Avis juridique important

|

32002L0059

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/59/EF af 27. juni 2002 om oprettelse af et trafikovervågnings- og trafikinformationssystem for skibsfarten i Fællesskabet og om ophævelse af Rådets direktiv 93/75/EØF

EF-Tidende nr. L 208 af 05/08/2002 s. 0010 - 0027

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/59/EFaf 27. juni 2002om oprettelse af et trafikovervågnings- og trafikinformationssystem for skibsfarten i Fællesskabet og om ophævelse af Rådets direktiv 93/75/EØFEUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 80, stk. 2,under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg(2),under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget(3),i henhold til fremgangsmåden i traktatens artikel 251(4), ogud fra følgende betragtninger:(1) Kommissionen anførte i sin meddelelse af 24. februar 1993 om en fælles politik for sikkerhed til søs, at et af de mål, som skal nås på fællesskabsplan, er oprettelse af et obligatorisk informationssystem, som giver medlemsstaterne hurtig adgang til alle vigtige oplysninger om sej-lads med skibe, der transporterer farligt og forurenende gods, og om ladningens nøjagtige beskaffenhed.(2) Ved Rådets direktiv 93/75/EØF af 13. september 1993 om mindstekrav til skibe, som er på vej til eller fra Fællesskabets søhavne med farligt eller forurenende gods(5), er der oprettet et informationssystem for de kompetente myndigheder om skibe, som er på vej til eller fra Fællesskabets søhavne med farligt eller forurenende gods, og om hændelser på havet. Ifølge direktivet skal Kommissionen forelægge nye forslag om indførelse af et mere udbygget indberetningssystem for Fællesskabet, som også kan omfatte skibe, som passerer langs medlemsstaternes kyster.(3) Rådet giver i sin resolution af 8. juni 1993 om en fælles politik for sikkerhed til søs(6) udtryk for, at et mere fyldestgørende informationssystem er et af hovedmålene for Fællesskabets virke.(4) Oprettelse af et trafikovervågnings- og trafikinformationssystem for skibsfarten i Fællesskabet vil være med til at forebygge søulykker og havforurening og mindske følgerne heraf for hav- og kystmiljøet samt lokalbefolkningens økonomi og sundhed. En effektiv skibsfart, herunder effektiv styring af skibenes anløb af havnene, afhænger desuden af, at skibene varsler deres ankomst i tilstrækkelig god tid.(5) Der er ved de europæiske kyster indført en række indberetningssystemer for skibe, som er i overensstemmelse med de relevante IMO-regler. Det bør sikres, at skibe opfylder deres indberetningsforpligtelser inden for disse systemer.(6) Der er ligeledes oprettet skibstrafiktjenester og skibsrutesystemer, og de er vigtige for forebyggelse af ulykker og forurening i havområder, der er stærkt trafikerede, eller hvor sejlads er farlig. Det er påkrævet, at skibene benytter disse tjenester og følger reglerne i de af IMO godkendte skibsrutesystemer.(7) Der er sket en stor teknologisk udvikling i udstyret om bord, dels til automatisk identifikation af skibe (AIS-systemer) med henblik på bedre overvågning af skibene, dels til registrering af rejsedata (VDR-systemer, også kaldet "black box") med henblik på at gøre undersøgelse af ulykker lettere. Da sådant udstyr har stor betydning i en politik for forebyggelse af søulykker, bør det være obligatorisk på skibe, der er i national eller international fart og anløber havne i Fællesskabet. De oplysninger, der stilles til rådighed via et VDR-system, kan benyttes efter en ulykke med henblik på at undersøge årsagerne til ulykken og som et forebyggende middel for at drage den nødvendige lære af sådanne situationer. Medlemsstaterne bør tilskynde til at anvende sådanne oplysninger til begge formål.(8) Ud over passende teknisk udstyr bør medlemsstaterne sørge for, at de kompetente myndigheders kyststationer har behørigt uddannet personale i tilstrækkeligt antal.(9) Nøjagtigt kendskab til, hvilket farligt eller forurenende gods skibene transporterer, og andre relevante sikkerhedsoplysninger, såsom oplysninger i forbindelse med navigationsmæssige hændelser, er af største betydning for forberedelse af en effektiv indsats i tilfælde af forure-ning eller fare for forurening af havet. Skibe, der er på vej til eller fra en havn i en medlemsstat, skal give sådanne oplysninger til medlemsstatens kompetente myndigheder eller havnemyndigheder.(10) De undertiden meget omfattende oplysninger om lasten bør så vidt muligt sendes til de kompetente myndigheder eller den pågældende havnemyndighed i elektronisk form, for at det kan foregå lettere og hurtigere, og således at de kan udnyttes bedre og hurtigere. Af samme årsager bør udveksling af oplysninger mellem de kompetente myndigheder i medlemsstaterne ske elektronisk.(11) Ved fast rutefart mellem to eller flere stater, hvoraf mindst én er en medlemsstat, bør indberetningspligten for den enkelte sejlads kunne fraviges, hvis de pågældende selskaber har etableret interne procedurer, som til medlemsstaternes tilfredshed sikrer, at de i direktivet krævede oplysninger straks sendes til de kompetente myndigheder.(12) Nogle skibe frembyder på grund af deres adfærd eller tilstand en potentiel fare for skibsfarten og miljøet. Medlemsstaterne bør overvåge sådanne skibe særlig nøje, træffe de fornødne for-holdsregler for at undgå, at faren bliver større, og videresende deres oplysninger om sådanne skibe til de øvrige berørte medlemsstater. Sådanne forholdsregler kunne være foranstaltninger, der hører under havnekontrollens aktiviteter.(13) Medlemsstaterne må sikre sig mod de farer, som ulykker, hændelser eller andre situationer på havet, udslip af forurenende stoffer på havoverfladen eller drivgods frembyder for skibsfarten, personers sikkerhed og for hav- og kystmiljøet. Med henblik herpå bør skibsførere, der er under sejlads i medlemsstaternes eftersøgnings- og redningsområde/eksklusive økonomiske zone eller tilsvarende, indberette sådanne tilfælde til kystmyndighederne og give alle relevante oplysninger. På baggrund af deres særlige situation bør der gives en vis grad af fleksi-bilitet til medlemsstaterne med hensyn til valget af, hvilket af de ovennævnte geografiske områder der skal dækkes af indberetningspligten.(14) I tilfælde af ulykker og hændelser på havet vil et uforbeholdent samarbejde mellem de berørte parter medvirke væsentligt til, at de kompetente myndigheders indsats bliver effektiv.(15) Hvis de kompetente myndigheder, som er udpeget af medlemsstaterne, på grundlag af en farvands- og vejrudsigt fra en kvalificeret meteorologisk informationstjeneste finder, at usædvanligt ugunstige vejr- eller søforhold skaber alvorlig fare for menneskeliv eller forurening, bør de underrette føreren af et skib, der ønsker at anløbe eller forlade den pågældende havn, herom, og de kan træffe enhver anden passende foranstaltning. Sådanne foranstaltninger kan, uden at dette berører pligten til at bistå nødstedte skibe, omfatte et eventuelt forbud mod, at skibet anløber eller forlader havnen, til situationen igen er blevet normal. I tilfælde af, at der er sikkerhedsmæssig risiko eller risiko for forurening og under hensyntagen til den konkrete situation i den pågældende havn, kan de kompetente myndigheder anbefale, at skibet ikke forlader havnen. Hvis skibets fører vælger at forlade havnen, sker det under alle omstændigheder på dennes eget ansvar, og beslutningen herom skal begrundes.(16) Mangel på nødområder kan have alvorlige konsekvenser ved en søulykke. Derfor bør medlemsstaterne opstille sådanne planer, at de kan modtage nødstedte skibe i deres havne eller andre afskærmede områder på bedst mulige vilkår, hvis situationen kræver det. Disse planer bør om nødvendigt og muligt omfatte tilvejebringelse af tilstrækkelige midler og faciliteter til bistand, redningsaktioner og forureningsbekæmpelse. Havne, der modtager nødstedte skibe, bør kunne regne med hurtigt at få godtgjort deres omkostninger og eventuelle skader som følge af operationen. Kommissionen bør derfor undersøge mulighederne for at indføre en hensigtsmæssig ordning for godtgørelse til havne i Fællesskabet, der modtager nødstedte skibe, samt for at kræve, at skibe, som vil anløbe havne i Fællesskabet, er behørigt forsikret.(17) Det er nødvendigt at opstille rammer for samarbejdet mellem medlemsstaterne og Kommissionen, således at overvågnings- og informationssystemet for skibsfarten kan forbedres gennem opbygning af velegnede kommunikationsforbindelser mellem medlemsstaternes myndig- heder og havne. Desuden skal identifikations- og overvågningssystemet udbygges i de havområder i Fællesskabet, hvor dækningen er utilstrækkelig. Endvidere bør der oprettes informationsstyringscentre i Fællesskabets kystregioner, således at det bliver lettere at udveksle og have fælles adgang til data, der er relevante for overvågning af trafikken og gennemførelse af nærværende direktiv. Medlemsstaterne og Kommissionen bør tilstræbe at samarbejde med tredjelande med henblik på virkeliggørelsen af disse mål.(18) Direktivet bliver kun effektivt, hvis medlemsstaterne nøje kontrollerer dets gennemførelse. Med henblik herpå skal medlemsstaterne regelmæssigt udføre passende kontrol eller andre foranstaltninger, som er nødvendige for at forvisse sig om, at de kommunikationsveje, der etableres i medfør af direktivet, fungerer tilfredsstillende. Der bør ligeledes indføres et sanktionssystem, således at de berørte parter tilskyndes til at opfylde deres pligt til indberetning og til at medføre det udstyr, der kræves i direktivet.(19) De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af dette direktiv bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen(7).(20) Nogle af bestemmelserne i dette direktiv kan ændres ved førnævnte procedure på baggrund af udviklingen i Fællesskabets og internationale instrumenter samt erfaringerne med gennemførelsen af direktivet, for så vidt disse ændringer ikke udvider direktivets anvendelsesområde. Et nyttigt værktøj for Kommissionen til at vurdere de erfaringer, der er høstet i forbindelse med direktivets gennemførelse, er tilstrækkelige indberetninger fra medlemsstaterne om gennemførelsen.(21) Der er i dette direktiv tale om en betydelig skærpelse, udvidelse og ændring af bestemmelserne i direktiv 93/75/EØF. Derfor bør direktiv 93/75/EØF ophæves.(22) Målene for denne handling, nemlig at gøre skibsfarten mere sikker og effektiv, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor på grund af handlingens omfang bedre gennemføres på fællesskabsplan. Fællesskabet kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. traktatens artikel 5. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går dette direktiv ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå disse mål -UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:Artikel 1FormålDette direktiv har til formål at oprette et trafikovervågnings- og trafikinformationssystem for skibsfarten i Fællesskabet med henblik på at gøre skibsfarten mere sikker og effektiv og forbedre myndighedernes reaktioner med hensyn til ulykker, hændelser eller potentielt farlige situationer til søs, herunder eftersøgnings- og redningsoperationer, og bidrage til hurtigere at forebygge og opdage forurening fra skibe.Medlemsstaterne overvåger og træffer alle relevante foranstaltninger for at sikre, at skibsførere, operatører eller agenter, såvel som afsendere eller ejere af farligt eller forurenende gods, der transporteres om bord på sådanne skibe, overholder kravene i dette direktiv.Artikel 2Anvendelsesområde1. Dette direktiv gælder for skibe med en bruttotonnage på mindst 300, medmindre andet er angivet.2. Dette direktiv finder ikke anvendelse på:a) krigsskibe, sømilitære hjælpeskibe og andre skibe, som ejes eller drives af en medlemsstat, og som kun anvendes i offentlig og ikke-kommerciel tjenesteb) fiskerfartøjer, traditionelle skibe og fritidsfartøjer med en længde på mindre end 45 mc) bunkers på mindre end 5000 tons, storesrum og udstyr til brug om bord på skibe.Artikel 3DefinitionerI dette direktiv forstås veda) "relevante internationale instrumenter": - Marpol: den internationale konvention af 1973 om forebyggelse af forurening fra skibe, samt 1978-protokollen hertil- Solas: den internationale konvention af 1974 om sikkerhed for menneskeliv på søen, inklusive protokoller og senere ændringer- international konvention af 1969 om skibsmåleregler- international konvention af 1969 om indgriben på det åbne hav i tilfælde af olieforureningsulykker og protokol af 1973 vedrørende indgriben på det åbne hav ved forurening af havet med andre stoffer end olie- SAR-konventionen: den internationale konvention af 1979 om eftersøgnings- og redningsaktioner- ISM-koden: den internationale kode for sikker drift af skibe- IMDG-koden: den internationale kode for søtransport af farligt gods- IBC-koden: IMO's internationale kode for bygning og udrustning af skibe til transport af farlige kemiske produkter i bulk- IGC-koden: IMO's internationale kode for bygning og udrustning af skibe til transport af flydende gas i bulk- BC-koden: IMO's kode for sikker transport af tørlast i bulk- INF-koden: IMO's kode for sikker transport af bestrålet nukleart brændsel, plutonium og højradioaktivt affald i beholdere om bord i skibe- IMO-resolution A.851 (20): Den Internationale Søfartsorganisations resolution A.851 (20) med titlen: "General Principles for Ship Reporting Systems and Ship Reporting Requirements, including Guidelines for Reporting Incidents involving Dangerous Goods, Harmful Substances and/or Marine Pollutants"b) "operatør": et skibs reder eller den, der forestår dets driftc) "agent": en person, der er bemyndiget til at udlevere oplysninger på vegne af et skibs operatørd) "afskiber": enhver person, der indgår en kontrakt med en transportvirksomhed om søtransport af gods, eller i hvis navn eller på hvis vegne der indgås en sådan kontrakte) "rederi": rederi som defineret i kapitel IX, regel 1, punkt 2, i SOLAS-konventionenf) "skib": ethvert søgående fartøjg) "farligt gods": - gods, der er opført i IMDG-koden- flydende farlige stoffer, der er opført i kapitel 17 i IBC-koden- flydende gas, der er opført i kapitel 19 i IGC-koden- faste stoffer, der er opført i tillæg B til BC-kodenogså gods, for hvis transport der er fastsat forhåndsbetingelser i overensstemmelse med punkt 1.1.3 i IBC-koden eller punkt 1.1.6 i IGC-koden, er omfatteth) "forurenende gods": - olie som defineret i Marpol-konventionen, bilag I- skadelige flydende stoffer som defineret i Marpol-konventionen, bilag II- skadelige stoffer som defineret i Marpol-konventionen, bilag IIIi) "lasttransportenhed": et køretøj til godstransport ad vej, en jernbanegodsvogn, en fragtcontainer, en tankbil, en jernbanevogn eller en flytbar tankj) "adresse": navn og kommunikationsforbindelse, hvormed der om nødvendigt kan etableres kontakt med operatør, agent, havnemyndighed, kompetent myndighed eller enhver anden bemyndiget person eller organisation, der er i besiddelse af detaljerede oplysninger om skibets lastk) "kompetent myndighed": en myndighed eller organisation, som af medlemsstaten er udpeget til at modtage og videregive oplysninger, der er indberettet i medfør af dette direktivl) "havnemyndighed": den kompetente myndighed eller det kompetente organ i hver havn, som af medlemsstaten er udpeget til at modtage og videregive oplysninger, der er indberettet i medfør af dette direktivm) "nødområde": en havn, del af en havn eller en anden beskyttende kajplads eller ankerplads eller ethvert lukket farvand, som en medlemsstat har udpeget for nødstedte skiben) "kyststation": en skibstrafiktjeneste, et anlæg på land med ansvar for et obligatorisk IMO-godkendt meldesystem eller en organisation, der er ansvarlig for at koordinere eftersøgnings- og redningsopgaver og forureningsbekæmpelse på søen, udpeget af medlemsstaterne i medfør af dette direktivo) "skibstrafiktjeneste": en tjeneste, der har til formål at forbedre skibstrafikkens sikkerhed og effektivitet og beskytte miljøet, og som har kapacitet til at indgå i et samspil med skibstrafikken og løse trafiksituationer, der opstår i skibstrafiktjenestens områdep) "skibsrutesystem": et system bestående af en eller flere ruteforanstaltninger, der har til formål at mindske risikoen for ulykker; det omfatter trafiksepareringssystemer, ruter med sejlads i to retninger, anbefalede ruter, områder, hvor sejlads skal undgås, kystnære trafikzoner, trafiksepareringsrundkørsler, områder, hvor der skal udvises forsigtighed, samt dybvandsruterq) "traditionelle skibe": alle typer historiske skibe og kopier heraf, herunder dem, der er bygget med henblik på at støtte og fremme traditionelle færdigheder og sømandskab, og som tilsammen er levende kulturskatte, der drives i henhold til traditionelt sømandskabs traditionelle teknikkerr) "ulykke": en ulykke jf. definitionen i IMO-koden for undersøgelse af ulykker eller hændelser til søs.AFSNIT IINDBERETNING FRA SKIBE OG OVERVÅGNING AF SKIBEArtikel 4Indberetning inden anløb af havne i medlemsstaterne1. Operatøren, agenten eller føreren af et skib, der er på vej til en havn i en medlemsstat, meddeler vedkommende havnemyndighed oplysningerne i bilag I, punkt 1a) mindst 24 timer inden ankomstenb) senest når skibet afgår fra den foregående havn, hvis rejsen varer mindre end 24 timerc) så snart ankomsthavnen er kendt, hvis denne oplysning ikke foreligger eller den ændres under rejsen.2. Skibe, der ankommer fra en havn uden for Fællesskabet og er på vej til en havn i en medlemsstat med en farlig eller forurenende last, skal overholde bestemmelserne i artikel 13 om oplysningspligt.Artikel 5Overvågning af skibe, der sejler ind på et område, hvor skibsmeldesystemer er obligatoriske1. De berørte medlemsstater overvåger og træffer alle de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at alle skibe, der sejler ind i et område, der dækkes af et obligatorisk skibsmeldesystem, som er godkendt af IMO i henhold til regel 11 i kapitel V i Solas-konventionen og administreres af en eller flere stater, hvoraf mindst én er en medlemsstat, i overensstemmelse med de relevante IMO-retningslinjer og -kriterier, overholder systemets regler ved at meddele de krævede oplysninger, uden at dette hindrer, at medlemsstaten kan kræve supplerende oplysninger i overensstemmelse med IMO-resolution A.851 (20).2. Når en medlemsstat forelægger IMO et nyt obligatorisk skibsmeldesystem eller et forslag til ændring af et gældende skibsmeldesystem til vedtagelse, skal forslaget mindst indeholde de i bilag I, punkt 4, nævnte oplysninger.Artikel 6Brug af automatiske identifikationssystemer1. Skibe, der anløber en havn i en medlemsstat, skal inden for de i bilag II, afsnit I, anførte frister være udstyret med AIS, som opfylder de af IMO opstillede præstationskrav.2. I skibe, der er udstyret med et automatisk identifikationssystem jf. stk. 1, skal systemet holdes i gang til enhver tid, medmindre navigationsoplysninger er beskyttet i henhold til internationale aftaler, regler eller standarder.Artikel 7Brug af skibsrutesystemer1. Medlemsstaterne overvåger og træffer alle de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at alle skibe, der sejler ind i et område, der dækkes af et obligatorisk skibsrutesystem, som IMO har godkendt i henhold til regel 10, i kapitel V, i Solas-konventionen, og som administreres af en eller flere stater, hvoraf mindst én er en medlemsstat, anvender systemet i overensstemmelse med de relevante IMO-retningslinjer og -krav.2. En medlemsstat, der anvender et skibsrutesystem, der ikke er godkendt af IMO, tager i videst mulige omfang hensyn til IMO's retningslinjer og krav og offentliggør alle oplysninger, som er nødvendige, for en sikker og effektiv anvendelse af skibsrutesystemet.Artikel 8Overvågning af skibes overholdelse af bestemmelserne for skibstrafiktjenesterMedlemsstaterne overvåger og træffer alle de nødvendige foranstaltninger til at sikre:a) at skibe, der sejler ind i et område, som dækkes af en skibstrafiktjeneste, der administreres af en eller flere stater, hvoraf mindst én er en medlemsstat, på deres søterritorium og i overensstemmelse med IMO's regler, anvender og overholder systemets reglerb) at skibe, der sejler under en medlemsstats flag, eller skibe, der er på vej til en havn i en medlemsstat og sejler ind på et område, som dækkes af en sådan skibstrafiktjeneste, men som ligger uden for en medlemsstats søterritorium og er i overensstemmelse med IMO's retningslinjer, overholder denne skibstrafiktjenestes reglerc) at skibe, der sejler under et tredjelands flag og ikke er på vej til en havn i en medlemsstat, men som sejler ind på en skibstrafiktjenestes område, der ligger uden for en medlemsstats søterritorium, så vidt muligt følger denne skibstrafiktjenestes regler. Medlemsstaterne bør indberette ethvert åbenbart alvorligt brud på disse regler, der konstateres i en sådan skibstrafiktjenestes område, til den berørte flagstat.Artikel 9Infrastruktur for skibsmeldesystemer, skibsrutesystemer og skibstrafiktjenester for skibe1. Medlemsstaterne træffer alle nødvendige og hensigtsmæssige foranstaltninger med henblik på gradvis at anskaffe udstyr og anlæg på land, som er egnet til at modtage og gøre brug af AIS-oplysningerne, således at tidsfristerne i bilag II, afsnit I, overholdes, idet de tager højde for, at udstyr og anlæg har den nødvendige rækkevidde.2. Processen med at anskaffe alt nødvendigt udstyr og anlæg på land med henblik på gennemførelsen af dette direktiv skal være fuldført inden udgangen af 2007. Medlemsstaterne sikrer, at det nødvendige udstyr til transmission og udveksling af oplysningerne mellem medlemsstaternes nationale systemer er operativt senest et år herefter.3. Medlemsstaterne påser, at de kyststationer, der har til opgave at overvåge overholdelsen af skibstrafiktjenesternes og skibsrutesystemernes regler, råder over tilstrækkeligt og behørigt uddannet personale samt egnet kommunikations- og skibsovervågningsudstyr, samt at disse tjenester og systemer drives i overensstemmelse med relevante IMO-retningslinjer.Artikel 10Registrering af rejsedata1. Medlemsstaterne overvåger og træffer de nødvendige og hensigtsmæssige foranstaltninger til at sikre, at skibe, der anløber en havn i en medlemsstat, er udstyret med et system til registrering af rejsedata (VDR-system), som anført i bilag II, afsnit II. Eventuelle undtagelser for ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer i medfør af artikel 4, stk. 1, litra d), i Rådets direktiv 1999/35/EF af 29. april 1999 om en ordning med obligatoriske syn med henblik på sikker drift af ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer(8) bortfalder den 5. august 2002.2. De oplysninger, der er indsamlet via et VDR-system, stilles til rådighed for den berørte medlemsstat, hvis der foretages en havariundersøgelse vedrørende en ulykke, som har fundet sted i farvande under en medlemsstats jurisdiktion. Medlemsstaterne sikrer, at sådanne oplysninger anvendes i forbindelse med undersøgelsen og analyseres korrekt. Medlemsstaterne sikrer, at resultaterne af undersøgelsen offentliggøres hurtigst muligt efter dens færdiggørelse.Artikel 11HavariundersøgelserUanset artikel 12 i direktiv 1999/35/EF skal medlemsstaterne overholde bestemmelserne i IMO-koden for undersøgelse af ulykker eller hændelser til søs, når de foretager en havariundersøgelse vedrørende en ulykke eller en hændelse på havet, hvori et skib som defineret i dette direktiv er involveret. Medlemsstaterne samarbejder i forbindelse med undersøgelsen af ulykker eller hændelser til søs, hvor skibe, der sejler under medlemsstatens flag, er involveret.AFSNIT IIINDBERETNING AF FARLIGT OG FORURENENDE GODS OM BORD (HAZMAT)Artikel 12Afskiberens forpligtelserUanset deres størrelse må skibe ikke i en havn i en medlemsstat tilbyde at transportere eller laste farligt eller forurenende gods, medmindre der er afgivet en erklæring til skibsføreren eller operatøren med de oplysninger, som er nævnt i bilag I, punkt 2.Det er afskiberens ansvar at afgive den i dette direktiv krævede erklæring til skibsføreren eller til operatøren og sikre, at den last, der ønskes transporteret, er identisk med den, der er omfattet af erklæringen i overensstemmelse med første afsnit.Artikel 13Indberetning af farligt eller forurenende gods om bord1. Operatøren, agenten eller føreren af et skib, uanset dets størrelse, der forlader en havn i en medlemsstat med farligt eller forurenende gods, anmelder senest ved skibets afgang alle de oplysninger, der kræves ifølge bilag I, punkt 3, til den kompetente myndighed i den pågældende medlemsstat.2. Operatøren, agenten eller føreren af et skib, uanset dets størrelse, der kommer fra en havn uden for Fællesskabet med farligt eller forurenende gods og er på vej til en havn i en medlemsstat eller en ankerplads inden for en medlemsstats søterritorium, anmelder alle de oplysninger, der kræves ifølge bilag I, punkt 3, til den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor den første bestemmelseshavn eller ankerplads er beliggende, senest ved afgang fra lastehavnen eller, hvis denne oplysning ikke foreligger ved afgangen, så snart bestemmelseshavnen eller ankerpladsen er kendt.3. Medlemsstaterne kan fastlægge en procedure, hvorved det tillades operatøren, agenten eller føreren af et skib som omhandlet i de foregående stykker at indgive de oplysninger, der kræves ifølge bilag I, punkt 3, til havnemyndighederne i afgangs- eller bestemmelseshavnen i Fællesskabet.Proceduren skal sikre, at den kompetente myndighed har adgang til oplysningerne i bilag I, punkt 3, når som helst det er påkrævet. Med henblik herpå opbevarer den berørte havnemyndighed oplysningerne i bilag I, punkt 3, i så langt et tidsrum, at de kan benyttes i tilfælde af en ulykke eller hændelse på havet. Havnemyndigheden træffer sådanne foranstaltninger, at oplysningerne straks kan gives til den kompetente myndighed på dennes forlangende ad elektronisk vej døgnet rundt.4. Skibets operatør, agent eller fører skal indgive de oplysninger om lasten, som er nævnt i bilag I, punkt 3, til havnemyndigheden eller den kompetente myndighed.I videst muligt omfang indgives oplysningerne elektronisk. Udveksles meddelelser elektronisk skal syntaksen og procedurerne i bilag III anvendes.Artikel 14Elektronisk dataudveksling mellem medlemsstaterneMedlemsstaterne sikrer i samarbejde, at de nationale systemer til forvaltning af oplysningerne i bilag I, forbindes indbyrdes og kan arbejde sammen.De kommunikationssystemer, der etableres med henblik på første afsnit, skal opfylde følgende kriterier:a) Dataudvekslingen skal ske elektronisk og på en sådan måde, at der kan modtages og behandles meddelelser som omhandlet i artikel 13.b) Der skal kunne sendes oplysninger døgnet rundt.c) En medlemsstat skal straks kunne sende oplysninger om et skib og dets farlige eller forurenende gods til en anden medlemsstats kompetente myndighed på dennes anmodning.Artikel 15Undtagelser1. Medlemsstaterne kan undtage skibe i rutefart mellem havne på deres eget område, fra bestemmelserne i artikel 13, hvis følgende betingelser er opfyldt:a) Det pågældende rederi fører en liste over de pågældende skibe og sender den til den pågældende kompetente myndighed.b) For hver enkelt rejse stilles de i bilag I, punkt 3, omhandlede oplysninger til rådighed for den kompetente myndighed på dennes forlangende. Rederiet skal oprette et sådant internt system, at det døgnet rundt kan sende de nævnte oplysninger til den kompetente myndighed i elektronisk form, jf. artikel 13, stk. 4, straks efter at have modtaget anmodning herom.2. Når et skib i international rutefart sejler mellem to eller flere lande, hvoraf mindst ét er en medlemsstat, kan enhver involveret medlemsstat kræve af de andre medlemsstater, at der indrømmes undtagelse for den berørte rute. Alle de involverede medlemsstater, herunder de berørte kyststater, samarbejder om at indrømme skibsruten undtagelse efter betingelserne i stk. 1.3. Medlemsstaterne kontrollerer regelmæssigt, at betingelserne i stk. 1 og stk. 2 er opfyldt. Hvis blot én af betingelserne ikke længere er opfyldt, inddrager medlemsstaten rederiets undtagelse med øjeblikkelig virkning.4. Medlemsstaterne sender Kommissionen listen over rederier og skibe, der er omfattet af undtagelsen i denne artikel, samt alle ajourføringer af listen.AFSNIT IIIOVERVÅGNING AF FARLIGE SKIBE OG INDGREB I TILFÆLDE AF ULYKKER OG HÆNDELSER TIL SØSArtikel 16Videregivelse af oplysninger om visse skibe1. Skibe, der opfylder nedenstående kriterier, anses for at kunne være til fare for skibsfarten, sikkerheden til søs, menneskers sikkerhed eller miljøet:a) skibe, der under sejlads- har været ude for en ulykke eller hændelse som omhandlet i artikel 17, eller- har forsømt en indberetnings- og meldepligt, som er pålagt ved dette direktiv, eller- har overtrådt reglerne i de skibsrutesystemer eller skibstrafiktjenester, som en medlemsstat har ansvaret forb) skibe, om hvilke der er beviser for eller formodning om forsætligt udslip af kulbrinter eller andre overtrædelser af Marpol-konventionen i farvande under en medlemsstats jurisdiktionc) skibe, som har anløbsforbud i medlemsstaternes havne, eller om hvilke en medlemsstat har givet underretning af i overensstemmelse med bilag I, punkt 1, i Rådets direktiv 95/21/EF af 19. juni 1995 om havnestatskontrol af skibsfart(9).2. Kyststationer, der er i besiddelse af relevante oplysninger om de skibe, der er omhandlet i stk. 1, videregiver sådanne oplysninger til kyststationerne i de øvrige medlemsstater langs skibets forventede rute.3. Medlemsstaterne sikrer, at de oplysninger, som de modtager i henhold til stk. 2, videregives til de relevante havnekontrolmyndigheder og/eller en eventuel anden myndighed, som medlemsstat har udpeget. Inden for rammerne af den personalekapacitet, de har til rådighed, foretager medlemsstaterne enhver relevant inspektion eller kontrol i deres havne enten på eget initiativ eller efter anmodning fra en anden medlemsstat uanset deres havnestatskontrolforpligtelse. De giver alle berørte medlemsstater meddelelse om resultaterne heraf.Artikel 17Indberetning af ulykker og hændelser søs1. Med forbehold af folkeretten og for at forebygge eller mindske større farer for sikkerheden til søs, personers sikkerhed og miljøet skal medlemsstaterne overvåge og træffe alle passende foranstaltninger til at sikre, at føreren af et skib, der er under sejlads i deres eftersøgnings- og redningsområde/eksklusive økonomiske zone eller tilsvarende, har pligt til straks at indberette følgende til den kyststation, der er ansvarlig for det pågældende geografiske område:a) ulykker og hændelser, der forringer skibets sikkerhed, f.eks. kollision, grundstødning, havari, driftsstop, vandfyldning, forskydning af ladningen, skader på skrog og konstruktionssvigtb) ulykker og hændelser, der kan reducere sejladsens sikkerhed, f.eks. svigt, der kan påvirke skibets manøvreevne eller sødygtighed, og fejl, der griber ind i fremdrivningsmaskineri eller styreapparat, elproduktionsanlæg eller navigations- eller kommunikationsudstyrc) situationer, der kan føre til forurening af en medlemsstats havområder eller kyst, f.eks. udslip eller risiko for udslip af forurenende stoffer i havetd) forurenende udslip på havoverfladen eller drivgods på havet.2. Indberetninger i medfør af stk. 1 skal mindst oplyse skibets identitet, dets position, dets lastehavn, dets bestemmelseshavn, en adresse, hvorfra der kan fremskaffes oplysninger om det farlige eller forurenende gods, der transporteres om bord, antallet af ombordværende, nærmere oplysninger om hændelsen og andre relevante oplysninger som omhandlet i IMO-resolution A.851 (20).Artikel 18Foranstaltninger i tilfælde af usædvanligt ugunstige vejrforhold1. Hvis de kompetente myndigheder, som er udpeget af medlemsstaterne, i tilfælde af usædvanligt ugunstige vejrforhold eller søforhold finder, at der er en alvorlig risiko for forurening af deres eller af andre staters hav- eller kystområder, eller at der er fare for menneskeliv:a) bør de om muligt give føreren af et skib, der befinder sig inden for den pågældende havns område, og som ønsker at anløbe eller forlade havnen, alle fornødne oplysninger om sø- og vejrforholdene og, hvor dette måtte være relevant og muligt, om den risiko, disse kan indebære for skibet samt dets ladning, besætning og passagererb) kan de, uden at dette berører pligten til at bistå nødstedte skibe og i overensstemmelse med artikel 20, træffe alle andre passende foranstaltninger, som kan omfatte en henstilling om eller et forbud mod, at et bestemt skib eller alle skibe anløber eller forlader havnen i de berørte områder, indtil det er fastslået, at der ikke længere består nogen risiko for menneskeliv og/eller miljøetc) træffer de passende foranstaltninger for i videst muligt omfang at begrænse eller om nødvendigt forbyde, at skibe bunkrer i deres territorialfarvande.2. Skibets fører underretter rederiet om de passende foranstaltninger eller henstillinger, der er nævnt i stk. 1. Disse foregriber dog ikke skibsførerens beslutning, som træffes ud fra dennes professionelle vurdering, i overensstemmelse med Solas-konventionen. Hvis den beslutning, skibets fører træffer, ikke er i overensstemmelse med foranstaltningerne i stk. 1, underretter skibsføreren de kompetente myndigheder om grundene hertil.3. De relevante foranstaltninger eller henstillinger, der er omhandlet i stk. 1, skal bygge en farvands- og vejrudsigt fra en kvalificeret meteorologisk informationstjeneste, der er anerkendt af medlemsstaten.Artikel 19Foranstaltninger i tilfælde af ulykker og hændelser til søs1. I tilfælde af ulykker eller hændelser til søs som omhandlet i artikel 17 sørger medlemsstaterne for sejladssikkerheden, personers sikkerhed og beskyttelse af hav- og kystmiljøet ved at træffe relevante foranstaltninger i overensstemmelse med folkeretten.Bilag IV indeholder en ikke udtømmende liste over foranstaltninger, som medlemsstaterne kan træffe i medfør af denne artikel.2. Operatøren, skibets fører og ejeren af det farlige eller forurenende gods, der transporteres om bord, har i overensstemmelse med national ret og folkeretten pligt til på de nationale kompetente myndigheders anmodning at samarbejde uindskrænket med disse for at mindske følgerne af en ulykke eller en hændelse til søs.3. Føreren af et skib, der er omfattet af bestemmelserne i Den Internationale Kode for Sikker Skibsdrift (ISM-koden), underretter i overensstemmelse med denne kode rederiet om alle ulykker og hændelser til søs, jf. artikel 17, stk. 1. Så snart rederiet er underrettet om en sådan situation, sætter det sig i forbindelse med vedkommende kyststation og stiller sig til rådighed for denne.Artikel 20NødområderEfter høring af de berørte parter udarbejder medlemsstaterne under hensyn til de relevante IMO-retningslinjer planer for modtagelse af nødstedte skibe i de farvande, som hører under deres jurisdiktion. Disse planer skal omfatte de nødvendige ordninger og procedurer under hensyn til de operative og miljømæssige begrænsninger for at sikre, at nødstedte skibe straks kan søge nødområder med forbehold af tilladelse fra den kompetente myndighed. For så vidt som de enkelte medlemsstater finder det nødvendigt og muligt, omfatter disse planer ordninger med henblik på at stille tilstrækkelige midler og faciliteter til rådighed til bistand, redningsaktioner og forureningsbekæmpelse.Planerne for modtagelse af nødstedte skibe udleveres på forlangende. Medlemsstaterne underretter senest den 5. februar 2004 Kommissionen om, hvilke foranstaltninger de har truffet i medfør af foregående stykke.Artikel 21Underretning af de berørte parter1. Vedkommende kyststation i en medlemsstat giver over radio underretning til alle berørte sektorer om alle ulykker og hændelser, der indberettes i medfør af artikel 17, stk. 1, og om tilstedeværelse af skibe, der udgør en risiko for sikkerheden til søs, personers sikkerhed eller miljøet.2. De kompetente myndigheder, der er i besiddelse af oplysninger, der er givet i medfør af artikel 13 og 17, træffer foranstaltninger til, at de når som helst kan videregive sådanne oplysninger, hvis den kompetente myndighed i en anden medlemsstat anmoder herom af sikkerhedshensyn.3. En medlemsstat, hvis kompetente myndigheder i medfør af dette direktiv eller ad anden vej har fået oplysning om forhold, der indebærer en risiko eller øger risikoen for nogle af en anden medlemsstats hav- og kystområder, træffer de fornødne foranstaltninger til hurtigst muligt at underrette alle berørte medlemsstater herom og rådføre sig med dem om, hvad der skal foretages. Medlemsstaterne samarbejder om en eventuel fælles indsats.Medlemsstaterne træffer de foranstaltninger, der er nødvendige for, at de indberetninger, som skibene skal sende dem i medfør af artikel 17, udnyttes fuldt ud.AFSNIT IVLEDSAGEFORANSTALTNINGERArtikel 22Udpegning af kompetente myndigheder og organer og offentliggørelse af listen over disse1. Hver medlemsstat udpeger de kompetente myndigheder, havnemyndigheder og kyststationer, som de i dette direktiv omhandlede meddelelser skal sendes til.2. Medlemsstaterne sørger for, at søfartssektoren, bl.a. ved hjælp af nautiske publikationer, modtager fyldestgørende og ajourførte oplysninger om de i stk. 1 omhandlede myndigheder og kyststationer, herunder deres geografiske ansvarsområde, og om de procedurer, der gælder for indberetning af de oplysninger, der kræves i direktivet.3. Medlemsstaterne sender Kommissionen en liste over de myndigheder og stationer, der er udpeget i medfør af stk. 1, og sender en ny liste, hver gang der er foretaget en ajourføring.Artikel 23Samarbejde mellem medlemsstaterne og KommissionenMedlemsstaterne og Kommissionen samarbejder om følgende mål:a) optimal udnyttelse af de oplysninger, der indberettes i medfør af dette direktiv, herunder udbygning af teleforbindelserne mellem kyststationerne og havnemyndighederne med henblik på at udveksle data om skibenes bevægelser og forventede ankomsttidspunkter i havnene og om deres ladningb) udbygning og effektivisering af teleforbindelserne mellem medlemsstaternes kyststationer med henblik på at forbedre kendskabet til trafikken og overvågningen af skibe i transit, og at harmonisere og så vidt muligt reducere de indberetninger, der kræves af skibene undervejsc) udvidelse af dækningsområdet for og/eller ajourføring af overvågnings- og informationssystemet for skibsfarten i Fællesskabet med henblik på bedre identifikation og overvågning af skibe. Hertil samarbejder medlemsstaterne og Kommissionen i relevant omfang om at oprette obligatoriske indberetningssystemer, obligatoriske skibstrafiktjenester og hensigtsmæssige skibsrutesystemer, som forelægges til godkendelse i IMOd) i relevant omfang samordning af planer for modtagelse af nødstedte skibe.Artikel 24Beskyttelse af oplysningerMedlemsstaterne sørger i overensstemmelse med deres national lovgivning for, at de oplysninger, de kommer i besiddelse af i medfør af dette direktiv, behandles fortroligt.Artikel 25Kontrol med direktivets gennemførelse samt sanktioner1. Medlemsstaterne udfører regelmæssig kontrol og gennemfører eventuelle andre foranstaltninger, som er nødvendige for at kontrollere, at de landbaserede telesystemer, der er oprettet i medfør af dette direktiv, fungerer, og især at de kan opfylde kravet om modtagelse og omgående videresendelse af oplysninger, der er indberettet i medfør af artikel 13 og 15, døgnet rundt.2. Medlemsstaterne indfører en sanktionsordning for overtrædelse af de nationale bestemmelser, som er fastsat i henhold til dette direktiv, og træffer alle nødvendige foranstaltninger til at sikre, at disse sanktioner anvendes. De sanktioner, der fastsættes, skal være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have en afskrækkende virkning.3. Medlemsstaterne underretter straks flagstaten og andre berørte stater om foranstaltninger, der er truffet mod skibe, der ikke sejler under dens flag, i medfør af artikel 16, artikel 19 og stk. 2 i denne artikel.4. Konstaterer en medlemsstat i tilfælde af en ulykke eller en hændelse til søs som omhandlet i artikel 19, at rederiet ikke kan få og holde kontakt med skibet eller de berørte kyststationer, underretter medlemsstaten den stat, der har udstedt ISM-overensstemmelsesdokumentet og det tilknyttede certifikat for sikker skibsdrift, eller i hvis navn det er udstedt.I tilfælde af en så alvorlig mangel, at der er påvist betydelig uoverensstemmelse i den måde, hvorpå et i en medlemsstat etableret rederis sikkerhedsstyringssystem fungerer, træffer den medlemsstat, der har udstedt skibets overensstemmelsesdokument eller certifikat for sikker skibsdrift, omgående de nødvendige foranstaltninger over for det pågældende rederi med henblik på at inddrage overensstemmelsesdokument og det tilknyttede certifikat for sikker skibsdrift.Artikel 26Evaluering1. Senest den 5. februar 2007 aflægger medlemsstaterne rapport til Kommissionen om udviklingen i gennemførelsen af direktivet, navnlig bestemmelserne i artikel 9, 10, 18, 20, 22, 23 og 25, og aflægger rapport til Kommissionen senest den 31. december 2009 om den fuldstændige gennemførelse af direktivet.2. På grundlag af de i stk. 1 nævnte rapporter aflægger Kommissionen seks måneder derefter rapport til Europa-Parlamentet og Rådet om gennemførelsen af dette direktiv. I disse rapporter undersøger Kommissionen, hvorvidt og i hvilket omfang direktivets bestemmelser, som gennemført af medlemsstaterne, bidrager til at øge søtransportens sikkerhed og effektivitet og til at forebygge forurening fra skibe.3. Kommissionen undersøger, om der er behov og mulighed for på fællesskabsplan at gennemføre foranstaltninger, der gør det lettere at få godtgjort omkostninger og skader i forbindelse med modtagelse af nødstedte skibe, herunder passende krav om forsikring eller anden finansiel sikkerhed.Senest den 5. februar 2007 aflægger Kommissionen rapport til Europa-Parlamentet og Rådet om resultaterne af denne undersøgelse.AFSLUTTENDE BESTEMMELSERArtikel 27Ændringsprocedure1. Definitionerne i artikel 3, henvisningerne til Fællesskabets og IMO's instrumenter og bilagene kan ændres efter proceduren i artikel 28, stk. 2, for at bringe dem i overensstemmelse med fællesskabsbestemmelser eller internationale bestemmelser, som er blevet vedtaget, ændret eller trådt i kraft, for så vidt disse ændringer ikke udvider direktivets anvendelsesområde.2. Endvidere kan bilag I, III og IV ændres efter proceduren i artikel 28, stk. 2, på baggrund af erfaringerne med direktivet, for så vidt disse ændringer ikke udvider direktivets anvendelsesområde.Artikel 28Udvalgsprocedure1. Kommissionen bistås af et udvalg.2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 og 7 i afgørelse 1999/468/EF, jf. dennes artikel 8.Perioden i artikel 5, stk. 6, i afgørelse 1999/468/EF, fastsættes til tre måneder.3. Udvalget fastsætter selv sin forretningsorden.Artikel 291. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 5. februar 2004. De underretter straks Kommissionen herom.Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.Artikel 30Direktiv 93/75/EØF ophæves den 5. februar 2004.Artikel 31Dette direktiv træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Artikel 32Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Luxembourg, den 27. juni 2002.På Europa-Parlamentets vegneP. CoxFormandPå Rådets vegneM. Arias CañeteFormand(1) EFT C 120 E af 24.4.2001, s. 67, ogEFT C 362 E af 18.12.2001, s. 255.(2) EFT C 221 af 7.8.2001, s. 54.(3) EFT C 357 af 14.12.2001, s. 1.(4) Europa-Parlamentets udtalelse af 14.6.2001 (EFT C 53 E af 28.2.2002, s. 304), Rådets fælles holdning af 19.12.2001 (EFT C 58 E af 5.3.2002, s. 14) og Europa-Parlamentets afgørelse af 10.4.2002 (endnu ikke offentliggjort i EFT). Rådets afgørelse af 25.6.2002.(5) EFT L 247 af 5.10.1993, s. 19. Direktivet er senest ændret ved Kommissionens direktiv 98/74/EF (EFT L 276 af 13.10.1998, s. 7).(6) EFT C 271 af 7.10.1993, s. 1.(7) EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23.(8) EFT L 138 af 1.6.1999, s. 1.(9) EFT L 157 af 7.7.1995, s. 1. Direktivet er senest ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/106/EF EFT L 19 af 22.1.2002, s. 17).BILAG IFORTEGNELSE OVER OPLYSNINGER, DER SKAL INDBERETTES1. Oplysninger, der skal indberettes i henhold til artikel 4 - Generelle oplysningera) Identifikation af skibet (navn, kaldesignal, IMO-identifikationsnummer eller MMSI-nummer).b) Bestemmelseshavn.c) Forventet tidspunkt for ankomst til bestemmelseshavnen eller lodsstationen alt efter den kompetente myndigheds krav og forventet tidspunkt for afsejling fra denne havn.d) Samlet antal ombordværende personer.2. Oplysninger, der skal indberettes i henhold til artikel 12 - Oplysninger om ladningena) Nøjagtig teknisk betegnelse på det farlige eller forurenende gods, eventuelle FN-numre, IMO-fareklasser i henhold til IMDG-koden, IBC-koden og IGC-koden, skibets kategori for INF-ladninger som defineret i regel VII/14.2, godsets mængde samt, hvis der er tale om andre enheder til transport af ladningen end tanke, deres identifikationsnumre.b) Adresse, hvor der kan indhentes detaljerede oplysninger om ladningen.3. Oplysninger, der skal indberettes i henhold til artikel 13A. Generelle oplysningera) Identifikation af skibet (navn, kaldesignal, IMO-identifikationsnummer eller MMSI-nummer).b) Bestemmelseshavn.c) For skibe, der forlader en havn i en medlemsstat: forventet tidspunkt for afsejling fra afgangshavnen eller lodsstationen alt efter den kompetente myndigheds krav og forventet tidspunkt for ankomst til bestemmelseshavnen.d) For skibe, der kommer fra en havn uden for Fællesskabet og er på vej til en havn i en medlemsstat: forventet tidspunkt for ankomst til bestemmelseshavnen eller lodsstationen alt efter den kompetente myndigheds krav.e) Samlet antal ombordværende personer.B. Oplysninger om ladningena) Nøjagtig teknisk betegnelse på det farlige eller forurenende gods, eventuelle FN-numre, IMO-fareklasser i henhold til IMDG-koden, IBC-koden og IGC-koden, skibets kategori ifølge INF-koden, godsets mængde og godsets placering i skibet samt, hvis der er tale om andre enheder til transport af ladningen end tanke, deres identifikationsnumre.b) Bekræftelse af, at der om bord findes en liste, et manifest eller en stuvningsplan med nøje beskrivelse af det farlige eller forurenende gods og dets placering.c) Adresse, hvor der kan indhentes detaljerede oplysninger om ladningen.4. Oplysninger omhandlet i artikel 5- A. Identifikation af skibet (navn, kaldesignal, IMO-identifikationsnummer eller MMSI-nummer).- B. Dato og tidspunkt.- C eller D. Position i breddegrad og længdegrad eller retvisende pejling og afstand i sømil fra et klart identificeret landmærke.- E. Kurs.- F. Hastighed.- I. Bestemmelseshavn og forventet ankomsttidspunkt.- P. Ladning samt mængde og IMO-klasse for eventuelt farligt gods.- T. Adresse for oplysninger om ladningen.- W. Samlet antal ombordværende personer.- X. Andre oplysninger:- bunkeroliens art og mængde, for skibe med mere end 5000 tons bunkerolie om bord- driftskonditioner.5. Ved ændringer i de oplysninger, der er indberettet i medfør af dette bilag, underretter skibets fører straks de pågældende kompetente myndigheder eller havnemyndigheder herom.BILAG IIFORSKRIFTER FOR UDSTYR OM BORDI. Automatiske identifikationssystemer (AIS)1. Skibe, der er bygget den 1. juli 2002 eller senerePassagerskibe uanset størrelse og alle skibe med en bruttotonnage på mindst 300, som er bygget den 1. juli 2002 eller senere, og som anløber en havn i en af Fællesskabets medlemsstater, er omfattet af bestemmelserne i artikel 6.2. Skibe, der er bygget inden den 1. juli 2002Passagerskibe, uanset størrelse, og alle skibe med en bruttotonnage på mindst 300, der er bygget inden den 1. juli 2002 og anløber en havn i en af Fællesskabets medlemsstater, skal opfylde bestemmelserne i artikel 6 senest pr. følgende dato:a) passagerskibe: den 1. juli 2003b) tankskibe: ikke senere end datoen for første syn i henhold til udrustningscertifikatet efter den 1. juli 2003c) andre skibe end passagerskibe og tankskibe med en bruttotonnage på mindst 50000: den 1. juli 2004d) andre skibe end passagerskibe og tankskibe, som har en bruttotonnage på mindst 10000, men mindre end 50000: den 1. juli 2005 eller, hvis der er tale om skibe i inter-national fart, på en tidligere dato, som fastsættes inden for rammerne af IMOe) andre skibe end passagerskibe og tankskibe, som har en bruttotonnage på mindst 3000, men mindre end 10000: den 1. juli 2006 eller, hvis der er tale om skibe i international fart, på en tidligere dato, som fastsættes inden for rammerne af IMOf) andre skibe end passagerskibe og tankskibe, som har en bruttotonnage på mindst 300, men mindre end 3000: den 1. juli 2007 eller, hvis der er tale om skibe i international fart, på en tidligere dato, som fastsættes inden for rammerne af IMO.Medlemsstaterne kan fritage passagerskibe med en bruttotonnage på mindre end 300, der benyttes på indenlandske ruter, fra de krav vedrørende AIS, der er fastsat i dette bilag.II. Systemer til registrering af rejsedata (VDR)1. Skibe i nedenstående kategorier, der anløber en havn i en af Fællesskabets medlemsstater, skal på nedennævnte dato være udstyret med et system til registrering af rejsedata som opfylder funktionskravene i IMO-resolution A.861 (20) og prøvningskravene i standard nr. 61996 fra Den Internationale Elektrotekniske Kommission (IEC):a) passagerskibe, der er bygget den 1. juli 2002 eller senere: senest den 5. august 2002b) ro-ro-passagerskibe, der er bygget inden den 1. juli 2002: på datoen for første inspektion, som finder sted den 1. juli 2002 eller senerec) andre passagerskibe end ro-ro-passagerskibe, der er bygget inden den 1. juli 2002: den 1. januar 2004d) andre skibe end passagerskibe, som har en bruttotonnage på 3000 og derover, og som er bygget den 1. juli 2002 eller senere: den 5. august 2002.2. Skibe i nedenstående kategorier, som er bygget inden den 1. juli 2002, og som anløber en havn i en af Fællesskabets medlemsstater, skal være udstyret med et system til registrering af rejsedata, som opfylder de relevante IMO-standarder:a) lastskibe med en bruttotonnage på 20000 og derover senest på den dato, der fastsættes af IMO, eller hvis der ikke er truffet en afgørelse i IMO, senest den 1. januar 2007b) lastskibe med en bruttotonnage på 3000 og derover, men under 20000, senest på den dato, der fastsættes af IMO, eller hvis der ikke er truffet en afgørelse i IMO, senest den 1. januar 2008.3. Medlemsstaterne kan fritage passagerskibe, der kun sejler i indenrigsfart i andre havområder end dem, der er omfattet af klasse A som omhandlet i artikel 4 i Rådets direktiv 98/18/EF af 17. marts 1998 om sikkerhedsregler og -standarder for passagerskibe(1), fra de krav om registering af rejsedata, der er fastsat i dette direktiv.(1) EFT L 144 af 15.5.1998, s. 1.BILAG IIIELEKTRONISKE MEDDELELSER1. Medlemsstaterne udvikler og vedligeholder den infrastruktur, der er nødvendig for at kunne fremsende, modtage og konvertere data mellem systemer, der anvender XML- eller Edifact-syntaks, baseret på Internet- eller X.400-kommunikationsfaciliteter.2. Kommissionen udvikler og vedligeholder i samråd med medlemsstaterne et "interfacekontroldokument", som beskriver systemfaciliteterne med hensyn til scenario og funktioner for meddelelsen samt forbindelsen mellem meddelelserne. Timing og resultater af meddelelsen skal nøje specificeres ligesom dataudvekslingsprotokoller og -parametre. Interfacekontroldokumentet skal endvidere præcisere de krævede meddelelsesfunktioners dataindhold og beskrive disse meddelelser.3. Disse procedurer og infrastrukturer bør, hvor det er muligt, omfatte de forpligtelser til indberetning og informationsudveksling, der er en følge af andre direktiver såsom Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/59/EF af 27. november 2000 om modtagefaciliteter i havne til driftsaffald og lastrester fra skibe(1).(1) EFT L 332 af 28.12.2000, s. 81.BILAG IVForanstaltninger, som medlemsstaterne kan træffe, hvis der er sikkerhedsrisiko for sejlads, eller af hensyn til beskyttelsen af miljøet(ifølge artikel 19, stk. 1)Den kompetente myndighed i en medlemsstat kan træffe nedenstående foranstaltninger, hvis den i overensstemmelse med folkeretten konstaterer, at det er nødvendigt at afværge, imødegå eller undgå overhængende alvorlig risiko for dens kyster eller dermed forbundne interesser, andre for skibes sikkerhed, deres besætninger, passagerers eller befolkningens sikkerhed eller risiko for miljøet, som følge af en ulykke, en hændelse eller en situation som beskrevet i artikel 17, hvori et skib er involveret:a) begrænse skibets bevægelser eller påbyde en bestemt rute; dette krav indskrænker ikke skibsførerens ansvar for sikker sejladsb) pålægge skibets fører at bringe risikoen for miljøet eller for sikkerheden til søs til ophørc) sætte et evalueringshold om bord, som skal bedømme risikoens omfang, bistå skibsføreren med at afhjælpe situationen og holde vedkommende kyststation underrettetd) pålægge skibsføreren at søge nødområde i tilfælde af overhængende fare eller påbyde lodsning eller bugsering af skibet.


Avis juridique important

|

31988L0378

Rådets direktiv 88/378/EØF af 3. maj 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om sikkerhedskrav til legetøj

EF-Tidende nr. L 187 af 16/07/1988 s. 0001 - 0013 den finske specialudgave: kapitel 15 bind 8 s. 0106  den svenske specialudgave: kapitel 15 bind 8 s. 0106

RÅDETS DIREKTIV af 3. maj 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om sikkerhedskrav til legetøj (88/378/EØF) RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -under henvisning til Traktaten om Oprettelse af det Europæiske Økonomiske Fællesskab, særlig artikel 100A,under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),i samarbejde med Europa-Parlamentet (2),under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (3), og ud fra følgende betragtninger:De love og administrative bestemmelser, der gælder i de forskellige medlemsstater med hensyn til sikkerhedskrav til legetøj, har forskelligt indhold og anvendelsesområde; sådanne forskelle skaber handelshindringer og ulige konkurrencevilkår på det indre marked, uden at der af den grund på det fælles marked sikres en effektiv beskyttelse af forbrugerne, navnlig af børn, mod de risici, som disse produkter indebærer;disse hindringer for gennemførelsen af et indre marked, på hvilket der kun omsættes tilstrækkeligt sikre produkter, bør fjernes, og med henblik herpå bør markedsføring og fri omsætning af legetøj underkastes ensartede regler i overensstemmelse med den målsætning for beskyttelse af forbrugernes sundhed og sikkerhed, som blev vedtaget ved Rådets resolution af 23. juni 1986 om fremtidige retningslinjer for Det Europæiske Økonomiske Fællesskabs politik vedrørende beskyttelse og fremme af forbrugernes interesser (4);for at lette bevisførelsen for overensstemmelse med de væsentlige krav må legetøj være omfattet af harmoniserede europæiske standarder for bl.a. konstruktion og sammensætning, hvis overholdelse sikrer, at produkterne anses for at være i overensstemmelse med de væsentlige krav; sådanne harmoniserede europæiske standarder udarbejdes af private organer, er ikke bindende og bør bevare denne status; i dette øjemed anerkendes Den Europæiske Standardiseringsorganisation (CEN) og Den Europæiske Komité for Elektroteknisk Standardisering (CENELEC) som organer med kompetence til at vedtage harmoniserede standarder i over-ensstemmelse med de generelle retningslinjer for samarbejde mellem Kommissionen og disse to organer, som blev underskrevet den 13. november 1984; i dette direktiv er en harmoniseret standard en teknisk specifikation (europæisk standard eller harmoniseringsdokument), som er vedtaget af et af disse to organer eller af dem begge efter mandat fra Kommissionen i overensstemmelse med Rådets direktiv 83/189/EØF af 28. marts 1983 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter (5), senest ændret ved Akten vedrørende Spaniens og Portugals Tiltrædelse, og med de generelle retningslinjer;i henhold til Rådets resolution af 7. maj 1985 om en ny metode i forbindelse med teknisk harmonisering og standarder (6) bør harmoniseringen gå ud på for alt legetøj at opstille de væsentligste sikkerhedskrav, som skal opfyldes, for at legetøjet kan markedsføres;da legetøj udgør et stort marked i kraftig udvikling og omfatter mangeartede produkter, bør dette direktivs anvendelsesområde fastlægges på grundlag af en tilstrækkelig bred definition af begrebet legetøj; det bør imidlertid anføres, at visse produkter ikke skal betragtes som legetøj i henhold til dette direktiv, enten fordi de rent faktisk ikke er beregnet for børn, eller fordi de indebærer opsyn eller ganske særlige anvendelsesbetingelser;legetøj, der bringes på markedet, må ikke indebære fare for sundheden og/eller sikkerheden for brugerne eller andre personer; graden af legetøjs sikkerhed bør fastsættes ud fra kriteriet om, hvad produktet er beregnet til, men samtidig under hensyntagen til, hvad børn, der ikke forventes at udvise samme påpasselighed som voksne, kan tænkes at anvende det til;graden af legetøjets sikkerhed bør tages i betragtning, når det sendes på markedet, og under hensyntagen til, at denne sikkerhedsgrad skal opretholdes i hele det tidsrum, legetøjet forventes anvendt på normal vis;overholdelsen af de væsentligste krav kan sikre forbrugernes sikkerhed og sundhed; alt legetøj, der sendes på markedet, bør opfylde disse krav, og der må ikke lægges hindringer i vejen for legetøjets omsætning, hvis disse krav er opfyldt;disse væsentlige krav kan formodes at være opfyldt, når legetøjet er i overensstemmelse med de harmoniseringsstandarder, hvortil der henvises i De Europæiske Fællesskabers Tidende;de væsentligste krav kan ligeledes anses for at være opfyldt, for så vidt angår alt legetøj, der er i overensstemmelse med en type, der er godkendt af et godkendt organ; denne overensstemmelse bør attesteres gennem påsætning af et EF-mærke;der bør indføres attestationsprocedurer med henblik på at fastlægge, hvorledes de nationale godkendte organer skal godkende typer af legetøj, der ikke er i overensstemmelse med standarderne, og udstede typegodkendelser desangående og vedrørende legetøj, der er i overensstemmelse med standarderne, og hvoraf en type forelægges til godkendelse;der bør på de forskellige stadier af attesterings- og kontrolprocedurerne sørges for passende underretning af medlemsstaterne, Kommissionen og samtlige godkendte organer;medlemsstaterne bør udpege godkendte organer med henblik på gennemførelse af den ordning, der indføres vedrørende legetøj; der bør sørges for passende underretning af disse organer, og alle disse organer skal overholde mindstekravene for godkendelse;det kan forekomme, at legetøj ikke opfylder de væsentligste sikkerhedskrav; i så tilfælde bør den medlemsstat, som konstaterer dette, træffe de fornødne foranstaltninger med henblik på at trække disse produkter tilbage fra markedet eller forbyde, at de bringes på markedet; denne beslutning skal begrundes, og såfremt den begrundes med en mangel i de harmoniserede standarder, skal disse eller en del heraf slettes af de fortegnelser, der offentliggøres af Kommissionen;Kommissionen sørger for, at udarbejdelsen af harmoniserede standarder på alle de områder, der er dækket af de væsentligste krav i bilag II, er afsluttet inden for en tidsfrist, der gør det muligt for medlemsstaterne at vedtage og offentliggøre de nødvendige bestemmelser inden den 1. juli 1989; de nationale bestemmelser, der træffes på grundlag af dette direktiv, skal derfor træde i kraft den 1. januar 1990;der bør træffes passende foranstaltninger over for dem, der uberettiget påsætter EF-mærket;medlemsstaternes kompetente myndigheder bør kontrollere sikkerheden af det legetøj, der findes på markedet;for visse kategorier af legetøj, der er særligt farligt, eller som er beregnet for meget små børn, bør der ligeledes gives advarsler eller en oplysning om, at de skal benyttes med forsigtighed;der bør sørges for regelmæssig underretning af Kommissionen om kontrolorganernes virksomhed inden for rammerne af dette direktiv.de personer, som disse beslutninger, der træffes inden for rammerne af dette direktiv, er rettet til, bør underrettes om begrundelserne for disse beslutninger og om deres klageadgang;der er taget hensyn til udtalelsen fra Det Rådgivende Videnskabelige Udvalg til Undersøgelse af Kemiske Forbindelsers Toksicitet og Økotoksicitet for så vidt angår grænserne for biotilgængeligheden af legetøjs metalliske bestanddele -UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:Artikel 11.  Dette direktiv finder anvendelse på legetøj. Ved »legetøj« forstås ethvert produkt, som klart er konstrueret eller bestemt til legeformål for børn under 14 år.2.  De i bilag I nævnte produkter betragtes ikke som legetøj i henhold til dette direktiv.Artikel 21.  Legetøj må kun markedsføres, hvis det ikke indebærer fare for sikkerheden og/eller sundheden for brugerne eller andre personer, når det anvendes til det beregnede formål eller på den måde, som børn normalt må forventes at anvende det på.2.  Legetøjet skal i den tilstand, som det bringes på markedet i, og under hensyn til den periode, det normalt forventes at kunne anvendes i, opfylde de i dette direktiv fastsatte sikkerheds- og sundhedskrav.3.  I dette direktiv omfatter udtrykket »markedsføring« såvel salg som gratis uddeling.Artikel 3Medlemsstaterne træffer alle nødvendige foranstaltninger for at sikre, at legetøj kun kan markedsføres, såfremt det opfylder de væsentlige sikkerhedskrav, der er anført i bilag II.Artikel 4Medlemsstaterne må ikke på deres område forhindre markedsføring af legetøj, der opfylder bestemmelserne i dette direktiv.Artikel 51.  Medlemsstaterne går ud fra, at legetøjet opfylder de væsentlige sikkerhedskrav i artikel 3, når det er forsynet med det i artikel 11 omhandlede EF-mærke, i det følgende benævnt EF-mærket, som angiver, at legetøjet er i overensstemmelse med de relevante nationale standarder til gennemførelse af de harmoniserede standarder, hvis referencer er blevet offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende. Medlemsstaterne offentliggør referencerne for disse nationale standarder.2.  Medlemsstaterne forudsætter, at legetøj, på hvilket fabrikanten ikke eller kun delvis har anvendt de i stk. 1 omhandlede standarder, eller for hvilket disse standarder ikke findes, opfylder de væsentlige krav i artikel 3, når der er udstedt EF-typeattest for det, og dets overensstemmelse med den godkendte model bekræftes af EF-mærket.Artikel 61.  Såfremt en medlemsstat eller Kommissionen mener, at de i artikel 5, stk. 1, omhandlede harmoniserede standarder ikke fuldt ud opfylder de væsentlige krav i artikel 3, forelægger Kommissionen eller medlemsstaten spørgsmålet for det ved direktiv 83/189/EØF nedsatte stående udvalg, i det følgende benævnt »udvalget«, med angivelse af årsagerne til spørgsmålets forelæggelse. Udvalget afgiver hasteudtalelse.På baggrund af udvalgets udtalelse underretter Kommissionen medlemsstaterne om, hvorvidt de pågældende standarder eller en del heraf bør udgå af de i artikel 5, stk. 1, omhandlede publikationer.2.  Kommissionen underretter det berørte europæiske standardiseringsorgan og giver i givet fald et nyt standardiseringsmandat.Artikel 71.  Såfremt en medlemsstat konstaterer, at der er risiko for, at legetøj, der er forsynet med EF-mærket og anvendes til det beregnede formål eller på den forventede måde, jf. artikel 2, kan skade brugerens eller andre personers sikkerhed og/eller sundhed, træffer den alle fornødne foranstaltninger med henblik på at trække de pågældende produkter tilbage fra markedet og forbyde eller begrænse deres markedsføring. Medlemsstaten underretter straks Kommissionen om en sådan foranstaltning og angiver årsagerne til sin beslutning, idet den navnlig skal gøre det klart, om den manglende overensstemmelse skyldes:a)  manglende opfyldelse af de i artikel 3 omhandlede væsentlige krav, såfremt legetøjet ikke svarer til de i artikel 5, stk. 1, nævnte standarderb)  en forkert anvendelse af de i artikel 5, stk. 1, nævnte standarderc)  en mangel i selve de i artikel 5, stk. 1, nævnte standarder.2.  Kommissionen indleder konsultationer med de berørte parter snarest muligt. Konstaterer den efter disse konsultationer, at den i stk. 1 nævnte foranstaltning er berettiget, underretter den omgående den initiativtagende medlemsstat samt de øvrige medlemsstater. Er den i stk. 1 nævnte afgørelse begrundet i en mangel i standarderne, og den medlemsstat, der har truffet de pågældende foranstaltninger, agter at opretholde dem, hører Kommissionen de berørte parter og underretter derefter udvalget inden for en frist på to måneder og iværksætter fremgangsmåden i artikel 6.3.  Såfremt legetøj, der ikke opfylder sikkerhedskravene, er forsynet med EF-mærket, træffer den pågældende medlemsstat de nødvendige forholdsregler og underretter Kommissionen, som underretter de andre medlemsstater herom.Artikel 81.  a)  Legetøj, der er fremstillet i overensstemmelse med de i artikel 5, stk. 1, omhandlede harmoniserede standarder, skal, inden det markedsføres, forsynes med EF-mærket, hvorved fabrikanten eller dennes i Fællesskabet etablerede repræsentant bekræfter, at legetøjet opfylder nævnte standarder.b)  Fabrikanten eller dennes i Fællesskabet etablerede repræsentant skal med henblik på kontrol kunne fremlægge følgende oplysninger:- en beskrivelse af, hvorledes fabrikanten (f.eks. ved anvendelse af afprøvningsforskrifter, tekniske angivelser osv.) sikrer, at produktionen er i overensstemmelse med de i artikel 5, stk. 1, omhandlede standarder, samt i givet fald: en EF-typeattest udstedt af et godkendt organ, kopier af de dokumenter, fabrikanten har forelagt det godkendte organ, en beskrivelse af, hvorledes fabrikanten sikrer sig overensstemmelse med den godkendte type- adresse på fabrikations- og lagerstederne- detaljerede data om designet og fabrikationen.Når hverken fabrikanten eller dennes repræsentant er etableret i EF, påhviler pligten til at fremlægge oplysninger enhver person, som markedsfører legetøjet i Fællesskabet.2.  a)  Legetøj, der helt eller delvis ikke er i overensstemmelse med de i artikel 5, stk. 1, omhandlede standarder, skal, inden det markedsføres, forsynes med EF-mærket, hvorved fabrikanten eller dennes i Fællesskabet etablerede repræsentant bekræfter, at legetøjet er i overensstemmelse med den type, der er afprøvet efter de i artikel 10 omhandlede procedurer, og som ifølge et i henhold til artikel 9 godkendt organs erklæring opfylder de i artikel 3 omhandlede væsentlige kravb)  fabrikanten eller dennes i Fællesskabet etablerede repræsentant skal med henblik på kontrol kunne fremlægge følgende oplysninger:- en detaljeret beskrivelse af fremstillingen- en beskrivelse af (f.eks. ved anvendelse af afprøvningsforskrifter, tekniske angivelser osv.), hvorledes fabrikanten sikrer overensstemmelse med den godkendte type- adresse på fabrikations- og lagerstederne- kopier af de dokumenter, fabrikanten i overensstemmelse med artikel 10, stk. 2, har forelagt et godkendt organ- attestation for kontrol af vareprøver eller en bekræftet kopi heraf.Når hverken fabrikanten eller dennes repræsentant er etableret i Fællesskabet, påhviler ovennævnte pligt til at fremlægge oplysninger enhver person, som markedsfører legetøjet i Fællesskabet.3.  Såfremt kravene i stk. 1, litra b), og stk. 2, litra b), ikke er opfyldt, træffer den kompetente medlemsstat de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at de opfyldes.Såfremt kravene helt tydeligt ikke er opfyldt, kan den navnlig kræve, at fabrikanten eller dennes i Fællesskabet etablerede repræsentant for egen regning og inden for en nærmere fastsat frist lader et godkendt organ kontrollere, at der er overensstemmelse med de harmoniserede standarder og de væsentlige sikkerhedskrav.Artikel 91.  Bilag III indeholder de minimumskrav, som medlemsstaterne skal overholde i forbindelse med udpegelsen af de i dette direktiv omhandlede godkendte organer.2.  Hver medlemsstat meddeler Kommissionen, hvilke godkendte organer der har til opgave at foretage den i artikel 8, stk. 2, og artikel 10 omhandlede EF-typeafprøvning. Kommissionen offentliggør til orientering en liste over disse organer samt det særlige nummer, som de har fået tildelt, i De Europæiske Fællesskabers Tidende og holder denne liste ajour.3.  En medlemsstat, som har godkendt et organ, skal trække denne godkendelse tilbage, hvis den konstaterer, at dette organ ikke længere opfylder de i bilag III indeholdte krav. Den underretter øjeblikkeligt Kommissionen herom.Artikel 101.  Ved EF-typeafprøvning fastslår og attesterer et godkendt organ, at en legetøjstype opfylder de i artikel 3 omhandlede væsentlige krav.2.  Anmodning om EF-typeafprøvning af en legetøjstype indgives af fabrikanten eller dennes i EF etablerede repræsentant til et godkendt organ.Anmodningen skal indeholde:- en beskrivelse af legetøjet- navn og adresse på fabrikanten eller dennes repræsentant(er) samt fabrikationsstedet for legetøjet- detaljerede data om designet og fabrikationen, og ledsages af en prototype af det legetøj, der tænkes sat i produktion.3.  Det godkendte organ foretager EF-typeafprøvningen på følgende måde:- det gennemgår den af ansøgeren fremlagte dokumentation og fastslår, om den er i behørig orden- det sikrer sig, at legetøjet ikke kan udgøre nogen fare for sikkerheden og/eller sundheden som foreskrevet i artikel 2- det udfører de nødvendige undersøgelser og afprøvninger med henblik på at få konstateret, om prototypen opfylder de i artikel 3 omhandlede væsentlige krav, idet det så vidt muligt anvender de i artikel 5, stk. 1, nævnte harmoniserede standarder- det kan kræve flere eksemplarer af prototypen.4.  Såfremt prototypen opfylder de i artikel 3 nævnte væsentlige krav, udsteder det godkendte organ en EF-typeattest, som tilstilles ansøgeren. I denne attest anføres konklusionerne af afprøvningen, eventuelle betingelser, der er knyttet til godkendelsen, og omfatter beskrivelser af det godkendte legetøj samt dets design.Kommissionen, de øvrige godkendte organer og de øvrige medlemsstater kan efter anmodning få en kopi af attesten og kan efter begrundet anmodning få en kopi af de tekniske konstruktionsdata og af rapporten over de udførte undersøgelser og afprøvninger.5.  Et godkendt organ, der afviser at udstede en EF-typeattest, skal underrette den medlemsstat, der har godkendt organet, og Kommissionen om afvisningen med begrundelse herfor.Artikel 111.  Det i artikel 5, 7 og 8 omhandlede EF-mærke og navn og/eller firmanavn og/eller mærke og adresse på fabrikanten eller dennes repræsentant eller importøren i Fællesskabet skal som hovedregel være anbragt synligt, læseligt og således, at det ikke kan fjernes, enten på legetøjet eller på emballagen. For legetøj af ringe størrelse samt for legetøj, der består af dele af ringe størrelse, kan disse angivelser på tilsvarende vis være anbragt på emballagen eller på en etiket eller på en brugsanvisning. Er nævnte oplysninger ikke anbragt på legetøjet, skal forbrugeren gøres opmærksom på hensigtsmæssigheden af at opbevare dem.2.  EF-mærket består af symbolet »cå«.3.  Det er forbudt at anbringe sådanne mærker eller inskriptioner på legetøj, som vil kunne give anledning til forveksling med EF-mærket.4.  De i stk. 1 omhandlede angivelser kan forkortes, i det omfang forkortelserne giver mulighed for at identificere fabrikanten, dennes repræsentant eller importøren i Fællesskabet.5.  I bilag IV er anført, hvilke advarsler og oplysninger om forsigtighedsregler ved brugen der skal gives for visse former for legetøj. Medlemsstaterne kan kræve, at disse eller visse advarsler eller forsigtighedsregler samt de i stk. 4 omhandlede oplysninger er udformet på deres officielle sprog, når varen bringes i handelen.Artikel 121.  Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger med henblik på, at der tages stikprøver af det legetøj, der er på deres marked, for at kontrollere, om det er i overensstemmelse med dette direktiv.Kontrolmyndigheden:- får efter anmodning adgang til fabrikations- eller lagerstedet samt til de i artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 8, stk. 2, litra b), omhandlede oplysninger- kan anmode fabrikanten eller dennes repræsentant eller den i EF etablerede ansvarlige for markedsføringen om at forelægge de i artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 8, stk. 2, litra b), omhandlede oplysninger inden for en af medlemsstaten nærmere fastsat frist- kan udtage prøveeksemplarer og fjerne dem med henblik på undersøgelser og afprøvninger.2.  Medlemsstaterne aflægger hvert tredje år beretning til Kommissionen om anvendelsen af dette direktiv.3.  Medlemsstaterne og Kommissionen træffer de nødvendige foranstaltninger med henblik på, at der sikres fortrolighed for så vidt angår fremsendelsen af kopier vedrørende EF-typeafprøvningen, jf. artikel 10, stk. 4.Artikel 13Medlemsstaterne holder Kommissionen løbende underrettet om den for dette direktiv relevante virksomhed, der udøves af de organer, de har godkendt, med henblik på at gøre det muligt for Kommissionen at overvåge, om kontrolprocedurerne anvendes korrekt og uden forskelsbehandling.Artikel 14Enhver afgørelse, som træffes i medfør af dette direktiv, og som fører til en indskrænkning af markedsføringen af legetøjet, skal begrundes udførligt. Vedkommende underrettes snarest muligt herom med angivelse af den i henhold til lovgivningen i den pågældende medlemsstat eksisterende klageadgang og den frist, der gælder for indgivelse af klager.Artikel 151.  Medlemsstaterne vedtager og offentliggør inden den 30. juni 1989 de bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette direktiv. De underretter straks Kommissionen herom.Medlemsstaterne anvender disse bestemmelser fra den 1. januar 1990.2.  Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.Artikel 16Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Bruxelles, den 3. maj 1988.På Rådets vegneM. BANGEMANNFormand(1) EFT nr. C 282 af 8. 11. 1986, s. 4.(2) EFT nr. C 246 af 14. 9. 1987, s. 91, og afgørelse af 9. marts 1988 (endnu ikke offentliggjort i EFT).(3) EFT nr. C 232 af 31. 8. 1987, s. 22.(4) EFT nr. C 167 af 5. 7. 1986, s. 1.(5) EFT nr. L 109 af 26. 4. 1983, s. 8.(6) EFT nr. C 136 af 4. 6. 1985, s. 1.BILAG I PRODUKTER, DER IKKE BETRAGTES SOM LEGETØJ I HENHOLD TIL DETTE DIREKTIV (artikel 1, stk. 1)  1.  Julepynt 2.  Detaljerede skalamodeller til voksne samlere 3.  Udstyr til kollektiv brug på legepladser 4.  Sportsudstyr 5.  Sejlsportsudstyr til brug i rum sø 6.  Dukker i folkedragter og pyntedukker samt lignende genstande til voksne samlere 7.  »Professionelt« legetøj opstillet på offentlige steder (indkøbscentre, stationer osv.) 8.  Puslespil med over 500 brikker eller uden modelbillede, til brug for specialister 9.  Luftbøsser og luftpistoler10.  Fyrværkeri, herunder knaldhætter (1)11.  Slynger og slangebøsser12.  Dartspil (pile med metalspidser)13.  Elektriske ovne, strygejern eller andre brugsartikler, forsynet med en nominel spænding på over 24 volt14.  Produkter, der indeholder varmeelementer, og som er beregnet på at blive anvendt i pædagogisk øjemed under opsyn af en voksen15.  Køretøjer med forbrændingsmotor16.  Dampmaskiner til legebrug17.  Cykler til sportsbrug eller befordring ad offentlig vej18.  Videolegetøj, der kan tilsluttes et videoapparat, og som er forsynet med en nominel spænding på over 24 volt19.  Narresutter20.  Tro kopier af skydevåben21.  Bijouterivarer til børn(1) Bortset fra knaldhætter, der er specielt beregnet til legetøj, dog med forbehold af strengere bestemmelser, som allerede er i kraft i visse medlemsstater.BILAG II VÆSENTLIGE SIKKERHEDSKRAV TIL LEGETØJ I. GENERELLE PRINCIPPER1.  I henhold til de krav, der er omhandlet i artikel 2 i dette direktiv, skal brugerne af legetøj samt andre personer beskyttes mod de sundheds- og sikkerhedsmæssige risici, der består, når legetøjet anvendes til det beregnede formål eller på den måde, som børn normalt må forventes at anvende det på. Der er tale oma)  de risici, der skyldes legetøjets design, konstruktion og sammensætningb)  de risici, der er forbundet med anvendelsen af legetøj, og som ikke helt kan fjernes ved at ændre legetøjets konstruktion og sammensætning uden at forringe dets funktion eller fjerne dets væsentlige egenskaber.2.  a)  Graden af den risiko, som brugerne løber ved anvendelsen af et stykke legetøj, skal stå i et rimeligt forhold til den evne, brugerne, og i givet fald de personer, der fører opsyn med brugeren, har til at imødegå denne risiko. Dette gælder især legetøj, der på grund af dets funktion, størrelse og særpræg er bestemt for børn under 36 måneder.b)  For at overholde dette princip skal der i givet fald fastsættes en laveste aldersgrænse for brugerne af legetøjet og/eller forskrifter om, at det udelukkende må anvendes under opsyn af en voksen.3.  De på legetøjet og/eller dets emballage påklistrede mærkater skal sammen med den medfølgende brugsanvisning på effektiv og udtømmende måde gøre brugerne eller de personer, der fører opsyn med dem, opmærksom på de risici, der er forbundet med anvendelsen af produktet samt på, hvorledes man kan undgå disse.II. SÆRLIGE RISICI1. Fysiske og mekaniske egenskabera) Legetøjet og de dertil hørende dele samt fastspændingsmekanismer på sammenhæftet legetøj skal have en mekanisk modstandskraft og i givet fald en stabilitet, der er tilstrækkelig stor til at kunne modstå de belastninger, som det udsættes for i forbindelse med anvendelsen, uden at gå i stykker eller kunne blive deformeret med risiko for at forvolde sår og skrammer.b) Kanter, fremspring, snore, ledninger og tilgængelige tilhæftninger på legetøjet skal udformes og fremstilles på en sådan måde, at risikoen for sår og skrammer ved kontakt begrænses mest muligt.c) Legetøjet skal udformes og fremstilles på en sådan måde, at risikoen for, at brugeren påføres sår og skrammer som følge af legetøjsdelenes bevægelse, reduceres til et minimum.d) Legetøjet og dets bestanddele og de dele, der kan adskilles og samles, skal have sådanne dimensioner, at de ikke kan sluges og/eller indåndes, når der klart er tale om legetøj til børn under 36 måneder.e) Legetøjet og dertil hørende dele samt den emballage, det er pakket ind i med henblik på salg i detailleddet, må ikke udgøre nogen kværknings- eller kvælningsfare.f) Legetøj, der er bestemt til anvendelse på lavt vand og til at holde børn oven over vandet eller støtte dem, skal udformes og fremstilles på en sådan måde, at risikoen for, at legetøjet mister sin flyde- eller støtteevne, begrænses mest muligt under hensyn til det beregnede formål med legetøjet.g) Legetøjsgenstande, som man kan komme ind i, og som derfor udgør et lukket rum for de personer, der befinder sig dér, skal være forsynet med en udgang, som let kan åbnes indefra.h) Legetøj, der øger brugernes mobilitet, skal, i det omfang det er muligt, være forsynet med en bremseanordning, der er tilpasset den pågældende type legetøj og som står i et rimeligt forhold til den kinetiske energi, legetøjet frembringer. Denne anordning skal være let anvendelig for brugeren uden risiko for, at denne slynges ud, eller at denne eller andre personer pådrager sig sår og skrammer.i) Projektilers sammensætning og konstruktion og den kinetiske energi, disse kan frembringe, når de affyres fra hertil beregnet legetøj, skal være af en sådan art, at der under hensyn til legetøjets karakter ikke er en urimelig risiko for, at legetøjets bruger eller andre personer kommer til skade.j) Legetøj, der indeholder varmeelementer, skal være fremstillet således:- at den maksimale temperatur på tilgængelige overflader ikke kan forårsage brandsår ved kontakt- at væsker, dampe og gasarter i legetøjet ikke når op på sådanne temperaturer eller tryk, at udslip heraf - bortset fra udslip, der er nødvendige for, at legetøjet kan fungere tilfredsstillende - kan forårsage forbrændinger eller andre former for skader.2. Antændeligheda)  Legetøj må ikke udgøre et farligt, antændeligt element i børns omgivelser. Med henblik herpå skal legetøj bestå af materialer:  1.  som ikke brænder under direkte påvirkning af en flamme, en gnist eller enhver anden potentiel antændingskilde, eller  2.  som er vanskeligt antændelige (ilden går ud, så snart antændingskilden fjernes), eller  3.  som, hvis de antændes, brænder langsomt med en lav flammeudbredelseshastighed, eller  4.  som er behandlet på en sådan måde, at forbrændingsprocessen forsinkes uanset legetøjets kemiske sammensætning.  De brændbare materialer må ikke udgøre en flammeudbredelsesrisiko for de øvrige i legetøjet anvendte materialer.b)  Legetøj, der af grunde, som er nødvendige for funktionen, indeholder farlige stoffer eller præparater som defineret i direktiv 67/548/EØF (¹), bl.a. materialer og udstyr til kemiske forsøg, samlesæt, modellermasse i plast eller keramik, emaljerings- og fotografsæt eller lignende legetøj, må ikke indeholde stoffer eller præparater, som kan blive antændelige efter tab af flygtige, ikke-antændelige bestanddele.c)  Legetøj må ikke være eksplosionsfarligt eller indeholde elementer eller stoffer, der er eksplosionsfarlige, når det anvendes som nævnt i direktivets artikel 2, stk. 1. Dette gælder ikke for knaldhætter til legetøj, jf. bilag I, punkt 10, og den tilsvarende fodnote.d)  Legetøj og navnlig kemisk legetøj må ikke direkte indeholde stoffer og præparater,- som, når de blandes, kan forårsage en eksplosion:  - ved kemisk reaktion eller ved opvarmning  - ved blanding med oxiderende stoffer- som indeholder flygtige bestanddele, der er antændelige i luften, og som kan danne antændelige eller eksplosive blandinger af damp og luft.3. Kemiske egenskaber1.  Legetøj skal være udformet og fremstillet således, at det, når det anvendes som nævnt i direktivets artikel 2, stk. 1, ikke udgør nogen sundhedsrisiko eller risiko for sår og skader som følge af indtagelse, indånding eller berøring med huden, slimhinderne eller øjnene.Det skal under alle omstændigheder være i overensstemmelse med de relevante fællesskabsbestemmelser om visse kategorier af produkter eller om forbud mod begrænsninger i anvendelsen af eller mærkning af visse farlige stoffer og præparater.2.  Med henblik på beskyttelsen af børns sundhed må navnlig biotilgængeligheden som følge af anvendelsen af legetøj som et mål ikke pr. dag overstige: 0,2 µg antimon 0,1 µg arsen25,0 µg barium 0,6 µg cadmium 0,3 µg chrom 0,7 µg bly 0,5 µg kviksølv 5,0 µg seleneller andre værdier, der kan fastsættes for disse eller andre stoffers vedkommende gennem fællesskabsbestemmelser, der udarbejdes på videnskabeligt grundlag.Ved biotilgængelighed forstås afgivelsen af opløselige stoffer, som har væsentlig toksikologisk betydning.3.  Legetøjet må ikke indeholde farlige stoffer eller præparater som defineret i direktiv 67/548/EØF og 88/379/EØF (²), der kan skade sundheden for de børn, der bruger det. Det er under alle omstændigheder strengt forbudt i legetøj at lade indgå farlige stoffer eller præparater, hvis disse er bestemt til anvendelse som sådanne under legen.Hvis imidlertid et begrænset antal stoffer eller præparater er absolut nødvendige for, at visse former for legetøj kan fungere, bl.a. materialer og udstyr til kemiske forsøg, samlesæt, modellermasse i plast eller keramik, emaljerings- og fotografsæt eller lignende legetøj, kan disse stoffer og præparater godkendes op til en vis øvre koncentrationsgrænse, der skal fastsættes for hvert stof eller præparat ved bemyndigelse til Den Europæiske Standardiseringsorganisation (CEN) efter fremgangsmåden gældende for det ved direktiv 83/189/EØF nedsatte udvalg, forudsat at de godkendte stoffer og præparater er i overensstemmelse med de gældende EF-klassificeringsbestemmelser vedrørende etikettering, jf. dog bilag IV, punkt 4.4. Elektriske egenskabera)  Elektrisk legetøj må ikke forsynes med en nominel spænding, der er højere end 24 volt, og ingen del af legetøjet må have en spænding på over 24 volt.b)  De dele af legetøjet, der er i kontakt med, eller som kan komme i kontakt med en elektricitetskilde, der kan give elektrisk stød, samt ledninger eller andre strømførende tråde, hvorigennem elektriciteten kan føres til disse dele, skal isoleres og beskyttes mekanisk for at undgå risikoen for sådanne stød.c)  Elektrisk legetøj skal være udformet og fremstillet således, at de højeste temperaturer, som enhver af de direkte tilgængelige overflader får, ikke forårsager forbrændinger ved kontakt.5. HygiejneLegetøj skal udformes og fremstilles på en sådan måde, at det opfylder hygiejne- og renhedskravene, så risiko for infektion, sygdom og smitte undgås.6. RadioaktivitetLegetøj må ikke indeholde radioaktive bestanddele eller stoffer i sådanne former eller mængder, der kan være skadelige for børns sundhed. Direktiv 80/836/Euratom (³) finder anvendelse.(¹) EFT nr. 196 af 16. 8. 1967, s. 1.(²) Se side 14 i denne Tidende.(³) EFT nr. L 246 af 17. 9. 1980, s. 1.BILAG III BETINGELSER, DER SKAL OPFYLDES AF DE GODKENDTE ORGANER (artikel 9, stk. 1) De organer, som medlemsstaterne udpeger, skal opfylde følgende mindstekrav:1.  De skal råde over det nødvendige personale og apparatur.2.  Personalet skal have teknisk kompetence og faglig integritet.3.  Lederne og teknikerne skal med hensyn til de i dette direktiv omhandlede afprøvninger, rapporter, attester og overvågningsforanstaltninger være uafhængige af alle kredse, grupper og personer, der direkte eller indirekte har interesser på legetøjsområdet.4.  Personalet har tavshedspligt.5.  Der skal tegnes en ansvarsforsikring, medmindre staten på grundlag af national ret påtager sig erstatningsansvaret.Medlemsstaternes kompetente myndigheder kontrollerer jævnligt, at kravene i punkt 1 og 2 er opfyldt.BILAG IV ADVARSLER OG OPLYSNINGER OM FORSIGTIGHEDSREGLER VED BRUGEN (artikel 11, stk. 5) For at reducere risikoen ved brugen skal legetøj ledsages af let læselige og passende oplysninger, som omhandlet i de væsentlige krav, og navnlig følgende:1.  Legetøj, som ikke må være bestemt for børn under 36 månederLegetøj, der kan være farligt for børn under 36 måneder, skal bære en advarsel, som f.eks. »ikke egnet for børn under 36 måneder« eller »ikke egnet for børn under tre år«, efterfulgt af en præcis angivelse, der ligeledes kan være indeholdt i brugsanvisningen, af de særlige risici, som ligger til grund for denne udelukkelse.Denne bestemmelse finder ikke anvendelse på legetøj, der på grund af dets funktion, størrelse, særpræg, egenskaber eller andre afgørende forhold, klart ikke kan være bestemt for børn under 36 måneder.2.  Rutchebaner, gynger, ringe, trapezer, tove og lignende legetøj, der er monteret på en bjælkeDenne form for legetøj skal vedlægges en brugsanvisning, hvori opmærksomheden henledes på, at det er nødvendigt jævnligt at kontrollere og vedligeholde de vigtigste dele (ophængnings- og fastgørelsesanordninger, fæstnelse til jorden osv.), og hvori det påpeges, at der, såfremt denne kontrol ikke foretages, kan opstå fare for fald eller væltning.Der skal ligeledes gives anvisning på, hvordan legetøjet samles rigtigt, samt oplysning om de dele, der kan frembyde farer, hvis legetøjet ikke samles korrekt.3.  Funktionelt legetøjFunktionelt legetøj eller dets emballage skal bære påskriften »Advarsel! Skal anvendes under opsyn af voksne«.Legetøjet skal endvidere vedlægges en brugsanvisning, der desuden omhandler de forsigtighedsregler, som brugeren skal følge, og indeholde oplysning om, at brugeren, hvis disse regler ikke følges, udsætter sig for de farer, som selve det apparat eller det produkt, hvoraf legetøjet er en skalamodel eller en efterligning, frembyder, samt nærmere angivelse af de pågældende farer. Det skal endvidere angives, at legetøjet ikke må være tilgængeligt for helt små børn.Ved funktionelt legetøj forstås legetøj, der har samme funktion som apparater eller anlæg, der er bestemt for voksne, og af hvilke legetøjet ofte er en skalamodel.4.  Legetøj, der direkte indeholder farlige stoffer eller præparater. Kemisk legetøja)  Medmindre andet er fastsat i fællesskabsdirektiverne om klassificering, emballering og etikettering af farlige stoffer og præparater, skal det i brugsangivelsen for legetøj, som direkte indeholder sådanne stoffer eller præparater, angives, hvilke farer disse frembyder, og hvilke forsigtighedsregler brugerne skal følge for at undgå de pågældende risici, der nøje skal angives, afhængigt af legetøjets art. Det skal ligeledes angives, hvilken form for førstehjælp der skal ydes i tilfælde af alvorlige ulykker i forbindelse med anvendelsen af denne form for legetøj. Der skal endvidere gøres opmærksom på, at legetøjet ikke må være tilgængeligt for helt små børn.b)  Ud over de under a) nævnte oplysninger skal emballagen til kemisk legetøj bære påskriften: »Advarsel! Udelukkende til børn over . . . år (¹). Skal anvendes under opsyn af voksne«.Bl.a. følgende legetøj betragtes som kemisk legetøj: kemisæt, sæt til plaststøbning, keramik-, emaljerings- og fotografsæt samt lignende legetøj.5.  Skateboards og rulleskøjter til børnHvis disse produkter sælges som legetøj, skal de bære påskriften: »Advarsel! Skal anvendes med beskyttelsesudstyr«.Endvidere skal der i brugsanvisningen gøres opmærksom på, at legetøjet skal anvendes med forsigtighed, eftersom det kræver stor behændighed med henblik på at undgå, at brugerne og andre personer rammes af ulykker ved fald eller sammenstød. Der skal ligeledes gives anvisninger vedrørende tilrådet beskyttelsesudstyr (hjelme, handsker, knæbeskyttere, albuebeskyttere osv.).6.  Legetøj til anvendelse i vandLegetøj til anvendelse i vand, jf. bilag II, afsnit II, punkt 1, litra f), skal bære følgende påskrift i overensstemmelse med CEN's bemyndigelse med henblik på tilpasning af standard EN/71, del 1 og 2:»Advarsel! Må kun anvendes under opsyn og på vanddybder, hvor barnet kan bunde«.(¹) Alderen fastsættes af fabrikanten.