Avis juridique important

|

32001L0077

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/77/EF den 27. september 2001 om fremme af elektricitet produceret fra vedvarende energikilder inden for det indre marked for elektricitet

EF-Tidende nr. L 283 af 27/10/2001 s. 0033 - 0040

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/77/EFden 27. september 2001om fremme af elektricitet produceret fra vedvarende energikilder inden for det indre marked for elektricitetEUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 175, stk. 1,under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg(2),under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget(3),efter proceduren i traktatens artikel 251(4), ogud fra følgende betragtninger:(1) De vedvarende energikilder udnyttes i dag ikke fuldt ud i Fællesskabet. Fællesskabet erkender, at det er nødvendigt at prioritere fremme af vedvarende energikilder, fordi deres udnyttelse bidrager til miljøbeskyttelsen og den bæredygtige udvikling. Dette kan desuden skabe lokale arbejdspladser, have en positiv indvirkning på den sociale samhørighed, bidrage til forsyningssikkerheden og fremskynde opfyldelsen af Kyoto-forpligtelserne. Det er derfor nødvendigt at sikre en bedre udnyttelse af dette potentiale inden for rammerne af det indre marked for elektricitet.(2) Som anført i hvidbogen om vedvarende energikilder, i det følgende benævnt "hvidbogen", lægger Fællesskabet stor vægt på at fremme elektricitet produceret fra vedvarende energikilder såvel af hensyn til miljøet som for at sikre og sprede elforsyningskilderne samt styrke den sociale og økonomiske samhørighed. Rådet har ved resolution af 8. juni 1998 om vedvarende energikilder(5) og Europa-Parlamentet ved beslutning om Kommissionens hvidbog(6) godkendt dette.(3) Øget brug af elektricitet fra vedvarende energikilder er en vigtig del af den pakke af foranstaltninger, som må iværksættes, hvis Kyoto-protokollen til De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer, i det følgende benævnt "Kyoto-protokollen", skal efterkommes, samt af enhver pakke af politiske tiltag til opfyldelse af yderligere forpligtelser.(4) Rådet har ved sine konklusioner af 11. maj 1999 og Europa-Parlamentet ved sin beslutning af 17. juni 1998 om elektricitet fra vedvarende energikilder(7) opfordret Kommissionen til at fremlægge et konkret forslag til en fællesskabsramme for adgangen for elektricitet fra vedvarende energikilder til det indre marked. I sin beslutning af 30. marts 2000 om elektricitet fra vedvarende energikilder og det indre marked for elektricitet(8) understregede Europa-Parlamentet desuden, at det er afgørende nødvendigt at fastsætte bindende og ambitiøse mål for vedvarende energikilder på nationalt plan, hvis det skal lykkes at opnå de ønskede resultater og nå Fællesskabets mål.(5) Med det formål på mellemlang sigt at sikre elektricitet fra vedvarende energikilder en større andel af markedet bør alle medlemsstater i nationalt regi fastsætte vejledende mål for forbruget af elektricitet fra vedvarende energikilder.(6) De nationale, vejledende mål bør være i overensstemmelse med de nationale forpligtelser, de enkelte medlemsstater måtte have påtaget sig inden for rammerne af klimapolitiske forpligtelser, accepteret af Fællesskabet i henhold til i Kyoto-protokollen.(7) Kommission bør vurdere, i hvilket omfang medlemsstaterne har gjort fremskridt med hensyn til at nå deres nationale, vejledende mål, og i hvilket omfang de nationale, vejledende mål er i overensstemmelse med det samlede, vejledende mål om inden udgangen af 2010 at nå op på 12 % af det interne bruttoenergiforbrug, idet hvidbogens vejledende mål på 12 % for Fællesskabet under ét anses for at være en nyttig rettesnor for en yderligere indsats såvel på fællesskabsplan som i medlemsstaterne, dog under hensyntagen til forskellige nationale forhold. Hvis det er nødvendigt for at nå målene, bør Kommissionen forelægge Europa-Parlamentet og Rådet forslag, som kan indeholde obligatoriske mål.(8) Når medlemsstaterne anvender affald som energikilde, skal de overholde gældende fællesskabslovgivning om affaldshåndtering. Gennemførelsen af dette direktiv anfægter ikke definitionen af bilag 2a og 2b til Rådets direktiv 75/442/EØF af 15. juli 1975 om affald(9). Støtte til vedvarende energikilder bør være i overensstemmelse med andre fællesskabsmålsætninger, navnlig overholdelsen af affaldsbehandlingshierarkiet. En fremtidig ordning for støtte til vedvarende energikilder bør derfor ikke anvendes til at støtte forbrænding af ikke-separeret husholdningsaffald, hvis en sådan ville undergrave hierarkiet.(9) Den definition af biomasse, der anvendes i dette direktiv, anfægter ikke anvendelsen af en anden definition i national lovgivning til andre formål end i dette direktiv.(10) Dette direktiv forpligter ikke medlemsstaterne til at anerkende købet af en oprindelsesgaranti fra andre medlemsstater eller det tilsvarende køb af elektricitet som bidrag til opfyldelse af en national kvoteforpligtelse. Med henblik på at lette handelen med elektricitet fra vedvarende energikilder og for at øge gennemsigtigheden for forbrugerne, når disse skal vælge mellem elektricitet produceret fra ikke-vedvarende og elektricitet produceret fra vedvarende energikilder, er en oprindelsesgaranti for denne type elektricitet imidlertid nødvendig. Oprindelsesgarantiordninger indebærer ikke i sig selv en ret til at blive omfattet af de nationale støtteordninger i forskellige medlemsstater. Det er vigtigt, at alle former for elektricitet fra vedvarende energikilder er omfattet af en sådan oprindelsesgaranti.(11) Der bør klart skelnes mellem oprindelsesgarantier og salgbare grønne certifikater.(12) Behovet for offentlig støtte til vedvarende energikilder anerkendes også i fællesskabsrammebestemmelserne for statsstøtte til miljøbeskyttelse(10), som blandt andet tager hensyn til behovet for at internalisere de eksterne omkostninger ved produktion af elektricitet. Traktatens bestemmelser, navnlig artikel 87 og 88, finder imidlertid fortsat anvendelse på sådan offentlig støtte.(13) Det er nødvendigt at fastlægge en retlig ramme for markedet for vedvarende energi.(14) Medlemsstaterne har forskellige ordninger for støtte til vedvarende energikilder i nationalt regi, herunder grønne certifikater, investeringsstøtte, skattefritagelse, -nedsættelse eller -refusion og direkte prisstøtte. Et vigtigt middel til at nå målet med dette direktiv er at sikre, at disse ordninger fungerer som de skal, indtil der etableres en fællesskabsramme, således at investorernes tillid bevares.(15) I betragtning af den begrænsede erfaring med nationale ordninger og den nuværende relativt begrænsede andel af elektricitet fra vedvarende energikilder, der er omfattet af ordninger for prisstøtte i Fællesskabet, er det for tidligt at fastlægge en fællesskabsramme for støtteordninger.(16) Det er imidlertid nødvendigt efter en tilstrækkelig overgangsperiode at tilpasse støtteordningerne for det indre marked for elektricitet, som er under udvikling. Det bør derfor pålægges Kommissionen at følge udviklingen på området og forelægge en rapport om de erfaringer, der er gjort med anvendelsen af de nationale ordninger. På grundlag af konklusionerne i denne rapport bør Kommissionen om nødvendigt forelægge forslag til en fællesskabsramme for ordninger for støtte til elektricitet fra vedvarende energikilder. Dette forslag bør medvirke til at nå de vejledende, nationale mål, være foreneligt med principperne for det indre marked for elektricitet, tage hensyn til de forskellige vedvarende energikilders karakteristika samt til de forskellige teknologier og de geografiske forskelle. Det bør også fremme en rationel anvendelse af vedvarende energikilder, være enkelt og samtidig så rationelt som muligt, navnlig i omkostningsmæssig henseende, og omfatte tilstrækkelige overgangsperioder på mindst syv år, fastholde investorernes tillid og undgå strandede omkostninger. Disse rammer vil gøre det muligt for elektricitet fra vedvarende energikilder at konkurrere med elektricitet fra ikke-vedvarende energikilder og nedbringe omkostningerne for forbrugerne, samtidig med at behovet for offentlig støtte reduceres på mellemlang sigt.(17) Øgede markedsandele for elektricitet fra vedvarende energikilder vil give mulighed for stordriftsfordele og derigennem lavere omkostninger.(18) Det er vigtigt at udnytte markedskræfternes og det indre markeds styrke og gøre elektricitet fra vedvarende energikilder konkurrencedygtig og attraktiv for de europæiske borgere.(19) I forbindelse med indsatsen for at udvikle et marked for vedvarende energi må den positive indvirkning heraf på de regionale og lokale udviklingsmuligheder, eksportmuligheder, den sociale samhørighed og beskæftigelsessituationen tages i betragtning, navnlig for små og mellemstore virksomheder og selvstændige elproducenter.(20) Der bør tages hensyn til den særlige struktur inden for sektoren for vedvarende energikilder, navnlig ved revisionen af de administrative procedurer for meddelelse af bevillinger til opførelse af anlæg til produktion af elektricitet fra vedvarende energikilder.(21) Det er under visse forhold ikke muligt fuldt ud at sikre transmission og distribution af elektricitet fra vedvarende energikilder uden at påvirke nettets pålidelighed og sikkerhed, og garantier i denne forbindelse kan derfor omfatte økonomisk kompensation.(22) Omkostningerne ved tilslutning af nye producenter af elektricitet fra vedvarende energikilder bør være objektive, gennemskuelige og ikke-diskriminerende, og der bør tages behørigt hensyn til de fordele, som decentrale produktionsanlæg bibringer forsyningsnettet.(23) Da de generelle mål for den påtænkte handling ikke i tilstrækkelig grad kan opfyldes af medlemsstaterne og derfor på grund af handlingens omfang eller virkninger bedre kan gennemføres på fællesskabsplan, kan Fællesskabet træffe foranstaltninger i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet jf. traktatens artikel 5. Den detaljerede gennemførelse heraf bør dog overlades til medlemsstaterne, således at de hver især kan vælge den ordning, der passer bedst til deres særlige situation. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, er direktivet ikke mere vidtgående end, hvad der er nødvendigt for at nå disse mål -UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:Artikel 1FormålFormålet med dette direktiv er at fremme en forøgelse af vedvarende energikilders bidrag til produktionen af elektricitet inden for det indre marked for elektricitet og skabe grundlaget for en kommende fællesskabsramme herfor.Artikel 2DefinitionerI dette direktiv forstås ved:a) "vedvarende energikilder": vedvarende, ikke-fossile kilder (vind, sol, geotermisk varme, bølge- og tidevandsenergi, vandkraft, biomasse, lossepladsgas, gas fra rensningsanlæg og biogas)b) "biomasse": den bionedbrydelige del af produkter, affald og rester fra landbrug (omfattende både vegetabilske og animalske stoffer) og skovbrug og fra nærstående industrier samt den bionedbrydelige del af affald fra industri og husholdningerc) "elektricitet fra vedvarende energikilder": elektricitet produceret på anlæg, hvor der udelukkende benyttes vedvarende energikilder, samt den andel af elektricitet, der fremstilles på grundlag af vedvarende energikilder på hybridanlæg, hvor der også benyttes konventionelle energikilder, herunder elektricitet fra vedvarende energikilder, der benyttes til opfyldning af systemer for oplagring, og med undtagelse af elektricitet fremstillet på grundlag af sådanne systemerd) "elforbrug": den nationale elproduktion, herunder egenproduktion, plus import, minus eksport (bruttoelforbrug).Herudover anvendes definitionerne i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 96/92/EF af 19. december 1996 om fælles regler for det indre marked for elektricitet(11).Artikel 3Vejledende nationale mål1. Medlemsstaterne træffer passende foranstaltninger til at fremme et øget forbrug af elektricitet fra vedvarende energikilder i overensstemmelse med de fastsatte vejledende, nationale mål, jf. stk. 2. Foranstaltningerne bør stå i rimeligt forhold til det mål, der skal nås.2. Senest den 27. oktober 2002 og derefter hvert femte år vedtager og offentliggør medlemsstaterne en rapport med de vejledende, nationale mål for det fremtidige forbrug af elektricitet fra vedvarende energikilder udtrykt som en procentdel af elforbruget for de næste ti år. Rapporten skal ligeledes indeholde en redegørelse for, hvilke foranstaltninger der er truffet eller påtænkes på nationalt plan med henblik på at nå disse vejledende, nationale mål. Ved fastsættelsen af målene indtil 2010 skal medlemsstaterne:- tage hensyn til referenceværdierne i bilaget- sørge for, at målene er forenelige med de nationale forpligtelser, de enkelte medlemsstater måtte have påtaget sig inden for rammerne af de klimapolitiske forpligtelser, der er accepteret af Fællesskabet i henhold til i Kyoto-protokollen til De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer.3. Medlemsstaterne offentliggør for første gang senest den 27. oktober 2003 og siden hvert andet år en rapport, der skal indeholde en analyse af, i hvilket omfang det er lykkedes at nå de vejledende, nationale mål under hensyn især til klimatiske faktorer, der vil kunne påvirke gennemførelsen af disse mål, og angive, i hvor høj grad de trufne foranstaltninger er i overensstemmelse med de nationale klimapolitiske forpligtelser.4. Kommissionen vurderer på grundlag af de i stk. 2 og 3 omhandlede rapporter fra medlemsstaterne, i hvilket omfang:- medlemsstaterne har gjort fremskridt med hensyn til at nå deres vejledende, nationale mål- de vejledende, nationale mål er forenelige med det samlede, vejledende mål om inden udgangen af 2010 at nå op på 12 % af bruttoenergiforbruget og navnlig den vejledende andel på 22,1 % af elektricitet fra vedvarende energikilder af Fællesskabets samlede elforbrug i 2010.Kommissionen offentliggør sine konklusioner i en rapport for første gang senest den 27. oktober 2004 og siden hvert andet år. Rapporten ledsages eventuelt af forslag til Europa-Parlamentet og Rådet.Hvis det i rapporten i andet afsnit konkluderes, at de vejledende, nationale mål af uberettigede grunde og/eller af grunde, der ikke er baseret på nye videnskabelige beviser, sandsynligvis ikke vil være forenelige med det samlede, vejledende mål, fastsættes der i disse forslag nationale og eventuelt obligatoriske mål i passende form.Artikel 4Støtteordninger1. Med forbehold af traktatens artikel 87 og 88 vurderer Kommissionen anvendelsen af sådanne ordninger i medlemsstaterne, hvorefter elproducenter på grundlag af bestemmelser udstedt af de offentlige myndigheder modtager direkte eller indirekte støtte, og som kunne virke begrænsende på handelen, idet udgangspunktet skal være, at disse ordninger bidrager til virkeliggørelsen af målene i traktatens artikel 6 og 174.2. Senest den 27. oktober 2005 forelægger Kommissionen en veldokumenteret rapport om de erfaringer, der er gjort med anvendelsen og sameksistensen af de forskellige ordninger, der er omhandlet i stk. 1. I denne rapport foretages der en vurdering af, i hvor høj grad det er lykkedes ved hjælp af de i stk. 1 omhandlede støtteordninger at fremme forbruget af elektricitet produceret fra vedvarende energikilder i overensstemmelse med de i artikel 3, stk. 2, omhandlede vejledende, nationale mål, og af nævnte ordningers omkostningseffektivitet. Rapporten ledsages om nødvendigt af et forslag til en fællesskabsramme for ordninger for støtte til elektricitet fra vedvarende energikilder.Et forslag til ramme skal:a) medvirke til at nå de vejledende, nationale målb) være forenelig med principperne for det indre marked for elektricitetc) tage hensyn til de forskellige vedvarende energikilders karakteristika, samt til de forskellige teknologier og de geografiske forskelled) fremme en rationel anvendelse af vedvarende energikilder, være enkel og samtidig så effektiv som muligt, navnlig i omkostningsmæssig henseendee) omfatte tilstrækkelige overgangsordninger for nationale støtteordninger på mindst syv år og fastholde investorernes tillid.Artikel 5Oprindelsesgaranti for elektricitet fra vedvarende energikilder1. Senest den 27. oktober 2003 sikrer medlemsstaterne, at det kan garanteres, at elektricitet fra vedvarende energikilder faktisk er produceret fra sådanne energikilder, jf. definitionen i dette direktiv, efter objektive, gennemsigtige og ikke-diskriminerende kriterier, som fastsættes af de enkelte medlemsstater. De sørger for, at der efter anmodning udstedes oprindelsesgarantier med dette formål.2. Medlemsstaterne kan udpege et eller flere kompetente organer, der er uafhængige af elproduktions- og eldistributionsaktiviteter, til at overvåge udstedelsen af oprindelsesgarantierne.3. Oprindelsesgarantierne skal:- angive, hvilken energikilde den pågældende mængde elektricitet er produceret fra, angive produktionsdatoer og -steder, og, hvis det drejer sig om vandkraftværker, præcisere de pågældende anlægs kapacitet, samt- gøre det muligt for producenter af elektricitet fra vedvarende energikilder at dokumentere, at den elektricitet, de sælger, er elektricitet fra vedvarende energikilder i dette direktivs forstand.4. Medlemsstaterne bør gensidigt anerkende oprindelsesgarantier udstedt i henhold til stk. 2 som bevis udelukkende for de i stk. 3 omhandlede bestemmelser. Enhver ikke-anerkendelse af oprindelsesgarantier som et sådant bevis - navnlig med henblik på forebyggelse af svig - skal ske på grundlag af objektive, gennemsigtige og ikke-diskriminerende kriterier. Hvis en medlemsstat nægter at anerkende en oprindelsesgaranti, kan Kommissionen forpligte den pågældende medlemsstat til at anerkende oprindelsesgarantien, navnlig under hensyn til objektive, gennemsigtige og ikke-diskriminerende kriterier, som ligger til grund for anerkendelsen.5. Medlemsstaterne eller de kompetente organer indfører ordninger, der kan sikre, at oprindelsesgarantierne er korrekte og pålidelige, og de redegør i den i artikel 3, stk. 3, omtalte rapport for de foranstaltninger, der er truffet til at sikre garantisystemets pålidelighed.6. Efter at have hørt medlemsstaterne beskriver Kommissionen i den i artikel 8 nævnte rapport, hvilken form og hvilke metoder medlemsstaterne vil kunne anvende for at garantere, at elektriciteten stammer fra vedvarende energikilder. Om nødvendigt forelægger Kommissionen Europa-Parlamentet og Rådet forslag om fælles regler i denne henseende.Artikel 6Administrative procedurer1. Medlemsstaterne eller de kompetente organer, medlemsstaterne har udpeget, vurderer de nuværende nationale love og administrative bestemmelser om procedurer for meddelelse af bevillinger eller de øvrige procedurer, der er fastsat i artikel 4 i direktiv 96/92/EF, vedrørende opførelse af anlæg, der producerer elektricitet fra vedvarende energikilder, med det formål- at fjerne lovgivningsmæssige og andre hindringer for øget produktion af elektricitet fra vedvarende energikilder- at forenkle og fremskynde procedurerne på det relevante forvaltningsniveau, og- at sikre, at reglerne er objektive, gennemsigtige og ikke-diskriminerende samt fuldt ud i overensstemmelse med de særlige karakteristika ved de forskellige vedvarende energikildeteknologier.2. Medlemsstaterne offentliggør senest den 27. oktober 2003 en rapport om den i stk. 1 omhandlede vurdering, hvori det eventuelt angives, hvilke foranstaltninger der er eller vil blive truffet. Rapportens formål er, for så vidt det er relevant i forbindelse med de nationale love og administrative bestemmelser, at anføre de skete fremskridt, navnlig for så vidt angår:- samordning mellem de forskellige forvaltningsorganer med hensyn til frister, modtagelse og behandling af bevillingsansøgninger- muligheden for særlige retningslinjer for de projekter, der er omhandlet i stk. 1, og gennemførligheden af en hurtig planlægningsordning for producenter af elektricitet fra vedvarende energikilder- udpegelse af myndigheder, der skal optræde som mæglere i tvister mellem bevillingsmeddelende myndigheder og bevillingsansøgere.3. Kommissionen vurderer i den i artikel 8 nævnte rapport på grundlag af de rapporter fra medlemsstaterne, der er omhandlet i stk. 2 i nærværende artikel, hvad der er bedste praksis med henblik på at nå målene i stk. 1.Artikel 7Spørgsmål vedrørende elforsyningsnettet1. Uden at det må gribe ind i elforsyningsnettets pålidelighed og sikkerhed, træffer medlemsstaterne de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at transmissions- og distributionsnetoperatørerne inden for deres område garanterer transmission og distribution af elektricitet fra vedvarende energikilder. De kan også tildele prioriteret adgang til elnettet for elektricitet fra vedvarende energikilder. I forbindelse med dispatching af produktionsanlæg prioriterer transmissionsnetoperatørerne anlæg, der bruger vedvarende energikilder, for så vidt driften af det nationale elektricitetssystem tillader det.2. Medlemsstaterne indfører en retlig ramme eller pålægger transmissions- og distributionsnetoperatører at udarbejde og offentliggøre deres standardregler for, hvem der skal bære omkostningerne ved tekniske tilpasninger, f.eks. nettilslutninger og netforstærkninger, der er nødvendige for integreringen af nye producenter, der leverer elektricitet fra vedvarende energikilder til det sammenkoblede net.Reglerne skal bygge på objektive, gennemsigtige og ikke-diskriminerende kriterier, i hvilke der navnlig tages hensyn til samtlige de omkostninger og fordele i forbindelse med de pågældende producenters tilslutning til nettet. Reglerne kan give mulighed for afvigende typer tilslutning.3. Medlemsstaterne kan i givet fald kræve, at transmissions- og distributionsnetoperatørerne helt eller delvis bærer de i stk. 2 omhandlede omkostninger.4. Det skal pålægges transmissions- og distributionsnetoperatører at forelægge nye producenter, der ønsker at blive tilsluttet, et omfattende og detaljeret skøn over, hvad tilslutningen vil koste. Medlemsstaterne kan tillade, at producenter af elektricitet fra vedvarende energikilder, som ønsker at blive tilsluttet et net, udbyder tilslutningsarbejdet i licitation.5. Medlemsstaterne indfører en retlig ramme eller pålægger transmissions- og distributionsnetoperatører at udarbejde og offentliggøre deres standardregler for fordelingen af omkostningerne ved systeminstallationer, f.eks. nettilslutninger og netforstærkninger, mellem alle de producenter, som drager nytte heraf.Fordelingen skal gennemføres ved hjælp af en ordning, der baseres på objektive, gennemsigtige og ikke-diskriminerende kriterier, hvori der tages hensyn til de fordele, som såvel oprindeligt og senere tilknyttede producenter som transmissions- og distributionsnetoperatører har af tilslutningerne.6. Medlemsstaterne sikrer, at opkrævningen af transmissions- og distributionsafgifter ikke diskriminerer elektricitet fra vedvarende energikilder, herunder navnlig elektricitet fra vedvarende energikilder produceret i randområder såsom øregioner og regioner med lav befolkningstæthed.Medlemsstaterne opstiller i givet fald en retlig ramme eller kræver, at transmissions- og distributionsnetoperatørerne sikrer, at afgifterne for transmission og distribution af elektricitet fra anlæg, der bruger vedvarende energikilder, afspejler de omkostningsfordele, der kan opnås som følge af anlæggets tilslutning til nettet. Direkte brug af lavvoltsnettet kunne skabe sådanne omkostningsfordele.7. Medlemsstaterne tager i den i artikel 6, stk. 2, omtalte rapport ligeledes stilling til, hvilke foranstaltninger der skal træffes for at lette adgangen til forsyningsnettet for elektricitet fra vedvarende energikilder. I rapporten skal det bl.a. vurderes, om det er muligt at indføre tovejsmåling.Artikel 8Sammenfattende rapportPå grundlag af medlemsstaternes rapporter i henhold til artikel 3, stk. 3, og artikel 6, stk. 2 forelægger Kommissionen senest den 31. december 2005 og siden hvert femte år Europa-Parlamentet og Rådet en sammenfattende rapport om gennemførelsen af dette direktiv.Der skal i denne rapport:- foretages en vurdering af de fremskridt, der er gjort med hensyn til at få afspejlet de eksterne omkostninger ved produktion af elektricitet, der er fremstillet på grundlag af ikke-vedvarende energikilder, og indvirkningen af offentlig støtte til produktion af elektricitet- tages hensyn til medlemsstaternes muligheder for at nå de vejledende, nationale mål, der er opstillet i artikel 3, stk. 2, til det samlede, vejledende mål i artikel 3, stk. 4, og til eventuel forskelsbehandling mellem forskellige energikilder.Kommissionen forelægger sammen med rapporterne eventuelt yderligere forslag for Europa-Parlamentet og Rådet.Artikel 9TranspositionMedlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 27. oktober 2003. De underretter straks Kommissionen herom.Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.Artikel 10IkrafttrædenDette direktiv træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Artikel 11AdressaterDette direktiv er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Bruxelles, den 27. september 2001.På Europa-Parlamentets vegneN. FontaineFormandPå Rådets vegneC. PicquéFormand(1) EFT C 311 E af 31.10.2000, s. 320 og EFT C 154 E af 29.5.2001, s. 89.(2) EFT C 367 af 20.12.2000, s. 5.(3) EFT C 22 af 24.1.2001, s. 27.(4) Europa-Parlamentets udtalelse af 16. november 2000 (C 223 af 8.8.2001, s. 294), Rådets fælles holdning af 23. marts 2001 (EFT C 142 af 15.5.2001, s. 5) og Europa-Parlamentets afgørelse af 4. juli 2001 (endnu ikke offentliggjort i EFT). Rådets afgørelse af 7. september 2001.(5) EFT C 198 af 24.6.1998, s. 1.(6) EFT C 210 af 6.7.1998, s. 215.(7) EFT C 210 af 6.7.1998, s. 143.(8) EFT C 378 af 29.12.2000, s. 89.(9) EFT L 194 af 25.7.1975, s. 39. Senest ændret ved Kommissionens beslutning 96/350/EF (EFT L 135 af 6.6.1996, s. 32).(10) EFT C 37 af 3.2.2001, s. 3.(11) EFT L 27 af 30.1.1997, s. 20.BILAGReferenceværdier for medlemssstaternes nationale, vejledende mål for andelen af elektricitet fra vedvarende energikilder af bruttoelforbruget inden udgangen af 2010 (*)(*)I forbindelse med de referenceværdier, der er fastsat i dette bilag, går medlemsstaterne nødvendigvis ud fra, at retningslinjerne for statsstøtte til miljøbeskyttelse tillader nationale støtteordninger med henblik på at fremme elektricitet produceret fra vedvarende energikilder.>TABELPOSITION>


Avis juridique important

|

31990L0427

Rådets direktiv 90/427/EØF af 26. juni 1990 om zootekniske og genealogiske betingelser for samhandelen inden for Fællesskabet med enhovede dyr

EF-Tidende nr. L 224 af 18/08/1990 s. 0055 - 0059 den finske specialudgave: kapitel 3 bind 33 s. 0172  den svenske specialudgave: kapitel 3 bind 33 s. 0172

RAADETS DIREKTIV af 26. juni 1990 om zootekniske og genealogiske betingelser for samhandelen inden for Faellesskabet med enhovede dyr (90/427/EOEF)   RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR - under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 43,  under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),  under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),  under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg (3), og ud fra foelgende betragtninger:  Enhovede dyr er som levende dyr medtaget paa listen over de varer, der er anfoert i bilag II til Traktaten;  med henblik paa at sikre en rationalisering af produktionen af enhovede dyr og dermed foroege produktiviteten inden for denne sektor boer der paa EF-plan fastsaettes bestemmelser for afsaetningen af disse dyr i samhandelen inden for Faellesskabet;  opdraetning af enhovede dyr, isaer heste, indgaar generelt i landbrugsaktiviteterne; den udgoer en indkomstkilde for en del af landbrugsbefolkningen, og den boer derfor fremmes;  det er i vid udstraekning en forudsaetning for tilfredsstillende resultater inden for dette omraade, at der anvendes dyr, der er indfoert i stamboeger, som foeres af officielt godkendte sammenslutninger eller foreninger;  der bestaar forskelle med hensyn til indfoerelse i stamboegerne; disse forskelle udgoer en hindring for samhandelen inden for Faellesskabet; en fuldstaendig liberalisering af samhandelen forudsaetter en yderligere harmonisering, isaer hvad angaar indfoerelsen i  stamboegerne;  samhandelen inden for Faellesskabet med registrerede enhovede dyr boer gradvis liberaliseres; den fuldstaendige liberalisering af samhandelen forudsaetter en yderligere supplerende harmonisering, isaer med hensyn til adgang til anvendelse af offentlig  bedaekning og til anvendelsen af saed og aeg i overensstemmelse med de enkelte stamboegers saerlige kendetegn;   der boer fastlaegges en harmoniseret model for zootekniske oprindelses- og identifikationscertifikater efter en faellesskabsprocedure;  navnet paa et dyr er et vaesentligt identifikationselement; aendring af et navn paa den nye ejers anmodning goer det ofte umuligt at spore dyrets afstamning og hvad der videre er sket med det; navnlig for at forhindre illoyal praksis boer der ske en  harmonisering af bestemmelserne vedroerende navnene paa enhovede dyr;  indfoersel af enhovede dyr fra tredjelande boer ikke kunne foretages paa mindre strenge betingelser end dem, der gaelder i Faellesskabet;  der boer traeffes gennemfoerelsesforanstaltninger inden for visse omraader af teknisk art; med henblik paa gennemfoerelsen af de paataenkte foranstaltninger boer der fastsaettes en procedure, der sikrer et snaevert og effektivt samarbejde mellem medlemsstaterne og  Kommissionen i Den Staaende Zootekniske Komité - UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:   KAPITEL I Almindelige bestemmelser Artikel 1 I dette direktiv defineres de zootekniske og genealogiske betingelser for samhandelen inden for Faellesskabet med enhovede dyr samt deres saed, aeg og embryoner.  Artikel 2 I dette direktiv forstaas ved:  a)  »enhovede dyr«: husdyr af heste- eller aeselarten eller dyr, der fremkommer ved krydsning af disse b) »registreret enhovet dyr«: enhovet dyr, som er optaget, registreret, eller som kan optages i en stambog i henhold til bestemmelser vedtaget i medfoer af artikel 4, stk. 2, litra b), og som er identificerede ved det i artikel 8, nr. 1), naevnte  identifikationsdokument c) »stambog«: enhver bog, ethvert register, kartotek eller databaerer:  - som foeres af en organisation eller forening, der er officielt godkendt af en medlemsstat eller af en officiel tjeneste i den paagaeldende medlemsstat, og - hvori enhovede dyr med angivelse af deres kendte forfaedre er indfoert eller registreret.  Artikel 3 Samhandelen inden for Faellesskabet med enhovede dyr og deres saed, aeg og embryoner kan ikke forbydes eller begraenses af andre zootekniske eller genealogiske grunde end dem, der foelger af dette direktiv.  For saa vidt angaar samhandelen inden for Faellesskabet med registrerede enhovede dyr og deres saed, aeg og embryoner, kan de nationale bestemmelser, der er i overensstemmelse med Traktatens almindelige regler, dog opretholdes, indtil de relevante  faellesskabsafgoerelser, der er naevnt i artikel 4 og 8, traeder i kraft.  KAPITEL II Genealogiske regler vedroerende registrerede enhovede dyr Artikel 4 1.  Ved vedtagelsen af de i stk. 2 naevnte afgoerelser vil foelgende principper blive lagt til grund:  a)  Organisationer og foreninger, der foerer eller opretter stamboeger, kan anerkendes eller godkendes, hvis de overholder de principper, som er fastsat af den organisation eller forening, der foerer den oprindelige stambog for racen.  b)  Kriterierne for optagelse og registrering i stamboegerne vil blive fastsat paa grundlag af racens specificitet og, navnlig for visse rene racers vedkommende, paa grundlag af behovet for at fastsaette regler for optagelsen og registreringen af enhovede  dyr, der er avlet ved kunstige reproduktionsmetoder.  2.  Kommissionen fastsaetter i overensstemmelse med principperne i stk. 1 og efter fremgangsmaaden i artikel 10:  a)  kriterier for godkendelse eller anerkendelse af organisationer og foreninger, der foerer eller opretter stamboeger b) kriterier for optagelse og registrering i stamboeger c) om noedvendigt kriterier for og metoder til identifikation af de registrerede enhovede dyr d) kriterier for udfaerdigelse af det i artikel 8 naevnte oprindelses- og identifikationscertifikat e) om noedvendigt regler for at sikre en samordning mellem de i artikel 5 omhandlede organisationer og foreninger.  Artikel 5 Kommissionen og de oevrige medlemsstater faar i Den Staaende Zootekniske Komité forelagt en liste over organisationer og foreninger, der foerer eller opretter stamboeger, og som er anerkendt paa grundlag af kriterier, der vil blive fastsat i  overensstemmelse med artikel 4, stk. 2, litra a), med senere ajourfoering.  Artikel 6 1.  Ved samhandel inden for Faellesskabet skal enhovede dyr, der er registreret i afsendelsesmedlemsstaten, medmindre de paagaeldende to organisationer eller foreninger har aftalt andet, registreres eller indfoeres i den relevante stambog i  bestemmelsesmedlemsstaten under samme navn med angivelse af foedselslandets landeforkortelse i overensstemmelse med internationale aftaler.  2.  Hvis organisationernes eller foreningernes vedtaegter tillader det:  - kan et andet navn, ogsaa et foreloebigt navn, foran- eller efterstilles dyrets oprindelige navn, saafremt det oprindelige navn anfoeres i parentes i hele dyrets levetid, og dets foedselsland angives ved den i internationale aftaler anerkendte  landeforkortelse - kan alternative foranstaltninger med henblik paa at bevare den uafbrudte raekkefoelge i dyrets identitet fastsaettes af Kommissionen efter fremgangsmaaden i artikel 10.  KAPITEL III Zootekniske regler vedroerende registrerede enhovede dyr Artikel 7 Kommissionen kan, for saa vidt det er noedvendigt for en ensartet anvendelse af dette direktivs bestemmelser og under overholdelse af de i artikel 4, stk. 1, naevnte principper, efter fremgangsmaaden i artikel 10 fastsaette:  a)  kontrolmetoder for individproever og bedoemmelse af avlsdyrs genetiske vaerdi b)  almindelige kriterier for adgang til reproduktion for handyr til avl og om noedvendigt for hundyr til avl samt for udnyttelse af deres saed, aeg og embryoner paa grundlag af de i litra a) omhandlede metoder.  Artikel 8 Medlemsstaterne paaser,  1)  at registrerede enhovede dyr, naar de flyttes, ledsages af et identifikationsdokument, som skal udarbejdes af Kommissionen efter fremgangsmaaden i artikel 10, og som udstedes af de organisationer og foreninger, der er naevnt i artikel 5 i naervaerende  direktiv og i artikel 2, litra c),  i Raadets direktiv 90/426/EOEF af 26. juli 1990 om dyresundhedsmaessige betingelser for enhovede dyrs bevaegelser mellem medlemsstaterne og indfoersel af enhovede dyr fra tredjelande (4).  For registrerede heste skal identifikationsdokumentet, som skal udfaerdiges paa faellesskabssprogene, mindst indeholde de i bilaget angivne oplysninger; disse oplysninger kan suppleres eller aendres efter fremgangsmaaden i artikel 10 2)  at saed, aeg og embryoner af registrerede enhovede dyr ved markedsfoering ledsages af et zooteknisk oprindelses- og identifikationscertifikat, som er udstedt af de kompetente myndigheder paa mindst bestemmelseslandets sprog, og som er i overensstemmelse  med en model, der fastlaegges af Kommissionen efter fremgangsmaaden i artikel 10.  Afsluttende bestemmelser Artikel 9 Indtil der er fastsat faellesskabsforskrifter paa omraadet, maa de betingelser, der gaelder for indfoersel af enhovede dyr og deres saed, aeg og embryoner fra et tredjeland, ikke vaere gunstigere end dem, der gaelder for samhandelen inden for  Faellesskabet.  Artikel 10 Naar der henvises til fremgangsmaaden i denne artikel, tager Den Staaende Zootekniske Komité, der er nedsat ved afgoerelse 77/505/EOEF (5), sagen op til behandling i overensstemmelse med reglerne i artikel 11 i direktiv 88/661/EOEF (6).  Artikel 11 Medlemsstaterne saetter de noedvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 1. juli 1991. De underretter straks Kommissionen herom.  Artikel 12 Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.   Udfaerdiget i Luxembourg, den 26. juni 1990.  Paa Raadets vegne M. O'KENNEDY Formand   (1) EFT nr. C 327 af 30. 12. 1989, s. 61. (2) EFT nr. C 149 af 18. 6. 1990. (3) EFT nr. C 62 af 12. 3. 1990, s. 46.(4) Se side 42 i denne udgave af EFT. (5) EFT nr. L 206 af 12. 8. 1977, s. 11. (6) EFT nr. L 382 af 31. 12. 1988, s. 16.   BILAG     MINIMUMSANGIVELSER I IDENTIFIKATIONSDOKUMENTET     (1) No d'identification:  Identification No Identifikationsnummer  (2) Nom:  Name Navn  (3) Sexe:  Sex Koen (4) Robe:  Colour Farve (loed)  (5) Race:  Breed Race  (6) par:  by af  (7) et:  and og  (6) par:  by af  (8) Date de Naissance:  (Date of foaling) Foedselsdato (11) Certificat d'origine validé le:  par:  Origin certificate validated on:  by:  Oprindelsescertifikat godkendt den:  af:   (9) Lieu d'élevage:  (Place where bred) Opdraetssted (11)  - Nom de l'autorité compétente:  Name of the competent authority Den kompetente myndigheds navn - Adresse:  Address Adresse - No de téléphone:  Telephone number Tlf. nr.  - No de télécopie:  Telecopy number Telekopinr.  (10) Naisseur(s):  Breeder(s) Opdraetter(e) - Signature (nom en lettres capitales et qualité du signataire) Signature (Name in capital letters and capacity of signatory) Underskrift (underskrivers navn med store bogstaver og kvalifikation) - Cachet Stamp Stempel      (19) Signalement relevé sous la mère par:  Description taken with dam by:  Beskrivelse af moderdyret foretaget af:  (20) Circonscription:  District Distrikt (19) Tête:  Head Hoved Ant. G:  Foreleg L Venstre forparti Ant. D:  Foreleg R Hoejre forparti Post G:  Hindleg L Venstre bagparti Post D:  Hindleg R Hoejre bagparti Corps:  Body Krop Marques:  Markings Maerker Le:  On Den   (21) Signature et cachet du vétérinaire agréé (ou de l'autorité compétente) (en lettres capitales) Signature and stamp of qualified veterinary surgeon (or competent authority) (in capital letters) Den godkendte dyrlaeges eller den kompetente myndigheds underskrift (med store bogstaver) og stempel


Avis juridique important

|

31997L0080

Rådets direktiv 97/80/EF af 15. december 1997 om bevisbyrden i forbindelse med forskelsbehandling på grundlag af køn

EF-Tidende nr. L 014 af 20/01/1998 s. 0006 - 0008

RÅDETS DIREKTIV 97/80/EF af 15. december 1997 om bevisbyrden i forbindelse med forskelsbehandling på grundlag af køn RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR  -under henvisning til aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken, der er knyttet til protokol (nr. 14) om social- og arbejdsmarkedspolitikken, der er knyttet til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 2, stk. 2,under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (2),i henhold til fremgangsmåden i traktatens artikel 189 C (3), ogud fra følgende betragtninger:(1) På grundlag af protokollen om social- og arbejdsmarkedspolitikken, der er knyttet til traktaten, har medlemsstaterne med undtagelse af Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland (i det følgende benævnt »medlemsstaterne«), som ønsker at gennemføre socialpagten af 1989, indgået en aftale om social- og arbejdsmarkedspolitikken;(2) i fællesskabspagten om arbejdstagernes grundlæggende arbejdsmarkedsmæssige og sociale rettigheder erkendes det, at det er vigtigt at bekæmpe alle former for forskelsbehandling, herunder forskelsbehandling på grundlag af køn, hudfarve, race og religiøs, politisk eller anden overbevisning;(3) ifølge punkt 16 i fællesskabspagten om arbejdstagernes grundlæggende arbejdsmarkedsmæssige og sociale rettigheder, som vedrører ligebehandling af mænd og kvinder, skal der blandt andet »gøres en større indsats for at sikre gennemførelse af ligebehandling af mænd og kvinder, navnlig med hensyn til adgang til beskæftigelse, aflønning, arbejdsvilkår, social beskyttelse, undervisning og erhvervsuddannelse samt karrieremuligheder«;(4) Kommissionen har i overensstemmelse med artikel 3, stk. 2, i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken konsulteret arbejdsmarkedets parter på fællesskabsplan om de mulige retningslinjer for en fællesskabsindsats for så vidt angår bevisbyrden i tilfælde af forskelsbehandling på grundlag af køn;(5) Kommissionen mente efter denne konsultation, at en fællesskabsindsats var hensigtsmæssig, og konsulterede på ny arbejdsmarkedets parter om indholdet af det påtænkte forslag i overensstemmelse med artikel 3, stk. 3, i den pågældende aftale; arbejdsmarkedets parter har afgivet en udtalelse til Kommissionen;(6) efter den anden konsultation meddelte arbejdsmarkedets parter ikke Kommissionen, at de ønskede at indlede processen i artikel 4 i den pågældende aftale, som kunne føre til indgåelsen af en aftale;(7) ifølge aftalens artikel 1 har Fællesskabet og medlemsstaterne bl.a. som mål at forbedre leve- og arbejdsvilkårene; den praktiske gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder bidrager til realiseringen af dette mål;(8) princippet om ligebehandling omhandles i traktatens artikel 119 samt i Rådets direktiv 75/117/EØF af 10. februar 1975 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivninger om gennemførelse af princippet om lige løn til mænd og kvinder (4) og Rådets direktiv 76/207/EØF af 9. februar 1976 om gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder for så vidt angår adgang til beskæftigelse, erhvervsuddannelse, forfremmelse samt arbejdsvilkår (5);(9) Rådets direktiv 92/85/EØF af 19. oktober 1992 om iværksættelse af foranstaltninger til forbedring af sikkerheden og sundheden under arbejdet for arbejdstagere, som er gravide, som lige har født, eller som ammer (tiende særdirektiv i henhold til artikel 16, stk. 1, i direktiv 89/391/EØF) (6), bidrager også til den faktiske gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder; direktiv 92/85/EØF må ikke skade de øvrige direktiver for så vidt angår ligebehandling, derfor bør de af direktiv 92/85/EØF omfattede kvindelige arbejdstagere under samme vilkår omfattes af ændringen af bevisbyrdereglerne;(10) Rådets direktiv 96/34/EF af 3. juni 1996 om den rammeaftale vedrørende forældreorlov, der er indgået af Unice, CEEP og EFS (7), er også baseret på princippet om ligebehandling af mænd og kvinder;(11) henvisningerne til »domstolene« dækker mekanismer, hvorved tvister kan behandles og afgøres ved uafhængige instanser, som kan træffe afgørelser, der er bindende for parterne i de pågældende tvister;(12) ved udtrykket »udenretlige ordninger« forstås især ordninger som forlig og mægling;(13) det tilkommer de nationale domstole eller andre kompetente instanser at vurdere de faktiske omstændigheder, der giver anledning til at formode, at der er sket direkte eller indirekte forskelsbehandling, i overensstemmelse med national lovgivning og/eller praksis;(14) det overlades til medlemsstaterne på alle stadier af sagsbehandlingen at indføre bevisregler, som er gunstigere for klager;(15) det er nødvendigt at tage hensyn til karakteristikaene af visse medlemsstaters retssystemer f.eks. i de tilfælde, hvor det kan konkluderes, at forskelsbehandling har fundet sted, hvis indklagede ikke har været i stand til at give domstolen eller en anden kompetent myndighed tilstrækkeligt bevis for, at ligebehandlingsprincippet ikke er blevet krænket;(16) medlemsstaterne kan undlade at anvende reglerne om bevisbyrde i sager, hvor det påhviler en domstol eller en anden kompetent instans at undersøge sagens faktiske omstændigheder; der menes herved sager, hvor klager er fritaget for at bevise de faktiske omstændigheder, som det påhviler domstolen eller den anden kompetente instans at undersøge;(17) en klager kunne fratages den reelle mulighed for at få håndhævet ligebehandlingsprincippet ved de nationale domstole, hvis forelæggelsen af bevis for en tilsyneladende forskelsbehandling ikke havde til følge, at indklagede pålægges bevisbyrden for, at den pågældende praksis i virkeligheden ikke er diskriminerende;(18) De Europæiske Fællesskabers Domstol har derfor afgjort, at bevisbyrdereglerne skal gælde omvendt, når der foreligger en tilsyneladende forskelsbehandling, og at en effektiv gennemførelse af ligebehandlingsprincippet i de tilfælde, hvor denne forskelsbehandling godtgøres, kræver, at bevisbyrden pålægges indklagede;(19) forskelsbehandling er meget vanskeligere at bevise, når der er tale om indirekte forskelsbehandling; det er derfor vigtigt at definere indirekte forskelsbehandling;(20) den tilstræbte omlægning af bevisbyrden er ikke gennemført i tilstrækkeligt omfang i alle medlemsstaterne, og dette mål må derfor i overensstemmelse med nærhedsprincippet i traktatens artikel 3 B og med proportionalitetsprincippet søges opnået på fællesskabsplan; dette direktiv indskrænker sig til at fastsætte minimumsforskrifter og går ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå dette mål -UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:Artikel 1 Formål Formålet med dette direktiv er at sikre større effektivitet i de foranstaltninger, medlemsstaterne træffer i henhold til ligebehandlingsprincippet for at give alle personer, der betragter sig som krænket, fordi ligebehandlingsprincippet ikke er anvendt for deres vedkommende, mulighed for at gøre deres ret gældende via domstolene efter eventuelt at have forelagt sagen for andre kompetente myndigheder.Artikel 2 Definitioner 1. I dette direktiv forstås ved ligebehandlingsprincippet, at der hverken direkte eller indirekte finder nogen forskelsbehandling sted på grundlag af køn.2. Ifølge det i stk. 1 omhandlede ligebehandlingsprincip er der tale om indirekte forskelsbehandling, når en bestemmelse, et kriterium eller en praksis, der tilsyneladende er neutral(t), stiller et væsentligt større antal personer af det ene køn ringere, medmindre denne bestemmelse, dette kriterium eller denne praksis er hensigtsmæssig(t) og nødvendig(t) og kan begrundes i objektive ikke-kønsrelaterede faktorer.Artikel 3 Anvendelsesområde 1. Dette direktiv finder anvendelse på:a) situationer, som er omhandlet i traktatens artikel 119 samt i direktiv 75/117/EØF, 76/207/EØF og, for så vidt der er tale om forskelsbehandling på grundlag af køn, direktiv 92/85/EØF og 96/34/EFb) enhver civilretlig eller administrativ procedure inden for den offentlige eller private sektor, som indebærer klageadgang efter den nationale lovgivning til gennemførelse af de i litra a) omtalte foranstaltninger, med undtagelse af udenretlige ordninger, som er frivillige, eller som er fastsat i den nationale lovgivning.2. Dette direktiv finder ikke anvendelse på straffesager, medmindre medlemsstaterne bestemmer andet.Artikel 4 Bevisbyrde 1. Medlemsstaterne træffer i overensstemmelse med deres nationale retssystemer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at når personer, der betragter sig som krænket, fordi ligebehandlingsprincippet ikke er anvendt over for dem, over for en domstol eller en anden kompetent myndighed fremfører faktiske omstændigheder, som giver anledning til at formode, at der har været tale om direkte eller indirekte forskelsbehandling, påhviler det indklagede at bevise, at ligebehandlingsprincippet ikke er blevet krænket.2. Dette direktiv er ikke til hinder for, at medlemsstaterne indfører regler for bevisførelse, der er gunstigere for klager.3. Medlemsstaterne kan undlade at anvende stk. 1 i sager, hvor det påhviler en domstol eller den kompetente instans at undersøge sagens faktiske omstændigheder.Artikel 5 Oplysning Medlemsstaterne sørger for, at de foranstaltninger, der træffes i medfør af dette direktiv, samt de allerede gældende bestemmelser på området bringes til alle berørte personers kendskab på enhver egnet måde.Artikel 6 Bevaring af beskyttelsesniveauet Gennemførelsen af bestemmelserne i dette direktiv er under ingen omstændigheder tilstrækkelig grund til at berettige en nedsættelse af det generelle niveau for arbejdstagerbeskyttelsen på det område, der er dækket af direktivet, uden at dette dog indskrænker medlemsstaternes ret til under hensyn til situationens udvikling at indføre love og administrative bestemmelser, som er forskellige fra dem, der gælder på tidspunktet for direktivets meddelelse, forudsat at direktivets minimumskrav overholdes.Artikel 7 Gennemførelse Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 1. januar 2001. De underretter straks Kommissionen herom.Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.Medlemsstaterne sender senest to år efter iværksættelsen af dette direktiv Kommissionen alle nødvendige oplysninger, således at Kommissionen kan udarbejde en beretning, der skal forelægges Europa-Parlamentet og Rådet, om gennemførelsen af dette direktiv.Artikel 8 Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Bruxelles, den 15. december 1997.På Rådets vegneJ.-C. JUNCKERFormand(1) EFT C 332 af 7. 11. 1996, s. 11,og EFT C 185 af 18. 6. 1997, s. 21.(2) EFT C 133 af 28. 4. 1997, s. 34.(3) Europa-Parlamentets udtalelse af 10. april 1997 (EFT C 132 af 28. 4. 1997, s. 215), Rådets fælles holdning af 24. juli 1997 (EFT C 307 af 8. 10. 1997, s. 6), og Europa-Parlamentets afgørelse af 6. november 1997 (EFT C 358 af 24. 11. 1997).(4) EFT L 45 af 19. 2. 1975, s. 19.(5) EFT L 39 af 14. 2. 1976, s. 40.(6) EFT L 348 af 28. 11. 1992, s. 1.(7) EFT L 145 af 19. 6. 1996, s. 4.


Avis juridique important

|

31992L0108

Rådets direktiv 92/108/EØF af 14. december 1992 om ændring af direktiv 92/12/EØF om den generelle ordning for punktafgiftspligtige varer, om oplægning og omsætning heraf samt om kontrol hermed samt om ændring af direktiv 92/81/EØF

EF-Tidende nr. L 390 af 31/12/1992 s. 0124 - 0126 den finske specialudgave: kapitel 9 bind 2 s. 0129  den svenske specialudgave: kapitel 9 bind 2 s. 0129

RAADETS DIREKTIV 92/108/EOEF  af 14. december 1992  om aendring af direktiv 92/12/EOEF om den generelle ordning for punktafgiftspligtige varer, om oplaegning og omsaetning heraf samt om kontrol hermed samt om aendring af direktiv 92/81/EOEF  RAADET  FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -  under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 99,  under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),  under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),  under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg (3), og  ud fra foelgende betragtninger:  For at opnaa de fulde virkninger af bestemmelserne i direktiv 92/12/EOEF (4) er det noedvendigt at praecisere, hvilke omraader i medlemsstaterne der i skattemaessig henseende skal behandles som tredjelande;  der boer fastsaettes saerlige betingelser for angivelse om henfoerelse under proceduren for intern faellesskabsforsendelse ved hjaelp af det administrative enhedsdokument, naar forsendelsen af punktafgiftspligtige varer sker mellem medlemsstaterne via  EFTA-landene;  det boer praeciseres, at transporten inden for Faellesskabet af punktafgiftspligtige varer til nulsats, der ikke er overgaaet til forbrug, ligeledes foregaar mellem afgiftsoplag;  leveringsstedet boer kunne aendres ved en aendring i det administrative ledsagedokument;  myndighederne i hver medlemsstat boer senest den 1. april 1993 raade over en database med et register over godkendte oplagshavere og et register over afgiftsoplag;  der boer ikke benyttes noget ledsagedokument, naar der anvendes edb, hvorved der opnaas en forenkling af de administrative procedurer;  der boer benyttes et ledsagedokument ved transport med suspension ad soe- eller luftvejen direkte fra en EF-havn eller -lufthavn til en anden EF-havn eller -lufthavn;  endelig boer det fastslaas, at punktafgiftspligtige varer, som i 1992 er underlagt en suspensionsordning, efter denne dato vil vaere omfattet af ordningen med suspension af punktafgifter, saafremt denne ordning ikke er blevet afviklet;  for at sikre, at faellesskabsbestemmelserne om punktafgifter fungerer tilfredsstillende pr. 1. januar 1993, boer Raadets direktiv 76/308/EOEF af 15. marts 1976 om gensidig bistand ved inddrivelse af fordringer i forbindelse med de foranstaltninger, der er  finansieret af Den Europaeiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, samt af landbrugsimportafgifter og told og i forbindelse med mervaerdiafgift (5), og Raadets direktiv 92/81/EOEF af 19. oktober 1992 om harmonisering af punktafgiftsstrukturen for  mineralolier (6) aendres -  UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:  Artikel 1  Direktiv 92/12/EOEF aendres saaledes:  1) Artikel 5, stk. 2, affattes saaledes:  »2. Med forbehold af nationale bestemmelser eller faellesskabsbestemmelser vedroerende toldordninger betragtes punktafgiftspligtige varer:  - der indfoeres fra eller er bestemt til et tredjeland, eller de i artikel 2, stk. 1, 2 og 3, omhandlede omraader eller Kanaloeerne, og som enten er underlagt en anden EF-toldordning end den frie omsaetning, eller anbringes i en frizone eller paa et  frilager, eller  - som forsendes mellem medlemsstater via EFTA-lande under proceduren for intern faellesskabsforsendelse med anvendelse af det administrative enhedsdokument  som vaerende under en ordning med suspension af punktafgifter.  I de i tilfaelde, der er naevnt i foerste afsnit, andet led  - skal den paagaeldende KN-kode angives i rubrik 33 i det administrative enhedsdokument  - skal det klart angives i rubrik 44 i det administrative enhedsdokument, at der er tale om forsendelse af punktafgiftspligtige varer  - skal afsenderen beholde en kopi af foerste eksemplar af det administrative enhedsdokument  - skal et behoerigt paategnet femte eksemplar af det administrative enhedsdokument returneres af modtageren til afsenderen.«  2) I artikel 7, stk. 2, aendres »er beregnet paa at blive leveret«, til »eller er beregnet paa at blive leveret i en anden medlemsstat«.  3) Artikel 15 aendres saaledes:  a) i stk. 1 tilfoejes foelgende afsnit:  »Foerste afsnit finder anvendelse paa omsaetning inden for Faellesskabet af punktafgiftspligtige varer til nulsats, der ikke er overgaaet til forbrug.«  b) foelgende stykke tilfoejes:  »5. En godkendt oplagshaver eller dennes repraesentant kan aendre det administrative ledsagedokument, saa det angiver et andet leveringssted. De kompetente myndigheder i afgangsmedlemsstaten underrettes straks herom, og det nye leveringssted anfoeres straks  paa bagsiden af det administrative ledsagedokument.«  4) I afsnit III indsaettes foelgende artikel:  »Artikel 15a  1. Senest den 1. april 1993 etablerer de kompetente myndigheder i hver medlemsstat en elektronisk database, som skal indeholde et register over personer, der er godkendte oplagshavere, eller erhvervsdrivende, som er registrerede i punktafgiftsoejemed,  samt et register over de lokaliteter, der er godkendt som afgiftsoplag.  2. Registeret skal indeholde foelgende oplysninger:  a) det registreringsnummer, som de kompetente myndigheder har givet personen eller lokaliteten  b) personen eller lokalitetens navn og adresse  c) den kategori af varer, som maa oplagres eller modtages af personen eller paa lokaliteten  d) adressen paa de kompetente myndigheder, som kan kontaktes med henblik paa yderligere oplysninger  e) registreringsnummerets udstedelsesdato og i givet fald sidste gyldighedsdato.  3. De i stk. 1 og stk. 2, litra a), b), c) og d), omhandlede oplysninger meddeles de kompetente myndigheder i hver medlemsstat. I de tilfaelde, hvor de i stk. 2, litra e), omhandlede oplysninger ikke meddeles automatisk, skal de meddeles, saafremt en af  medlemsstaterne udtrykkeligt anmoder herom. Samtlige oplysninger maa udelukkende anvendes til at efterspore en persons eller en lokalitets godkendelse, registrering eller lignende.  4. De kompetente myndigheder i hver medlemsstat sikrer, at personer, som er involveret i omsaetningen af punktafgiftspligtige varer inden for Faellesskabet, har ret til at indhente bekraeftelse af de oplysninger, der er registreret i henhold til denne  artikel.  5. Alle oplysninger, der meddeles i henhold til denne artikel, uanset i hvilken form, er fortrolige. De er omfattet af tjenstlig tavshedspligt og nyder samme beskyttelse som den, lignende oplysninger nyder i henhold til lovgivningen i den medlemsstat,  hvori de modtages.  6. Uanset stk. 5 tillader de kompetente myndigheder i den medlemsstat, der leverer oplysningen, at oplysningen bruges i andet oejemed i den anmodende myndigheds medlemsstat, hvis oplysningen i henhold til lovgivningen i den anmodede myndigheds  medlemsstat i denne medlemsstat kan anvendes i lignende oejemed.«  5) Artikel 18, stk. 1, aendres saaledes:  »1. Uanset om der anvendes edb, skal enhver punktafgiftspligtig vare, der transporteres under en ordning med suspension af punktafgifter mellem de enkelte medlemsstater, herunder varer, der transporteres ad soe- eller luftvejen direkte fra én  faellesskabshavn eller -lufthavn til en anden, vaere ledsaget af et dokument udarbejdet af afsenderen. Dette dokument kan enten vaere et administrativt dokument eller et handelsdokument. Dokumentets form og indhold samt den fremgangsmaade, der skal foelges,  hvis det objektivt set ikke er relevant at anvende det, fastlaegges efter fremgangsmaaden i artikel 24.«  6) I artikel 20, stk. 3, tilfoejes foelgende som sidste punktum:  »Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger med henblik paa at imoedegaa overtraedelser og uregelmaessigheder og at paalaegge effektive sanktioner.«  7) I artikel 22, stk. 2, litra b), aendres »ved hjaelp af det dokument, der er naevnt i artikel 18, stk. 1« til »i henhold til bestemmelserne i afsnit III«.  8) I afsnit VII indsaettes foelgende artikel:  »Artikel 26a  Punktafgiftspligtige varer, som foer den 1. januar 1993 er underlagt en anden suspensionsordning end den i artikel 5, stk. 2, og artikel 18, stk. 1, omhandlede, og for hvilke denne ordning ikke er afviklet, anses efter denne dato for at vaere omfattet af  ordningen med suspension af punktafgifter.  Naar det drejer sig om suspensionsordningen for intern faellesskabsforsendelse, anvendes de bestemmelser, som er gaeldende paa det tidspunkt, hvor varerne er blevet henfoert under denne ordning, fortsat i den periode, hvor disse varer er omfattet af den i  henhold til naevnte bestemmelser fastsatte ordning.  Naar det drejer sig om en national suspensionsordning, fastsaetter medlemsstaterne de betingelser og formaliteter, som efter den 1. januar 1993 er gaeldende for afviklingen af denne suspensionsordning.«  9) I afsnit III indsaettes foelgende artikel:  »Artikel 30a  Direktiv 76/308/EOEF aendres saaledes:  1) Titlen affattes saaledes:  »Raadets direktiv af 15. marts 1976 om gensidig bistand ved inddrivelse af fordringer i forbindelse med foranstaltninger, der er finansieret af Den Europaeiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, samt af landbrugsimportafgifter og told, og i  forbindelse med mervaerdiafgift og visse punktafgifter.«  2) I artikel 2:  a) bliver litra e) til litra f)  b) indsaettes efter litra d) foelgende litra:  »e) foelgende punktafgifter:  - punktafgift paa forarbejdet tobak  - punktafgift paa alkohol og alkoholholdige drikkevarer  - punktafgift paa mineralolier«.«  Artikel 2  Direktiv 92/81/EOEF aendres saaledes:  1) I artikel 2, stk. 1,  - affattes litra b) saaledes: »b) varer, der henhoerer under KN-kode 2707 10, 2707 20, 2707 30, 2707 50, 2707 91 00, 2707 99 11 og 2707 99 19«  - udgaar litra g).  2) Artikel 8, stk. 8, affattes saaledes:  »Medlemsstaterne kan gennemfoere de i denne artikel naevnte afgiftsfritagelser eller -lempelser i form af tilbagebetaling af den erlagte punktafgift.«  Artikel 3  1. Medlemsstaterne saetter de noedvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 31. december 1992. De underretter straks Kommissionen herom.  Naar medlemsstaterne vedtager disse love og administrative bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggoerelsen ledsages af en saadan henvisning. De naermere regler for denne henvisning fastsaettes af  medlemsstaterne.  2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksterne til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de vedtager paa det omraade, der er omfattet af dette direktiv.  Artikel 4  Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne. Udfaerdiget i Bruxelles, den 14. december 1992. Paa Raadets vegne  N. LAMONT  Formand   (1) EFT nr. C 283 af 31. 10. 1992, s. 8. (2) Udtalelse afgivet den 20. 11. 1992 (endnu ikke offentliggjort i Tidende). (3) Udtalelse afgivet den 24. 11. 1992 (endnu ikke offentliggjort i Tidende). (4) EFT nr. L 76 af 23. 3. 1992, s. 1. (5) EFT  nr. L 73 af 19. 3. 1976, s. 18. Direktivet er senest aendret ved direktiv 79/1071/EOEF (EFT nr. L 331 af 27. 12. 1979, s. 10). (6) EFT nr. L 316 af 31. 10. 1992, s. 12.


Avis juridique important

|

31973L0023

Rådets direktiv 73/23/EØF af 19. februar 1973 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om elektrisk materiel bestemt til anvendelse inden for visse spændingsgrænser

EF-Tidende nr. L 077 af 26/03/1973 s. 0029 - 0033 den finske specialudgave: kapitel 13 bind 2 s. 0167  den græske specialudgave: Kapitel 13 bind 2 s. 0058  den svenske specialudgave: kapitel 13 bind 2 s. 0167  den spanske specialudgave: Kapitel 13 bind 2 s. 0182  den portugisiske specialudgave: Kapitel 13 bind 2 s. 0182

++++  RAADETS DIREKTIV  af 19 . februar 1973  om tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om elektrisk materiel bestemt til anvendelse inden for visse spaendingsgraenser   ( 73/23/EOEF )  RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab , saerlig artikel 100 ,  under henvisning til forslag fra Kommissionen ,  under henvisning til udtalelse fra Det europaeiske Parlament ,  under henvisning til udtalelse fra Det oekonomiske og sociale Udvalg , og  ud fra foelgende betragtninger :  De bestemmelser , der er i kraft i medlemsstaterne med henblik paa at yde sikkerhed ved benyttelse af elektrisk materiel , der anvendes inden for visse spaendingsgraenser , har forskellig udformning , hvilket bevirker , at samhandelen haemmes ;  i nogle medlemsstater findes der i lovgivningen om visse former for elektrisk materiel ufravigelige forskrifter om forebyggende foranstaltninger og straffeforanstaltninger for at opnaa denne sikkerhed ;  i andre medlemsstater findes der i lovgivningen for at naa samme maal henvisninger til tekniske normer , der er udarbejdet af standardiseringsinstitutter ; dette system frembyder den fordel , at der kan ske en hurtig tilpasning til de tekniske fremskridt , uden at sikkerhedskravene derved tilsidesaettes ;  i visse medlemsstater skal der ske er administrativ godkendelse af normerne ; denne godkendelse beroerer ikke paa nogen maade normernes tekniske indhold og begraenser heller ikke deres anvendelsesbetingelser ; en saadan godkendelse kan derfor ikke aendre de virkninger , der paa faellesskabsplan er knyttet til en harmoniseret og offentliggjort norm ;  der boer inden for Faellesskabet kunne finde fri omsaetning af elektrisk materiel sted , naar dette opfylder bestemte sikkerhedskrav , der er godkendt i alle medlemsstaterne ; bevis for , at disse krav overholdes , kan opnaas ved henvisning til harmoniserede normer , der praeciserer disse betingelser , men dette udelukker dog ikke anvendelse af andre bevisligheder ;  disse harmoniserede normer boer opstilles efter faelles overenskomst af organer , som hver medlemsstat anmelder ved meddelelse til de oevrige medlemsstater og Kommissionen , og normerne skal offentliggoeres i videst muligt omfang ; en saadan harmonisering skal goere det muligt i samhandelen at fjerne de ulemper , der foelger af forskelle i de nationale normer ;  uden at udelukke andre bevisligheder kan formodning for det elektriske materiels overensstemmelse med disse harmoniserede normer sikres ved anbringelse eller udstedelse af maerker eller attester under de kompetente organers ansvar eller , i mangel heraf , ved en af fabrikanten afgiven erklaering om overensstemmelse ; medlemsstaterne skal dog for at lette fjernelse af handelshindringer anerkende disse maerker eller attester eller naevnte erklaering som bevis ; i dette oejemed skal disse maerker eller attester goeres offentligt bekendt , navnlig ved offentliggoerelse i De Europaeiske Faellesskabers Tidende ;  for saa vidt angaar elektrisk materiel , for hvilket der endnu ikke findes harmoniserede normer , kan den fri omsaetning som overgangsforanstaltning sikres ved anvendelse af de sikkerhedsmaessige normer og bestemmelser , der allerede er udarbejdet af andre internationale organer eller af et af de organer , der fastlaegger de harmoniserede normer ;  det kan forekomme , at et elektrisk materiel bringes i fri omsaetning , selv om det ikke opfylder sikkerhedskravene ; som foelge heraf er det formaalstjenligt at fastsaette egnede bestemmelser for at imoedegaa denne fare ,  UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV :  Artikel 1  Ved elektrisk materiel forstaas i dette direktiv alt elektrisk materiel , der er bestemt til brug ved en maerke spaending paa mellem 50 og 1000 V for saa vidt angaar vekselstroem og paa mellem 75 og 1500 V for jaevnstroem , med undtagelse af det materiel og de paavirkninger , der er anfoert i bilag II .  Artikel 2  1 . Medlemsstaterne traeffer alle noedvendige foranstaltninger til sikring af , at det elektriske materiel kun kan bringes i handelen , saafremt det er fremstillet i overensstemmelse med de tekniske sikkerhedsforskrifter , der er gaeldende i Faellesskabet , og ved korrekt installation og vedligeholdelse samt anvendelse i overensstemmelse med dets formaal ikke bringer sikkerheden for personer , husdyr og ejendom i fare .  2 . I bilag I findes en oversigt over de vigtigste af de i stk . 1 omhandlede sikkerhedskrav .  Artikel 3  Medlemsstaterne traeffer alle noedvendige foranstaltninger for , at der ikke af sikkerhedsmaessige grunde skabes hindringer for den fri omsaetning inden for Faellesskabet af elektrisk materiel , dersom dette paa de betingelser , der er fastsat i artiklerne 5 , 6 , 7 eller 8 , opfylder bestemmelserne i artikel 2 .  Artikel 4  Medlemsstaterne drager omsorg for , at el-leverandoererne ikke goer tilslutning til nettet og forsyning til forbrugerne afhaengig af strengere sikkerhedskrav til det elektriske materiel end forudset i artikel 2 .  Artikel 5  Medlemsstaterne traeffer alle noedvendige foranstaltninger for , at deres kompetente administrative myndigheder med henblik paa den i artikel 2 omhandlede markedsfoering eller den i artikel 3 omhandlede fri omsaetning navnlig betragter de elektriske materiel , der hvad angaar sikkerhedsbestemmelserne opfylder de harmoniserede normer , som svarende til bestemmelserne i artikel 2 .  Normerne betragtes som harmoniseret , saa snart de er fastlagt efter faelles overenskomst af de organer , medlemsstaterne har anmeldt ved meddelelse i overensstemmelse med fremgangsmaaden i artikel 11 , og er blevet offentliggjort i henhold til den nationale fremgangsmaade . De skal foeres a jour i takt med de teknologiske fremskridt samt udviklingen af de tekniske sikkerhedsforskrifter .  Listen over de harmoniserede normer og disses referencer offentliggoeres til underretning i De Europaeiske Faellesskabers Tidende .  Artikel 6  1 . For saa vidt de harmoniserede normer i den i artikel 5 anfoerte betydning endnu ikke er fastlagt og offentliggjort , traeffer medlemsstaterne alle noedvendige foranstaltninger for at deres kompetente administrative myndigheder med henblik paa den i artikel 2 omhandlede markedsfoering eller den i artikel 3 omhandlede fri omsaetning ligeledes betragter elektrisk materiel , der er i overensstemmelse med de sikkerhedsbestemmelser , som er fastlagt af " Commission Internationale des Réglémentations en vue de l'approbation de l'équipement électrique " ( CEE-él )  ( Den internationale Kommission for godkendelsesregler for elektrisk materiel ) eller af " International Electrotechnical Commission " ( IEC ) ( Den internationale elektrotekniske Kommission ) , og i henseende til hvilke den i stk . 2 og 3 fastsatte offentliggoerelsesprocedure er iagttaget , som svarende til bestemmelserne i artikel 2 .  2 . Kommissionen giver medlemsstaterne meddelelse om de i stk . 1 omhandlede sikkerhedsbestemmelser straks ved dette direktivs ikrafttraeden , samt saa snart disse bestemmelser er offentliggjort . Efter samraad med medlemsstaterne angiver Kommissionen de bestemmelser og navnlig de varianter , den anbefaler til offentliggoerelse .  3 . Medlemsstaterne fremsaetter inden for en frist af 3 maaneder over for Kommissionen de indsigelser , de maatte have mod de saaledes meddelte bestemmelser , og anfoerer de sikkerhedsmaessige grunde , der er til hinder for deres godkendelse af de enkelte bestemmelser .  De sikkerhedsbestemmelser , angaaende hvilke der ikke er fremsat indsigelser , offentliggoeres til underretning i De Europaeiske Faellesskabers Tidende .  Artikel 7  For saa vidt der endnu ikke findes harmoniserede normer i den i artikel 5 anfoerte betydning eller sikkerhedsbestemmelser offentliggjort i overensstemmelse med artikel 6 , traeffer medlemsstaterne alle noedvendige foranstaltninger for , at deres kompetente administrative myndigheder med henblik paa den i artikel 2 omhandlede markedsfoering eller den i artikel 3 omhandlede fri omsaetning ligeledes betragter elektrisk materiel , der er fremstillet i overensstemmelse med sikkerhedsbestemmelserne i de normer , der anvendes i den medlemsstat , i hvilken det er fremstillet , som opfyldende bestemmelserne i artikel 2 , saafremt der herved ydes en sikkerhed svarende til den , der kraeves paa deres eget omraade .  Artikel 8  1 . Medlemsstaterne traeffer alle egnede foranstaltninger for , at deres kompetente administrative myndigheder ligeledes tillader den i artikel 2 omhandlede markedsfoering eller den i artikel 3 omhandlede fri omsaetning af elektrisk materiel , der , selv om det ikke er i overensstemmelse med de i artikel 5 naevnte harmoniserede normer eller med bestemmelserne i artiklerne 6 og 7 , opfylder bestemmelserne i artikel 2 .  2 . Saafremt der foreligger uenighed , kan fabrikanten eller importoeren fremlaegge en rapport , vedroerende det elektriske materiels overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 2 , udarbejdet af et organ , der er anmeldt ved meddelelse i overensstemmelse med fremgangsmaaden i artikel 11 .  Artikel 9  1 . Saafremt en medlemsstat af sikkerhedsmaessige grunde forbyder , at en type elektrisk materiel bringes i handelen , eller af sikkerhedsmaessige grunde hindrer dens fri omsaetning , underretter den straks de oevrige beroerte medlemsstater og Kommissionen , idet den anfoerer begrundelsen for sin beslutning og isaer angiver :   - om uoverensstemmelsen med artikel 2 skyldes en mangel i de i artikel 5 omhandlede harmoniserede normer , i de i artikel 6 omhandlede bestemmelser eller i de i artikel 7 omhandlede normer ;   - om uoverensstemmelsen skyldes urigtig anvendelse af naevnte normer eller publikationer eller skyldes , at de i artikel 2 naevnte tekniske forskrifter ikke er blevet overholdt .  2 . Saafremt andre medlemsstater rejser indsigelser imod den i stk . 1 naevnte beslutning , foranstalter Kommissionen omgaaende et samraad med de paagaeldende medlemsstater .  3 . Saafremt der inden for en frist af tre maaneder fra datoen for den i stk . 1 fastsatte meddelelse ikke er opnaaet enighed , indhenter Kommissionen udtalelse fra et af de organer , der er anmeldt ved meddelelse i overensstemmelse med fremgangsmaaden i artikel 11 , som har saede uden for de beroerte medlemsstaters omraade , og som ikke har medvirket inden for rammerne af fremgangsmaaden i artikel 8 . Det skal af udtalelsen fremgaa , i hvilket omfang bestemmelserne i artikel 2 ikke er opfyldt .  4 . Kommissionen videresender udtalelsen fra det naevnte organ til alle medlemsstaterne ; disse kan inden for en frist af en maaned meddele Kommissionen deres bemaerkninger . Kommissionen goer sig samtidig bekendt med de beroerte parters bemaerkninger vedroerende ovennaevnte udtalelse .  5 . Efter at have gjort sig bekendt med disse bemaerkninger fremsaetter Kommissionen i paakommende tilfaelde egnede henstillinger eller udtalelser .  Artikel 10  1 . Uden at udelukke anvendelse af andre bevismidler traeffer medlemsstaterne alle noedvendige foranstaltninger for , at deres kompetente administrative myndigheder betragter anbringelse af et maerke om overensstemmelse paa det elektriske materiel eller udstedelse af en attest om overensstemmelse , eller i mangel heraf , navnlig i tilfaelde af industrielt materiel den af fabrikanten afgivne erklaering om overensstemmelse , som forordning for overensstemmelse med bestemmelserne i artiklerne 5 , 6 og 7 .  2 . Maerkerne eller attesterne udfaerdiges - saerskilt eller efter faelles overenskomst - af de organer , der er anmeldt ved meddelelse i overensstemmelse med fremgangsmaaden i artikel 11 . Symboler og formularer til disse maerker eller attester offentliggoeres af disse organer og , til underretning , i De Europaeiske Faellesskabers Tidende .  Artikel 11  Hver medlemsstat meddeler de oevrige medlemsstater og Kommissionen :   - en fortegnelse over de i artikel 5 omhandlede organer ;   - en fortegnelse over de organer , som udfaerdiger maerker og attester i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 10 ;   - en fortegnelse over de organer , som udarbejder en rapport i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 8 eller afgiver en udtalelse i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 9 ;   - stedet for den i artikel 5 , stk . 2 , omhandlede offentliggoerelse ;  Hver medlemsstat giver de oevrige medlemsstater og Kommissionen meddelelse om enhver aendring af disse oplysninger .  Artikel 12  Dette direktiv anvendes ikke paa elektrisk materiale bestemt til udfoersel til tredjelande .  Artikel 13  1 . Medlemsstaterne saetter de noedvendige administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv inden atten maaneder efter dets meddelelse og underretter straks Kommissionen herom .  For Danmarks vedkommende er denne frist dog paa fem aar .  2 . Medlemsstaterne drager omsorg for at meddele Kommissionen ordlyden af de vaesentligste nationale retsforskrifter , som de vedtager paa det omraade , der er omfattet af dette direktiv .  Artikel 14  Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne .  Udfaerdiget i Bruxelles , den 19 . februar 1973 .  Paa Raadets vegne  A . LAVENS  Formand  BILAG I  VIGTIGSTE SIKKERHEDSKRAV FOR ELEKTRISK MATERIEL BESTEMT TIL ANVENDELSE INDEN FOR VISSE SPAENDINGSGRAENSER  1 . Almindelige betingelser  a ) Paa det elektriske materiel eller hvis dette ikke er muligt i en medfoelgende beskrivelse anfoeres de vaesentligste data til hvilke kendskabet , og hvis overholdelse , er en betingelse for , at materiellet kan anvendes i overensstemmelse med dets formaal og uden fare .  b ) Fabriksmaerket eller varer * aerket anbringes tydeligt paa det elektriske materiel eller , saafremt dette ikke er muligt , paa emballagen .  c ) Det elektriske materiel saavel som dets enkelte dele udfoeres saaledes , at det kan tilsluttes paa sikker og forsvarlig maade .  d ) Det elektriske materiel udformes og fremstilles paa en saadan maade , at der er sikret beskyttelse mod de farer , som er anfoert under punkt 2 og 3 i dette bilag , under forudsaetning af , at det anvendes efter dets formaal og vedligeholdes forsvarligt .  2 . Beskyttelse mod farer , som kan hidroere fra det elektriske materiel  Der er fastsat tekniske forholdsregler i overensstemmelse med punkt 1 , saaledes at :  a ) personer og husdyr beskyttes paa forsvarlig maade med farer for legemsbeskadigelse eller andre skader , der kan foraarsages af direkte eller indirekte beroering ;  b ) der ikke kan opstaa temperaturer , lysbuer eller udstraalinger , som ville kunne fremkalde fare ;  c ) personer , husdyr og ting paa tilstraekkelig god maade beskyttes mod farer af ikke-elektrisk art , som erfaringsmaessigt hidroerer fra det elektriske materiel ;  d ) isoleringen tilpasses forudseelige paavirkninger .  3 . Beskyttelse mod farer , der kan foraarsages af ydre paavirkninger af det elektriske materiel  Der er fastsat tekniske forholdsregler i overensstemmelse med punkt 1 , saaledes at :  a ) det elektriske materiel opfylder de stillede mekaniske krav , saaledes at personer , husdyr og ting ikke udsaettes for fare ;  b ) det elektriske materiel kan modstaa ikke-mekaniske paavirkninger under de forudseelige omgivelsesforhold , saaledes at personer , husdyr og ting ikke udsaettes for fare ;  c ) det elektriske materiel ikke udsaetter personer , husdyr og ting for fare under de forudseelige overbelastningsforhold .  BILAG II  MATERIEL OG PAAVIRKNINGER , DER IKKE OMFATTES AF DIREKTIVETS ANVENDELSESOMRAADE  Elektrisk materiel , bestemt til anvendelse i en eksplosionsfarlig atmosfaere .  Elektro-radiologisk og elektro-medicinsk materiel .  Elektriske dele i elevatorer og vareelevatorer .  Elektricitetsmaalere .  Stikkontakter og stikpropper i boliger .  Spaendingsgivere af elektriske hegn .  Radiofoni - og fjernsynsforstyrrelser .  Saerligt elektrisk materiel , bestemt til anvendelse om bord paa skibe , i flyvemaskiner og ved jernbanerne , som svarer til de sikkerhedsbestemmelser , der er udfaerdiget af de internationale organer , som medlemsstaterne er tilknyttet .