Avis juridique important

|

32003L0009

Rådets direktiv 2003/9/EF af 27. januar 2003 om fastlæggelse af minimumsstandarder for modtagelse af asylansøgere i medlemsstaterne

EU-Tidende nr. L 031 af 06/02/2003 s. 0018 - 0025

Rådets direktiv 2003/9/EFaf 27. januar 2003om fastlæggelse af minimumsstandarder for modtagelse af asylansøgere i medlemsstaterneRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 63, stk. 1, nr. 1, litra b),under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet(2),under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg(3),under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget(4), ogud fra følgende betragtninger:(1) En fælles asylpolitik, herunder et fælles europæisk asylsystem, er en grundlæggende del af Den Europæiske Unions målsætning om gradvis at indføre et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed, der er åbent for alle, der på grund af omstændighederne berettiget søger beskyttelse i Fællesskabet.(2) Det Europæiske Råd nåede på sit ekstraordinære møde i Tammerfors den 15. og 16. oktober 1999 til enighed om at arbejde i retning af at oprette et fælles europæisk asylsystem, som bygger på en fuldstændig og inklusiv anvendelse af Genève-konventionen af 28. juli 1951 om flygtninges retsstilling og New York-protokollen af 31. januar 1967, hvorved det garanteres, at ingen sendes tilbage til forfølgelse, og at "non-refoulement"-princippet overholdes.(3) I konklusionerne fra Tammerfors hedder det, at et fælles europæisk asylsystem på kort sigt bør indebære fælles minimumsvilkår for modtagelse af asylansøgere.(4) Fastlæggelse af minimumsstandarder for modtagelse af asylansøgere er et positivt skridt i retning af en europæisk asylpolitik.(5) Dette direktiv overholder de grundlæggende rettigheder og de principper, som bl.a. Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder anerkender. Dette direktiv tilsigter således især, at den menneskelige værdighed respekteres fuldt ud, og at anvendelsen af artikel 1 og 18 i nævnte charter fremmes.(6) Hvad angår behandlingen af personer, der er omfattet af dette direktivs anvendelsesområde, er medlemsstaterne bundet af forpligtelserne i henhold til folkeretlige instrumenter, som de er parter i, og som forbyder forskelsbehandling.(7) Der bør for modtagelse af asylansøgere fastsættes minimumsstandarder, som normalt vil kunne sikre dem en værdig levestandard og ensartede levevilkår i alle medlemsstaterne.(8) Harmoniseringen af modtagelsesforholdene for asylansøgere bør kunne begrænse sekundære bevægelser blandt asylansøgere som følge af forskellene mellem modtagelsesforholdene.(9) Ved modtagelsen af grupper med særlige behov bør disse behov tilgodeses.(10) Modtagelsen af frihedsberøvede asylansøgere skal tilrettelægges således, at deres behov i denne situation tilgodeses.(11) For at sikre overholdelsen af de minimumsproceduregarantier, der består i, at de pågældende skal have mulighed for at kontakte organisationer eller grupper af personer, som yder juridisk bistand, bør der tilvejebringes oplysninger om sådanne organisationer og grupper af personer.(12) Misbrug af modtagelsessystemet bør hindres ved, at der fastsættes en række grunde til indskrænkning eller inddragelse af de modtagelsesforhold, der stilles til rådighed for asylansøgerne.(13) Det bør sikres, at de nationale modtagelsessystemer og samarbejdet mellem medlemsstaterne med hensyn til modtagelse af asylansøgere fungerer effektivt.(14) Der bør tilskyndes til passende koordinering mellem de kompetente myndigheder med hensyn til modtagelse af asylansøgere, og der bør derfor gøres en indsats for at fremme et harmonisk forhold mellem lokalsamfundene og indkvarteringscentrene.(15) Minimumsstandarder indebærer, at medlemsstaterne skal have beføjelser til at indføre eller bibeholde gunstigere bestemmelser for tredjelandsstatsborgere og statsløse, der anmoder en medlemsstat om international beskyttelse.(16) Medlemsstaterne opfordres derfor til at anvende dette direktivs bestemmelser i forbindelse med procedurer for behandling af ansøgninger om andre former for beskyttelse end den, der følger af Genève-konventionen, for tredjelandsstatsborgere og statsløse.(17) Gennemførelsen af dette direktiv bør evalueres med jævne mellemrum.(18) Da målene for den påtænkte handling, nemlig indførelsen af minimumsstandarder for modtagelse af asylansøgere i medlemsstaterne, ikke i tilstrækkelig grad kan opfyldes af medlemsstaterne og derfor på grund af handlingens omfang og virkninger bedre kan gennemføres på fællesskabsplan, kan Fællesskabet træffe foranstaltninger i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. traktatens artikel 5. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, er dette direktiv ikke mere vidtgående end, hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.(19) I henhold til artikel 3 i protokollen om Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, meddelte Det Forenede Kongerige ved skrivelse af 18. august 2001, at det ønsker at deltage i vedtagelsen og anvendelsen af dette direktiv.(20) I medfør af artikel 1 i nævnte protokol deltager Irland ikke i vedtagelsen af dette direktiv. Uden at det berører artikel 4 i nævnte protokol, gælder dette direktivs bestemmelser derfor ikke for Irland.(21) I medfør af artikel 1 og 2 i protokollen om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, deltager Danmark ikke i vedtagelsen af dette direktiv, som derfor ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark -UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:KAPITEL IFORMÅL, DEFINITIONER OG ANVENDELSESOMRÅDEArtikel 1FormålFormålet med dette direktiv er at indføre minimumsstandarder for modtagelse af asylansøgere i medlemsstaterne.Artikel 2DefinitionerI dette direktiv forstås ved:a) "Genève-konventionen": konventionen af 28. juli 1951 om flygtninges retsstilling, ændret ved New York-protokollen af 31. januar 1967b) "asylansøgning": anmodning indgivet til en medlemsstat af en tredjelandsstatsborger eller statsløs, som kan anses for at være en anmodning om international beskyttelse efter Genève-konventionen. Enhver anmodning om international beskyttelse anses for at være en asylansøgning, medmindre tredjelandsstatsborgeren eller den statsløse udtrykkeligt anmoder om en anden form for beskyttelse, som der kan søges om særskiltc) "asylansøger": en tredjelandsstatsborger eller statsløs, der har indgivet en asylansøgning, som der endnu ikke er taget endelig stilling tild) "familiemedlemmer": for så vidt familien allerede eksisterede i hjemlandet, følgende medlemmer af asylansøgerens familie, der befinder sig i samme medlemsstat i forbindelse med dennes asylansøgning:i) asylansøgerens ægtefælle eller dennes ugifte partner i et fast forhold, hvis ugifte par i den pågældende medlemsstats lovgivning eller praksis sidestilles med gifte par i henhold til dens udlændingelovii) mindreårige børn af par som omhandlet i nr. i) eller af asylansøgeren, på betingelse af at de er ugifte og økonomisk afhængige af asylansøgeren, uanset om de er født i eller uden for ægteskab eller er adopteret, som fastsat i national rete) "flygtning": person, der opfylder kravene i Genève-konventionens artikel 1, afsnit Af) "flygtningestatus": den status, en medlemsstat tildeler en person, der er flygtning, og som får tilladelse til indrejse på denne medlemsstats område som flygtningg) "procedurer" og "klager": de procedurer og klageformer, er er fastsat af medlemsstaterne efter national reth) "uledsagede mindreårige": personer under 18 år, som ankommer til en medlemsstats område uden at være ledsaget af en myndig person, der er ansvarlig for vedkommende i henhold til loven eller ifølge sædvane, så længe de ikke reelt befinder sig i en sådan persons varetægt; denne definition omfatter mindreårige, der efterlades alene efter at være rejst ind på medlemsstaternes områdei) "modtagelsesforhold": alle foranstaltninger, som medlemsstaterne sikrer asylansøgere i overensstemmelse med dette direktivj) "materielle modtagelsesforhold": modtagelsesforhold, der omfatter indkvartering, kost og tøj, hvad enten dette ydes i form af naturalier, kontantydelser eller værdikuponer, samt lommepengek) "frihedsberøvelse": enhver indespærring af en asylansøger, som en medlemsstat foretager på et særligt sted, hvor asylansøgeren er berøvet sin bevægelsesfrihedl) "indkvarteringscenter": et hvilket som helst sted, der bruges til kollektiv indkvartering af asylansøgere.Artikel 3Anvendelsesområde1. Dette direktiv finder anvendelse på alle tredjelandsstatsborgere og statsløse, der indgiver en asylansøgning ved en medlemsstats grænse eller på dennes område, og som har tilladelse til at opholde sig på dette område som asylansøgere, og på deres familiemedlemmer, hvis de er omfattet af denne asylansøgning i henhold til den nationale lovgivning.2. Dette direktiv finder ikke anvendelse på anmodninger om diplomatisk eller territorialt asyl, der indgives til medlemsstaternes repræsentationer.3. Dette direktiv anvendes ikke, hvis bestemmelserne i Rådets direktiv 2001/55/EF af 20. juli 2001 om minimumsstandarder for midlertidig beskyttelse i tilfælde af massetilstrømning af fordrevne personer og om foranstaltninger, der skal fremme en ligelig fordeling mellem medlemsstaterne af indsatsen med hensyn til modtagelsen af disse personer og følgerne heraf(5) finder anvendelse.4. Medlemsstaterne kan beslutte at anvende dette direktiv på procedurerne for behandling af ansøgninger om andre former for beskyttelse end den, der følger af Genève-konventionen, for tredjelandsstatsborgere eller statsløse, der ikke kan betragtes som flygtninge.Artikel 4Gunstigere bestemmelserMedlemsstaterne kan indføre eller bibeholde gunstigere bestemmelser om modtagelsesforhold for asylansøgere og andre nære slægtninge til asylansøgeren, der befinder sig i samme medlemsstat, når de er afhængige af ansøgeren eller af humanitære årsager, i det omfang disse bestemmelser er forenelige med dette direktiv.KAPITEL IIALMINDELIGE BESTEMMELSER OM MODTAGELSESFORHOLDENEArtikel 5Information1. Medlemsstaterne informerer asylansøgerne mindst om de fastsatte ydelser og de forpligtelser, de skal overholde for så vidt angår modtagelsesforholdene, inden for en rimelig frist på ikke over 15 dage efter, at de har indgivet deres ansøgning til den kompetente myndighed.Medlemsstaterne sørger for, at asylansøgerne informeres om de organisationer eller grupper af personer, der yder specifik juridisk bistand, og om de organisationer, der vil kunne hjælpe eller informere dem om de modtagelsesforhold, der er til rådighed, herunder lægebehandling.2. Medlemsstaterne sørger for, at den information, der er nævnt i stk. 1, gives skriftligt og så vidt muligt på et sprog, som asylansøgerne med rimelighed kan forventes at forstå. Oplysningerne kan om nødvendigt også gives mundtligt.Artikel 6Dokumenter1. Medlemsstaterne sørger for, at asylansøgerne inden tre dage efter, at de har indgivet deres asylansøgning til de kompetente myndigheder, får et dokument udstedt på navn, som bekræfter deres status som asylansøgere, eller som attesterer, at de pågældende har tilladelse til at opholde sig på medlemsstatens område, indtil der er truffet afgørelse om asylansøgningen, eller mens den behandles.Hvis indehaveren ikke kan færdes frit på hele eller en del af medlemsstatens område, skal dette fremgå af dokumentet.2. Medlemsstaterne kan undlade at anvende denne artikel, når asylansøgeren er frihedsberøvet, og i forbindelse med behandlingen af en asylansøgning, der er indgivet ved grænsen, eller i forbindelse med en procedure til afgørelse af, om asylansøgeren er berettiget til lovlig indrejse på en medlemsstats område. I særlige tilfælde kan medlemsstaterne under behandlingen af en asylansøgning forsyne asylansøgerne med andre bevisdokumenter svarende til det i stk. 1 nævnte dokument.3. Det i stk. 1 nævnte dokument er ikke nødvendigvis et bevis for asylansøgerens identitet.4. Medlemsstaterne vedtager de nødvendige foranstaltninger for at sørge for, at asylansøgere får udstedt det i stk. 1 omhandlede dokument, der skal være gyldigt i lige så lang tid, som asylansøgerne har tilladelse til at opholde sig på den pågældende medlemsstats område eller ved dennes grænse.5. Medlemsstaterne kan udstede et rejsedokument til asylansøgere, når tungtvejende humanitære årsager kræver deres tilstedeværelse i en anden stat.Artikel 7Opholdssted og retten til at færdes frit1. Asylansøgere kan færdes frit på værtsmedlemsstatens område eller på et område, som de har fået anvist af denne medlemsstat. Det anviste område må ikke berøre privatlivets ukrænkelighed, og det skal give tilstrækkelige muligheder for at sikre adgang til alle de ydelser, der er omhandlet i dette direktiv.2. Medlemsstaterne kan bestemme, hvor asylansøgeren skal opholde sig i almenhedens interesse, af hensyn til den offentlige orden, eller når det er nødvendigt for en hurtig behandling og effektiv opfølgning af ansøgningen.3. I tilfælde, hvor det af retlige hensyn og af hensyn til den offentlige orden viser sig nødvendigt, kan medlemsstaterne indespærre en asylansøger på et særligt sted i overensstemmelse med deres nationale lovgivning.4. Medlemsstaterne kan gøre adgangen til materielle modtagelsesforhold betinget af, at asylansøgerne opholder sig et bestemt sted, som medlemsstaterne anviser. En sådan afgørelse, som kan være generel, træffes individuelt og i overensstemmelse med national lovgivning.5. Medlemsstaterne fastsætter mulighed for at give asylansøgerne midlertidig tilladelse til at forlade det i stk. 2 og 4 omhandlede opholdssted og/eller det i stk. 1 omhandlede anviste område. Afgørelser træffes individuelt, objektivt og upartisk og skal begrundes, hvis de er negative.Asylansøgeren skal ikke anmode om tilladelse til at overholde aftaler med myndighederne og domstolene, hvis den pågældendes tilstedeværelse er nødvendig.6. Medlemsstaterne kræver, at asylansøgerne meddeler de kompetente myndigheder deres nuværende adresse og hurtigst muligt informerer disse myndigheder om eventuelle adresseændringer.Artikel 8FamilierMedlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til så vidt muligt at bevare familiens enhed på deres område, hvis asylansøgerne har ophold i samme medlemsstat. Disse foranstaltninger finder anvendelse med asylansøgernes accept.Artikel 9HelbredsundersøgelserMedlemsstaterne kan kræve, at ansøgerne underkastes en helbredsundersøgelse af hensyn til den offentlige sundhed.Artikel 10Skolegang og undervisning for mindreårige1. Medlemsstaterne giver mindreårige børn af asylansøgere samt mindreårige asylansøgere adgang til uddannelsessystemet på betingelser, der svarer til dem, som gælder for værtsmedlemsstatens egne statsborgere, så længe en udsendelsesforanstaltning vedrørende dem selv eller deres forældre ikke er gennemført. Denne uddannelse kan finde sted i indkvarteringscentrene.Medlemsstaterne kan bestemme, at denne adgang er begrænset til det offentlige uddannelsessystem.Ved mindreårige forstås børn, der er under myndighedsalderen i den medlemsstat, hvor asylansøgningen er indgivet eller behandles. Medlemsstaterne kan ikke afbryde undervisning på sekundærtrinnet, blot fordi den mindreårige har nået myndighedsalderen.2. Adgangen til uddannelsessystemet må ikke udsættes i mere end tre måneder efter, at den mindreårige eller dennes forældre har indgivet ansøgning. Denne periode kan forlænges til et år, når der ydes specialundervisning med henblik på at lette adgangen til uddannelsessystemet.3. Hvis der ikke er mulighed for adgang til uddannelsessystemet som omhandlet i stk. 1 som følge af den mindreåriges særlige situation, kan medlemsstaten tilbyde alternative undervisningsformer.Artikel 11Beskæftigelse1. Medlemsstaterne fastsætter en periode, der starter fra den dato, hvor asylansøgningen er indgivet, og i hvilken ansøgeren ikke har adgang til arbejdsmarkedet.2. Hvis der ikke er truffet en afgørelse i første instans et år efter indgivelsen af asylansøgningen, og denne forsinkelse ikke kan tilskrives ansøgeren, beslutter medlemsstaterne, på hvilke vilkår ansøgeren får adgang til arbejdsmarkedet.3. Adgangen til arbejdsmarkedet må ikke trækkes tilbage under klageprocedurerne, når en klage over en negativ afgørelse efter normalproceduren har opsættende virkning, før der er meddelt negativ afgørelse i klagesagen.4. Af arbejdsmarkedspolitiske hensyn kan medlemsstaterne give forrang til EU-borgere og statsborgere fra stater, der er parter i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, samt tredjelandsstatsborgere, der har lovligt ophold.Artikel 12ErhvervsuddannelseMedlemsstaterne kan give asylansøgere adgang til erhvervsuddannelse, uanset om ansøgeren har adgang til arbejdsmarkedet eller ej.Adgang til erhvervsuddannelse, der er forbundet med en arbejdskontrakt, afhænger af, i hvilket omfang ansøgeren har adgang til arbejdsmarkedet efter bestemmelserne i artikel 11.Artikel 13Generelle regler om materielle modtagelsesforhold og lægebehandling1. Medlemsstaterne sørger for, at der er materielle modtagelsesforhold til rådighed for asylansøgere, når de indgiver asylansøgning.2. Medlemsstaterne træffer foranstaltninger vedrørende materielle modtagelsesforhold, der muliggør en levestandard, som sikrer asylansøgernes sundhed og midlerne til deres underhold.Medlemsstaterne sørger for, at levestandarden også opretholdes, når det drejer sig om mennesker med særlige behov, jf. artikel 17, og frihedsberøvede personer.3. Medlemsstaterne kan gøre alle eller nogle af de materielle modtagelsesforhold og lægebehandlinger betinget af, at asylansøgerne ikke har tilstrækkelige midler til at opretholde en levestandard, som deres sundhed kræver, og til at sikre deres underhold.4. Medlemsstaterne kan kræve, at asylansøgerne dækker eller bidrager til dækningen af omkostningerne i forbindelse med de materielle modtagelsesforhold og de lægebehandlinger, der er omhandlet i dette direktiv, jf. stk. 3, når asylansøgerne råder over tilstrækkelige midler, f.eks. hvis de har arbejdet i en rimelig periode.Hvis det viser sig, at en ansøger havde tilstrækkelige midler til at dække de materielle modtagelsesforhold og lægebehandling, da disse basale behov blev opfyldt, kan medlemsstaterne kræve tilbagebetaling fra asylansøgeren.5. De materielle modtagelsesforhold kan stilles til rådighed i form af naturalier, kontantydelser eller værdikuponer eller en kombination af disse.Når medlemsstaterne yder materielle modtagelsesforhold i form af kontantydelser eller værdikuponer, fastlægges størrelsen af disse i overensstemmelse med principperne i denne artikel.Artikel 14Bestemmelser om materielle modtagelsesforhold1. Hvis der stilles gratis indkvartering til rådighed, skal det ske i en af følgende former eller en kombination heraf:a) lokaler, der anvendes med henblik på indkvartering af asylansøgere under behandlingen af en asylansøgning, der er indgivet ved grænsenb) indkvarteringscentre, hvor der sikres en passende levestandardc) private huse, lejligheder, hoteller eller andre bygninger, der egner sig til indkvartering af asylansøgere.2. Medlemsstaterne sikrer asylansøgere, der er indkvarteret på en af de i stk. 1, litra a), b) og c), omhandlede måder:a) beskyttelse af deres familielivb) mulighed for at kommunikere med deres familie, deres juridiske rådgivere, repræsentanter for De Forenede Nationers Højkommissær for Flygtninge (UNHCR) og ikke-statslige organisationer (ngo'er), som medlemsstaterne anerkender.Medlemsstaterne lægger særlig vægt på forebyggelse af overfald i de lokaler og indkvarteringscentre, der er nævnt i stk. 1, litra a) og b).3. Hvis det er hensigtsmæssigt, sørger medlemsstaterne for, at mindreårige børn af asylansøgere og mindreårige asylansøgere indkvarteres sammen med deres forældre eller med det voksne familiemedlem, der ifølge loven eller sædvane har ansvaret for dem.4. Medlemsstaterne sørger for, at asylansøgere kun overføres fra en indkvartering til en anden, når det er nødvendigt. Medlemsstaterne giver asylansøgerne mulighed for at informere deres juridiske rådgivere om overførslen og om deres nye adresse.5. Personalet i indkvarteringscentrene skal have en passende uddannelse og har tavshedspligt som defineret i national ret med hensyn til de oplysninger, de får kendskab til under deres arbejde.6. Medlemsstaterne kan inddrage asylansøgerne i forvaltningen af de materielle ressourcer og de ikke-materielle aspekter af livet i centret gennem et repræsentativt rådgivende organ eller råd bestående af beboere.7. Med henblik på at bistå asylansøgerne får juridiske og andre rådgivere for asylansøgere og repræsentanter for UNHCR eller ngo'er, der repræsenterer UNHCR, og som er anerkendt af medlemsstaten, adgang til indkvarteringscentrene og de andre indkvarteringsfaciliteter. Denne adgang kan kun begrænses af grunde, der vedrører indkvarteringscentrenes og -faciliteternes samt asylansøgernes sikkerhed.8. Medlemsstaterne kan undtagelsesvis fastsætte nærmere bestemmelser om andre materielle modtagelsesforhold end dem, der er fastsat i denne artikel, i en rimelig periode, der skal være så kort som muligt, når- der er behov for en første vurdering af ansøgerens særlige behov- der ikke kan stilles materielle modtagelsesforhold, jf. denne artikel, til rådighed i et bestemt geografisk område- den sædvanlige indkvarteringskapacitet midlertidigt er opbrugt- asylansøgeren er frihedsberøvet eller tilbageholdes ved grænseovergangssteder.Disse andre forhold skal under alle omstændigheder dække de basale behov.Artikel 15Lægebehandling1. Medlemsstaterne sørger for, at asylansøgere får den nødvendige lægebehandling, som mindst skal omfatte akut lægehjælp og absolut nødvendig behandling af sygdomme.2. Medlemsstaterne yder den nødvendige lægebehandling eller anden form for behandling til asylansøgerne med særlige behov.KAPITEL IIIINDSKRÆNKNING ELLER INDDRAGELSE AF MODTAGELSESFORHOLDArtikel 16Indskrænkning eller inddragelse af modtagelsesforhold1. Medlemsstaterne kan indskrænke eller inddrage modtagelsesforholdene i følgende tilfælde:a) hvis asylansøgeren- forlader det opholdssted, der er fastlagt af den kompetente myndighed, uden at underrette myndigheden, eller, hvis dette kræves, uden tilladelse, eller- undlader at overholde sin mødepligt, at imødekomme anmodninger om at fremkomme med oplysninger eller at møde til personlige samtaler vedrørende asylproceduren i en rimelig periode, der fastlægges i national ret, eller- allerede har indgivet en asylansøgning i samme medlemsstat.Når asylansøgeren opspores eller frivilligt melder sig hos de kompetente myndigheder, træffes der på grundlag af årsagerne til den pågældendes forsvinden en begrundet afgørelse om genoptagelse af adgangen til alle modtagelsesforholdene eller nogle af demb) hvis asylansøgeren har skjult sine økonomiske midler og derfor uberettiget nydt godt af materielle modtagelsesforhold.Hvis det viser sig, at en ansøger havde tilstrækkelige midler til at dække de materielle modtagelsesforhold og lægebehandling, da disse basale behov blev opfyldt, kan medlemsstaterne kræve tilbagebetaling fra asylansøgeren.2. En medlemsstat kan nægte modtagelsesforhold, hvis en asylansøger ikke har godtgjort, at asylansøgningen blev indgivet, så snart det var praktisk muligt efter ankomsten til den pågældende medlemsstat.3. Medlemsstaterne kan iværksætte sanktioner i tilfælde af alvorlige overtrædelser af de bestemmelser, der er fastlagt for indkvarteringscentrene, samt i tilfælde af grov voldelig adfærd.4. Afgørelser om indskrænkning eller inddragelse eller nægtelse af modtagelsesforhold eller om sanktioner som omhandlet i stk. 1, 2 og 3 træffes individuelt, objektivt og upartisk og skal begrundes. Afgørelser baseres på den pågældendes særlige situation, specielt med hensyn til personer, der er omfattet af artikel 17, under hensyn til proportionalitetsprincippet. Medlemsstaterne sikrer under alle omstændigheder adgang til akut lægebehandling.5. Medlemsstaterne sikrer, at de materielle modtagelsesforhold ikke inddrages eller indskrænkes, før der er truffet en negativ afgørelse.KAPITEL IVBESTEMMELSER VEDRØRENDE PERSONER MED SÆRLIGE BEHOVArtikel 17Almindeligt princip1. Medlemsstaterne tager i den nationale lovgivning til gennemførelse af kapitel II om de materielle modtagelsesforhold og om lægebehandling hensyn til situationen for sårbare personer, såsom mindreårige, uledsagede mindreårige, handicappede, ældre, gravide kvinder, enlige forældre med mindreårige børn og personer, der har været udsat for tortur, voldtægt eller anden form for grov vold af psykisk, fysisk eller seksuel karakter.2. Stk. 1 finder kun anvendelse på personer, der anses for at have særlige behov efter en individuel vurdering af deres situation.Artikel 18Mindreårige1. Den mindreåriges tarv kommer i første række, når medlemsstaterne skal gennemføre de bestemmelser i dette direktiv, der vedrører mindreårige.2. Medlemsstaterne sørger for, at mindreårige, der har været udsat for misbrug, vanrøgt, udnyttelse, tortur eller grusom, umenneskelig eller nedværdigende behandling, eller som har lidt under væbnede konflikter, får adgang til rehabilitering, og tilbyder dem en passende psykiatrisk behandling og kvalificeret rådgivning, når der er behov derfor.Artikel 19Uledsagede mindreårige1. Medlemsstaterne træffer hurtigst muligt foranstaltninger til at sikre, at uledsagede mindreårige repræsenteres af en værge eller om nødvendigt af en organisation, som har til opgave at drage omsorg for den mindreårige, eller enhver anden passende form for repræsentation. De kompetente myndigheder skal regelmæssigt vurdere disse mindreåriges situation.2. Uledsagede mindreårige, der indgiver en asylansøgning, modtages fra det tidspunkt, hvor de får tilladelse til indrejse, til de er nødt til at forlade den medlemsstat, hvor ansøgningen er indgivet eller behandles,a) hos myndige familiemedlemmerb) hos en plejefamiliec) i indkvarteringscentre med særlige faciliteter for mindreåriged) i andre former for indkvartering, der egner sig for mindreårige.Medlemsstaterne kan anbringe uledsagede mindreårige på 16 år og derover i indkvarteringscentre for voksne asylansøgere.Så vidt muligt må søskende ikke skilles ad under hensyntagen til den pågældende mindreåriges tarv og navnlig til barnets alder og modenhed. Flytning af uledsagede mindreårige fra ét indkvarteringssted til et andet skal begrænses til et minimum.3. Medlemsstaterne bestræber sig på hurtigst muligt, idet de beskytter den mindreåriges tarv, at opspore dennes familiemedlemmer. I de tilfælde, hvor der kan foreligge en trussel mod den mindreåriges eller dennes nære familiemedlemmers liv eller integritet, særlig hvis de er blevet i hjemlandet, må det sikres, at indsamlingen, behandlingen og videregivelsen af oplysninger om de pågældende foretages på et fortroligt grundlag, så man undgår at bringe deres sikkerhed i fare.4. De personer, der arbejder med uledsagede mindreårige, skal have eller tage en relevant uddannelse tilpasset mindreåriges behov og har tavshedspligt som defineret i national ret i forbindelse med de oplysninger, som de får kendskab til under deres arbejde.Artikel 20Ofre for tortur og voldMedlemsstaterne sørger for, at personer, der har været udsat for tortur, voldtægt eller andre former for grov vold, om nødvendigt bliver behandlet for de skader, som ovennævnte handlinger har forårsaget.KAPITEL VKLAGERArtikel 21Klager1. Medlemsstaterne sørger for, at der som led i de procedurer, der er fastlagt i den nationale lovgivning, kan indgives klage over negative afgørelser vedrørende modtagelse af ydelser i henhold til dette direktiv eller over afgørelser truffet i henhold til artikel 7, som berører asylansøgere individuelt. Der skal i det mindste i sidste instans være mulighed for klage til eller fornyet prøvelse ved en retsinstans.2. Procedurerne for adgang til retshjælp i sådanne tilfælde fastsættes i national ret.KAPITEL VIFORANSTALTNINGER, DER SKAL GØRE MODTAGELSESSYSTEMET MERE EFFEKTIVTArtikel 22SamarbejdeMedlemsstaterne underretter regelmæssigt Kommissionen om antallet af personer, fordelt på køn og alder, der nyder godt af modtagelsesforhold, og giver den fuldstændige oplysninger om arten af de dokumenter, der er nævnt i artikel 6, samt disses benævnelse og format.Artikel 23System for styring, overvågning og kontrolMedlemsstaterne sikrer under behørig hensyntagen til deres forfatningsmæssige opbygning, at der indføres passende styring, overvågning og kontrol af modtagelsesforholdenes niveau.Artikel 24Personale og midler1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at de myndigheder og andre organisationer, der gennemfører dette direktiv, modtager den nødvendige grundlæggende uddannelse til imødekommelse af både mandlige og kvindelige asylansøgeres behov.2. Medlemsstaterne afsætter de nødvendige midler til at iværksætte de nationale bestemmelser, der indføres til gennemførelse af dette direktiv.KAPITEL VIIAFSLUTTENDE BESTEMMELSERArtikel 25RapporterKommissionen aflægger senest den 6. august 2006 rapport til Europa-Parlamentet og Rådet om anvendelsen af dette direktiv og foreslår i givet fald de nødvendige ændringer.Medlemsstaterne sender senest den 6. februar 2006 Kommissionen alle oplysninger, der er relevante for udarbejdelsen af denne rapport, herunder de statistiske oplysninger, der er nævnt i artikel 22.Efter at have fremlagt den nævnte rapport aflægger Kommissionen mindst hvert femte år rapport til Europa-Parlamentet og Rådet om anvendelsen af dette direktiv.Artikel 26Gennemførelse1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 6. februar 2005. De underretter straks Kommissionen herom.Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for denne henvisning fastsættes af medlemsstaterne.2. Medlemsstaterne sender Kommissionen teksten til de nationale retsforskrifter, de udsteder på direktivets område.Artikel 27IkrafttrædenDette direktiv træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.Artikel 28AdressaterDette direktiv er rettet til medlemsstaterne i overensstemmelse med traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab.Udfærdiget i Bruxelles, den 27. januar 2003.På Rådets vegneG. PapandreouFormand(1) EFT C 213 E af 31.7.2001, s. 286.(2) Udtalelse af 25.4.2002 (endnu ikke offentliggjort i EFT).(3) EFT C 48 af 21.2.2002, s. 63.(4) EFT C 107 af 3.5.2002, s. 85.(5) EFT L 212 af 7.8.2001, s. 12.


Vigtig juridisk meddelelse

|

31991L0271

Rådets direktiv 91/271/EØF af 21. maj 1991 om rensning af byspildevand

EF-Tidende nr. L 135 af 30/05/1991 s. 0040 - 0052 den finske specialudgave: kapitel 15 bind 10 s. 0093  den svenske specialudgave: kapitel 15 bind 10 s. 0093  tjekkisk specialudgave kapitel 15 bind 02 s. 26  - 38 estisk specialudgave kapitel 15 bind 02 s. 26  - 38 ungarsk specialudgave kapitel 15 bind 02 s. 26  - 38 litauisk specialudgave kapitel 15 bind 02 s. 26  - 38 lettisk specialudgave kapitel 15 bind 02 s. 26  - 38 maltesisk specialudgave kapitel 15 bind 02 s. 26  - 38 polsk specialudgave kapitel 15 bind 02 s. 26  - 38 slovakisk specialudgave kapitel 15 bind 02 s. 26  - 38 slovensk specialudgave kapitel 15 bind 02 s. 26  - 38

		RÅDETS DIREKTIVaf 21. maj 1991om rensning af byspildevand(91/271/EØF)RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske Økonomiske Fællesskab, særlig artikel 130 S,under henvisning til forslag fra Kommissionen [1],under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet [2],under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg [3], ogud fra følgende betragtninger:Kommissionen blev ved Rådets resolution af 28. juni 1988 om beskyttelse af Nordsøen og andre farvande i Fællesskabet [4]opfordret til at fremsætte forslag til foranstaltninger på fællesskabsplan til rensning af byspildevand;forurening på grund af utilstrækkelig spildevandsrensning i en medlemsstat påvirker ofte andre medlemsstaters vandområder; handling på fællesskabsplan er således nødvendig i overensstemmelse med artikel 130 R;for at forebygge negative påvirkninger af miljøet som følge af udledning af utilstrækkeligt renset byspildevand er der et generelt behov for sekundær rensning af byspildevand;i følsomme områder må der kræves mere vidtgående rensning, og i nogle mindre følsomme områder vil primær rensning kunne betragtes som tilstrækkelig;tilledning af industrispildevand til kloaknet samt udledning af spildevand og bortskaffelse af slam fra rensningsanlæg for byspildevand bør være underlagt generelle regler eller bestemmelser og/eller særlige godkendelser;for udledning fra visse industrisektorer af biologisk nedbrydeligt industrispildevand, der ikke tilledes rensningsanlæg for byspildevand, før det udledes til vandrecipienter, bør der gælde relevante krav;der bør tilskyndes til genanvendelse af slam fra spildevandsrensning; bortskaffelse af slam til overfladevand bør gradvis afvikles;der er behov for overvågning af rensningsanlæg, vandrecipienter og bortskaffelsen af slam for at sikre, at miljøet beskyttes mod negativ påvirkning fra spildevandsudledning;det er vigtigt at sikre, at oplysninger om udledning af byspildevand og slam offentliggøres i form af periodiske rapporter;medlemsstaterne bør udarbejde og forelægge Kommissionen nationale programmer for gennemførelsen af dette direktiv;der bør nedsættes et udvalg, der kan bistå Kommissionen med gennemførelsen af dette direktiv og dets tilpasning til den tekniske udvikling —UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:Artikel 1Dette direktiv vedrører opsamling, rensning og udledning af byspildevand samt rensning og udledning af spildevand fra visse industrisektorer.Formålet med direktivet er at beskytte miljøet mod negative påvirkninger fra ovennævnte spildevandsudledninger.Artikel 2I dette direktiv forstås ved:1) "Byspildevand" husspildevand eller en blanding af husspildevand og industrispildevand og/eller regnvand fra befæstede arealer.2) "Husspildevand" spildevand fra boligområder og serviceerhverv, som hovedsagelig stammer fra det menneskelige stofskifte og fra husholdninger.3) "Industrispildevand" alt spildevand, der udledes fra ejendomme, som anvendes til handels- eller industriformål, bortset fra husspildevand og regnvand fra befæstede arealer.4) "Byområde" et område, hvor befolkningen og/eller de økonomiske aktiviteter er tilstrækkelig koncentreret til, at byspildevand kan opsamles og ledes til et rensningsanlæg for byspildevand eller et endeligt udledningssted.5) "Kloaknet" et system af rørledninger, der opsamler og transporterer byspildevand.6) "1 PE (personækvivalent)" den mængde organisk stof, der kan nedbrydes biologisk med et fem-døgns biokemisk iltforbrug (BOD5) på 60 g ilt pr. dag.7) "Primær rensning" mekanisk og/eller kemisk rensning af byspildevand, der består i sedimentation af suspenderet stof eller i andre processer, hvor det tilledte spildevands BOD5 reduceres med mindst 20 % før udledning, og den samlede mængde suspenderet stof i det tilledte spildevand nedbringes med mindst 50 %.8) "Sekundær rensning" rensning af byspildevand ved en proces, som almindeligvis består af biologisk rensning efterfulgt af en sekundær sedimentation, eller ved en anden proces, som indebærer overholdelse af kravene i tabel 1 i bilag I.9) "Passende rensning" rensning af byspildevand ved en sådan proces og/eller et sådant bortskaffelsessystem, at vandrecipienten efter udledningen af spildevandet kan opfylde de relevante kvalitetsmålsætninger og de relevante bestemmelser i dette og andre EF-direktiver.10) "Slam" restproduktet, både behandlet og ubehandlet, fra rensning af byspildevand i rensningsanlæg.11) "Eutrofiering" vands berigelse med næringssalte, især kvælstof- og/eller phosphorforbindelser, der medfører øget algevækst og udvikling af højere former for planteliv, som igen resulterer i en uønsket forstyrrelse af balancen mellem organismerne i vandet og af vandets kvalitet.12) "Flodmunding" overgangsområdet mellem ferskvand og kystnære vandområder ved en flods udmunding. Medlemsstaterne fastsætter de ydre grænser (søværts) for flodmundinger med henblik på dette direktiv som led i gennemførelsesprogrammet efter bestemmelserne i artikel 17, stk. 1 og 2.13) "Kystnære vandområder" vandområder uden for lavvandslinjen eller uden for en flodmundings ydre grænse.Artikel 31. Medlemsstaterne skal sikre, at alle byområder bliver forsynet med kloaknet til opsamling af byspildevand- senest den 31. december 2000 for byområder med over 15000 personækvivalenter (PE), og- senest den 31. december 2005 for byområder med mellem 2000 og 15000 PE.For så vidt angår byspildevand, som udledes til vandrecipienter, der betragtes som "følsomme områder" som defineret i artikel 5, skal medlemsstaterne sikre, at der etableres kloaknet senest den 31. december 1998 for byområder med over 10000 PE.Hvor det ikke er velbegrundet at etablere et kloaknet, enten fordi det ikke vil gavne miljøet, eller fordi det vil medføre urimelige udgifter, anvendes der individuelle systemer eller andre egnede systemer, som sikrer samme miljøbeskyttelsesniveau.2. De i stk. 1 omhandlede kloaknet skal opfylde kravene i bilag I, litra A. Disse krav kan ændres efter fremgangsmåden i artikel 18.Artikel 41. Medlemsstaterne skal sikre, at byspildevand, der tilledes kloaknet, før udledningen underkastes sekundær rensning eller en tilsvarende rensning efter følgende plan:- senest den 31. december 2000 for så vidt angår samtlige udledninger fra byområder med over 15000 PE;- senest den 31. december 2005 for så vidt angår samtlige udledninger fra byområder med mellem 10000 og 15000 PE;- senest den 31. december 2005 for så vidt angår udledninger til ferskvand og flodmundinger fra byområder med mellem 2000 og 10000 PE.2. Udledninger af byspildevand til vandrecipienter i højtliggende bjergområder (over 1500 m over havoverfladen), hvor det på grund af lave temperaturer er vanskeligt at foretage en effektiv biologisk rensning, kan renses mindre vidtgående end foreskrevet i stk. 1, når det af indgående undersøgelser fremgår, at udledningerne ikke vil påvirke miljøet negativt.3. De i stk. 1 og 2 omhandlede udledninger fra rensningsanlæg for byspildevand skal opfylde de relevante krav i bilag I, litra B. Disse krav kan ændres efter fremgangsmåden i artikel 18.4. Mængden udtrykt i PE skal beregnes på grundlag af den maksimale gennemsnitlige ugentlige mængde, der tilledes rensningsanlægget i løbet af året, bortset fra, hvad der skyldes usædvanlige omstændigheder som f.eks. kraftige regnskyl.Artikel 51. Medlemsstaterne skal med henblik på anvendelsen af stk. 2 senest den 31. december 1993 kortlægge følsomme områder efter de kriterier, som er fastlagt i bilag II.2. Medlemsstaterne sørger for, at byspildevand, der tilledes kloaknet, senest den 31. december 1998 renses mere vidtgående end beskrevet i artikel 4, før det udledes til følsomme områder, for så vidt angår alle udledninger fra byområder med over 10000 PE.3. De i stk. 2 omhandlede udledninger fra rensningsanlæg for byspildevand skal opfylde de relevante krav i bilag I, litra B. Disse krav kan ændres efter fremgangsmåden i artikel 18.4. Som alternativ behøver de krav til de enkelte anlæg, der er fastsat i stk. 2 og 3, ikke anvendes i følsomme områder, hvor det kan dokumenteres, at den procentvise nedbringelse af forurenende stoffer i den samlede mængde spildevand, der udledes til rensningsanlæg i det pågældende område, er mindst 75 % for total phosphor og mindst 75 % for total kvælstof.5. Stk. 2, 3 og 4 gælder for udledninger fra rensningsanlæg for byspildevand, der ligger i følsomme områders relevante afstrømningsområder, og som bidrager til forureningen af disse områder.I tilfælde, hvor ovennævnte afstrømningsområder helt eller delvis ligger i en anden medlemsstat, anvendes artikel 9.6. Medlemsstaterne skal sikre, at kortlægningen af følsomme områder revideres mindst hvert fjerde år.7. Medlemsstaterne skal sikre, at de områder, der kortlægges som følsomme efter en revision i henhold til stk. 6, opfylder ovennævnte krav inden syv år.8. En medlemsstat behøver ikke at kortlægge følsomme områder i forbindelse med dette direktiv, hvis den foretager den rensning, der er fastsat i stk. 2, 3 og 4, i hele sit område.Artikel 61. Medlemsstaterne kan med henblik på anvendelsen af stk. 2 senest den 31. december 1993 kortlægge mindre følsomme områder efter de kriterier, som er fastlagt i bilag II.2. Udledninger af byspildevand fra byområder med mellem 10000 og 150000 PE til kystnære vandområder og fra byområder med mellem 2000 og 10000 PE til flodmundinger i områder som omhandlet i stk. 1 kan renses mindre vidtgående end foreskrevet i artikel 4, såfremt- udledningerne mindst underkastes en primær rensning som defineret i artikel 2, nr. 7, i overensstemmelse med kontrolprocedurerne i bilag I, litra D;- det af omfattende undersøgelser fremgår, at udledningerne ikke vil påvirke miljøet negativt.Medlemsstaterne meddeler Kommissionen alle relevante oplysninger om ovennævnte undersøgelser.3. Dersom Kommissionen finder, at betingelserne i stk. 2 ikke er opfyldt, forelægger den Rådet passende forslag.4. Medlemsstaterne skal sikre, at kortlægningen af mindre følsomme områder revideres mindst hvert fjerde år.5. Medlemsstaterne skal sikre, at områder, der ikke længere kortlægges som mindre følsomme, opfylder de relevante krav i artikel 4 og 5 inden syv år.Artikel 7Medlemsstaterne skal sikre, at byspildevand, der tilledes kloaknet, senest den 31. december 2005 før udledningen underkastes passende rensning som defineret i artikel 2, nr. 9, i følgende tilfælde:- ved udledninger til ferskvand og flodmundinger fra byområder med under 2000 PE;- ved udledninger til kystnære vandområder fra byområder med under 10000 PE.Artikel 81. Medlemsstaterne kan i undtagelsestilfælde, der skyldes tekniske problemer, for geografisk afgrænsede befolkningsgrupper forelægge Kommissionen en særlig anmodning om en længere frist til at opfylde kravene i artikel 4.2. I anmodningen, der skal være behørigt begrundet, skal der gøres rede for de tekniske vanskeligheder, der er tale om, og den skal indeholde forslag til en handlingsplan med en passende tidsplan for gennemførelse af målsætningerne i dette direktiv. Tidsplanen skal indgå i gennemførelsesprogrammet i henhold til artikel 17.3. Kun tekniske grunde kan godtages, og den i stk. 1 nævnte frist kan ikke forlænges ud over den 31. december 2005.4. Kommissionen undersøger anmodningen og træffer passende foranstaltninger efter fremgangsmåden i artikel 18.5. Under særlige omstændigheder, når det kan påvises, at en mere vidtgående rensning ikke vil gavne miljøet, kan udledninger til mindre følsomme områder af spildevand fra byområder med over 150000 PE underkastes en rensning som den, der er foreskrevet i artikel 6 for spildevand fra byområder med mellem 10000 og 150000 PE.Under sådanne omstændigheder skal medlemsstaterne på forhånd forelægge relevant dokumentation for Kommissionen. Denne undersøger sagen og træffer passende foranstaltninger efter fremgangsmåden i artikel 18.Artikel 9Hvis et vandområde, der hører ind under en medlemsstats jurisdiktion, påvirkes negativt af udledninger af byspildevand fra en anden medlemsstat, kan den medlemsstat, hvis vandområde påvirkes negativt, meddele den anden medlemsstat og Kommissionen dette.De berørte medlemsstater skal, hvor det er hensigtsmæssigt sammen med Kommissionen, iværksætte den nødvendige samordning med henblik på at identificere de pågældende udledninger, og iværksætte de foranstaltninger, der skal træffes ved kilden for at beskytte de påvirkede vandområder, med henblik på at sikre, at dette direktivs bestemmelser overholdes.Artikel 10Medlemsstaterne skal sikre, at de rensningsanlæg for byspildevand, der bygges for at efterkomme kravene i artikel 4, 5, 6 og 7, projekteres, opføres, drives og vedligeholdes således, at de har tilstrækkelig funktionsduelighed under alle normale lokale vejrforhold. Ved projekteringen af anlæggene skal der tages hensyn til sæsonbestemte svingninger i spildevandsmængden.Artikel 111. Medlemsstaterne skal sikre, at den ansvarlige myndighed eller det relevante organ senest den 31. december 1993 på forhånd fastsætter bestemmelser om og/eller giver særlige godkendelser til tilledning af industrispildevand til kloaknet og rensningsanlæg for byspildevand.2. Bestemmelserne og/eller de særlige godkendelser skal opfylde kravene i bilag I, litra C. Disse krav kan ændres efter fremgangsmåden i artikel 18.3. Bestemmelserne og de særlige godkendelser skal med jævne mellemrum tages op til fornyet overvejelse og om nødvendigt tilpasses.Artikel 121. Renset spildevand skal genanvendes, når dette er hensigtsmæssigt. Vandet skal bortskaffes således, at miljøet udsættes for mindst mulig negativ påvirkning.2. De ansvarlige myndigheder eller relevante organer skal sikre, at bortskaffelse af spildevand fra rensningsanlæg for byspildevand foregår i henhold til forudgående bestemmelser og/eller særlige godkendelser.3. Forudgående bestemmelser om og/eller særlige godkendelser til udledning fra rensningsanlæg for byspildevand i henhold til stk. 2, i byområder med mellem 2000 og 10000 PE for så vidt angår udledning til ferskvand og flodmundinger, og i byområder med 10000 PE eller mere for alle udledninger, skal indeholde sådanne betingelser, at de relevante krav i bilag I, litra B, opfyldes. Disse krav kan ændres efter fremgangsmåden i artikel 18.4. Bestemmelserne og/eller tilladelserne skal med jævne mellemrum tages op til fornyet overvejelse og om nødvendigt tilpasses.Artikel 131. Medlemsstaterne skal sikre, at biologisk nedbrydeligt industrispildevand fra virksomheder, der falder ind under de i bilag III anførte industrisektorer, når det ikke ledes til rensningsanlæg for byspildevand før udledning til vandrecipienten, senest den 31. december 2000 før udledning opfylder de krav, der er opstillet i forudgående bestemmelser og/eller særlige godkendelser fra den ansvarlige myndighed eller det relevante organ, for så vidt angår samtlige udledninger fra virksomheder med 4000 PE eller mere.2. Senest den 31. december 1993 skal de ansvarlige myndigheder eller relevante organer i medlemsstaterne fastsætte krav, der er afpasset efter arten af den pågældende industri, til udledningen af denne form for spildevand.3. Kommissionen foretager en sammenligning af medlemsstaternes krav senest den 31. december 1994. Den offentliggør resultaterne i en rapport og fremsætter om nødvendigt passende forslag.Artikel 141. Slam fra rensningsanlæg skal genanvendes, når dette er hensigtsmæssigt. Slammet skal bortskaffes således, at miljøet udsættes for mindst mulig negativ påvirkning.2. De kompetente myndigheder eller relevante organer skal sikre, at bortskaffelse af slam fra rensningsanlæg for byspildevand senest den 31. december 1998 undergives generelle regler, registrering eller godkendelse.3. Medlemsstaterne skal sikre, at der senest den 31. december 1998 er sket en gradvis afvikling af bortskaffelsen af slam til overfladevand ved dumpning fra skibe, ved udledning gennem rørledninger eller på anden måde.4. Indtil den i stk. 3 omhandlede bortskaffelse er ophørt, skal medlemsstaterne sikre, at der udstedes tilladelser til bortskaffelsen for den samlede mængde giftige persistente eller bioakkumulerbare stoffer i slam, der bortskaffes til overfladevand, og at der sker en gradvis nedbringelse af mængden.Artikel 151. De ansvarlige myndigheder eller relevante organer skal overvåge- udledninger fra rensningsanlæg for byspildevand for i overensstemmelse med kontrolprocedurerne i bilag I, litra D, at sikre, at kravene i bilag I, litra B, overholdes;- mængden og sammensætningen af det slam, der bortskaffes til overfladevand.2. De ansvarlige myndigheder eller relevante organer skal føre kontrol med vandrecipienter, der modtager udledninger fra rensningsanlæg for byspildevand og direkte udledninger efter artikel 13, i tilfælde, hvor det kan forventes, at recipientmiljøet vil blive påvirket i væsentlig grad.3. Ved udledning, som er undergivet bestemmelserne i artikel 6, og ved bortskaffelse af slam til overfladevand skal medlemsstaterne føre kontrol og foretage eventuelle andre relevante undersøgelser for at kontrollere, at udledningen eller bortskaffelsen ikke påvirker miljøet negativt.4. Medlemsstaten skal opbevare de oplysninger, som de ansvarlige myndigheder eller relevante organer har indsamlet i henhold til stk. 1, 2 og 3, og stille dem til rådighed for Kommissionen inden seks måneder efter at være blevet anmodet herom.5. Retningslinjerne for den i stk. 1, 2 og 3 omhandlede kontrol kan udformes efter fremgangsmåden i artikel 18.Artikel 16Uden at det berører gennemførelsen af bestemmelserne i Rådets direktiv 90/313/EØF af 7. juni 1990 om fri adgang til miljøoplysninger [5], skal medlemsstaterne sikre, at de relevante myndigheder eller organer hvert andet år offentliggør en situationsrapport om bortskaffelsen af byspildevand og slam i deres område. Medlemsstaterne skal sende Kommissionen disse rapporter, så snart de er offentliggjort.Artikel 171. Medlemsstaterne skal senest den 31. december 1993 udarbejde et program for gennemførelsen af dette direktiv.2. Medlemsstaterne skal senest den 30. juni 1994 give Kommissionen oplysninger om dette program.3. Medlemsstaterne skal, om nødvendigt, senest den 30. juni hvert andet år sende Kommissionen en ajourføring af de i stk. 2 omhandlede oplysninger.4. De metoder og formkrav, der skal anvendes ved underretning om de nationale programmer, udformes efter fremgangsmåden i artikel 18. Ændringer af disse metoder og formkrav vedtages efter samme fremgangsmåde.5. Kommissionen skal hvert andet år gennemgå og vurdere de oplysninger, den modtager i henhold til stk. 2 og 3, og offentliggøre en rapport herom.Artikel 181. Kommissionen bistås af et udvalg, der består af repræsentanter for medlemsstaterne, og som har Kommissionens repræsentant som formand.2. Kommissionens repræsentant forelægger udvalget et udkast til de foranstaltninger, der skal træffes. Udvalget afgiver en udtalelse om dette udkast inden for en frist, som formanden kan fastsætte under hensyn til, hvor meget det pågældende spørgsmål haster. Det udtaler sig med det flertal, som er fastsat i Traktatens artikel 148, stk. 2, for vedtagelse af de afgørelser, som Rådet skal træffe på forslag af Kommissionen. Under afstemninger i udvalget tildeles de stemmer, der afgives af repræsentanterne for medlemsstaterne, den vægt, der er fastlagt i nævnte artikel. Formanden deltager ikke i afstemningen.3. a) Kommissionen vedtager de påtænkte foranstaltninger, når de er i overensstemmelse med udvalgets udtalelse.b) Er de påtænkte foranstaltninger ikke i overensstemmelse med udvalgets udtalelse, eller er der ikke afgivet nogen udtalelse, forelægger Kommissionen straks Rådet et forslag til de foranstaltninger, der skal træffes. Rådet træffer afgørelse med kvalificeret flertal.Har Rådet ikke inden tre måneder regnet fra forslagets forelæggelse for Rådet truffet nogen afgørelse, vedtages de foreslåede foranstaltninger af Kommissionen, medmindre Rådet med simpelt flertal har udtalt sig mod de nævnte foranstaltninger.Artikel 191. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 30. juni 1993. De underretter straks Kommissionen herom.2. Når medlemsstaterne vedtager disse love og administrative bestemmelser, henvises der deri til dette direktiv, eller de skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for denne henvisning fastsættes af medlemsstaterne.3. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.Artikel 20Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Bruxelles, den 21. maj 1991.På Rådets vegneR. STEICHENFormand[1] EFT nr. C 1 af 4. 1. 1990, s. 20, ogEFT nr. C 287 af 15. 11. 1990, s. 11.[2] EFT nr. C 260 af 15. 10. 1990, s. 185.[3] EFT nr. C 168 af 10. 7. 1990, s. 36.[4] EFT nr. C 209 af 9. 8. 1988, s. 3.[5] EFT nr. L 158 af 23. 6. 1990, s. 56.--------------------------------------------------