Avis juridique important

|

31985L0413

Kommissionens direktiv 85/413/EØF af 24. juli 1985 om ændring af anvendelsesområdet for direktiv 80/723/EØF om gennemskueligheden af økonomiske forbindelser mellem medlemsstaterne og de offentlige virksomheder

EF-Tidende nr. L 229 af 28/08/1985 s. 0020 - 0021 den finske specialudgave: kapitel 8 bind 1 s. 0067  den spanske specialudgave: Kapitel 08 bind 3 s. 0007  den svenske specialudgave: kapitel 8 bind 1 s. 0067  den portugisiske specialudgave: Kapitel 08 bind 3 s. 0007

*****  KOMMISSIONENS  DIREKTIV  af 24. juli 1985  om aendring af anvendelsesomraadet for direktiv 80/723/EOEF om gennemskueligheden af oekonomiske forbindelser mellem medlemsstaterne og de offentlige virksomheder  (85/413/EOEF)  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE  FAELLESSKABER HAR -  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab, saerlig artikel 90, stk. 3, og  ud fra foelgende betragtninger:  I henhold til artikel 4, litra b) og c), i Kommissionens direktiv 80/723/EOEF (1) finder det ikke anvendelse paa offentlige virksomheder inden for sektorerne vand og energi, post og telekommunikation samt transport eller paa offentlige kreditinstitutter;  de offentlige virksomheder inden for disse sektorer spiller en betydelig rolle i medlemsstaternes nationale oekonomi;  gennemsigtigheden af de oekonomiske forbindelser mellem medlemsstaterne og de offentlige virksomheder inden for visse sektorer, der hidtil har vaeret udelukket, har vist sig at vaere mere noedvendig end tidligere i betragtning af den konkurrencemaessige udvikling inden for de paagaeldende sektorer og de fremskridt, der er gjort med hensyn til en stoerre oekonomisk integration;  der skal ogsaa inden for disse sektorer sikres ligebehandling af offentlige og private virksomheder; navnlig skal gennemsigtigheden af de oekonomiske forbindelser mellem medlemsstaterne og de offentlige virksomheder inden for de paagaeldende sektorer sikres ud fra de samme betragtninger og i samme omfang som for de virksomheder, der er omhandlet i direktiv 80/723/EOEF;  i henhold til EOEF-traktatens bestemmelser skal Kommissionen paase, at medlemsstaterne ikke yder hverken offentlige eller private virksomheder inden for naevnte sektorer stoette, som er uforenelig med faellesmarkedet;  Kommissionen tilkendegav allerede ved notifikationen af direktiv 80/723/EOEF over for medlemsstaterne, at de paagaeldende sektorer kun foreloebig var udelukket fra direktivets anvendelsesomraade;  i henhold til EOEF-traktatens artikel 232, stk. 1, aendrer samme traktats bestemmelser ikke bestemmelserne i EKSF-traktaten, og sidstnaevnte indeholder saerlige bestemmelser om medlemsstaternes forpligtelser med hensyn til offentlige virksomheder samt stoette; EOEF-traktatens artikel 90 finder derfor ikke anvendelse paa offentlige virksomheder, hvis virksomhed henhoerer under EKSF-traktaten;  i henhold til EOEF-traktatens artikel 232, stk. 2, beroerer bestemmelserne i samme traktat ikke bestemmelserne i Euratom-traktaten, og sidstnaevnte indeholder ingen saerlige bestemmelser om offentlige virksomheder eller stoette; EOEF-traktatens artikel 90 finder derfor anvendelse, naar der er tale om kerneenergi;  Raadet har i vidt omfang udstedt retsakter vedroerende gennemsigtigheden af de oekonomiske forbindelser mellem medlemsstaterne og de offentlige virksomheder inden for transport med jernbane, ad landeveje og sejlbare vandveje; dette direktiv indskraenker paa ingen maade anvendelsen af de naevnte retsakter;  direktiv 80/723/EOEF indeholder dog bestemmelser, bl.a. i artikel 3 og 5, som kan goere det lettere for Kommissionen at opfylde de forpligtelser, den har paataget sig i henhold til ovennaevnte retsakter, og som navnlig kan lette udarbejdelsen af regelmaessige rapporter om disse offentlige virksomheders resultater;  det er derfor hensigtsmaessigt at udvide anvendelsesomraadet for direktiv 80/723/EOEF til ogsaa at omfatte transportvirksomhed;  naervaerende direktiv finder anvendelse paa de oekonomiske forbindelser mellem medlemsstaterne og kreditinstitutter, som henhoerer under den offentlige sektor; forbindelserne mellem medlemsstaterne og centralbankerne, der administrerer pengepolitikken, omfattes ikke af naervaerende direktiv;  de offentlige myndigheder foretager hyppigt midlertidige indskud i de offentlige kreditinstitutter paa normale markedsvilkaar; under disse omstaendigheder er der ikke tale om, at de paagaeldende institutter opnaar saerlige fordele; saadanne indskud er derfor ikke omfattet af direktivet;  naevnte institutters oekonomiske betydning afhaenger ikke af deres omsaetning, men af deres samlede status; for offentlige kreditinstitutters vedkommende maa den i artikel 4, litra d), i direktiv 80/723/EOEF omhandlede graense derfor fastsaettes paa grundlag af dette kriterium -  UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:  Artikel 1  Artikel 4 i direktiv 80/723/EOEF affattes saaledes:  »Artikel 4  Dette direktiv finder ikke anvendelse paa de oekonomiske forbindelser mellem offentlige myndigheder og  a) offentlige virksomheder, for saa vidt angaar tjenesteydelser, som ikke vil kunne paavirke samhandelen mellem medlemsstaterne maerkbart  b) centralbankerne og Institut Monétaire Luxembourgeois;  c) offentlige kreditinstitutter, for saa vidt angaar offentlige myndigheders indskud af offentlige midler paa normale markedsvilkaar;  d) offentlige virksomheder, hvis omsaetning for skat ikke har naaet et samlet beloeb paa 40 mio ECU i de to regnskabsaar forud for det tidspunkt, hvor de i artikel 1 naevnte midler stilles til raadighed eller anvendes. For offentlige kreditinstitutters vedkommende fastsaettes graensen dog til en samlet status paa 800 mio ECU.«.  Artikel 2  Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger for senest den 1. januar 1986 at efterkomme dette direktiv. De underretter Kommissionen herom.  Artikel 3  Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.  Udfaerdiget i Bruxelles, den 24. juli 1985.  Paa Kommissionens vegne  Peter SUTHERLAND  Medlem af Kommissionen  (1) EFT nr. L 195 af 29. 7. 1980, s. 35.


Avis juridique important

|

31990L0533

Rådets direktiv 90/533/EØF af 15. oktober 1990 om ændring af bilaget til direktiv 79/117/EØF om forbud mod markedsføring og anvendelse af plantebeskyttelsesmidler indeholdende visse virksomme stoffer

EF-Tidende nr. L 296 af 27/10/1990 s. 0063 - 0063 den finske specialudgave: kapitel 3 bind 34 s. 0206  den svenske specialudgave: kapitel 3 bind 34 s. 0206

RAADETS DIREKTIV  af 15. oktober 1990  om aendring af bilaget til direktiv 79/117/EOEF om forbud mod markedsfoering og anvendelse af plantebeskyttelsesmidler indeholdende visse virksomme stoffer  (90/533/EOEF)   RAADET FOR DE EUROPAEISKE  FAELLESSKABER HAR -  under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab,  under henvisning til Raadets direktiv 79/117/EOEF af 21. december 1978 om forbud mod markedsfoering og anvendels af plantebeskyttelsesmidler indeholdende visse virksomme stoffer (1), senest aendret ved direktiv 89/365/EOEF (2), saerlig artikel 6, stk. 3,  under henvisning til forslag fra Kommissionen, og  ud fra foelgende betragtninger:  I direktiv 79/117/EOEF bestemmes det, at bilaget skal aendres regelmaessigt for at tage hensyn til den videnskabelige og tekniske udvikling;  det er fastslaaet, at anvendelsen af dinoseb samt acetater og salte heraf i plantebeskyttelsesmidler vil kunne have en skadelig indvirkning paa menneskers og dyrs sundhed og en yderst ugunstig indvirkning paa miljoeet;  det er ligeledes fastslaaet, at anvendelsen af binapacryl og captafol i plantebeskyttelsesmidler vil kunne have en skadelig indvirkning paa menneskers og dyrs sundhed;  det er endvidere fastslaaet, at anvendelsen af dicofol, maleinsyrehydrazid og quintozen, der ikke opfylder visse renhedskriterier, vil kunne have en skadelig indvirkning paa menneskers og dyrs sundhed og en yderst ugunstig indvirkning paa miljoeet;  paa det nuvaerende harmoniseringsstadium i henhold til direktiv 79/117/EOEF kan medlemsstaterne forbyde markedsfoering og brug af aktive stoffer, som ikke er opfoert paa listen i bilaget til naevnte direktiv, eller af aktive stoffer med en hoejere renhedsgrad  end anfoert deri, paa betingelse, af at der sker streng overholdelse af Traktaten og af almindelige retsprincipper, isaer princippet om ikkeforskelsbehandling og proportionalitetsprincippet;  bilaget til direktiv 79/117/EOEF boer derfor suppleres -  UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:    Artikel 1  I bilaget til direktiv 79/117/EOEF indsaettes foelgende under litra »C. Andre forbindelser«:  »5. Dinoseb samt acetater og salte heraf  6. Binapacryl  7. Captafol  8. Dicofol indeholdende mindre end 78 % p,p-dicofol eller over 1 g/kg DDT og hermed beslaegtede forbindelser  9. a) Maleinsyrehydrazid og salte heraf, undtagen cholin-, kalium- og natriumsalte  b) Cholin-, kalium- og natriumsalte af maleinsyrehydrazid indeholdende over 1 mg/kg frit hydrazin udtrykt som syreaekvivalenter  10. Quintozen indeholdende over 1 g/kg HCB eller over 10 g/kg pentachlorbenzen.«  Artikel 2  Medlemsstaterne saetter de noedvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 30. september 1991, for saa vidt angaar den forbindelse, der er anfoert under litra C, nr. 8, i bilaget til direktiv  79/117/EOEF, som aendret ved naervaerende direktiv, og den 31. december 1990, for saa vidt angaar de oevrige forbindelser. De underretter straks Kommissionen herom.  Artikel 3  Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.   Udfaerdiget i Luxembourg, den 15. oktober 1990. Paa Raadets vegne  V. SACCOMANDI  Formand   (1) EFT nr. L 33 af 8. 2. 1979, s. 36. (2) EFT nr. L 159 af 10. 6. 1989, s. 58.


Avis juridique important

|

31987L0055

Rådets direktiv 87/55/EØF af 18. december 1986 om fjerde ændring af direktiv 70/357/EØF om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om antioxidanter, som må anvendes i levnedsmidler

EF-Tidende nr. L 024 af 27/01/1987 s. 0041 - 0041 den finske specialudgave: kapitel 13 bind 16 s. 0100  den svenske specialudgave: kapitel 13 bind 16 s. 0100

*****  RAADETS  DIREKTIV  af 18. december 1986  om fjerde aendring af direktiv 70/357/EOEF om tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om antioxidanter, som maa anvendes i levnedsmidler  (87/55/EOEF)  RAADET FOR DE EUROPAEISKE  FAELLESSKABER HAR -  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faelleskab, saerlig artikel 100,  under henvisning til forslag fra Kommissionen, og  ud fra foelgende betragtninger:  I medfoer af artikel 2 i direktiv 70/357/EOEF (1), senest aendret ved direktiv 81/962/EOEF (2), kan medlemsstaterne paa deres omraade tillade anvendelse af calciumdinatrium-EDTA i levnedsmidler indtil den 31. december 1986;  Kommissionen har forelagt et forslag om aendring af dette direktiv;  det har i mellemtiden vist sig noedvendigt midlertidigt at forlaenge medlemsstaternes mulighed for i henhold til artikel 2, stk. 1, i naevnte direktiv at give tilladelse til anvendelse af det paagaeldende stof;  denne foranstaltning medfoerer ikke aendringer i lovgivningen i nogen medlemsstat -  UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:  Artikel 1  I artikel 2, stk. 1, i direktiv 70/357/EOEF aendres datoen 31. december 1986 til 31. december 1988.  Artikel 2  Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.  Udfaerdiget i Bruxelles, den 18. december 1986.  Paa Raadets vegne  M. JOPLING  Formand  (1) EFT nr. L 157 af 18. 7. 1970, s. 31.  (2) EFT nr. L 354 af 9. 12. 1981, s. 22.


title: Kommissionens direktiv 2009/154/EF af 30. november 2009 om ændring af Rådets direktiv 91/414/EØF for at optage cyflufenamid som aktivstof (EØS-relevant tekst)

text:
               1.12.2009

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 314/69

      KOMMISSIONENS DIREKTIV 2009/154/EF
   af 30. november 2009
   om ændring af Rådets direktiv 91/414/EØF for at optage cyflufenamid som aktivstof
   (EØS-relevant tekst)
   KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
   under henvisning til Rådets direktiv 91/414/EØF af 15. juli 1991 om markedsføring af plantebeskyttelsesmidler (1), særlig artikel 6, stk. 1, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Det Forenede Kongerige modtog den 17. marts 2003 en ansøgning i henhold til artikel 6, stk. 2, i direktiv 91/414/EØF fra Nisso Chemical Europe GmbH om optagelse af aktivstoffet cyflufenamid i bilag I til direktiv 91/414/EØF. Ved Kommissionens beslutning 2003/636/EF (2) blev det bekræftet, at dossieret var fuldstændigt og således principielt kunne anses for at opfylde data- og informationskravene i bilag II og III til direktiv 91/414/EØF.

               (2)

               For dette aktivstof er virkningerne på menneskers sundhed og miljøet blevet vurderet i henhold til bestemmelserne i artikel 6, stk. 2 og 4, i direktiv 91/414/EØF for de anvendelsesformål, som ansøgeren har foreslået. Den udpegede rapporterende medlemsstat forelagde et udkast til vurderingsrapport den 30. januar 2006.

               (3)

               Medlemsstaterne og EFSA har underkastet vurderingsrapporten et peer review, og den blev forelagt Kommissionen den 8. april 2009 i form af EFSA's videnskabelige rapport om cyflufenamid (3). Denne rapport er blevet behandlet af medlemsstaterne og Kommissionen i Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed, og behandlingen blev afsluttet den 2. oktober 2009 med Kommissionens reviderede vurderingsrapport om cyflufenamid.

               (4)

               Det fremgår af diverse undersøgelser, at plantebeskyttelsesmidler, der indeholder cyflufenamid, kan forventes generelt at opfylde kravene i artikel 5, stk. 1, litra a) og b), og artikel 5, stk. 3, i direktiv 91/414/EØF, især med hensyn til de anvendelsesformål, der er undersøgt og udførligt beskrevet i Kommissionens reviderede vurderingsrapport. Cyflufenamid bør derfor optages i bilag I til direktivet for at sikre, at godkendelse af plantebeskyttelsesmidler, der indeholder det pågældende aktivstof, i alle medlemsstater finder sted i overensstemmelse med direktivet.

               (5)

               Uden at det berører de forpligtelser, der i henhold til direktiv 91/414/EØF følger af, at et aktivstof optages i bilag I, bør medlemsstaterne have en frist på seks måneder efter optagelsen til at tage eksisterende foreløbige godkendelser af plantebeskyttelsesmidler, der indeholder cyflufenamid, op til fornyet overvejelse for at sikre, at kravene i direktiv 91/414/EØF, navnlig i artikel 13, og de relevante betingelser i bilag I er opfyldt. Medlemsstaterne bør ændre eksisterende foreløbige godkendelser til fuldstændige godkendelser eller ændre dem eller kalde dem tilbage i henhold til direktiv 91/414/EØF. Uanset ovenstående frist bør der afsættes en længere periode til indgivelse og vurdering af det fuldstændige dossier, jf. bilag III, for hvert plantebeskyttelsesmiddel og for hvert enkelt påtænkt anvendelsesformål i overensstemmelse med de ensartede principper i direktiv 91/414/EØF.

               (6)

               Direktiv 91/414/EØF bør derfor ændres i overensstemmelse hermed.

               (7)

               Foranstaltningerne i dette direktiv er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed —

         UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
   Artikel 1
   Bilag I til direktiv 91/414/EØF ændres som angivet i bilaget til nærværende direktiv.
   Artikel 2
   Medlemsstaterne vedtager og offentliggør senest den 30. september 2010 de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette direktiv. De tilsender straks Kommissionen disse bestemmelser med en sammenligningstabel, som viser sammenhængen mellem de pågældende bestemmelser og dette direktiv.
   De anvender disse bestemmelser fra den 1. oktober 2010.
   Bestemmelserne skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
   Artikel 3
   1.   Om nødvendigt ændrer eller tilbagekalder medlemsstaterne i henhold til direktiv 91/414/EØF senest den 30. september 2010 eksisterende godkendelser af plantebeskyttelsesmidler, der indeholder cyflufenamid som aktivstof. Inden da skal medlemsstaterne navnlig kontrollere, at betingelserne i bilag I til direktiv 91/414/EØF vedrørende cyflufenamid er overholdt, dog ikke betingelserne i del B vedrørende dette aktivstof, og at indehaveren af godkendelsen er i besiddelse af eller har adgang til et dossier, der opfylder kravene i bilag II til direktivet, jf. betingelserne i direktivets artikel 13, stk. 2.
   2.   Uanset stk. 1 revurderer medlemsstaterne for hvert godkendt plantebeskyttelsesmiddel, der indeholder cyflufenamid, enten som eneste aktivstof eller som ét af flere aktivstoffer, som alle er optaget i bilag I til direktiv 91/414/EØF pr. 31. marts 2010, midlet i overensstemmelse med de ensartede principper i bilag VI til direktiv 91/414/EØF på grundlag af et dossier, der opfylder kravene i bilag III til nævnte direktiv, idet der samtidig tages højde for del B i bilag I til direktivet vedrørende cyflufenamid. På grundlag af den vurdering fastslår medlemsstaterne, om midlet opfylder kravene i artikel 4, stk. 1, litra b)-e), i direktiv 91/414/EØF.
   Derefter skal medlemsstaterne:

               a)

               hvis det drejer sig om et middel, der indeholder cyflufenamid som eneste aktivstof, om nødvendigt ændre godkendelsen eller trække den tilbage senest den 30. september 2011, eller

               b)

               hvis det drejer sig om et middel, der indeholder cyflufenamid som ét af flere aktivstoffer, om nødvendigt ændre godkendelsen eller trække den tilbage senest den 30. september 2011 eller senest den dato, der er fastsat for en sådan ændring eller tilbagetrækning i det eller de pågældende direktiver, hvorved det eller de pågældende stoffer blev optaget i bilag I til direktiv 91/414/EØF, alt efter hvilket der er det seneste tidspunkt.

         Artikel 4
   Dette direktiv træder i kraft den 1. april 2010.
   Artikel 5
   Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 30. november 2009.

            På Kommissionens vegne

         Androulla VASSILIOU

            Medlem af Kommissionen

      (1)  EFT L 230 af 19.8.1991, s. 1.

      (2)  EUT L 221 af 4.9.2003, s. 42.

      (3)  EFSA's videnskabelige rapport (2009) 258, s. 1, »Conclusion on pesticide peer review regarding the risk assessment of the active substance cyflufenamid«.

      BILAG
      Følgende indsættes sidst i tabellen i bilag I til direktiv 91/414/EØF:

                     Nr.

                     Almindeligt anvendt navn, identifikationsnr.

                     IUPAC-navn

                     Renhed (1)

                     Ikrafttrædelse

                     Udløbsdato for stoffets optagelse i listen

                     Særlige bestemmelser

                     »302

                     Cyflufenamid
                     CAS-nr.: 180409-60-3
                     CIPAC-nr.: 759

                     (Z)-N-[α-(cyclopropylmethoxyimino)–2,3-difluor-6-(trifluormethyl)benzyl]-2-phenylacetamid

                     > 980 g/kg

                     1. april 2010

                     31. marts 2020

                     DEL A
                     Må kun tillades anvendt som fungicid.
                     DEL B
                     Med henblik på gennemførelsen af de ensartede principper i bilag VI skal der tages hensyn til konklusionerne i den reviderede vurderingsrapport om cyflufenamid, særlig tillæg I og II, som færdigbehandlet i Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed den 2. oktober 2009.
                     Ved denne samlede vurdering skal medlemsstaterne være særligt opmærksomme på at beskytte grundvandet, når aktivstoffet anvendes i områder med følsom jordbund og/eller ekstreme vejrforhold.
                     Godkendelsesbetingelserne skal omfatte risikobegrænsende foranstaltninger, hvis det er relevant.«

         (1)  Den reviderede vurderingsrapport indeholder nærmere oplysninger om aktivstoffets identitet og specifikationer.


Avis juridique important

|

31997L0067

Europa-parlamentets og Rådets direktiv 97/67/EF af 15. december 1997 om fælles regler for udvikling af Fællesskabets indre marked for posttjenester og forbedring af disse tjenesters kvalitet

EF-Tidende nr. L 015 af 21/01/1998 s. 0014 - 0025

EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 97/67/EF af 15. december 1997 om fælles regler for udvikling af Fællesskabets indre marked for posttjenester og forbedring af disse tjenesters kvalitet EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 57, stk. 2, artikel 66 og 100 A,under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (2),under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget (3),under henvisning til Europa-Parlamentets beslutning af 22. januar 1993 om grønbogen om udvikling af det indre marked for posttjenester (4),under henvisning til Rådets resolution af 7. februar 1994 om udvikling af Fællesskabets posttjenester (5),i henhold til fremgangsmåden i traktatens artikel 189 B (6), på grundlag af Forligsudvalgets fælles udkast af 7. november 1997, ogud fra følgende betragtninger:(1) Der bør vedtages foranstaltninger med henblik på oprettelse af det indre marked i overensstemmelse med traktatens artikel 7A; det indre marked indebærer et område uden indre grænser med fri bevægelighed for varer, personer, tjenesteydelser og kapital;(2) oprettelsen af det indre marked i postsektoren er ubetinget vigtig for den økonomiske og sociale samhørighed i Fællesskabet, eftersom posttjenesterne er et afgørende redskab for kommunikation og samhandel;(3) Kommissionen forelagde den 11. juni 1992 en grønbog om udvikling af det indre marked for posttjenester og den 2. juni 1993 en meddelelse om retningslinjer for udvikling af Fællesskabets posttjenester;(4) Kommissionen har gennemført en omfattende offentlig høring om de aspekter af posttjenesterne, der er af fællesskabsinteresse, og har modtaget bidrag fra de berørte parter i postsektoren;(5) det nuværende omfang af befordringspligten samt vilkårene for opfyldelsen af den varierer betydeligt mellem medlemsstaterne; specielt er kvaliteten meget uensartet;(6) grænseoverskridende postbefordring lever ikke i alle tilfælde op til brugernes og de europæiske borgeres forventninger, og kvaliteten af den grænseoverskridende postbefordring i Fællesskabet er utilfredsstillende i dag;(7) de konstaterede forskelle i postsektoren har væsentlige konsekvenser for de erhvervssektorer, der er særlig afhængige af posttjenesterne, og de hæmmer den indre samhørighed i Fællesskabet, idet de regioner, hvor postbefordringen ikke er af en tilfredsstillende kvalitet, er dårligere stillet med hensyn til både brevtjenesterne og varedistributionen;(8) for at garantere retten til fri udveksling af tjenesteydelser i postsektoren i hele Fællesskabet under skyldig hensyntagen til de befordringspligtige virksomheders forpligtelser og rettigheder er der behov for foranstaltninger, der tager sigte på en gradvis og kontrolleret åbning af markedet, og det er nødvendigt at sikre en rimelig balance i anvendelsen af disse foranstaltninger;(9) dermed er der også behov for en indsats på fællesskabsplan, som tager sigte på en mere omfattende harmonisering af vilkårene i postsektoren, og der bør derfor fastsættes fælles regler;(10) i overensstemmelse med nærhedsprincippet bør der på fællesskabsplan vedtages en række generelle principper, mens fastsættelsen af de nærmere procedurer bør overlades til medlemsstaterne, så de frit kan vælge den struktur, der er bedst egnet til netop deres forhold;(11) det er vigtigt, at der på fællesskabsplan garanteres en befordringspligt, som omfatter et vist minimum af tjenester af en nærmere fastlagt kvalitet, der i alle medlemsstater skal tilbydes til en for alle brugere overkommelig pris, uanset hvor i Fællesskabet de befinder sig;(12) formålet med befordringspligten er at give alle brugere let adgang til postnettet, især ved at tilbyde tilstrækkelig mange faste indsamlingssteder og sikre tilfredsstillende vilkår med hensyn til hyppigheden af indsamling og omdeling af post; et grundlæggende krav til befordringspligten er driftssikkerhed, samtidig med at en tilpasning til brugernes behov fortsat skal være mulig, og disse skal garanteres en passende og ikke-diskriminerende behandling;(13) befordringspligten bør omfatte både den indenlandske og den grænseoverskridende postbefordring;(14) brugerne skal have fyldestgørende information om udbuddet af tjenester, vilkårene for deres levering og anvendelse, kvaliteten af den leverede tjeneste samt taksterne;(15) dette direktivs bestemmelser om befordringspligten udelukker ikke de befordringspligtige virksomheder fra at forhandle individuelle kontrakter med kunderne;(16) for at befordringspligten kan opfyldes på bæredygtige økonomiske vilkår, synes det berettiget at opretholde eneretten på bestemte tjenester, for så vidt det ikke strider mod traktatens bestemmelser eller mod anvendelsen af konkurrencereglerne; liberaliseringsprocessen bør ikke være til hinder for, at visse gratis tjenesteydelser, som medlemsstaterne har indført for blinde og svagtseende, fortsat kan leveres;(17) brevforsendelser, der vejer 350 g og derover, udgør under 2 % af den mængde brevpost, postvæsenerne befordrer, og under 3 % af deres indtægter; priskriteriet (fem gange grundtaksten) vil gøre det lettere at adskille de tjenester, der er omfattet af eneret, fra den liberaliserede kurer- og eksprestjeneste;(18) den afgørende forskel mellem ekspresforsendelser og forsendelser, der er omfattet af befordringspligt, er den ekstra fordel, som eksprestjenesten giver (uanset i hvilken form), og som kunderne lægger vægt på, og denne ekstra fordel måles mest effektivt ved den overtakst, kunderne er rede til at betale, uden at dette dog må medføre en overskridelse af prisgrænsen på eneretsområdet, som skal overholdes;(19) det er rimeligt i en overgangsperiode fortsat at give mulighed for, at adresserede reklameforsendelser og grænseoverskridende post kan være omfattet af eneret inden for de fastsatte pris- og vægtgrænser; som et yderligere skridt hen imod gennemførelsen af det indre marked for posttjenester bør Europa-Parlamentet og Rådet senest den 1. januar 2000 på grundlag af et forslag fra Kommissionen efter en fornyet gennemgang af sektoren træffe afgørelse om yderligere gradvis og kontrolleret liberalisering af postmarkedet, især med henblik på liberalisering af grænseoverskridende post og adresserede reklameforsendelser, samt om fornyet gennemgang af pris- og vægtgrænserne;(20) medlemsstaterne kan af hensyn til den offentlige orden og den offentlige sikkerhed have en legitim interesse i at overdrage opstillingen på offentlige steder af postkasser, der er beregnet til at modtage postforsendelser, til en eller flere enheder, som medlemsstaterne selv udpeger; de kan ud fra samme hensyn selv udpege den eller de enheder, der har ret til at udstede frimærker med angivelse af oprindelseslandet, samt de enheder, der er ansvarlige for postforkyndelse som led i retlige eller administrative procedurer i henhold til deres nationale lovgivning; de kan også angive deres medlemskab af Den Europæiske Union ved at anvende symbolet med de tolv stjerner;(21) nye tjenester (i forhold til de traditionelle) og dokumentudveksling er ikke omfattet af befordringspligten, og der er derfor ingen begrundelse for at give de befordringspligtige virksomheder eneret til disse tjenester; det samme gælder for ekspedition af egen post (det forhold, at en fysisk eller juridisk person, som er ophavsmand til forsendelser, selv varetager posttjenesten, eller at indsamlingen eller transporten af disse forsendelser varetages af en tredjemand, der udelukkende handler på vegne af denne person), eftersom dette ikke kan kategoriseres som en tjeneste;(22) medlemsstaterne bør på deres område have mulighed for ved passende tilladelsesprocedurer at regulere varetagelsen af de posttjenester, som de befordringspligtige virksomheder ikke har eneret til; de pågældende procedurer skal være gennemsigtige, ikke-diskriminerende, stå i et rimeligt forhold til formålet og være baseret på objektive kriterier;(23) medlemsstaterne bør have mulighed for at gøre udstedelsen af tilladelser betinget af befordringspligt eller økonomiske bidrag til en udligningsfond, der har til formål at yde de befordringspligtige virksomheder kompensation for urimelige økonomiske byrder, der måtte være forbundet med denne pligt; medlemsstaterne bør have mulighed for at indsætte krav i tilladelserne om, at de aktiviteter, tilladelsen omfatter, ikke må krænke de eksklusive eller særlige rettigheder, som er tildelt de befordringspligtige virksomheder for de posttjenester, der er omfattet af eneret; i det omfang området for adresserede reklameforsendelser liberaliseres, kan der i kontroløjemed indføres et system til identificering af sådanne forsendelser;(24) der bør vedtages de foranstaltninger, som er nødvendige for at harmonisere de tilladelsesprocedurer, medlemsstaterne fastsætter for levering af posttjenester, der ikke er omfattet af eneret, til offentligheden på forretningsmæssige vilkår;(25) skulle det blive nødvendigt, vedtages der foranstaltninger for at sikre, at vilkårene for adgang til det offentlige postnet i medlemsstaterne er gennemsigtige og ikke-diskriminerende;(26) for at sikre en forsvarlig forvaltning af befordringspligten og undgå konkurrenceforvridning bør de takster, der gælder for de tjenester, der er omfattet af befordringspligten, være objektive, gennemsigtige og ikke-diskriminerende og stå i forhold til omkostningerne;(27) vederlaget for grænseoverskridende postbefordring inden for Fællesskabet bør, uden at der berører de minimumsforpligtelser, der fremgår af Verdenspostforeningens bestemmelser, dække omdelingsomkostningerne for den befordringspligtige virksomhed i modtagerlandet; dette vederlag bør også fungere som et incitament til at forbedre eller opretholde kvalitetsniveauet i den grænseoverskridende postbefordring ved fastsættelse af kvalitetsmål; dette berettiger, at der indføres passende ordninger, som sikrer en rimelig dækning af omkostningerne og har specifik tilknytning til tjenestens kvalitet;(28) regnskabsmæssig adskillelse af de tjenester, der er omfattet af eneret, og de tjenester, der ikke er omfattet heraf, er nødvendig for at få et tilstrækkeligt klart overblik over de reelle omkostninger ved de forskellige tjenester og for at undgå, at krydssubsidiering fra tjenester, der er omfattet af eneret, til tjenester, der ikke er omfattet heraf, skader konkurrencen inden for sidstnævnte tjenester;(29) for at sikre, at principperne i de foregående tre betragtninger overholdes, bør de befordringspligtige virksomheder inden for en rimelig frist indføre omkostningsfordelingssystemer, som kan kontrolleres uafhængigt, og hvor omkostningerne så nøjagtigt som muligt kan henføres til de enkelte tjenester på grundlag af gennemsigtige procedurer; dette kan f.eks. ske ved at gennemføre princippet om fuld omkostningsfordeling; er der reelt fri konkurrence, kan sådanne omkostningsfordelingssystemer være unødvendige;(30) der bør tages hensyn til brugerne, som har krav på posttjenester af høj kvalitet; det bør derfor tilstræbes at forbedre og højne kvaliteten af de tjenester, der leveres i hele Fællesskabet; denne kvalitetsforbedring kræver, at medlemsstaterne fastsætter standarder, som de befordringspligtige virksomheder skal opfylde eller overgå for de tjenesteydelser, der er omfattet af befordringspligten;(31) den servicekvalitet, brugerne forventer, er et væsentligt aspekt ved den leverede tjenesteydelse; i brugernes interesse bør standarderne for evaluering af denne servicekvalitet og de kvalitetsniveauer, der faktisk nås, offentliggøres; for at kunne vurdere, om kvaliteten bliver mere ensartet på fællesskabsplan, er det nødvendigt, at der findes harmoniserede standarder for posttjenesternes kvalitet og en fælles metodik i målemetoderne;(32) medlemsstaterne bør fastsætte nationale kvalitetsstandarder, der er i overensstemmelse med de kvalitetsstandarder, der gælder på fællesskabsplan; kvalitetsstandarderne for grænseoverskridende postbefordring i Fællesskabet, som kræver fælles medvirken af mindst to befordringspligtige virksomheder fra to forskellige medlemsstater, bør fastsættes på fællesskabsplan;(33) der bør regelmæssigt foretages en uafhængig kontrol på et harmoniseret grundlag af overholdelsen af disse standarder; brugerne har krav på at blive underrettet om resultaterne af denne kontrol, og medlemsstaterne bør sikre sig, at der gribes ind, hvis resultaterne viser, at standarderne ikke overholdes;(34) Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler (7), gælder også for postvirksomheder;(35) forbedring af kvaliteten af de leverede ydelser kræver, at tvister løses hurtigt og effektivt; som et supplement til de retsmidler, der er hjemlet i den nationale lovgivning eller i fællesskabsretten, bør der etableres en gennemsigtig, enkel og økonomisk overkommelig klageprocedure, der er åben for alle;(36) af hensyn til brugerne og til mulighederne for sammenkobling af postnettene må den tekniske standardisering fremmes; teknisk standardisering er en nødvendig forudsætning for bedre interoperabilitet mellem de nationale postnet og for en effektiv befordringspligt på fællesskabsplan;(37) ifølge retningslinjerne for europæisk standardisering overlades sådanne specialiserede tekniske standardiseringsopgaver til Den Europæiske Standardiseringsorganisation;(38) der bør nedsættes et udvalg til at bistå Kommissionen ved gennemførelsen af dette direktiv, specielt ved den kommende udarbejdelse af foranstaltninger til forbedring af kvaliteten af grænseoverskridende postbefordring i Fællesskabet og den tekniske standardisering;(39) for at befordringspligten kan opfyldes hensigtsmæssigt, og for at konkurrencen ikke forvrides i den sektor, der ikke er omfattet af eneret, er det vigtigt at adskille de forvaltningsmæssige funktioner fra de driftsmæssige; ingen postvirksomhed må kunne træffe afgørelse i egen sag; hver medlemsstat må give et eller flere organer - som kan være offentlige myndigheder eller uafhængige organer, der er særligt udpeget til formålet - status af national forvaltningsmyndighed;(40) de harmoniserede vilkårs indvirkning på den måde, hvorpå det indre marked for posttjenester fungerer, bør gøres til genstand for en evaluering; Kommissionen skal derfor tre år efter dette direktivs ikrafttræden, og under alle omstændigheder senest den 31. december 2000, aflægge beretning til Europa-Parlamentet og Rådet om anvendelsen af dette direktiv, bl.a. med relevante oplysninger om udviklingen i sektoren, specielt i relation til de økonomiske, sociale, beskæftigelsesmæssige og teknologiske aspekter, samt om posttjenesternes kvalitet;(41) dette direktiv berører ikke anvendelsen af traktatens bestemmelser, herunder navnlig konkurrencereglerne og bestemmelserne om fri udveksling af tjenesteydelser;(42) der er intet til hinder for, at medlemsstaterne bibeholder eller indfører foranstaltninger for postsektoren, som er mere liberale end dem, der er fastsat i dette direktiv, eller at de, hvis dette direktiv skulle bortfalde, bibeholder de foranstaltninger, de har truffet for at efterkomme direktivet, i begge tilfælde forudsat at foranstaltningerne er forenelige med traktaten;(43) dette direktiv bør anvendes indtil den 31. december 2004, med mindre Europa-Parlamentet og Rådet træffer anden beslutning på grundlag af et forslag fra Kommissionen;(44) dette direktiv gælder ikke for aktiviteter, der ikke hører under fællesskabsretten, f.eks. dem, der er fastsat i afsnit V og VI i traktaten om Den Europæiske Union, og under ingen omstændigheder for aktiviteter, der vedrører den offentlige sikkerhed, forsvaret, statens sikkerhed (herunder statens økonomiske stabilitet, når aktiviteterne vedrører spørgsmål i forbindelse med statens sikkerhed), eller for statens aktiviteter på det strafferetlige område;(45) for så vidt angår virksomheder, som ikke er hjemmehørende i Fællesskabet, forhindrer dette direktiv ikke, at der vedtages foranstaltninger i henhold til såvel fællesskabsretten som gældende internationale forpligtelser med det formål at sikre medlemsstaternes statsborgere lige behandling i tredjelande; fællesskabsvirksomheder bør i tredjelande nyde godt af en behandling og en markedsadgang svarende til den behandling og markedsadgang, som bliver de pågældende landes statsborgere til del i Fællesskabet -VEDTAGET DETTE DIREKTIV:KAPITEL 1 Formål og anvendelsesområde Artikel 1 Med dette direktiv fastsættes der fælles regler for:- opfyldelse af postbefordringspligten inden for Fællesskabet- kriterierne for afgrænsning af de tjenester, som de befordringspligtige virksomheder kan få eneret på, samt betingelserne for levering af tjenester, der ikke er omfattet af eneret- principperne for takstfastsættelse og gennemsigtighed i regnskaberne for de tjenester, der er omfattet af befordringspligt- fastsættelse af kvalitetsstandarder for opfyldelse af befordringspligten og indførelse af et system til sikring af, at disse standarder overholdes- harmonisering af de tekniske standarder- oprettelse af uafhængige nationale forvaltningsmyndigheder.Artikel 2 I dette direktiv forstås ved:1) Posttjenester: tjenester, der består i indsamling, sortering, transport og omdeling af postforsendelser.2) Offentligt postnet: hele organisationen og alle de ressourcer, som den eller de befordringspligtige virksomheder benytter sig af med henblik på navnlig:- indsamling af postforsendelser, som er omfattet af befordringspligten, fra indleveringssteder på hele det geografiske område- transport og håndtering af disse forsendelser fra postnettets indleveringssted til omdelingscentret- omdeling til de adresser, der er angivet på forsendelserne.3) Indleveringssteder: fysiske faciliteter, herunder postkasser på offentlige steder eller i den befordringspligtige virksomheds lokaler, hvor kunderne kan indlevere postforsendelser til det offentlige postnet.4) Indsamling: indsamling af postforsendelser fra indleveringssteder.5) Omdeling: hele forløbet fra sorteringen i omdelingscentret til omdelingen af postforsendelserne til modtagerne.6) Postforsendelse: adresseret forsendelse i den endelige form, hvori den skal befordres af den befordringspligtige virksomhed. Ud over brevforsendelser omfatter sådanne forsendelser bl.a. bøger, kataloger, aviser og tidsskrifter samt postpakker indeholdende varer med eller uden kommerciel værdi.7) Brevforsendelse: meddelelse i skriftlig form på et hvilket som helst fysisk medium, der skal befordres og omdeles til den adresse, afsenderen har angivet på selve forsendelsen eller på dens emballage. Bøger, kataloger, aviser og tidsskrifter betragtes ikke som brevforsendelser.8) Adresserede reklameforsendelser: meddelelser, som udelukkende består af reklame- eller markedsføringsmateriale, som, bortset fra modtagerens navn, adresse og identifikationsnummer samt andre variabler, der ikke ændrer meddelelsens karakter, indeholder en identisk meddelelse til et stort antal modtagere, og som skal befordres og omdeles til de adresser, afsenderen har anført på selve forsendelserne eller på deres emballage. Den nationale forvaltningsmyndighed i hver enkelt medlemsstat fortolker udtrykket »stort antal modtagere« og offentliggør en passende definition. Regninger, fakturaer, kontoudtog og andre ikke-identiske meddelelser betragtes ikke som adresserede reklameforsendelser. En meddelelse, der indeholder en adresseret reklameforsendelse og andre forsendelser i samme emballage, betragtes ikke som en adresseret reklameforsendelse. Adresserede reklameforsendelser omfatter både grænseoverskridende og indenlandske adresserede reklameforsendelser.9) Rekommanderet forsendelse: postforsendelse, der mod et fast beløb garanteres mod bortkomst, tyveri eller beskadigelse, og ved hvilken afsenderen efter omstændighederne på anmodning får et bevis for indleveringen af postforsendelsen og/eller dens udlevering til modtageren.10) Forsendelse med angiven værdi: postforsendelse, der forsikres for den af afsenderen angivne værdi i tilfælde af bortkomst, tyveri eller beskadigelse.11) Grænseoverskridende post: postforsendelser til eller fra en anden medlemsstat eller til eller fra et tredjeland.12) Dokumentudveksling: tilrådighedsstillelse af midler, herunder tilrådighedsstillelse af ad hoc-lokaler og tredjemands levering af transport, som giver mulighed for selvservicering via gensidig udveksling af postforsendelser mellem brugere, som abonnerer på denne tjeneste.13) Befordringspligtig virksomhed: den offentlige eller private virksomhed, som helt eller delvist opfylder befordringspligten i en medlemsstat, og hvis navn er meddelt Kommissionen, jf. artikel 4.14) Tilladelse: en tilladelse, der fastlægger de rettigheder og forpligtelser, der er specifikke for postsektoren, og som giver virksomhederne mulighed for at udbyde posttjenester og i givet fald etablere og/eller drive postnet til udbud af sådanne tjenester, i form af en generel tilladelse eller en individuel tilladelse som defineret i det følgende:- »generel tilladelse«: en tilladelse, der - uanset om den indebærer registrerings- eller meddelelsesprocedurer - på grundlag af en gruppetilladelse eller generel lovgivning fritager en virksomhed for at indhente udtrykkelig tilladelse fra den nationale forvaltningsmyndighed, inden den udøver de rettigheder, tilladelsen giver- »individuel tilladelse«: en tilladelse, som udstedes af en national forvaltningsmyndighed, og som giver en virksomhed specifikke rettigheder eller underkaster dens aktiviteter bestemte vilkår, og som eventuelt supplerer den generelle tilladelse, for så vidt virksomheden først må udøve de pågældende rettigheder efter godkendelse fra den nationale forvaltningsmyndighed.15) Terminalafgifter: vederlag til de befordringspligtige virksomheder for omdeling af indgående grænseoverskridende post fra en anden medlemsstat eller fra et tredjeland.16) Afsender: den fysiske eller juridiske person, der er ophavsmand til en postforsendelse.17) Bruger: enhver fysisk eller juridisk person, der som afsender eller modtager benytter en tjenesteydelse, der er omfattet af befordringspligten.18) National forvaltningsmyndighed: det eller de organ(er) i hver medlemsstat, som af medlemsstaten bl.a. har fået pålagt de forvaltningsmæssige funktioner, der følger af dette direktiv.19) Væsentlige krav: ikke-økonomiske hensyn til almenhedens interesse, som kan foranledige en medlemsstat til at stille betingelser for levering af posttjenester. Sådanne hensyn er brevhemmeligheden, postnettets sikkerhed i forbindelse med transport af farligt gods samt i begrundede tilfælde databeskyttelse, miljøbeskyttelse og hensynet til by- og landsplanlægning.Databeskyttelse kan omfatte beskyttelse af personoplysninger, fortrolighed af informationer, der videresendes eller lagres, samt beskyttelse af privatlivets fred.KAPITEL 2 Befordringspligt Artikel 3 1. Medlemsstaterne sikrer overalt på deres område, at brugerne til enhver tid har adgang til et udbud af posttjenester af nærmere fastlagt kvalitet til priser, der er overkommelige for alle brugere.2. Med henblik herpå sørger medlemsstaterne for, at antallet og placeringen af indsamlings- og indleveringssteder er i overensstemmelse med brugernes behov.3. De sørger for, at de befordringspligtige virksomheder på alle hverdage (mindst fem dage om ugen), medmindre der efter den nationale forvaltningsmyndigheds skøn foreligger ekstraordinære omstændigheder eller geografiske forhold, garanterer mindst:- én indsamling- én omdeling til alle fysiske og juridiske personers bopæl eller undtagelsesvis, på betingelser, som den nationale forvaltningsmyndighed fastsætter, én omdeling til hertil indrettede anlæg.Enhver fravigelse eller undtagelse, som en national forvaltningsmyndighed accepterer på grundlag af dette stykke, skal meddeles Kommissionen og alle nationale forvaltningsmyndigheder.4. Hver medlemsstat vedtager de foranstaltninger, der er nødvendige for, at befordringspligten omfatter mindst følgende ydelser:- indsamling, sortering, transport og omdeling af postforsendelser på op til 2 kg- indsamling, sortering, transport og omdeling af postpakker på op til 10 kg- postbefordring af rekommanderede forsendelser og forsendelser med angiven værdi.5. Den nationale forvaltningsmyndighed kan forhøje vægtgrænsen for medtagelse af postpakker under befordringspligten til højst 20 kg og kan fastsætte særlige bestemmelser for dør til dør-omdeling af sådanne postpakker.Medlemsstaterne skal, uanset hvilken vægtgrænse de har fastsat for medtagelse af postpakker under befordringspligten, sikre, at postpakker på op til 20 kg fra andre medlemsstater omdeles inden for deres område.6. Minimums- og maksimumsformaterne for de omhandlede postforsendelser er de formater, der er fastsat i verdenspostkonventionen og pakkeoverenskomsten, som er vedtaget af Verdenspostforeningen.7. Befordringspligten som beskrevet i denne artikel omfatter både indenlandsk og grænseoverskridende postbefordring.Artikel 4 Hver medlemsstat sikrer, at de tjenester, der er omfattet af befordringspligt, garanteres, og den meddeler Kommissionen, hvilke foranstaltninger den har truffet for at opfylde denne pligt, samt den eller de befordringspligtige virksomheders navn. Medlemsstaten fastlægger endvidere - under overholdelse af fællesskabsretten - hvilke forpligtelser og rettigheder den eller de udpegede befordringspligtige virksomheder skal have, og offentliggør dem.Artikel 5 1. Hver medlemsstat sikrer, at følgende krav opfyldes i forbindelse med varetagelsen af befordringspligten:- der skal tilbydes en tjeneste, som garanterer, at de væsentlige krav overholdes- der skal tilbydes brugerne de samme ydelser, når vilkårene er sammenlignelige- tjenesten skal ydes uden nogen form for forskelsbehandling baseret på f.eks. politiske, religiøse eller ideologiske grunde- tjenesten må ikke afbrydes eller indstilles, medmindre der er tale om force majeure- tjenesten skal tilpasses de tekniske, økonomiske og sociale omstændigheder samt brugernes behov.2. Stk. 1 er ikke til hinder for, at medlemsstaterne træffer foranstaltninger ud fra hensynet til offentlighedens interesse som anerkendt i traktaten, særlig artikel 36 og 56, som vedrører den offentlige sædelighed, den offentlige sikkerhed, herunder strafferetlige undersøgelser, samt den offentlige orden.Artikel 6 Medlemsstaterne sikrer, at de befordringspligtige virksomheder jævnligt giver brugerne tilstrækkelig detaljerede og ajourførte oplysninger om de tjenester, der tilbydes i forbindelse med befordringspligten, navnlig hvad angår de generelle vilkår for adgang til tjenesterne samt priser og kvalitetsniveau. Disse oplysninger offentliggøres på passende måde.Medlemsstaterne meddeler senest tolv måneder efter dette direktivs ikrafttræden Kommissionen, hvordan de oplysninger, der i henhold til stk. 1 skal offentliggøres, gøres tilgængelige. Alle senere ændringer meddeles Kommissionen snarest muligt.KAPITEL 3 Harmonisering af de posttjenester, der kan omfattes af eneret Artikel 7 1. I det omfang det er nødvendigt for at opfylde befordringspligten, omfatter de tjenester, som de enkelte medlemsstater kan give de befordringspligtige virksomheder eneret på, indsamling, sortering, transport og omdeling af indenlandske brevforsendelser under 350 g, herunder også hurtigere omdeling end normalt, for hvilken taksten er mindre end fem gange den offentlige takst for en brevforsendelse på første vægtsats i den hurtigste standardkategori, når en sådan findes. I tilfælde af gratis postbefordring for blinde og svagtseende kan der vedtages undtagelser fra vægt- og prisbetingelserne.2. I det omfang det er nødvendigt for at opfylde befordringspligten, skal grænseoverskridende post og adresserede reklameforsendelser fortsat kunne omfattes af eneret inden for pris- og vægtgrænserne i stk. 1.3. Som et yderligere skridt hen imod gennemførelsen af det indre marked for posttjenester træffer Europa-Parlamentet og Rådet senest den 1. januar 2000, med forbehold af Kommissionens kompetence, afgørelse om fra den 1. januar 2003 at gennemføre en yderligere gradvis og kontrolleret liberalisering af postmarkedet, især med henblik på liberaliseringen af grænseoverskridende post og adresserede reklameforsendelser, samt en fornyet gennemgang af pris- og vægtgrænserne under hensyntagen til den udvikling på især det økonomiske, sociale og teknologiske område, som måtte være sket inden da, og til den økonomiske bæredygtighed for de befordringspligtige virksomheder med henblik på yderligere at opfylde dette direktivs mål.Disse afgørelser træffes på grundlag af et forslag fra Kommissionen, som skal foreligge inden udgangen af 1998, efter en fornyet gennemgang af sektoren. På Kommissionens anmodning giver medlemsstaterne de oplysninger, der er nødvendige for at gennemføre denne fornyede gennemgang.4. Dokumentudveksling kan ikke omfattes af eneret.Artikel 8 Artikel 7 berører ikke medlemsstaternes ret til at foranstalte opstilling af postkasser på offentlige steder, udstedelse af frimærker og postforkyndelse som led i retlige eller administrative procedurer i henhold til deres nationale lovgivning.KAPITEL 4 Vilkår for levering af tjenester, der ikke er omfattet af eneret, og adgang til postnettet Artikel 9 1. Medlemsstaterne kan for tjenester, der ikke er omfattet af eneret, og som ikke hører under befordringspligten som beskrevet i artikel 3, indføre generelle tilladelser, såfremt dette er nødvendigt for at garantere, at de væsentlige krav overholdes.2. Medlemsstaterne kan for tjenester, der ikke er omfattet af eneret, men som hører under befordringspligten som beskrevet i artikel 3, indføre tilladelsesprocedurer, herunder individuelle tilladelser, såfremt dette er nødvendigt for at garantere, at de væsentlige krav overholdes, og sikre de tjenester, der er omfattet af befordringspligten.Udstedelsen af tilladelser kan:- i givet fald gøres betinget af en befordringspligt- om nødvendigt omfatte krav til de pågældende tjenesters kvalitet, tilgængelighed og udførelse- gøres betinget af en forpligtelse til ikke at krænke eksklusive eller særlige rettigheder, som er tildelt de(n) befordringspligtige virksomhed(er) for de posttjenester, der er omfattet af eneret i henhold til artikel 7, stk. 1 og 2.3. Procedurerne i stk. 1 og 2 skal være gennemsigtige og ikke-diskriminerende, stå i et rimeligt forhold til formålet og være baseret på objektive kriterier. Medlemsstaterne sikrer, at begrundelserne for helt eller delvist at afvise en ansøgning om tilladelse meddeles ansøgeren, og de fastsætter en klageprocedure.4. Hvis en medlemsstat finder, at befordringspligten som fastsat i dette direktiv udgør en urimelig økonomisk byrde for den befordringspligtige virksomhed, kan den for at sikre de tjenester, der er omfattet af befordringspligten, oprette en udligningsfond, der til dette formål administreres af en instans, som er uafhængig af den eller de begunstigede. Den kan i så fald gøre udstedelsen af tilladelser betinget af en forpligtelse til at bidrage økonomisk til finansieringen af denne fond. Medlemsstaten sikrer, at principperne om gennemsigtighed, ikke-diskrimination og rimeligt forhold overholdes ved oprettelsen af udligningsfonden og fastsættelsen af størrelsen af de økonomiske bidrag. Kun de tjenester, der er omhandlet i artikel 3, kan finansieres på denne måde.5. Medlemsstaterne kan indføre et system til identificering af adresserede reklameforsendelser, som giver mulighed for kontrol med disse forsendelser, i det omfang denne tjeneste liberaliseres.Artikel 10 1. Europa-Parlamentet og Rådet, der træffer afgørelse på forslag af Kommissionen og på grundlag af traktatens artikel 57, stk. 2, artikel 66 og 100A, fastsætter de nødvendige foranstaltninger til harmonisering af de i artikel 9 omhandlede procedurer for levering af posttjenester, der ikke er omfattet af eneret, til offentligheden på forretningsmæssige vilkår.2. De i stk. 1 nævnte harmoniseringsforanstaltninger vedrører navnlig de kriterier, postvirksomheden skal opfylde, de procedurer, den skal følge, fremgangsmåden ved offentliggørelsen af disse kriterier og procedurer samt klageprocedurerne.Artikel 11 Europa-Parlamentet og Rådet, der træffer afgørelse på forslag af Kommissionen og på grundlag af traktatens artikel 57, stk. 2, artikel 66 og 100A, fastsætter de nødvendige foranstaltninger til harmonisering af de vilkår, der skal sikre brugerne og de befordringspligtige virksomheder adgang til det offentlige postnet på gennemsigtige og ikke-diskriminerende vilkår.KAPITEL 5 Principper for takstfastsættelse og gennemsigtighed i regnskaberne Artikel 12 Medlemsstaterne sikrer, at taksterne for alle tjenester, der er omfattet af befordringspligten, fastsættes under overholdelse af følgende principper:- priserne skal være overkommelige og gøre tjenesterne tilgængelige for samtlige brugere- priserne skal stå i forhold til omkostningerne; medlemsstaterne kan beslutte, at der skal anvendes samme takst på hele deres nationale område- anvendelsen af en sådan ensartet takst udelukker ikke de befordringspligtige virksomheder fra at indgå individuelle takstaftaler med visse kunder- taksterne skal være gennemsigtige og ikke-diskriminerende.Artikel 13 1. For at sikre opfyldelsen af befordringspligten ved grænseoverskridende post tilskynder medlemsstaterne deres befordringspligtige virksomheder til at sørge for, at følgende principper overholdes i deres aftaler om terminalafgifter for grænseoverskridende post inden for Fællesskabet:- terminalafgifterne fastsættes i forhold til omkostningerne ved håndtering og omdeling af den indgående grænseoverskridende post- vederlaget fastlægges i forhold til kvaliteten af de leverede tjenesteydelser- terminalafgifterne skal være gennemsigtige og ikke-diskriminerende.2. Gennemførelsen af disse principper kan ledsages af overgangsbestemmelser, så der ikke skabes unødvendige markedsforstyrrelser eller negative følger for de økonomiske aktører, forudsat, at der er enighed herom mellem den afsendende og den modtagende postvirksomhed; sådanne bestemmelser skal dog begrænses til det minimum, der er nødvendigt for at opfylde målsætningerne.Artikel 14 1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for senest to år efter dette direktivs ikrafttræden at sikre, at de befordringspligtige virksomheder udarbejder deres regnskaber i overensstemmelse med denne artikel.2. De befordringspligtige virksomheder udarbejder i deres interne regnskabssystemer adskilte opgørelser for i hvert fald hver enkelt af de tjenester, der er omfattet af eneret, og for de tjenester, der ikke er omfattet af eneret. I opgørelserne for de tjenester, der ikke er omfattet af eneret, sondres der klart mellem tjenester, der er omfattet af befordringspligten, og tjenester, der ikke er omfattet heraf. Sådanne interne regnskabssystemer baseres på anvendelse af ensartede og objektivt begrundede principper for produktøkonomiopgørelser.3. Ved de i stk. 2 nævnte produktøkonomiopgørelsessystemer henføres omkostningerne henholdsvis til hver enkelt af de tjenester, der er omfattet af eneret, eller til de tjenester, der ikke er omfattet af eneret, på følgende måde, jf. dog stk. 4:a) omkostninger, som direkte kan henføres til en særlig tjeneste, henføres til denneb) fællesomkostninger, dvs. omkostninger som ikke direkte kan henføres til en særlig tjeneste, konteres således:i) fællesomkostningerne fordeles så vidt muligt på grundlag af en direkte analyse af omkostningernes oprindelseii) er det ikke muligt at foretage en direkte analyse, henføres fællesomkostningerne på grundlag af en indirekte sammenkædning med en anden omkostningskategori eller gruppe af omkostningskategorier, for hvilken der kan foretages en direkte henføring eller kontering; en sådan indirekte sammenkædning skal bygge på sammenlignelige omkostningsstruktureriii) kan der hverken findes en direkte eller indirekte metode til omkostningsfordeling, skal omkostningskategorierne fordeles på grundlag af en generel fordelingsnøgle, som beregnes ved at anvende forholdet mellem alle direkte eller indirekte henførte eller fordelte omkostninger vedrørende hver enkelt af de tjenester, der er omfattet af eneret, på den ene side og de andre tjenester på den anden side.4. Andre omkostningsfordelingssystemer må kun anvendes, hvis de er forenelige med stk. 2 og er godkendt af de nationale forvaltningsmyndigheder. Kommissionen underrettes, før de tages i anvendelse.5. De nationale forvaltningsmyndigheder sikrer, at et kompetent organ, som er uafhængigt af den befordringspligtige virksomhed, kontrollerer, at regnskaberne er forenelige med et af de omkostningsfordelingssystemer, der er nævnt i stk. 3 og 4. Medlemsstaterne drager omsorg for, at der regelmæssigt offentliggøres en erklæring om, at systemerne er overholdt.6. Den nationale forvaltningsmyndighed stiller detaljerede oplysninger om de omkostningsfordelingssystemer, som den befordringspligtige virksomhed anvender, til rådighed og sender på anmodning disse oplysninger til Kommissionen.7. Efter anmodning stilles detaljerede regnskabsoplysninger i henhold til disse systemer fortroligt til rådighed for den nationale forvaltningsmyndighed og Kommissionen.8. Hvis en medlemsstat ikke har givet eneret på nogen af de tjenester, der i henhold til artikel 7 kan omfattes af eneret, og ikke, som tilladt i henhold til artikel 9, stk. 4, har oprettet en udligningsfond for at sikre de tjenester, der er omfattet af befordringspligten, og hvis den nationale forvaltningsmyndighed har sikret sig, at ingen af de udpegede befordringspligtige virksomheder i den pågældende medlemsstat modtager åben eller skjult statsstøtte, kan den nationale forvaltningsmyndighed beslutte at undlade at gennemføre kravene i stk. 2-7 i nærværende artikel. Den nationale forvaltningsmyndighed underretter Kommissionen om sådanne beslutninger.Artikel 15 Alle befordringspligtige virksomheder udarbejder finansielle regnskaber, sender dem til revision hos en uafhængig revisor og offentliggør dem i overensstemmelse med den for erhvervsvirksomheder gældende relevante fællesskabsret og nationale lovgivning.KAPITEL 6 Posttjenesternes kvalitet Artikel 16 Medlemsstaterne sikrer, at der fastsættes og offentliggøres kvalitetsstandarder for opfyldelsen af befordringspligten med henblik på at sikre en posttjeneste af høj kvalitet.Kvalitetsstandarderne omhandler navnlig den tid, der medgår til postbefordringen, samt denne befordrings regelmæssighed og pålidelighed.Disse standarder fastsættes af:- medlemsstaterne, for så vidt angår den indenlandske postbefordring- Europa-Parlamentet og Rådet, for så vidt angår grænseoverskridende postbefordring inden for Fællesskabet (jf. bilaget). Senere tilpasning af disse standarder til den tekniske udvikling eller til markedsudvikling foretages efter proceduren i artikel 21.Der bør mindst én gang om året foretages en uafhængig kvalitetskontrol, og denne kontrol bør udføres af organer, der er uafhængige af de befordringspligtige virksomheder, og på standardiserede vilkår, der fastsættes af Kommissionen efter proceduren i artikel 21. Resultaterne af kontrollen offentliggøres mindst én gang om året.Artikel 17 Medlemsstaterne fastsætter kvalitetsstandarder for den indenlandske postbefordring og sikrer, at disse standarder er forenelige med de standarder, der fastsættes for grænseoverskridende postbefordring inden for Fællesskabet.Medlemsstaterne meddeler deres kvalitetsstandarder for den indenlandske postbefordring til Kommissionen, som offentliggør dem på samme måde, som den offentliggør standarderne for grænseoverskridende postbefordring inden for Fællesskabet, jf. artikel 18.De nationale forvaltningsmyndigheder sikrer, at der gennemføres en uafhængig kvalitetskontrol i overensstemmelse med artikel 16, fjerde stykke, at resultaterne begrundes, og at der om nødvendigt gribes ind.Artikel 18 1. Kvalitetsstandarderne for grænseoverskridende postbefordring inden for Fællesskabet er fastsat i bilaget i overensstemmelse med artikel 16.2. De nationale forvaltningsmyndigheder kan dispensere fra kvalitetsstandarderne i bilaget, hvis usædvanlige forhold med hensyn til infrastruktur og beliggenhed gør det nødvendigt. Når nationale myndigheder dispenserer på denne måde, underretter de omgående Kommissionen herom. Kommissionen forelægger en gang om året de meddelelser, den har modtaget de foregående tolv måneder, for det udvalg, der er nedsat i medfør af artikel 21, til underretning.3. Kommissionen offentliggør alle tilpasninger af kvalitetsstandarderne for grænseoverskridende postbefordring inden for Fællesskabet i De Europæiske Fællesskabers Tidende og sørger for regelmæssig kontrol og offentliggørelse af resultaterne som dokumentation for, at standarderne er overholdt, og at der er sket en udvikling. De nationale forvaltningsmyndigheder sikrer, at der om nødvendigt gribes ind.Artikel 19 Medlemsstaterne sikrer, at der fastsættes gennemsigtige, enkle og økonomisk overkommelige procedurer for behandlingen af klager fra brugerne, særlig i tilfælde af bortkomst, tyveri eller beskadigelse af forsendelser eller manglende overholdelse af kvalitetsstandarderne.Medlemsstaterne vedtager foranstaltninger til at sikre, at tvister kan afgøres retfærdigt og inden for en rimelig tid ved hjælp af disse procedurer, idet der, når det er berettiget, gøres brug af en refusions- og/eller erstatningsordning.Uden at de øvrige klagemuligheder, der er fastsat i den nationale lovgivning og fællesskabsretten, i øvrigt indskrænkes, sikrer medlemsstaterne, at brugerne, enten individuelt eller, når det er foreskrevet i den nationale lovgivning, sammen med de organisationer, der repræsenterer brugernes og/eller forbrugernes interesser, kan forelægge den kompetente nationale instans de sager, hvor brugernes klager til den befordringspligtige virksomhed ikke er tilfredsstillende behandlet.Med henblik på bestemmelserne i artikel 16 sikrer medlemsstaterne, at de befordringspligtige virksomheder sammen med den årlige beretning om kvalitetskontrollen offentliggør oplysninger, hvoraf antallet af klager og udfaldet af deres behandling fremgår.KAPITEL 7 Harmonisering af tekniske standarder Artikel 20 Harmoniseringen af tekniske standarder videreføres under særlig hensyntagen til brugernes interesser.Fastsættelsen af de tekniske standarder, der skal anvendes i postsektoren, overlades til Den Europæiske Standardiseringsorganisation på grundlag af mandater i overensstemmelse med principperne i Rådets direktiv 83/189/EØF af 28. marts 1983 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter (8).Dette arbejde udføres under hensyntagen til de harmoniseringsforanstaltninger, der er vedtaget på internationalt plan, specielt de foranstaltninger, der er besluttet inden for Verdenspostforeningen.De standarder, der skal anvendes, offentliggøres en gang om året i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Medlemsstaterne sikrer, at de befordringspligtige virksomheder henviser til de standarder, der er offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende, når brugernes interesser kræver det, og navnlig når de giver de i artikel 6 omhandlede oplysninger.Det i artikel 21 omhandlede udvalg skal orienteres om forløbet af det arbejde, der udføres af Den Europæiske Standardiseringsorganisation, og om de fremskridt, denne organisation gør på området.KAPITEL 8 Udvalget Artikel 21 Kommissionen bistås af et udvalg, der består af repræsentanter for medlemsstaterne og har en repræsentant for Kommissionen som formand. Udvalget fastsætter selv sin forretningsorden.Kommissionens repræsentant forelægger udvalget et udkast til de foranstaltninger, der skal træffes. Udvalget afgiver en udtalelse om dette udkast inden for en frist, som formanden kan fastsætte under hensyn til, hvor meget det pågældende spørgsmål haster. Det udtaler sig med det flertal, der er fastsat i traktatens artikel 148, stk. 2, for vedtagelse af de afgørelser, som Rådet skal træffe på forslag af Kommissionen. Ved afstemninger i udvalget tillægges de stemmer, der afgives af repræsentanterne for medlemsstaterne, den vægt, der er fastlagt i nævnte artikel. Formanden deltager ikke i afstemningen.Kommissionen vedtager de påtænkte foranstaltninger, når de er i overensstemmelse med udvalgets udtalelse.Er de påtænkte foranstaltninger ikke i overensstemmelse med udvalgets udtalelse, eller er der ikke afgivet nogen udtalelse, forelægger Kommissionen straks Rådet et forslag til de foranstaltninger, der skal træffes.Rådet træffer afgørelse med kvalificeret flertal.Har Rådet ved udløbet af den frist på tre måneder regnet fra forslagets forelæggelse for Rådet ikke truffet nogen afgørelse, vedtages de foreslåede foranstaltninger af Kommissionen.KAPITEL 9 Den nationale forvaltningsmyndighed Artikel 22 Hver medlemsstat udpeger en eller flere nationale forvaltningsmyndigheder for postsektoren, der er retligt selvstændige og driftsmæssigt uafhængige af postvirksomhederne.Medlemsstaterne underretter Kommissionen om, hvilke nationale forvaltningsmyndigheder de har udpeget til at varetage de opgaver, der følger af dette direktiv.De nationale forvaltningsmyndigheder har især til opgave at sikre overholdelse af de forpligtelser, der følger af dette direktiv; de kan også få til opgave at sikre overholdelse af konkurrencereglerne i postsektoren.KAPITEL 10 Afsluttende bestemmelser Artikel 23 Uden at det berører artikel 7, stk. 3, forelægger Kommissionen tre år efter dette direktivs ikrafttræden, og under alle omstændigheder senest den 31. december 2000, Europa-Parlamentet og Rådet en beretning om, hvordan direktivet er blevet anvendt, bl.a. med relevante oplysninger om udviklingen i sektoren, specielt i relation til de økonomiske, sociale, beskæftigelsesmæssige og teknologiske aspekter, samt om posttjenesternes kvalitet.Sammen med beretningen forelægges eventuelt forslag for Europa-Parlamentet og Rådet.Artikel 24 Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest tolv måneder efter dets ikrafttræden. De underretter straks Kommissionen herom.Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.Artikel 25 Dette direktiv træder i kraft på den tyvende dag efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Artikel 26 1. Dette direktiv er ikke til hinder for, at en medlemsstat bibeholder eller indfører foranstaltninger, som er mere liberale end dem, der er fastsat i dette direktiv. Sådanne foranstaltninger skal være forenelige med traktaten.2. Uanset om dette direktiv bortfalder, kan de foranstaltninger, medlemsstaterne har truffet for at efterkomme det, bibeholdes, i den udstrækning de er forenelige med traktaten.Artikel 27 Dette direktiv finder med undtagelse af artikel 26 anvendelse indtil den 31. december 2004, medmindre andet besluttes i medfør af artikel 7, stk. 3.Artikel 28 Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Bruxelles, den 15. december 1997.På Europa-Parlamentets vegneJ. M. GIL-ROBLESFormandPå Rådets vegneJ.-C. JUNCKERFormand(1) EFT C 322 af 2. 12. 1995, s. 22, og EFT C 300 af 10. 10. 1996, s. 22.(2) EFT C 174 af 17. 6. 1996, s. 41.(3) EFT C 337 af 11. 11. 1996, s. 28.(4) EFT C 42 af 15. 2. 1993, s. 240.(5) EFT C 48 af 16. 2. 1994, s. 3.(6) Europa-Parlamentets udtalelse af 9. maj 1996 (EFT C 152 af 27. 5. 1996, s. 20), Rådets fælles holdning af 29. april 1997 (EFT C 188 af 19. 6. 1997, s. 9) og Europa-Parlamentets afgørelse af 16. september 1997 (EFT C 304 af 6. 10. 1997, s. 34), Europa-Parlamentets afgørelse af 19. november 1997 og Rådets afgørelse af 1. december 1997.(7) EFT L 95 af 21. 4. 1993, s. 29.(8) EFT L 109 af 26. 4. 1983, s. 8. Direktivet er senest ændret ved Kommissionens beslutning 96/139/EF (EFT L 32 af 10. 2. 1996, s. 31).BILAG Kvalitetsstandarder for grænseoverskridende post inden for Fællesskabet Kvalitetsstandarderne for grænseoverskridende post inden for Fællesskabet fastsættes i forhold til den gennemsnitlige forsendelsestid i den hurtigste standardkategori, beregnet fra indlevering til aflevering (*) efter formlen D + n, hvor D er indleveringsdatoen (**) og n antallet af hverdage, der forløber fra denne dato til afleveringen til modtageren.>TABELPOSITION>Standarderne skal være opfyldt såvel for al grænseoverskridende post som helhed inden for Fællesskabet som for hver af de bilaterale poststrømme mellem to medlemsstater.(*) Forsendelsestiden fra indlevering til aflevering er den tid, der går, fra forsendelsen tilgår postnettet, til den afleveres til modtageren.(**) Indleveringsdatoen anses for at være den dag, forsendelsen indleveres, såfremt indleveringen sker inden det tidspunkt for sidste indsamling, der er angivet for det pågældende postnets indleveringssted. Sker indleveringen efter dette tidspunkt, anses indleveringsdatoen for at være den følgende indsamlingsdag.


title: Kommissionens direktiv 2008/89/EF af 24. september 2008 om ændring, med henblik på tilpasning til den tekniske udvikling, af Rådets direktiv 76/756/EØF om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om montering af lygter og lyssignaler på motordrevne køretøjer og påhængsvogne dertil (EØS-relevant tekst)

text:
               25.9.2008

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 257/14

      KOMMISSIONENS DIREKTIV 2008/89/EF
   af 24. september 2008
   om ændring, med henblik på tilpasning til den tekniske udvikling, af Rådets direktiv 76/756/EØF om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om montering af lygter og lyssignaler på motordrevne køretøjer og påhængsvogne dertil
   (EØS-relevant tekst)
   KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
   under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/46/EF af 5. september 2007 om fastlæggelse af en ramme for godkendelse af motorkøretøjer og påhængskøretøjer dertil samt af systemer, komponenter og separate tekniske enheder til sådanne køretøjer (1), særlig artikel 39, stk. 2, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Rådets direktiv 76/756/EØF af 27. juli 1976 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om montering af lygter og lyssignaler på motordrevne køretøjer og påhængsvogne dertil (2), er et af særdirektiverne under den EF-typegodkendelsesprocedure, der er fastlagt ved Rådets direktiv 70/156/EØF af 6. februar 1970 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om godkendelse af motordrevne køretøjer og påhængskøretøjer dertil (3). De bestemmelser i direktiv 70/156/EØF, der vedrører systemer, komponenter og separate tekniske enheder til køretøjer, finder derfor anvendelse på direktiv 76/756/EØF.

               (2)

               For at øge færdselssikkerheden ved at forbedre synligheden af motorkøretøjer bør der i direktiv 76/756/EØF indføres en forpligtelse til montering af kørelyslygter på sådanne køretøjer.

               (3)

               Ny teknologi som f.eks. adaptive forlygtesystemer (AFS) og nødbremsesignal forventes at have en positiv indvirkning på færdselssikkerheden. Direktiv 76/756/EØF bør derfor ændres for at tillade montering af sådanne anordninger.

               (4)

               For at tage hensyn til ændringer i FN/ECE-regulativ nr. 48 (4), som Fællesskabet allerede har stemt for, bør direktiv 76/756/EØF tilpasses til den tekniske udvikling ved at referere til de seneste krav i regulativet. Af hensyn til klarheden bør bilag II til direktiv 76/756/EØF ændres.

               (5)

               Direktiv 76/756/EØF bør derfor ændres i overensstemmelse hermed.

               (6)

               Foranstaltningerne i dette direktiv er i overensstemmelse med udtalelse fra Det Tekniske Udvalg for Motorkøretøjer —

         UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
   Artikel 1
   Bilag II, punkt 1, til direktiv 76/756/EØF ændres som følger:

                  »1.

                  De tekniske krav er de forskrifter, der er anført i punkt 2, 5 og 6 i og bilag 3-11 til FN/ECE-regulativ nr. 48 (5).

   Artikel 2
   Med virkning fra 7. februar 2011 for køretøjer i klasse M1 og N1 og fra 7. august 2012 for køretøjer i andre klasser skal medlemsstaterne nægte at meddele EF-typegodkendelse eller national typegodkendelse for nye køretøjstyper, såfremt forskrifterne i direktiv 76/756/EØF, som ændret ved nærværende direktiv, af grunde, der vedrører montering af lygter og lyssignaler, ikke er opfyldt.
   Artikel 3
   1.   Medlemsstaterne vedtager og offentliggør senest den 15. oktober 2009 de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette direktiv. De tilsender straks Kommissionen disse bestemmelser med en sammenligningstabel, som viser sammenhængen mellem de pågældende bestemmelser og dette direktiv.
   De anvender disse bestemmelser fra den 16. oktober 2009.
   Bestemmelserne skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
   2.   Medlemsstaterne tilsender Kommissionen de vigtigste nationale bestemmelser, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.
   Artikel 4
   Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
   Artikel 5
   Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 24. september 2008.

            På Kommissionens vegne

         Günter VERHEUGEN

            Næstformand

      (1)  EUT L 263 af 9.10.2007, s. 1.

      (2)  EFT L 262 af 27.9.1976, s. 1.

      (3)  EFT L 42 af 23.2.1970, s. 1.

      (4)  EUT L 135 af 23.5.2008, s. 1.

      (5)  EUT L 135 af 23.5.2008, s. 1.«


Avis juridique important

|

31989L0219

Kommissionens direktiv 89/219/EØF af 7. marts 1989 om ændring af Rådets direktiv 83/181/EØF om fastlæggelse af anvendelsesområdet for artikel 14, stk. 1, litra d), i direktiv 77/388/EØF for så vidt angår fritagelse for merværdiafgift ved visse former for endelig indførsel af goder for at tage hensyn til indførelsen af Den Kombinerede Nomenklatur

EF-Tidende nr. L 092 af 05/04/1989 s. 0013 - 0014 den finske specialudgave: kapitel 9 bind 2 s. 0011  den svenske specialudgave: kapitel 9 bind 2 s. 0011

*****  KOMMISSIONENS  DIREKTIV  af 7. marts 1989  om aendring af Raadets direktiv 83/181/EOEF om fastlaeggelse af anvendelsesomraadet for artikel 14, stk. 1, litra d), i direktiv 77/388/EOEF for saa vidt angaar fritagelse for mervaerdiafgift ved visse former for endelig indfoersel af goder for at tage hensyn til indfoerelsen af Den Kombinerede Nomenklatur  (89/219/EOEF)  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE  FAELLESSKABER HAR -  under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab,  under henvisning til Raadets forordning (EOEF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og Den Faelles Toldtarif (1), senest aendret ved forordning (EOEF) nr. 20/89 (2), saerlig artikel 15, og  ud fra foelgende betragtninger:  Klassifikationen af de varer, som er anfoert i bilaget til Raadets direktiv 83/181/EOEF (3), senest aendret ved direktiv 88/331/EOEF (4), er baseret paa anvendelsen af Toldsamarbejdsraadets nomenklatur;  Toldsamarbejdsraadet har godkendt »Den Internationale Konvention om Det Harmoniserede Varebeskrivelses- og Varenomenklatursystem« (i det foelgende benaevnt »HS«); Raadet har ved afgoerelse 87/369/EOEF (5) godkendt konventionen, og HS har vaeret anvendt fra 1. januar 1988; der er som foelge heraf blevet udarbejdet en kombineret nomenklatur med henblik paa benyttelsen af HS i Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab; henvisningerne i artikel 1, stk. 2, litra d), samt i bilaget til direktiv 83/181/EOEF boer derfor baseres paa naevnte kombinerede nomenklatur;  tilpasningen af direktiv 83/181/EOEF til Den Kombinerede Nomenklatur er saaledes en ren teknisk tilpasning, der ikke aendrer anvendelsesomraadet for de fritagelser, som er fastsat i naevnte direktiv -  UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:  Artikel 1  I direktiv 83/181/EOEF foretages foelgende aendringer:  1. I artikel 1, stk. 2, litra d), aendres »pos. 22.03 - 22.09 i den faelles toldtarif« til »KN-kode 2203 - 2208«.  2. Bilaget affattes som angivet i bilaget til naervaerende direktiv.  Artikel 2  Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger for at efterkomme dette direktiv senest den 1. juli 1989. De underretter straks Kommissionen herom.  Artikel 3  Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.  Udfaerdiget i Bruxelles, den 7. marts 1989.  Paa Kommissionens vegne  Christiane SCRIVENER  Medlem af Kommissionen  (1) EFT nr. L 256 af 7. 9. 1987, s. 1.  (2) EFT nr. L 4 af 6. 1. 1989, s. 19.  (3) EFT nr. L 105 af 23. 4. 1983, s. 38.  (4) EFT nr. L 151 af 17. 6. 1988, s. 79.  (5) EFT nr. L 198 af 20. 7. 1987, s. 1.  BILAG  »BILAG  Audiovisuelt materiale af uddannelsesmaessig, videnskabelig eller kulturel karkter  1.2 //  //  // KN-kode  // Varebeskrivelse  //  //  // 3704 00   // Fotografiske plader, film, papir, pap og tekstilstof, eksponerede, men ikke fremkaldte:   // ex 3704 00 10   // - Plader og film:   //   // - Kinematografiske film, positive, af uddannelsesmaessig, videnskabelig eller kulturel karakter  // ex 3705   // Fotografiske plader og film, undtagen kinematografiske film, eksponerede og fremkaldte:   //   // - Af uddannelsesmaessig, videnskabelig eller kulturel karakter  // 3706   // Kinematografiske film, med eller uden lydspor eller bestaaende alene af lydspor, eksponerede og fremkaldte:  // 3706 10   // - Af bredde 35 mm eller derover:   //   // - - I andre tilfaelde:   // ex 3706 10 99   // - - - Andre positive:   //   // - Filmjournaler (med eller uden lydspor), som gengiver begivenheder af aktuel interesse paa tidspunktet for indfoerslen og indfoert til reproduktion, begraenset til to kopier pr. film   //   // - Arkivfilm (med eller uden lydspor), til brug i forbindelse med filmjournaler   //   // - Underholdningsfilm, der er saerligt egnede til boern og unge  //   // - Andre film af uddannelsesmaessig, videnskabelig eller kulturel karakter   // 3706 90   // - I andre tilfaelde:   //  // - - I andre tilfaelde:   //   // - - - Andre positive:  // ex 3706 90 51 ex 3706 90 91 ex 3706 90 99   // - Filmjournaler (med eller uden lydspor), som gengiver begivenheder af aktuel interesse paa tidspunktet for indfoerslen og indfoert til reproduktion, begraenset til to kopier pr. film  //   // - Arkivfilm (med eller uden lydspor) til brug i forbindelse med filmjournaler   //   // - Underholdningsfilm, der er saerligt egnede til boern og unge   //   // - Andre film af uddannelsesmaessig, videnskabelig eller kulturel karakter  // 4911   // Andre tryksager, herunder trykte billeder og fotografier:   //   // - Andre varer:   // 4911 99   // - - Andre varer:   // ex 4911 99 90   // - - - Andre varer:   //  // - Mikrokort eller andre lagringsmedier bestemt til informations- og dokumentationsafdelinger, som anvender edb, af uddannelsesmaessig, videnskabelig eller kulturel karakter   //  // - Vaegtkort udelukkende beregnet til demonstrations- og undervisningsformaal   // ex 8524   // Plader, baand og andre medier med indspilning af lyd eller andre faenomener, herunder matricer og mastere til fremstilling af plader, undtagen varer henhoerende under kapitel 37:   //   // - Af uddannelsesmaessig, videnskabelig eller kulturel karakter   // ex 9023 00  // Instrumenter, apparater og modeller til demonstrationsbrug (f.eks. ved undervisning eller paa udstillinger), uanvendelige til andet brug:   //   // - Moenstre, modeller og vaegkort af uddannelsesmaessig, videnskabelig eller kulturel karakter udelukkende beregnet til demonstrations- og undervisningsbrug  //   // - Modeller eller billeder af abstrakte begreber som molekylestrukturer eller matematiske formler   // Diverse  // Hologrammer til projektion med laser   //  // Multimediesaet   //   // Materialer til programmeret undervisning, eventuelt i form af saet, med hertil hoerende trykte materialer, herunder billedkassetter og lydkassetter«  //    //


title: Kommissionens direktiv (EF) 2005/52/EF af 9. september 2005 om tilpasning til den tekniske udvikling af bilag III til Rådets direktiv 76/768/EØF om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om kosmetiske midler   (EØS-relevant tekst)

text:
               10.9.2005

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 234/9

      KOMMISSIONENS DIREKTIV (EF) 2005/52/EF
   af 9. september 2005
   om tilpasning til den tekniske udvikling af bilag III til Rådets direktiv 76/768/EØF om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om kosmetiske midler
   (EØS-relevant tekst)
   KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
   under henvisning til Rådets direktiv 76/768/EØF af 27. juli 1976 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om kosmetiske midler (1), særlig artikel 8, stk. 2,
   efter høring af Den Videnskabelige Komité for Kosmetiske Produkter og Andre Forbrugsvarer end Levnedsmidler, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Ved Kommissionens direktiv 2004/87/EF af 7. september 2004 om tilpasning til den tekniske udvikling af bilag III til Rådets direktiv 76/768/EØF om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om kosmetiske midler (2) blev den midlertidige anvendelse af 60 hårfarvningsmidler under løbenummer 1 til 60 i del 2 i bilag III til direktiv 76/768/EØF forlænget indtil den 31. december 2005.

               (2)

               Ifølge hårfarvningsstrategien, der blev offentliggjort på internettet, er der opnået enighed med medlemsstaterne og de berørte parter om, at de supplerende oplysninger om de ovennævnte hårfarvningsmidler bør forelægges for Den Videnskabelige Komité for Forbrugsvarer (SCCP) i juli 2005.

               (3)

               Industrien har fremlagt supplerende oplysninger om 38 hårfarvningsmidler, der er opført i del 2 i bilag III til direktiv 76/768/EØF. Oplysningerne skal evalueres af SCCP. En endelig regulering af disse hårfarvningsmidler på grundlag af sådanne evalueringer og dens gennemførelse i medlemsstaternes lovgivning vil ikke være mulig inden den 31. december 2006. Derfor bør hårfarvningsmidlernes midlertidige anvendelse i kosmetiske produkter med de begrænsninger og betingelser, der er fastsat i del 2 i bilag III, forlænges indtil den 31. december 2006.

               (4)

               For 22 hårfarvningsmidler, der er opført i del 2 i bilag III til direktiv 76/768/EØF, er der ikke fremlagt supplerende oplysninger. En endelig regulering af disse hårfarvningsmidler vil blive taget op til overvejelse, efter at de relevante procedurer er gennemført. En sådan endelig regulering og dens gennemførelse i medlemsstaternes lovgivning vil ikke være mulig inden den 31. august 2006. Derfor bør deres midlertidige anvendelse i kosmetiske produkter med de begrænsninger og betingelser, der er fastsat i del 2 i bilag III, forlænges indtil den 31. august 2006.

               (5)

               Direktiv 76/768/EØF bør derfor ændres i overensstemmelse hermed.

               (6)

               Foranstaltningerne i dette direktiv er i overensstemmelse med udtalelse fra Det Stående Udvalg for Kosmetiske Produkter —

         UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
   Artikel 1
   I del 2 i bilag III til direktiv 76/768/EØF foretages følgende ændringer i kolonne g:

               1)

               Under løbenummer 1, 2, 8, 13, 15, 17, 23, 30, 34, 40, 41, 42, 43, 45, 46, 51, 52, 53, 54, 57, 59 og 60 ændres datoen »31.12.2005« til »31.8.2006«.

               2)

               Under løbenummer 3, 4, 5, 6, 7, 9, 10, 11, 12, 14, 16, 18, 19, 20, 21, 22, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 31, 32, 33, 35, 36, 37, 38, 39, 44, 47, 48, 49, 50, 55, 56 og 58 ændres datoen »31.12.2005« til »31.12.2006«.

         Artikel 2
   1.   Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 1. januar 2006. De tilsender straks Kommissionen disse bestemmelser med en sammenligningstabel, som viser sammenhængen mellem de pågældende bestemmelser og dette direktiv.
   Bestemmelserne skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
   2.   Medlemsstaterne tilsender Kommissionen de vigtigste nationale bestemmelser, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.
   Artikel 3
   Dette direktiv træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
   Artikel 4
   Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 9. september 2005.

            På Kommissionens vegne

         Günter VERHEUGEN

            Næstformand

      (1)  EFT L 262 af 27.9.1976, s. 169. Senest ændret ved direktiv 2005/42/EF (EUT L 158 af 20.6.2005, s. 17).

      (2)  EUT L 287 af 8.9.2004, s. 4.