title: Kommissionens direktiv 2011/4/EU af 20. januar 2011 om ændring af Rådets direktiv 91/414/EØF for at optage cycloxydim som aktivstof og om ændring af beslutning 2008/934/EF  EØS-relevant tekst

text:
               21.1.2011

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 18/30

         KOMMISSIONENS DIREKTIV 2011/4/EU
   af 20. januar 2011
   om ændring af Rådets direktiv 91/414/EØF for at optage cycloxydim som aktivstof og om ændring af beslutning 2008/934/EF
   (EØS-relevant tekst)
   EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
   under henvisning til Rådets direktiv 91/414/EØF af 15. juli 1991 om markedsføring af plantebeskyttelsesmidler (1), særlig artikel 6, stk. 1, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Ved Kommissionens forordning (EF) nr. 451/2000 (2) og (EF) nr. 1490/2002 (3) er der fastsat nærmere bestemmelser for iværksættelsen af tredje fase af det arbejdsprogram, der er omhandlet i artikel 8, stk. 2, i direktiv 91/414/EØF, ligesom der opstilles en liste over aktivstoffer, som skal vurderes med henblik på eventuel optagelse i bilag I til direktiv 91/414/EØF. Denne liste omfatter cycloxydim.

               (2)

               Anmelderen trak i overensstemmelse med artikel 11e i forordning (EF) nr. 1490/2002 sin støtte til optagelsen af aktivstoffet i bilag I til direktiv 91/414/EØF tilbage inden for to måneder efter modtagelsen af udkastet til vurderingsrapport. Derfor blev det ved Kommissionens beslutning 2008/934/EF af 5. december 2008 om afvisning af at optage visse aktivstoffer i bilag I til Rådets direktiv 91/414/EØF og om tilbagekaldelse af godkendelser af plantebeskyttelsesmidler, der indeholder disse stoffer (4) vedtaget, at cycloxydim ikke skulle optages i det pågældende bilag.

               (3)

               Den oprindelige anmelder (i det følgende benævnt »ansøgeren«) har i henhold til artikel 6, stk. 2, i direktiv 91/414/EØF indgivet en ny ansøgning og anmodet om, at den blev behandlet efter den fremskyndede procedure, der er omhandlet i artikel 14-19 i Kommissionens forordning (EF) nr. 33/2008 af 17. januar 2008 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets direktiv 91/414/EØF for så vidt angår en almindelig og en fremskyndet procedure for vurdering af aktivstoffer, der har været omfattet af det i artikel 8, stk. 2, i samme direktiv omhandlede arbejdsprogram, men som ikke er optaget i direktivets bilag I (5).

               (4)

               Ansøgningen blev indgivet til Østrig, der blev udpeget som rapporterende medlemsstat ved forordning (EF) nr. 451/2000. Tidsfristen for den fremskyndede procedure er overholdt. Aktivstoffets specifikation og de anvendelsesformål, der er fremlagt dokumentation for, er de samme som i beslutning 2008/934/EF. Ansøgningen opfylder ligeledes de øvrige indholdsmæssige og proceduremæssige krav i artikel 15 i forordning (EF) nr. 33/2008.

               (5)

               Østrig har evalueret de supplerende data, som ansøgeren har forelagt, og har udarbejdet en supplerende rapport. Østrig sendte den 2. november 2009 rapporten til Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet (EFSA) og Kommissionen. EFSA underrettede de øvrige medlemsstater og ansøgeren om den supplerende rapport, med henblik på at de kunne fremsætte bemærkninger hertil, og sendte de modtagne bemærkninger til Kommissionen. I overensstemmelse med artikel 20, stk. 1, i forordning (EF) nr. 33/2008 og på Kommissionens anmodning forelagde EFSA sin konklusion om cycloxydim for Kommissionen den 30. juni 2010 (6). Udkastet til vurderingsrapport, den supplerende rapport og EFSA's konklusion er blevet behandlet af medlemsstaterne og Kommissionen i Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed, og behandlingen blev afsluttet den 23. november 2010 med Kommissionens reviderede vurderingsrapport om cycloxydim.

               (6)

               Det fremgår af diverse undersøgelser, at plantebeskyttelsesmidler, der indeholder cycloxydim, kan forventes generelt at opfylde kravene i artikel 5, stk. 1, litra a) og b), i direktiv 91/414/EØF, især med hensyn til de anvendelsesformål, der er undersøgt og udførligt beskrevet i Kommissionens reviderede vurderingsrapport. Cycloxydim bør derfor optages i bilag I for at sikre, at godkendelse af plantebeskyttelsesmidler, der indeholder det pågældende aktivstof, i alle medlemsstater finder sted i overensstemmelse med direktivet.

               (7)

               Uden at det berører denne konklusion, bør der indhentes yderligere oplysninger om visse specifikke forhold. I henhold til artikel 6, stk. 1, i direktiv 91/414/EØF kan der fastsættes betingelser for optagelsen af et stof i bilag I. Det bør derfor kræves, at ansøgeren forelægger Kommissionen yderligere oplysninger om metoderne til analyse af restkoncentrationer af cycloxydim i planteprodukter og animalske produkter.

               (8)

               Før et aktivstof optages i bilag I, bør medlemsstaterne og de berørte parter have en rimelig frist til at forberede sig, så de kan opfylde de nye krav, optagelsen medfører.

               (9)

               Uden at det berører de forpligtelser, der i henhold til direktiv 91/414/EØF følger af, at et aktivstof optages i bilag I, bør medlemsstaterne have en frist på seks måneder efter optagelsen til at tage eksisterende godkendelser af plantebeskyttelsesmidler, der indeholder cycloxydim, op til fornyet overvejelse for at sikre, at kravene i direktiv 91/414/EØF, navnlig i artikel 13, og de relevante betingelser i bilag I er opfyldt. Medlemsstaterne bør, alt efter hvad der er relevant, ændre, erstatte eller tilbagekalde eksisterende godkendelser i henhold til direktiv 91/414/EØF. Uanset ovenstående frist bør der afsættes en længere periode til indgivelse og vurdering af det fuldstændige dossier, jf. bilag III, for hvert plantebeskyttelsesmiddel og for hvert enkelt påtænkt anvendelsesformål i overensstemmelse med de ensartede principper i direktiv 91/414/EØF.

               (10)

               Erfaringerne fra tidligere optagelser i bilag I til direktiv 91/414/EØF af aktivstoffer, som er vurderet inden for rammerne af Kommissionens forordning (EØF) nr. 3600/92 af 11. december 1992 om de nærmere bestemmelser for iværksættelsen af første fase af det arbejdsprogram, der er omhandlet i artikel 8, stk. 2, i direktiv 91/414/EØF om markedsføring af plantebeskyttelsesmidler (7), har vist, at der kan opstå vanskeligheder med fortolkningen af de pligter, som indehavere af eksisterende godkendelser har med hensyn til adgang til data. For at undgå yderligere vanskeligheder synes det derfor nødvendigt at præcisere medlemsstaternes pligter, især pligten til at kontrollere, at indehaveren af en godkendelse kan påvise, at han har adgang til et dossier, der opfylder kravene i bilag II til direktivet. Denne præcisering pålægger imidlertid ikke medlemsstaterne eller indehavere af godkendelser nye forpligtelser i forhold til de hidtil vedtagne direktiver om ændring af bilag I.

               (11)

               Direktiv 91/414/EØF bør derfor ændres i overensstemmelse hermed.

               (12)

               Det blev ved beslutning 2008/934/EF vedtaget, at cycloxydim ikke skulle optages i bilag I, og at godkendelser af plantebeskyttelsesmidler, der indeholder det pågældende stof, skulle tilbagekaldes senest den 31. december 2011. Det er nødvendigt at slette rækken vedrørende cycloxydim i beslutningens bilag.

               (13)

               Beslutning 2008/934/EF bør derfor ændres i overensstemmelse hermed.

               (14)

               Foranstaltningerne i dette direktiv er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed —

         VEDTAGET DETTE DIREKTIV:
   Artikel 1
   Bilag I til direktiv 91/414/EØF ændres som angivet i bilaget til nærværende direktiv.
   Artikel 2
   Rækken vedrørende cycloxydim i bilaget til beslutning 2008/934/EF udgår.
   Artikel 3
   Medlemsstaterne vedtager og offentliggør senest den 30. november 2011 de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette direktiv. De tilsender straks Kommissionen disse love og bestemmelser med en sammenligningstabel, som viser sammenhængen mellem de pågældende love og bestemmelser og dette direktiv.
   De anvender disse love og bestemmelser fra den 1. december 2011.
   Lovene og bestemmelserne skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
   Artikel 4
   1.   Om nødvendigt ændrer eller tilbagekalder medlemsstaterne i henhold til direktiv 91/414/EØF senest den 30. november 2011 eksisterende godkendelser af plantebeskyttelsesmidler, der indeholder cycloxydim som aktivstof.
   Inden da skal medlemsstaterne navnlig kontrollere, at betingelserne i bilag I til direktiv 91/414/EØF vedrørende cycloxydim er overholdt, dog ikke betingelserne i del B vedrørende dette aktivstof, og at indehaveren af godkendelsen er i besiddelse af eller har adgang til et dossier, der opfylder kravene i bilag II til direktivet, jf. betingelserne i direktivets artikel 13.
   2.   Uanset stk. 1 revurderer medlemsstaterne for hvert godkendt plantebeskyttelsesmiddel, der indeholder cycloxydim, enten som eneste aktivstof eller som ét af flere aktivstoffer, som alle er optaget i bilag I til direktiv 91/414/EØF pr. 31. maj 2011, midlet i overensstemmelse med de ensartede principper i bilag VI til direktiv 91/414/EØF på grundlag af et dossier, der opfylder kravene i bilag III til nævnte direktiv, idet der samtidig tages højde for del B i bilag I til direktivet vedrørende cycloxydim. På grundlag af den vurdering fastslår medlemsstaterne, om midlet opfylder kravene i artikel 4, stk. 1, litra b)-e), i direktiv 91/414/EØF.
   Derefter skal medlemsstaterne:

               a)

               hvis det drejer sig om et middel, der indeholder cycloxydim som eneste aktivstof, om nødvendigt ændre eller tilbagekalde godkendelsen senest den 31. maj 2015, eller

               b)

               hvis det drejer sig om et produkt, der indeholder cycloxydim som ét af flere aktivstoffer, om nødvendigt ændre godkendelsen eller trække den tilbage senest den 31. maj 2015 eller senest den dato, der er fastsat for en sådan ændring eller tilbagetrækning i det eller de pågældende direktiver, hvorved det eller de pågældende stoffer blev optaget i bilag I til direktiv 91/414/EØF, alt efter hvilket der er det seneste tidspunkt.

         Artikel 5
   Dette direktiv træder i kraft den 1. juni 2011.
   Artikel 6
   Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 20. januar 2011.

            På Kommissionens vegne

         José Manuel BARROSO

            Formand

      (1)  EFT L 230 af 19.8.1991, s. 1.

      (2)  EFT L 55 af 29.2.2000, s. 25.

      (3)  EFT L 224 af 21.8.2002, s. 23.

      (4)  EUT L 333 af 11.12.2008, s. 11.

      (5)  EUT L 15 af 18.1.2008, s. 5.

      (6)  Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet, »Conclusion on the peer review of the pesticide risk assessment of the active substance cycloxydim«. Resumé: EFSA Journal 2010; 8(7):1669. [73 pp.]. doi:10.2903/j.efsa.2010.1669. Foreligger online: www.efsa.europa.eu

      (7)  EFT L 366 af 15.12.1992, s. 10.

      BILAG
      Følgende indsættes sidst i tabellen i bilag I til direktiv 91/414/EØF:

                     Nr.

                     Almindeligt anvendt navn, identifikationsnummer

                     IUPAC-navn

                     Renhed (1)

                     Ikrafttrædelse

                     Udløbsdato for stoffets optagelse i listen

                     Særlige bestemmelser

                     »321

                     Cycloxydim
                     CAS-nr.: 101205-02-1
                     CIPAC-nr.: 510

                     (5RS)-2-[(EZ)-1-(ethoxyimino)butyl]-3-hydroxy-5-[(3RS)-thian-3-yl]cyclohex-2-en-1-on

                     ≥ 940 g/kg

                     1. juni 2011

                     31. maj 2021

                     DEL A
                     Må kun tillades anvendt som herbicid.
                     DEL B
                     Med henblik på gennemførelsen af de ensartede principper i bilag VI skal der tages hensyn til konklusionerne i den reviderede vurderingsrapport om cycloxydim, særlig tillæg I og II, som færdigbehandlet i Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed den 23. november 2010.
                     Ved denne samlede vurdering skal medlemsstaterne være særligt opmærksomme på risikoen for planter, der ikke er målarter.
                     Anvendelsesbetingelserne bør omfatte risikobegrænsende foranstaltninger, hvis det er relevant.
                     De berørte medlemsstater anmoder om, at der fremlægges yderligere oplysninger om metoderne til analyse af restkoncentrationer af cycloxydim i planteprodukter og animalske produkter.
                     De berørte medlemsstater sikrer, at ansøgeren forelægger Kommissionen sådanne analysemetoder senest den 31. maj 2013.«

         (1)  Yderligere oplysninger om aktivstoffets identitet og specifikation fremgår af den reviderede vurderingsrapport.


Avis juridique important

|

32000L0046

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/46/EF af 18. september 2000 om adgang til at optage og udøve virksomhed som udsteder af elektroniske penge og tilsyn med en sådan virksomhed

EF-Tidende nr. L 275 af 27/10/2000 s. 0039 - 0043

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/46/EFaf 18. september 2000om adgang til at optage og udøve virksomhed som udsteder af elektroniske penge og tilsyn med en sådan virksomhedEUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 47, stk. 2, første og tredje punktum,under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg(2),under henvisning til udtalelse fra Den Europæiske Centralbank(3),efter proceduren i traktatens artikel 251(4), ogud fra følgende betragtninger:(1) Kreditinstitutter som omhandlet i artikel 1, nr. 1, første afsnit, litra b), i direktiv 2000/12/EF(5), har et begrænset virkefelt.(2) Det er nødvendigt at tage hensyn til disse institutters særpræg og træffe passende foranstaltninger til samordning og harmonisering af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om adgang til at optage og udøve virksomhed som udsteder af elektroniske penge og tilsyn med en sådan virksomhed.(3) I dette direktiv betragtes elektroniske penge som en elektronisk erstatning for mønter og sedler, som lagres på et elektronisk medium, f.eks. et chipkort eller en computers hukommelse, og som normalt er beregnet til elektronisk betaling af mindre beløb.(4) Den valgte fremgangsmåde er egnet til netop at opnå den harmonisering, der kræves for at sikre gensidig anerkendelse af tilladelser til og tilsyn med udstedere af elektroniske penge, hvilket gør det muligt at udstede en fælles tilladelse, som er anerkendt i hele Fællesskabet, og som er udformet til at sikre ihændehaverens tillid, og at lade princippet om "hjemlandstilsyn" finde anvendelse.(5) Set i den bredere sammenhæng med den elektroniske handels hastige udvikling bør der indføres retsregler, som bidrager til at opnå det fulde potentielle udbytte af elektroniske penge, og som især forhindrer, at den teknologiske innovation vanskeliggøres. Dette direktiv indfører derfor et teknologineutralt retsgrundlag, som harmoniserer tilsynet med udstedere af elektroniske penge i det omfang, det er nødvendigt for at sikre en sund og forsigtig drift af disse institutter og især deres finansielle integritet.(6) I henhold til punkt 5 i bilag I til direktiv 2000/12/EF har kreditinstitutter i forvejen tilladelse til at udstede og administrere betalingsmidler, herunder elektroniske penge, og til at udføre sådanne aktiviteter i hele Fællesskabet, forudsat at de er gensidigt anerkendte, og at de er undergivet den omfattende tilsynsordning, der gælder i henhold til Fællesskabets bankdirektiver.(7) Det er berettiget og ønskværdigt, at der for udstedere af elektroniske penge indføres en særlig tilsynsordning, som, selv om den er afpasset efter den tilsynsordning, der gælder for andre kreditinstitutter, især direktiv 2000/12/EF, undtagen dettes afsnit V, kapitel 2 og 3, alligevel adskiller sig fra denne ordning, fordi udstedelse af elektroniske penge på grund af deres særlige egenskab som en elektronisk erstatning for sedler og mønter ikke i sig selv udgør indlånsvirksomhed i henhold til artikel 3 i direktiv 2000/12/EF, hvis de modtagne midler omgående veksles til elektroniske penge.(8) Modtagelse af midler fra offentligheden til gengæld for elektroniske penge, der medfører indestående på en konto i det udstedende institut, udgør modtagelse af indlån eller andre midler, der skal tilbagebetales i henhold til direktiv 2000/12/EF.(9) Elektroniske penge skal kunne genindløses for at sikre ihændehaverens tillid. At de kan genindløses betyder ikke nødvendigvis, at de midler, der modtages til gengæld for elektroniske penge, betragtes som indlån eller andre midler, der skal tilbagebetales i henhold til direktiv 2000/12/EF.(10) Genindløsning bør altid ske til pariværdi.(11) Af hensyn til de særlige risici, der er forbundet med udstedelse af elektroniske penge, skal denne tilsynsordning være mere målrettet og vil dermed være enklere end den tilsynsordning, der gælder for kreditinstitutter, især fordi kravene til startkapitalen er mindre, og fordi direktiv 93/6/EØF(6) og afsnit V, kapitel 2, del II og III, i direktiv 2000/12/EF ikke finder anvendelse.(12) Det er dog nødvendigt at skabe lige konkurrencevilkår mellem udstederne af elektroniske penge og andre kreditinstitutter, der udsteder elektroniske penge, og dermed sikre en loyal konkurrence mellem et større antal institutter til gavn for ihændehaverne. Denne målsætning er opfyldt, fordi ovennævnte forenkling af tilsynsordningen for udstedere af elektroniske penge opvejes af strengere bestemmelser end dem, der gælder for andre kreditinstitutter, idet der bl.a. indføres begrænsninger i den virksomhed, som udstedere af elektroniske penge må udøve, og især i deres investeringer, således at det sikres, at deres finansielle forpligtelser i forbindelse med udestående elektroniske pengebeløb til enhver tid er garanteret af tilstrækkelig likvide aktiver med lav risiko.(13) Indtil tilsynet med aktiviteter, der udlægges fra kreditinstitutter, er blevet harmoniseret, skal udstedere af elektroniske penge have sund og forsigtig forvaltning og kontrolprocedurer. For at virksomheder, der ikke er underlagt tilsyn, kan udføre driftsmæssige og andre accessoriske funktioner i forbindelse med udstedelse af elektroniske penge, er det vigtigt, at udstederne af elektroniske penge råder over interne strukturer, der står i forhold til de risici af finansiel eller anden art, de udsættes for.(14) Udstedelse af elektroniske penge kan påvirke det finansielle systems stabilitet og betalingssystemernes smidige funktion. Der bør være et nært samarbejde i forbindelse med vurderingen af elektroniske pengesystemers integritet.(15) De kompetente myndigheder bør have mulighed for at indføre undtagelser fra nogle eller alle direktivets krav, når det gælder udstedere af elektroniske penge, der kun opererer inden for den respektive medlemsstats område.(16) Vedtagelse af dette direktiv er den mest hensigtsmæssige måde, hvorpå de ønskede målsætninger kan gennemføres. Direktivet er begrænset til det minimum, der er nødvendigt for at nå disse mål, og går ikke videre end det, der er behov for i denne forbindelse.(17) Der bør fastsættes bestemmelser om revision af direktivet på baggrund af udviklingen af markedet og beskyttelsen af ihændehavere af elektroniske penge.(18) Det Rådgivende Bankudvalg er blevet konsulteret om vedtagelsen af dette direktiv -UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:Artikel 1Anvendelsesområde, definitioner og aktivitetsbegrænsning1. Dette direktiv finder anvendelse på udstedere af elektroniske penge.2. Det finder ikke anvendelse på de institutter, der er omhandlet i artikel 2, stk. 3, i direktiv 2000/12/EF.3. I dette direktiv forstås veda) "udsteder af elektroniske penge": et foretagende og enhver anden juridisk person, der udsteder betalingsmidler i form af elektroniske penge, bortset fra et kreditinstitut som defineret i artikel 1, nr. 1, første afsnit, litra a), i direktiv 2000/12/EFb) "elektroniske penge": en pengeværdi som repræsenteret ved et krav på udstederen, der er:i) lagret på et elektronisk mediumii) udstedt efter modtagelse af midler, der ikke kan beløbe sig til mindre end den udstedte pengeværdiiii) anerkendt som betalingsmiddel af andre foretagender end udstederen.4. Medlemsstaterne forbyder personer eller foretagender, der ikke er kreditinstitutter som defineret i artikel 1, nr. 1, første afsnit, i direktiv 2000/12/EF, at udøve virksomhed i form af udstedelse af elektroniske penge.5. Elektroniske pengeudstederes virksomhed må, bortset fra udstedelse af elektroniske penge, kun omfatte:a) levering af nært forbundne tjenester af finansiel eller anden art, f.eks. administration af elektroniske penge gennem udførelse af driftsmæssige og andre accessoriske funktioner i forbindelse med udstedelse af elektroniske penge, samt udstedelse og administration af andre betalingsmidler med udelukkelse af enhver form for ydelse af kredit, ogb) lagring på det elektroniske medium på vegne af andre foretagender eller offentlige institutioner.Udstedere af elektroniske penge må ikke besidde kapitalandele i andre virksomheder, medmindre disse virksomheder udfører driftsmæssige eller andre accessoriske funktioner i forbindelse med elektroniske penge, der udstedes eller distribueres af den pågældende udsteder.Artikel 2Anvendelse af bankdirektiverne1. Medmindre andet er udtrykkeligt anført, gælder for udstedere af elektroniske penge kun henvisningerne til kreditinstitutter i direktiv 91/308/EØF(7) og direktiv 2000/12/EF, undtagen dettes afsnit V, kapitel 2.2. Artikel 5, 11, 13, 19, artikel 20, stk. 7, artikel 51 og 59 i direktiv 2000/12/EF finder ikke anvendelse. Ordninger for gensidig anerkendelse som omhandlet i direktiv 2000/12/EF finder ikke anvendelse på elektroniske pengeudstederes virksomhed bortset fra udstedelse af elektroniske penge.3. Modtagelse af midler som omhandlet i artikel 1, stk. 3, litra b), nr. ii), udgør ikke et indlån eller andre tilbagebetalingspligtige midler, jf. artikel 3 i direktiv 2000/12/EF, hvis de modtagne midler øjeblikkeligt veksles til elektroniske penge.Artikel 3Genindløselighed1. Ihændehaveren af elektroniske penge kan i gyldighedsperioden anmode udstederen om at få dem indløst til pariværdi i mønter og sedler eller ved overførsel til en konto uden andre omkostninger end dem, der er strengt nødvendige for at gennemføre transaktionen.2. Kontrakten mellem udsteder og ihændehaver skal klart præcisere betingelserne for genindløsning.3. Kontrakten kan fastsætte en minimumstærskel for genindløsning. Tærsklen kan ikke være højere end 10 EUR.Artikel 4Krav til start- og egenkapital1. Udstedere af elektroniske penge skal have en startkapital som fastlagt i artikel 34, stk. 2, nr. 1) og 2), i direktiv 2000/12/EF på mindst 1 mio. EUR. Uanset stk. 2 og 3 må deres egenkapital som defineret i direktiv 2000/12/EF ikke være under dette beløb.2. Udstedere af elektroniske penge skal til enhver tid være i besiddelse af en egenkapital på mindst 2 % af det højeste af følgende beløb: den aktuelle værdi eller de foregående seks måneders gennemsnit af de samlede finansielle forpligtelser i forbindelse med uindfriede elektroniske pengebeløb.3. Har en udsteder af elektroniske penge endnu ikke været i drift i seks måneder, inklusive den dag, hvor driften påbegyndes, skal den have en egenkapital på mindst 2 % af det højeste af følgende beløb: den aktuelle værdi eller det beløb, der er fastsat som mål for de finansielle forpligtelser i forbindelse med uindfriede elektroniske pengebeløb efter seks måneder. Det beløb, der er fastsat som mål for udstederens finansielle forpligtelser i forbindelse med uindfriede elektroniske pengebeløb efter seks måneder, skal fremgå af dennes driftsplan med forbehold af ændringer, som de kompetente myndigheder måtte have krævet.Artikel 5Investeringsbegrænsninger1. Udstedere af elektroniske penge investerer et beløb, der mindst svarer til deres finansielle forpligtelser i forbindelse med uindfriede elektroniske pengebeløb, men kun i følgende aktiver:a) tilstrækkeligt likvide aktiver, som i henhold til artikel 43, stk. 1, litra a), nr. 1, 2, 3 og 4, og artikel 44, stk. 1, i direktiv 2000/12/EF risikovægtes med nulb) indskud på anfordring i kreditinstitutter i zone A, som defineret i direktiv 2000/12/EF, ogc) gældsinstrumenteri) som er tilstrækkeligt likvideii) som ikke er omfattet af stk. 1, litra a)iii) som af de kompetente myndigheder anerkendes som fordringer på kvalificerede emittenter som omhandlet i artikel 2, stk. 12, i direktiv 93/6/EØF, ogiv) som ikke udstedes af virksomheder, der har en kvalificeret deltagelse som defineret i artikel 1 i direktiv 2000/12/EF i den pågældende udsteder af elektroniske penge, eller som skal indgå i sådanne virksomheders konsoliderede regnskaber.2. De investeringer, der er omhandlet i stk. 1, litra b) og c), må ikke overstige 20 gange den pågældende elektroniske pengeudsteders egenkapital og skal være undergivet begrænsninger, der er mindst lige så strenge som de begrænsninger, der gælder for kreditinstitutter i henhold til afsnit V, kapitel 2, del III, i direktiv 2000/12/EF.3. For at gardere sig mod markedsrisici i forbindelse med udstedelse af elektroniske penge og de i stk. 1 omhandlede investeringer kan udstedere af elektroniske penge benytte tilstrækkeligt likvide rente- og valutakursrelaterede poster under stregen i form af derivater, der børshandles, dog ikke "over-the-counter"-instrumenter (OTC), hvor de dagligt er genstand for margenkrav, eller valutakurskontrakter med en oprindelig løbetid på 14 kalenderdage eller mindre. Anvendelse af derivater i henhold til første punktum er kun tilladt, hvis det er hensigten helt at fjerne markedsrisiciene, og hvis dette rent faktisk sker i videst muligt omfang.4. Medlemsstaterne indfører passende begrænsninger i elektroniske pengeudstederes markedsrisici i forbindelse med de i stk. 1 omhandlede investeringer.5. Ved anvendelsen af stk. 1 vurderes aktiverne til det laveste af følgende beløb: købsprisen eller markedsværdien.6. Hvis værdien af de i stk. 1 omhandlede aktiver bliver lavere end de finansielle forpligtelser i forbindelse med uindfriede elektroniske pengebeløb, påser de kompetente myndigheder, at den pågældende udsteder af elektroniske penge træffer de nødvendige foranstaltninger for omgående at rette op på dette forhold. Med henblik herpå kan de kompetente myndigheder, men kun midlertidigt, tillade, at udstederens finansielle forpligtelser i forbindelse med udestående elektroniske pengebeløb opfyldes ved hjælp af andre aktiver end de i stk. 1 omhandlede op til et beløb på højst 5 % af disse forpligtelser eller ved hjælp af udstederens samlede egenkapital, dog således at det er det laveste af disse to beløb, der gælder.Artikel 6De kompetente myndigheders kontrol med specifikke kravDe kompetente myndigheder sikrer, at det mindst to gange årligt kontrolleres, om artikel 4 og 5 er overholdt; dette gøres enten af de elektroniske pengeudstedere selv, der fremsender de relevante beregninger og andre påkrævede data til de kompetente myndigheder, eller af de kompetente myndigheder ved hjælp af oplysninger fra de elektroniske pengeudstedere.Artikel 7Sund og forsigtig driftUdstedere af elektroniske penge skal have en sund og forsigtig forvaltning, administrativ og regnskabsmæssig praksis samt fyldestgørende interne kontrolordninger. Disse skal stå i forhold til de risici af finansiel og anden art, som udstederen udsættes for, herunder tekniske og proceduremæssige risici samt de risici, der er forbundet med samarbejdet med enhver virksomhed, som udfører driftsmæssige eller andre accessoriske funktioner i tilknytning til udstederens aktiviteter.Artikel 8Undtagelser1. Medlemsstaterne kan tillade, at deres kompetente myndigheder undlader at anvende nogle af eller alle bestemmelserne i dette direktiv samt direktiv 2000/12/EF på udstedere af elektroniske pengea) såfremt alle aktiviteter af den i dette direktivs artikel 1, stk. 3, litra a), omhandlede art hos udstederen genererer samlede finansielle forpligtelser i forbindelse med udestående elektroniske pengebeløb, der normalt ikke overstiger 5 mio. EUR og aldrig overstiger 6 mio. EUR, ellerb) såfremt de elektroniske penge, der udstedes af udstederen, kun anerkendes som betalingsmiddel af udstederens eventuelle datterselskaber, der udfører driftsmæssige eller andre accessoriske funktioner i forbindelse med elektroniske penge, der udstedes eller distribueres af udstederen, udstederens eventuelle moderselskab samt dette moderselskabs eventuelle andre datterselskaber, ellerc) såfremt de elektroniske penge, der udstedes af udstederen, kun anerkendes som betalingsmiddel af et begrænset antal foretagender, der klart kan identificeres vedi) deres beliggenhed på samme lokalitet eller andet begrænset lokalt område, ellerii) deres tætte finansielle eller forretningsmæssige forbindelse til udstederen, f.eks. en fælles markedsførings- eller distributionsordning.Det skal i de underliggende aftaler være fastsat, at der maksimalt kan lagres 150 EUR på det elektroniske medium, der stilles til indehaverens rådighed med henblik på effektuering af betalinger.2. Udstedere af elektroniske penge, der har fået tildelt en undtagelse efter stk. 1, er ikke omfattet af ordningerne for gensidig anerkendelse som omhandlet i direktiv 2000/12/EF.3. Medlemsstaterne kræver, at alle udstedere af elektroniske penge, der er undtaget fra dette direktiv og direktiv 2000/12/EF, regelmæssigt aflægger rapport om deres aktiviteter, herunder om deres samlede finansielle forpligtelser i forbindelse med elektroniske pengebeløb.Artikel 9OvergangsbestemmelserUdstedere af elektroniske penge, der er omfattet af dette direktiv, og som har påbegyndt driften i henhold til den gældende lovgivning i de medlemsstater, hvor de har hovedsæde, før datoen for ikrafttrædelsen af de bestemmelser, der vedtages til gennemførelse af dette direktiv, eller den i artikel 10, stk. 1, nævnte dato, hvis denne er tidligere, formodes at være tilladte. Medlemsstaterne kræver, at disse udstedere af elektroniske penge fremsender alle relevante oplysninger til de kompetente myndigheder, således at disse senest seks måneder fra datoen for ikrafttrædelsen af de bestemmelser, der vedtages til gennemførelse af dette direktiv, kan vurdere, om udstederne opfylder kravene i dette direktiv, hvilke foranstaltninger der skal træffes for at sikre, at kravene er opfyldt, eller om tilladelsen skal inddrages. Hvis kravene ikke er opfyldt senest seks måneder fra den i artikel 10, stk. 1, nævnte dato, er udstederen af elektroniske penge ikke omfattet af gensidig anerkendelse efter det tidspunkt.Artikel 10Gennemførelse1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 27. april 2002. De underretter straks Kommissionen herom.Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.2. Medlemsstaterne giver Kommissionen meddelelse om de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.Artikel 11RevisionSenest den 27. april 2005 forelægger Kommissionen en rapport for Europa-Parlamentet og Rådet om gennemførelsen af dette direktiv, herunder navnlig om- foranstaltningerne til beskyttelse af indehaverne af elektroniske penge, herunder det eventuelle behov for at indføre en garantiordning- kapitalkrav- undtagelser, og- det eventuelle behov for et forbud mod betaling af renter i forbindelse med midler modtaget i stedet for elektroniske pengei givet fald ledsaget af et forslag om revision heraf.Artikel 12IkrafttrædelseDette direktiv træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Artikel 13Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Bruxelles, den 18. september 2000.På Europa-Parlamentets vegneN. FontaineFormandPå Rådets vegneH. VédrineFormand(1) EFT C 317 af 15.10.1998, s. 7.(2) EFT C 101 af 12.4.1999, s. 64.(3) EFT C 189 af 6.7.1999, s. 7.(4) Europa-Parlamentets udtalelse af 15.4.1999 (EFT C 219 af 30.7.1999, s. 415), bekræftet den 27.10.1999, Rådets fælles holdning af 29.11.1999 (EFT C 26 af 28.1.2000, s. 1) og Europa-Parlamentets afgørelse af 11.4.2000 (endnu ikke offentliggjort i EFT). Rådets afgørelse af 16.6.2000.(5) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/12/EF af 20. marts 2000 om adgang til at optage og udøve virksomhed som kreditinstitut (EFT L 126 af 26.5.2000, s. 1). Direktivet er ændret ved direktiv 2000/28/EF (se side 37 i denne EFT).(6) Rådets direktiv 93/6/EØF af 15. marts 1993 om kravene til investeringsselskabers og kreditinstitutters kapitalgrundlag (EFT L 141 af 11.6.1993, s. 1). Direktivet er senest ændret ved direktiv 98/33/EF (EFT L 204 af 21.7.1998, s. 29).(7) Rådets direktiv 91/308/EØF af 10. juni 1991 om forebyggende foranstaltninger mod anvendelse af det finansielle system til hvidvaskning af penge (EFT L 166 af 28.6.1991, s. 77).


Avis juridique important

|

31994L0057

Rådets direktiv 94/57/EF af 22. november 1994 om fælles regler og standarder for organisationer, der udfører inspektion og syn af skibe, og for søfartsmyndighedernes aktiviteter i forbindelse dermed

EF-Tidende nr. L 319 af 12/12/1994 s. 0020 - 0027 den finske specialudgave: kapitel 7 bind 5 s. 0178  den svenske specialudgave: kapitel 7 bind 5 s. 0178

RAADETS DIREKTIV 94/57/EF 22. november 1994 om faelles regler og standarder for organisationer, der udfoerer inspektion og syn af skibe, og for soefartsmyndighedernes aktiviteter i forbindelse dermedRAADET FOR DEN EUROPAEISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab, saerlig artikel 84, stk. 2,under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg (2),i henhold til fremgangsmaaden i traktatens artikel 189 C (3), ogud fra foelgende betragtninger:I resolutionen af 8. juni 1993 om en faelles politik for sikkerhed til soes opstillede Raadet som maal at udtage alle skibe, som ikke overholder standarderne, fra Faellesskabets farvande, og lagde saerlig vaegt paa en faellesskabsindsats med henblik paa at sikre effektiv og ensartet anvendelse af internationale regler ved at udarbejde faelles standarder for klassifikationsselskaber (4);sikkerhed og forebyggelse af forurening til soes kan fremmes effektivt ved streng anvendelse af internationale konventioner, kodekser og resolutioner, samtidig med at den frie udveksling af tjenesteydelser fremmes;flag- og havnestaterne har ansvar for tilsynet med, at skibene er i overensstemmelse med de ensartede internationale standarder for sikkerhed og forureningsforebyggelse til soes;medlemsstaterne er ansvarlige for udstedelse af internationale certifikater vedroerende sikkerhed og forurening i henhold til konventioner saasom SOLAS 74, lastelinjekonventionen fra 66 og MARPOL 73/78 samt for gennemfoerelsen af bestemmelserne i disse konventioner;i henhold til disse konventioner kan alle medlemsstater i varierende omfang bemyndige tekniske organisationer til at foretage certificering af en saadan overensstemmelse, ligesom de kan overdrage udstedelsen af de relevante sikkerhedscertifikater til disse;paa verdensplan findes der et stoerre antal klassifikationsselskaber, der ikke sikrer en fyldestgoerende gennemfoerelse af reglerne eller en tilstraekkelig paalidelighed, naar de handler paa de nationale myndigheders vegne, fordi de ikke har de noedvendige strukturer og erfaringer, som man kan have tillid til, og som saetter dem i stand til at udfoere deres opgaver paa et hoejt professionelt niveau;maalet at fastsaette passende standarder for klassifikationsselskaber kan ikke i tilstraekkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, hvis de handler individuelt, men kan bedre gennemfoeres paa faellesskabsplan;det er hensigtsmaessigt at gribe ind ved hjaelp af et raadsdirektiv, hvori der fastsaettes minimumskrav til godkendelse af organisationerne, medens selve godkendelsen, midlerne til haandhaevelse af reglerne og gennemfoerelsen af direktivet overlades til medlemsstaterne;de europaeiske standarder EN 45004 og EN 29001 tillige med IACS-standarderne (International Association of Classification Societies) udgoer en tilstraekkelig garanti for kvaliteten af organisationernes praestationer;udstedelsen af radiosikkerhedscertifikatet for lastskibe kan overdrages til private organer, som har tilstraekkelig sagkundskab og kvalificeret personale;organisationer, der oensker at blive godkendt i forhold til dette direktiv, skal tilstille medlemsstaterne fuldstaendige oplysninger om og dokumentation for, at de opfylder minimumskravene, og medlemsstaterne skal give Kommissionen og de andre medlemsstater meddelelse om, hvilke organisationer de har godkendt;organisationer, der ikke opfylder minimumsantal af og -tonnage for klassede skibe og minimumsantal af fuldtidsbeskaeftigede skibsinspektoerer i bilaget, men som opfylder alle de oevrige krav, kan af Kommissionen godkendes for tre aar; godkendelsen af saadanne organisationer boer forlaenges efter perioden paa tre aar, forudsat at de fortsat opfylder de samme krav; godkendelsen for tre aar gaelder kun medlemsstater, der har indgivet en anmodning herom, og kun den periode;etableringen af det faelles marked indebaerer fri udveksling af tjenesteydelser, hvorfor de organisationer, der opfylder et saet af faelles krav, som sikrer deres professionalisme og paalidelighed, vil faa ret til at udfoere deres tjenesteydelser inden for Faellesskabet, forudsat at en medlemsstat har besluttet at overdrage saadanne lovpligtige opgaver; en saadan medlemsstat kan dog paa objektivt og gennemskueligt grundlag begraense antallet af de organisationer, der autoriseres, saa det svarer til dens behov, under forudsaetning af at Kommissionen udoever kontrol efter udvalgsprocedurerne;princippet om fri udveksling af tjenesteydelser i forbindelse med inspektion og syn af skibe kan gennemfoeres gradvist, men ikke ud over den fastsatte frist;det er noedvendigt, at de nationale myndigheder inddrages naermere i skibssyn og udstedelse af de relevante certifikater, saa der sikres fuld overensstemmelse med de internationale sikkerhedsregler, selv i de tilfaelde, hvor medlemsstaterne har overdraget det til organisationer uden for deres administration at udfoere visse lovpligtige opgaver; der boer derfor etableres et taet samarbejdsforhold mellem myndighederne og organisationerne, hvilket kan kraeve, at organisationen har en lokal repraesentant i den medlemsstat, paa hvis vegne den udfoerer sine opgaver;der boer nedsaettes et forskriftsudvalg, der skal bistaa Kommissionen i dens bestraebelser for at sikre en effektiv anvendelse af de bestaaende standarder for sikkerhed til soes og for miljoebeskyttelse, idet der tages hensyn til de nationale ratifikationsprocedurer;Kommissionen skal handle i overensstemmelse med den procedure, der er fastlagt i artikel 13, med henblik paa at foelge udviklingen i internationale fora og ajourfoere minimumskravene;paa grundlag af de af medlemsstaterne i henhold til artikel 11 meddelte oplysninger om effektiviteten hos de organisationer, der arbejder paa deres vegne, traeffer Kommissionen i overensstemmelse med proceduren i artikel 13 afgoerelse om, hvorvidt den vil anmode medlemsstaterne om at tilbagekalde godkendelsen af de organisationer, som ikke laengere opfylder de faelles minimumskrav;medlemsstaterne skal dog fortsat have muligheden for selv at kunne suspendere deres godkendelse af en organisation som foelge af alvorlig fare for sikkerhed eller miljoe; Kommissionen traeffer i overensstemmelse med den ovenfor omhandlede procedure hurtigt afgoerelse om, hvorvidt det er noedvendigt at underkende en saadan national foranstaltning;medlemsstaterne boer med regelmaessige mellemrum vurdere effektiviteten hos de organisationer, der arbejder paa dens vegne, og forsyne Kommissionen og alle de oevrige medlemsstater med praecise oplysninger herom;medlemsstaterne anmodes i deres egenskab af havnemyndigheder om at fremme sikkerhed og forureningsforebyggelse i Faellesskabets farvande gennem prioriteret inspektion af skibe med certifikater fra organisationer, der ikke opfylder de faelles krav, hvorved det sikres, at skibe, der foerer tredjelandes flag, ikke behandles gunstigere;den procedure, i henhold til hvilken udvalget traeffer afgoerelse, boer vaere procedure III A i artikel 2 i Raadets afgoerelse 87/373/EOEF (5);klassifikationsselskaberne skal ajourfoere og haandhaeve deres tekniske standarder med henblik paa at harmonisere sikkerhedsreglerne og sikre en ensartet gennemfoerelse af de internationale regler inden for Faellesskabet;paa nuvaerende tidspunkt findes der ingen ensartede internationale standarder, som alle skibe skal opfylde i bygningsfasen og i hele deres levetid, for saa vidt angaar skrog, maskineri samt el- og betjeningsinstallationer; saadanne standarder kan fastlaegges i overensstemmelse med anerkendte klassifikationsselskabers regler eller med aekvivalente standarder, som de nationale myndigheder skal vedtage i overensstemmelse med proceduren i Raadets direktiv 83/189/EOEF af 28. marts 1983 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter (6), som aendret -UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:Artikel 1 Dette direktiv fastlaegger visse foranstaltninger, der skal foelges af medlemsstaterne og de organisationer, der er beskaeftiget med inspektion, syn og certificering af skibe med henblik paa at efterkomme de internationale konventioner om sikkerheden til soes og om forebyggelse af havforurening, samtidig med at den frie udveksling af tjenesteydelser fremmes. Denne proces omfatter udformning og gennemfoerelse af sikkerhedskrav til skrog, maskineri samt el-installationer og kontrolsystemer for skibe, der falder ind under de internationale konventioners anvendelsesomraade.Artikel 2 I dette direktiv forstaas ved:a) »skib«, et skib, der falder ind under de internationale konventioners anvendelsesomraadeb) »skib, der foerer en medlemsstats flag«, et skib, der er registreret i en medlemsstat og foerer dennes flag i overensstemmelse med dens lovgivning; dette gaelder ogsaa skibe registreret i Euros, saa snart Raadet har godkendt dette register. Skibe, der ikke svarer til denne definition, sidestilles med skibe, der foerer et tredjelands flagc) »inspektion og syn«, inspektion og syn, der er obligatoriske i henhold til de internationale konventionerd) »internationale konventioner«, den internationale konvention af 1974 om sikkerhed for menneskeliv paa soeen, den internationale konvention af 1966 om lastelinjer og den internationale konvention (1973/78) om forebyggelse af forurening fra skibe, tillige med protokoller hertil og aendringer heraf, samt de dertil hoerende regler af bindende karakter i alle medlemsstater, der var gaeldende paa datoen for dette direktivs vedtagelsee) »organisation«, et klassifikationsselskab eller et andet privat organ, der for en myndighed udfoerer opgaver vedroerende vurdering af skibes sikkerhedf) »anerkendt organisation«, en organisation, der er anerkendt i overensstemmelse med artikel 4g) »autorisation«, handling, hvorved en medlemsstat meddeler autorisation eller overdrager befoejelser til en anerkendt organisationh) »certifikat«, et certifikat, der er udstedt af en medlemsstat eller paa dennes vegne i overensstemmelse med de internationale konventioneri) »klassecertifikat«, et af et klassifikationsselskab udstedt dokument, hvorved det certificeres, at et skib konstruktions- og maskinmaessigt er egnet til en saerlig anvendelse eller drift i overensstemmelse med selskabets regler og bestemmelserj) »radiosikkerhedscertifikat for lastskibe«, et certifikat, der er indfoert ved det aendrede SOLAS 74/78 radioreglement, som er vedtaget af IMO, og som i en overgangsperiode, der udloeber den 1. februar 1999, omfatter radiotelegraficertifikatet for lastskibe og radiotelefonisikkerhedscertifikatet for lastskibek) »hjemsted«, det sted, hvor en organisation har sit vedtaegtsmaessige hjemsted, sit hovedkontor eller sin hovedvirksomhed.Artikel 3 1. Medlemsstaterne skal til opfyldelse af deres ansvar og forpligtelser i henhold til de internationale konventioner drage omsorg for, at deres myndigheder er i stand til effektivt at haandhaeve bestemmelserne i de internationale konventioner, isaer med hensyn til inspektion og syn af skibe og udstedelse af certifikater og undtagelsescertifikater.2. Hvis en medlemsstat efter stk. 1 med hensyn til skibe, der sejler under dens flag, beslutteri) at bemyndige organisationer til helt eller delvis at udfoere inspektion og syn i tilknytning til udstedelse af certifikater i overensstemmelse med artikel 14, og eventuelt at udstede eller forny de dertil knyttede certifikater, ellerii) at overlade det til organisationer helt eller delvis at udfoere de under i) naevnte inspektioner og synmaa den kun overdrage disse opgaver til godkendte organisationer.De kompetente myndigheder godkender i alle saadanne tilfaelde den foerste udstedelse af undtagelsescertifikat.Udstedelsen af radiosikkerhedscertifikatet for lastskibe kan dog overdrages til et privat organ, som en myndighed har godkendt og som har tilstraekkelig sagkundskab og kvalificeret personale til paa myndighedens vegne at udfoere naermere bestemte opgaver vedroerende vurdering af sikkerheden inden for radiokommunikation.3. Denne artikel vedroerer ikke certificering af specifikke dele af skibsudrustningen.Artikel 4 1. Medlemsstaterne maa kun godkende organisationer, der opfylder de i bilaget opstillede krav. Organisationerne skal give de medlemsstater, de har ansoegt om godkendelse, fuldstaendige oplysninger om og dokumentation for opfyldelsen af disse krav. Medlemsstaterne meddeler organisationerne godkendelsen paa passende maade.2. Hver medlemsstat meddeler de oevrige medlemsstater og Kommissionen, hvilke organisationer den har godkendt3. Medlemsstaterne kan indgive anmodning til Kommissionen om godkendelse gaeldende for en treaarig periode af organisationer, der opfylder alle kravene i bilaget bortset fra dem, der er naevnt i bilagets punkt 2 og 3 i afsnittet »Generelle krav«.Meddelelse af en saadan godkendelse besluttes i henhold til proceduren i artikel 13. Virkningerne af denne godkendelse begraenses til de medlemsstater, der har forelagt en anmodning om en saadan godkendelse.4. Alle de organisationer, som godkendes, kontrolleres noeje af det udvalg, der nedsaettes ved artikel 7, ligeledes med henblik paa en eventuel beslutning om forlaengelse af godkendelsen af de organisationer, der er naevnt i stk. 3. Naar der traeffes beslutning om forlaengelse af en saadan godkendelse, tages der ikke hensyn til kravene i punkt 2 og 3 i afsnittet »Generelle krav« i bilaget. Den begraensning, der gaelder for godkendelsen i henhold til stk. 3, finder ikke laengere anvendelse.5. Kommissionen udarbejder og ajourfoerer en liste over de organisationer, som medlemsstaterne anmelder i medfoer af stk. 1, 3 og 4. Listen offentliggoeres i De Europaeiske Faellesskabers Tidende.Artikel 5 1. Ved anvendelsen af artikel 3, stk. 2, nr. i), maa en medlemsstat i princippet ikke naegte at bemyndige en af de godkendte organisationer med hjemsted i Faellesskabet til at udfoere saadanne opgaver, jf. dog artikel 6 og 11. Den kan dog begraense antallet af de organisationer, der bemyndiges, saa det svarer til dens behov, forudsat at det sker paa et gennemskueligt og objektivt grundlag. Kommissionen vedtager efter anmodning fra en medlemsstat passende foranstaltninger efter proceduren i artikel 13.2. Kommissionen kan undtagelsesvis og midlertidigt fritage medlemsstaterne for at gennemfoere bestemmelserne i stk. 1, dog kun indtil den 31. december 1997.3. Inden en medlemsstat accepterer, at en organisation med hjemsted i et tredjeland udfoerer de i artikel 3 naevnte opgaver eller dele heraf, kan den forlange, at det paagaeldende tredjeland paa sin side godkender de godkendte organisationer, der har hjemsted inden for Faellesskabet.Artikel 6 1. Medlemsstater, som beslutter at handle som beskrevet i artikel 3, stk. 2, etablerer et samarbejdsforhold mellem deres egne myndigheder og de organisationer, der handler paa deres vegne.2. Samarbejdsforholdet reguleres med en formel, skriftlig, ikke-diskriminerende aftale eller en tilsvarende retligt bindende ordning, hvori det fastlaegges, hvilke saerlige opgaver og funktioner organisationerne skal varetage, og som i det mindste skal omfatte:- bestemmelserne i tillaeg II til IMO-resolution A.739(18) om retningslinjer for autorisation af organisationer, der handler paa myndighedernes vegne, som var gaeldende paa datoen for dette direktivs vedtagelse- bestemmelser om, at myndighederne eller et eksternt uvildigt organ, som er udpeget af myndighederne, skal foretage regelmaessig kontrol af det arbejde, organisationerne udfoerer paa myndighedernes vegne- muligheden for at foretage stikproeveinspektion og detaljeret inspektion af skibe- bestemmelser om, at organisationerne indberetter vaesentlige oplysninger om deres klassede flaade, aendringer af skibes klasse eller deres udelukkelse af klassen.3. I aftalen eller den tilsvarende retligt bindende ordning kan det kraeves, at den anerkendte organisation har en lokal afdeling paa den medlemsstats omraade, paa hvis vegne den udfoerer de i artikel 3 omhandlede opgaver. Det vil vaere tilstraekkeligt, at den lokale afdeling har retlig status som juridisk person i henhold til den paagaeldende medlemsstats lovgivning, og at den paagaeldende medlemsstats retsinstanser er kompetente.4. Hver medlemsstat meddeler Kommissionen praecise oplysninger om det samarbejdsforhold, der er etableret i henhold til denne artikel. Kommissionen underretter herefter de oevrige medlemsstater derom.Artikel 7 Til at bistaa Kommissionen nedsaettes der herved et udvalg, der bestaar af repraesentanter for medlemsstaterne, og som har Kommissionens repraesentant som formand. Udvalget indkaldes af Kommissionen mindst en gang om aaret samt naar som helst, det maatte vaere paakraevet i tilfaelde af, at en medlemsstat i henhold til artikel 10 suspenderer en organisations bemyndigelse.Udvalget fastsaetter selv sin forretningsorden.Artikel 8 1. Direktivet kan aendres efter proceduren i artikel 13 med henblik paa- at lade senere, ikrafttraadte aendringer i de internationale regler samt resolutionen, der er naevnt i artikel 2, litra d), og artikel 6, gaelde for direktivet- at ajourfoere kravene i bilaget navnlig paa baggrund af relevante IMO-afgoerelser.2. Naar der vedtages nye instrumenter eller protokoller til de konventioner, der er omhandlet i artikel 2, litra d), fastlaegger Raadet paa forslag af Kommissionen og under hensyntagen til medlemsstaternes parlamentariske procedurer og de relevante procedurer inden for IMO, de naermere regler for ratificering af disse nye instrumenter eller protokoller, idet det paaser, at reglerne anvendes ensartet og samtidig i medlemsstaterne.Artikel 9 1. En medlemsstat kan i overensstemmelse med proceduren i artikel 13 anmodes om, i overensstemmelse med proceduren i artikel 13, at tilbagekalde godkendelsen af de godkendte organisationer, jf. artikel 4, hvis disse ikke laengere opfylder de i bilaget opstillede krav, der gaelder for dem.2. Naar Kommissionen forbereder udkast til afgoerelser med henblik paa de i stk. 1 anfoerte forhold, skal den tage hensyn til de beretninger og oplysninger, der er omhandlet i artikel 11 og 12. Naar Kommissionen forbereder saadanne udkast til foranstaltninger, skal den vaere ganske saerlig opmaerksom paa organisationernes effektivitetsdata med hensyn til sikkerhed og forebyggelse af forurening. Udkast til afgoerelser om de i stk. 1 anfoerte forhold skal ogsaa forelaegges udvalget af Kommissionen paa dens eget initiativ eller efter anmodning fra en medlemsstat.Artikel 10 Uanset de i bilaget specificerede krav kan en medlemsstat beslutte at suspendere en bemyndigelse, hvis det skoennes, at en godkendt organisation ikke laengere kan vaere bemyndiget til at udfoere de i artikel 3 beskrevne opgaver paa medlemsstatens vegne.I saa fald skal foelgende procedure anvendes:a) Medlemsstaten giver straks de oevrige medlemsstater og Kommissionen meddelelse om sin beslutning, som skal vaere behoerigt begrundet.b) Kommissionen undersoeger, om suspensionen er berettiget paa grund af alvorlig fare for sikkerhed eller miljoe.c) I overensstemmelse med proceduren i artikel 13 meddeler Kommissionen den paagaeldende medlemsstat, om dens beslutning om at suspendere bemyndigelsen er berettiget paa grund af alvorlig fare for sikkerhed eller miljoe, eller anmoder medlemsstaten om at tilbagekalde suspensionen, hvis denne ikke anses for at vaere berettiget.Artikel 11 1. Hver medlemsstat skal sikre sig, at godkendte organisationer, der i henhold til artikel 3, stk. 2, handler paa dens vegne, effektivt udfoerer de i naevnte artikel omhandlede opgaver til de kompetente myndigheders tilfredshed, og at saadanne organisationer opfylder de i bilaget specificerede krav. Medlemsstaten kan goere dette ved at lade sine myndigheder foere direkte tilsyn med de godkendte organisationer eller, for saa vidt angaar organisationer med hjemsted i en anden medlemsstat, ved at forlade sig paa, at den paagaeldende medlemsstats myndighed varetager tilsynet med disse organisationer paa rette maade.2. Hver medlemsstat udfoerer denne opgave paa basis af perioder paa to aar og tilstiller de oevrige medlemsstater og Kommissionen en beretning om resultatet af dette tilsyn senest den 31. marts i aaret efter de aar, hvor tilsynet har fundet sted.3. Vaelger en medlemsstat for saa vidt angaar varetagelsen af dette tilsyn at forlade sig paa en anden medlemsstat, skal dens beretning foreligge senest den 30. juni i aaret efter det aar, hvor tilsynet har fundet sted.4. Medlemsstaterne tilstiller de oevrige medlemsstater og Kommissionen alle oplysninger, der er relevante for vurderingen af de paagaeldende organisationers praestationer.Artikel 12 1. I forbindelse med udoevelsen af inspektionsrettigheder og -forpligtelser som havnestatera) sikrer medlemsstaterne, at skibe, der foerer tredjelandes flag, ikke behandles gunstigere end skibe, der er berettiget til at foere en medlemsstats flag. I den sammenhaeng er det et af de vaesentligste kriterier for udvaelgelsen af skibe med henblik paa inspektion, at skibenes certifikater og klassecertifikatet vides at vaere udstedt af en organisation, der ikke opfylder kravene i bilaget, idet dette kriterium dog ikke er relevant, naar der er tale om organisationer, der er anerkendt i henhold til artikel 4, stk. 3 og 4b) traeffer medlemsstaterne passende foranstaltninger, hvis skibene ikke opfylder de internationalt anerkendte standarder, og indberetter til Kommissionen og til sekretariatet for aftalememorandummet om havnestatskontrol, hver gang de opdager, at organisationer, der handler paa en flagstats vegne, har udstedt gyldige certifikater til et skib, der ikke opfylder de relevante krav i de internationale konventioner, eller hver gang de paa et skib med gyldigt klassecertifikat opdager mangler, der vedroerer de af certifikatet omfattede punkter.2. Hver medlemsstat udarbejder effektivitetsdata for de organisationer, der handler paa flagstaters vegne. Disse effektivitetsdata ajourfoeres hvert aar og tilstilles de oevrige medlemsstater og KommissionenArtikel 13 Foelgende procedure anvendes ved forhold omfattet af artikel 4, stk. 3 og 4, artikel 5, stk. 1, og artikel 8, 9 og 10 samt artikel 14, stk. 2:a) Kommissionens repraesentant forelaegger det i artikel 7 naevnte udvalg et udkast til de foranstaltninger, der skal traeffes.b) Udvalget afgiver en udtalelse om dette udkast inden for en frist, som formanden kan fastsaette under hensyn til, hvor meget det paagaeldende spoergsmaal haster. Det udtaler sig med det flertal, der er fastsat i traktatens artikel 148, stk. 2, for vedtagelse af de afgoerelser, som Raadet skal traeffe paa forslag af Kommissionen. Ved afstemninger i udvalget tillaegges de stemmer, der afgives af repraesentanterne for medlemsstaterne, den vaegt, som er fastlagt i naevnte artikel. Formanden deltager ikke i afstemningen.c) Kommissionen vedtager de paataenkte foranstaltninger, hvis de er i overensstemmelse med udvalgets udtalelse.d) Er de paataenkte foranstaltninger ikke i overensstemmelse med udvalgets udtalelse, eller er der ikke afgivet nogen udtalelse, forelaegger Kommissionen straks Raadet et forslag til de foranstaltninger, der skal traeffes. Raadet traeffer afgoerelse med kvalificeret flertal. Har Raadet ved udloebet af en frist paa tre maaneder regnet fra forslagets forelaeggelse ikke truffet afgoerelse, vedtages de foreslaaede foranstaltninger af Kommissionen.Artikel 14 1. Hver medlemsstat drager omsorg for, at et skib, der foerer medlemsstatens flag, er bygget og vedligeholdes i overensstemmelse med de krav til skrog, maskineri samt elinstallationer og kontrolsystemer, der stilles af en anerkendt organisation.2. En medlemsstat kan beslutte at anvende regler, som den anser for aekvivalente med en anerkendt organisations regler, men kun paa betingelse af, at den straks giver meddelelse herom til de oevrige medlemsstater og til Kommissionen i overensstemmelse med proceduren i direktiv 83/189/EOEF, og at hverken Kommissionen eller andre medlemsstater goer indsigelser imod reglerne, og det ikke efter proceduren i artikel 13 konstateres, at disse regler ikke er aekvivalente.Artikel 15 1. De godkendte organisationer raadfoerer sig med hinanden med jaevne mellemrum med henblik paa at sikre aekvivalens mellem deres tekniske standarder og anvendelsen af disse. De tilstiller med regelmaessige mellemrum Kommissionen beretninger om grundlaeggende udviklingstendenser i forbindelse med standarderne.2. De godkendte organisationer skal udvise villighed til at samarbejde med havnestaters kontrolmyndigheder, naar et af dem klasset skib er beroert og navnligt, naar det gaelder om at faa korrigeret indberettede mangler eller andre unoejagtigheder.3. De godkendte organisationer stiller alle relevante oplysninger til raadighed for myndighederne om aendring af skibes klasse eller udelukkelse af klassen.4. De godkendte organisationer udsteder ikke certifikater for et skib, der er udelukket af klassen, eller for hvilket klassen aendres af sikkerhedsmaessige aarsager, foer flagstatens myndigheder er blevet hoert om, hvorvidt en indgaaende inspektion er paakraevet.Artikel 16 1. Medlemsstaterne vedtager de noedvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme dette direktiv senest den 31. december 1995.2. Naar medlemsstaterne vedtager disse love og administrative bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggoerelsen ledsages af en saadan henvisning. De naermere regler for denne henvisning fastsaettes af medlemsstaterne.3. Medlemsstaterne meddeler straks Kommissionen alle nationale retsforskrifter, som de udsteder paa det omraade, der er omfattet af dette direktiv. Kommissionen underretter de oevrige medlemsstater herom.Artikel 17 Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.Udfaerdiget i Bruxelles, den 22. november 1994.Paa Raadets vegneM. WISSMANNFormand(1) EFT nr. C 167 af 18. 6. 1993, s. 13.(2) EFT nr. C 34 af 2. 2. 1994, s. 14.(3) Europa-Parlamentets udtalelse afgivet den 9. marts 1994 (EFT nr. C 91 af 28. 3. 1994, s. 9), Raadets faelles holdning af 19. september 1994 (EFT nr. C 301 af 27. 10. 1994, s. 75) og Europa-Parlamentets afgoerelse af 16. november 1994 (endnu ikke offentliggjort i Tidende).(4) EFT nr. C 271 af 7. 10. 1993, s. 1.(5) EFT nr. L 197 af 18. 7. 1987, s. 33.(6) EFT nr. L 109 af 26. 4. 1983, s. 8. Direktivet er aendret ved direktiv 94/10/EF (EFT nr. L 100 af 19. 4. 1994, s. 30).BILAG MINIMUMSKRAV TIL DE I ARTIKEL 3 OMHANDLEDE ORGANISATIONER A. GENERELLE KRAV 1. Den godkendte organisation skal kunne dokumentere omfattende erfaring med vurdering af udvikling og bygning af handelsskibe.2. Organisationen boer kunne opvise en klasset flaade bestaaende af mindst 1 000 soegaaende skibe (paa over 100 BRT), der tilsammen udgoer mindst 5 mio. BRT.3. Organisationen skal beskaeftige et teknisk personale, der staar i et rimeligt forhold til antallet af klassede skibe. Som minimum vil det vaere noedvendigt med 100 fuldtidsbeskaeftigede skibsinspektoerer for at kunne opfylde kravene i punkt 1.2.4. Organisationen boer have omfattende regler og forskrifter for udvikling, bygning og periodisk syn af handelsskibe, og disse regler og forskrifter skal vaere offentliggjort og skal loebende ajourfoeres og forbedres i kraft af forsknings- og udviklingsprogrammer.5. Organisationen boer hvert aar offentliggoere sit skibsregister.6. Organisationen boer ikke vaere kontrolleret af redere eller vaerfter eller af andre med kommerciel interesse i fremstilling, udstyring, reparation eller drift af skibe. Organisationen boer ikke i vaesentlig grad vaere indtaegtsmaessigt afhaengig af en enkelt erhvervsvirksomhed.B. SPECIFIKKE KRAV 1. Organisationen disponerer over:a) et betydeligt teknisk, ledelsesmaessigt, stoettemaessigt og forskningsmaessigt personale, der staar i et rimeligt forhold til opgaverne og til antallet af klassede skibe, og som ligeledes kan opstille og efterleve duelighedsregler og -forskrifterb) et verdensomspaendende net af eget teknisk personale eller andre anerkendte organisationers saerlige tekniske personale.2. Organisationen foelger et saet etiske regler.3. Organisationen ledes og administreres paa en saadan maade, at de oplysninger, som en medlemsstats myndigheder har brug for, behandles fortroligt.4. Organisationen er indstillet paa at give myndighederne alle relevante oplysninger.5. Organisationens ledelse har defineret og dokumenteret sin politik, sine maal og sin forpligtelse med hensyn til kvalitet, og den har sikret, at politikken er blevet forstaaet og gennemfoert og opretholdes paa alle niveauer i organisationen.6. Organisationen har udviklet og gennemfoert og opretholder et effektivt internt kvalitetsstyringssystem, der er baseret paa relevante dele af de internationalt anerkendte kvalitetsstandarder, og som er i overensstemmelse med EN 45004 (inspektionsorganer) og med EN 29001, som fortolket i IACS' Quality System Certification Scheme Requirements (krav til en ordning for certificering af kvalitetsstyringssystemer), og som bl.a. sikrer:a) at organisationens regler og forskrifter opstilles og vedligeholdes paa en systematisk maadeb) at organisationens regler og forskrifter foelgesc) at kravene til det lovfaestede arbejde, som organisationen er autoriseret til at udfoere, opfyldesd) at ansvar og befoejelser for og de indbyrdes relationer mellem de medarbejdere, der har indflydelse paa kvaliteten af organisationens tjenesteydelser, er defineret og dokumenterete) at alt arbejde udfoeres under kontrollerede forholdf) at der er etableret en kontrolordning, der sikrer overvaagning af de handlinger og det arbejde, der udfoeres af skibsinspektoerer samt det tekniske og administrative personale, der er direkte ansat af organisationeng) at kravene til vigtigt lovfaestet arbejde, som organisationen er autoriseret til at udfoere, udelukkende gennemfoeres eller direkte overvaages af organisationens egne eller andre anerkendte organisationers saerlige skibsinspektoererh) at der anvendes en ordning med uddannelse af skibsinspektoerer og loebende ajourfoering af deres kundskaberi) at der loebende foretages registreringer, der viser, at de kraevede standarder er opfyldt paa de punkter, som de udfoerte tjenesteydelser omfatter, samt at kvalitetsstyringssystemet fungerer effektivt, ogj) at der findes et omfattende system af planlagt og dokumenteret intern kontrol af de kvalitetsrelaterede aktiviteter i alle organisationens afdelinger.7. Organisationen skal udvise evne tila) at udvikle og ajourfoere et komplet og fyldestgoerende saet af egne regler og forskrifter vedroerende skrog, maskineri og el- og kontrolinstallationer, som kvalitetsmaessigt er paa hoejde med internationalt anerkendte standarder, og paa grundlag af hvilke der kan udstedes certifikater i henhold til den internationale konvention om sikkerhed for menneskeliv paa soeen og sikkerhedscertifikater for passagerskibe (med hensyn til skibets konstruktion og de vigtigste maskinanlaeg om bord paa skibet) og lastelinjecertifikater (med hensyn til skibets styrke)b) at udfoere alle de inspektioner og syn, der i henhold til de internationale konventioner kraeves til udstedelse af certifikater, herunder at kvalificeret professionelt personales vurdering af anvendelsen og opretholdelsen af baade det kystbaserede sikkerhedskontrolsystem og sikkerhedskontrolsystemet om bord paa skibe, som skal omfattes af de paagaeldende certifikater.8. Organisationens kvalitetsstyringssystem skal certificeres af en uafhaengig kontrolinstans, der er godkendt af myndighederne i det land, hvor organisationen har sit hjemsted.9. Organisationen boer give repraesentanter for myndighederne og andre beroerte parter mulighed for at deltage i udarbejdelsen af dens regler og/eller forskrifter.


Avis juridique important

|

32000L0084

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/84/EF af 19. januar 2001 om sommertid

EF-Tidende nr. L 031 af 02/02/2001 s. 0021 - 0022

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/84/EFaf 19. januar 2001om sommertidEUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 95,under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg(2),efter proceduren i traktatens artikel 251(3), ogud fra følgende betragtninger:(1) Ved Europa-Parlamentets og Rådets ottende direktiv 97/44/EF af 22. juli 1997 om bestemmelser vedrørende sommertid(4) blev der indført en fælles dato og et fælles klokkeslæt for sommertidsperiodens begyndelse og ophør i alle medlemsstater i 1998, 1999, 2000 og 2001.(2) Da medlemsstaterne anvender bestemmelser om sommertid, er det vigtigt for det indre markeds funktion, at der fortsat fastsættes en fælles dato og et fælles klokkeslæt for sommertidsperiodens begyndelse og ophør inden for Fællesskabet.(3) Den sommertidsperiode, som medlemsstaterne anser for mest hensigtsmæssig, er perioden fra slutningen af marts til slutningen af oktober. Denne periode bør derfor bibeholdes.(4) Inden for visse sektorer, ikke blot transportsektoren og kommunikationssektoren, men også andre industrisektorer, kræves en langsigtet, stabil planlægning, for at de kan fungere hensigtsmæssigt. Der bør derfor indføres bestemmelser af ikke nærmere fastlagt varighed om sommertidsperiodens begyndelse og ophør. Ved artikel 4 i direktiv 97/44/EF er det fastsat, at Europa-Parlamentet og Rådet inden den 1. januar 2001 skal vedtage den ordning, der skal gælde fra 2002.(5) For klarhedens skyld bør tidspunktet for sommertidsperiodens begyndelse og ophør fastsættes og offentliggøres hvert femte år for de følgende fem år.(6) Anvendelsen af dette direktiv bør endvidere følges på grundlag af en rapport, som Kommissionen forelægger for Europa-Parlamentet, Rådet og Det Økonomiske og Sociale Udvalg, og hvori der gøres rede for, hvordan bestemmelserne påvirker alle berørte sektorer. Rapporten udarbejdes på grundlag af oplysninger, som medlemsstaterne fremsender til Kommissionen i god tid, således at rapporten kan forelægges inden udløbet af den fastsatte frist.(7) Da en fuldstændig harmonisering af datoerne for sommertidsperiodens begyndelse og ophør af hensyn til transport- og kommunikationssektoren ikke i tilstrækkelig grad kan gennemføres af medlemsstaterne og derfor bedre kan gennemføres på fællesskabsplan, kan Fællesskabet træffe foranstaltninger i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. traktatens artikel 5. Dette direktiv går ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå dette mål.(8) Af geografiske årsager bør de fælles bestemmelser om sommertid ikke gælde for medlemsstaternes oversøiske territorier -UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:Artikel 1I dette direktiv forstås ved "sommertidsperioden" den periode af året, hvor uret stilles 60 minutter frem i forhold til tiden resten af året.Artikel 2Fra 2002 begynder sommertidsperioden i alle medlemsstater kl. 1.00 om morgenen, verdenstid (UTC), den sidste søndag i marts.Artikel 3Fra 2002 ophører sommertidsperioden i alle medlemsstater kl. 1.00 om morgenen, verdenstid (UTC), den sidste søndag i oktober.Artikel 4Kommissionen offentliggør i De Europæiske Fællesskabers Tidende(5), første gang på tidspunktet for offentliggørelsen af dette direktiv og derefter hvert femte år, en meddelelse med angivelse af datoerne for sommertidsperiodens begyndelse og ophør for de følgende fem år.Artikel 5Kommissionen aflægger senest den 31. december 2007 rapport til Europa-Parlamentet, Rådet og Det Økonomiske og Sociale Udvalg om, hvordan dette direktiv påvirker de berørte sektorer.Rapporten udarbejdes på grundlag af oplysninger, som medlemsstaterne fremsender til Kommissionen senest den 30. april 2007.På baggrund af konklusionerne i rapporten forelægger Kommissionen i givet fald passende forslag.Artikel 6Dette direktiv gælder ikke for medlemsstaternes oversøiske territorier.Artikel 7Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 31. december 2001. De underretter straks Kommissionen herom.Disse love og administrative bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.Artikel 8Dette direktiv træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Artikel 9Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Bruxelles, den 19. januar 2001.På Europa-Parlamentets vegneN. FontaineFormandPå Rådets vegneB. RingholmFormand(1) EFT C 337 E af 28.11.2000, s. 136.(2) Udtalelse af 29.11.2000 (endnu ikke offentliggjort i EFT).(3) Europa-Parlamentets udtalelse af 12.12.2000 (endnu ikke offentliggjort i EFT) og Rådets afgørelse af 20.12.2000.(4) EFT L 206 af 1.8.1997, s. 62.(5) EFT C 35 af 2.2.2001.


title: Kommissionens direktiv 2006/33/EF af  20. marts 2006  om ændring af direktiv 95/45/EF for så vidt angår sunset yellow FCF (E 110) og titandioxid (E 171)   (EØS-relevant tekst)

text:
               21.3.2006

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 82/10

         KOMMISSIONENS DIREKTIV 2006/33/EF
   af 20. marts 2006
   om ændring af direktiv 95/45/EF for så vidt angår sunset yellow FCF (E 110) og titandioxid (E 171)
   (EØS-relevant tekst)
   KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
   under henvisning til Rådets direktiv 89/107/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om tilsætningsstoffer, som må anvendes i levnedsmidler (1), særlig artikel 3, stk. 3, litra a),
   efter høring af Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Ved Kommissionens direktiv 95/45/EF af 26. juli 1995 om specifikke renhedskriterier for farvestoffer til brug i levnedsmidler (2) er der fastsat renhedskriterier for de farvestoffer, der er opregnet i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 94/36/EF af 30. juni 1994 om farvestoffer til brug i levnedsmidler (3).

               (2)

               Sunset yellow FCF (E 110) er ved direktiv 94/36/EF godkendt som et farvestof til brug i visse fødevarer. Det er videnskabeligt dokumenteret, at der under visse omstændigheder som en urenhed kan dannes Sudan I (1-(phenylazo)-2-naphthalenol) under fremstillingen af sunset yellow. Sudan I er et farvestof, der ikke er godkendt, og som er et uønsket stof i fødevarer. Dets forekomst i sunset yellow bør derfor begrænses til en mængde, der ligger under detektionsgrænsen, dvs. 0,5 mg/kg. Renhedskriterierne for sunset yellow FCF (E 110) bør derfor ændres i overensstemmelse hermed.

               (3)

               Der bør tages hensyn til specifikationerne og analysemetoderne for tilsætningsstoffer, således som de er fastsat i Codex Alimentarius af den fælles FAO/WHO-ekspertgruppe for tilsætningsstoffer til levnedsmidler (Joint FAO/WHO Expert Committee on Food Additives — JECFA). JECFA har iværksat et systematisk program med henblik på at erstatte testen for tungmetaller (som bly) i alle eksisterende specifikationer for fødevaretilsætningsstoffer med passende grænseværdier for de enkelte relevante tungmetaller. Disse grænseværdier for sunset yellow FCF (E 110) bør derfor ændres i overensstemmelse hermed.

               (4)

               Titandioxid (E 171) er ved direktiv 94/36/EF godkendt som et farvestof til brug i visse fødevarer. Titandioxid kan fremstilles som krystaller i anatase- eller rutilform. Rutil-titandioxid i form af plader adskiller sig fra anatase med hensyn til såvel struktur som optiske egenskaber (perlemorsskær). Der er et teknologisk behov for at anvende pladeformen af rutil-titandioxid som farvestof i fødevarer og i overtræksfilm til kosttilskudstabletter. Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet erklærede den 7. december 2004, at anvendelse af rutil-titandioxid i pladeform eller amorf form ikke ville give sikkerhedsproblemer. Renhedskriterierne for titandioxid (E 171) bør derfor ændres, så de omfatter stoffet i form af såvel anatase som rutil.

               (5)

               Direktiv 95/45/EF bør derfor ændres i overensstemmelse hermed.

               (6)

               Foranstaltningerne i dette direktiv er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed —

         UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
   Artikel 1
   Bilaget til direktiv 95/45/EF ændres som angivet i bilaget til nærværende direktiv.
   Artikel 2
   1.   Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 10. april 2007. De tilsender straks Kommissionen disse bestemmelser med en sammenligningstabel, som viser sammenhængen mellem de pågældende bestemmelser og dette direktiv.
   Bestemmelserne skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
   2.   Medlemsstaterne tilsender Kommissionen de vigtigste nationale bestemmelser, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.
   Artikel 3
   Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
   Artikel 4
   Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 20. marts 2006.

            På Kommissionens vegne

         Markos KYPRIANOU

            Medlem af Kommissionen

      (1)  EFT L 40 af 11.2.1989, s. 27. Senest ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1882/2003 (EUT L 284 af 31.10.2003, s. 1).

      (2)  EFT L 226 af 22.9.1995, s. 1. Senest ændret ved direktiv 2004/47/EF (EUT L 113 af 20.4.2004, s. 24).

      (3)  EFT L 237 af 10.9.1994, s. 13. Ændret ved forordning (EF) nr. 1882/2003.

      BILAG
      Del B i bilaget til direktiv 95/45/EF ændres således:

                  1)

                  Teksten vedrørende sunset yellow FCF (E 110) affattes således:

                              »E 110 SUNSET YELLOW FCF

                                 Synonymer

                              C.I. Food Yellow 3, Orange Yellow S

                                 Definition

                              Sunset Yellow FCF består hovedsagelig af dinatrium 2-hydroxy-1-(4-sulfonatophenylazo)naphthalen-6-sulfonat og andre farvestoffer samt natriumchlorid og/eller natriumsulfat som de vigtigste ufarvede komponenter.
                              Beskrivelsen af Sunset Yellow FCF gælder natriumsaltet. Calcium- og kaliumsaltet er også tilladt.

                              Klasse

                              Monoazo

                              Colour Index nummer

                              15985

                              EINECS-nummer

                              220-491-7

                              Kemisk navn

                              Dinatrium 2-hydroxy-1-(4-sulfonatophenylazo)naphthalen-6-sulfonat

                              Kemisk formel

                              C16H10N2Na2O7S2

                              Molekylmasse

                              452,37

                              Indhold

                              Indeholder mindst 85 % farvestof i alt beregnet som natriumsalt.
                              E1 %
                                 1 cm 555 ved ca. 485 nm i vandig opløsning ved pH 7.

                                 Beskrivelse

                              Orangerødt pulver eller granulat

                              Identifikation

                                          A.

                                          Spektrometri

                              Maksimum ved ca. 485 nm i vand ved pH 7

                                          B.

                                          Orange opløsning i vand

                              Renhedsgrad

                              Vanduopløselige stoffer

                              Ikke over 0,2 %

                              Andre farvestoffer

                              Ikke over 5,0 %

                              1-(Phenylazo)-2-naphthalenol (Sudan I)

                              Ikke over 0,5 mg/kg

                              Andre organiske stoffer end farvestoffer

                              4-aminobenzen-1-sulfonsyre
                              3-hydroxynaphthalen-2,7-disulfonsyre
                              6-hydroxynaphthalen-2-sulfonsyre
                              7-hydroxynaphthalen-1,3-disulfonsyre
                              4,4′-diazoaminodi(benzensulfonsyre)
                              6,6′-oxydi(naphthalen-2-sulfonsyre)

                              Ikke over 0,5 % tilsammen

                              Ikke-sulfonerede primære aromatiske aminer

                              Ikke over 0,01 % (beregnet som anilin)

                              Ether-opløselige stoffer

                              Ikke over 0,2 % i neutral væske

                              Arsen

                              Ikke over 3 mg/kg

                              Bly

                              Ikke over 2 mg/kg

                              Kviksølv

                              Ikke over 1 mg/kg

                              Cadmium

                              Ikke over 1 mg/kg«

                  2)

                  Teksten vedrørende titandioxid (E 171) affattes således:

                              »E 171 TITANDIOXID

                                 Synonymer

                              C.I. Pigment White 6

                                 Definition

                              Titandioxid består stort set kun af rent anatase- og/eller rutil-titandioxid, som kan være coated med små mængder af aluminiumoxid og/eller siliciumdioxid til forbedring af produktets teknologiske egenskaber.

                              Klasse

                              Uorganisk

                              Colour Index nummer

                              77891

                              EINECS-nummer

                              236-675-5

                              Kemisk navn

                              Titandioxid

                              Kemisk formel

                              TiO2

                              Molekylmasse

                              79,88

                              Indhold

                              Indeholder mindst 99 % på aluminiumoxid- og siliciumdioxidfri basis.

                                 Beskrivelse

                              Hvidt til svagt farvet pulver

                              Identifikation

                              Opløselighed

                              Uopløseligt i vand og organiske opløsningsmidler. Opløses langsomt i flussyre og varm koncentreret svovlsyre

                              Renhedsgrad

                              Tørringstab

                              Ikke over 0,5 % (105 oC, tre timer)

                              Glødetab

                              Ikke over 1,0 % beregnet på grundlag af indholdet af ikke-flygtige stoffer (800 oC)

                              Aluminiumoxid og/eller siliciumdioxid

                              Ikke over 2,0 % tilsammen

                              Stoffer, der er opløselige i 0,5N HCI

                              Ikke over 0,5 % beregnet på aluminiumoxid- og siliciumdioxidfri basis; for produkter, der indeholder aluminiumoxid og/eller siliciumdioxid, tillige højst 1,5 % på basis af handelsvaren

                              Vandopløselige stoffer

                              Ikke over 0,5 %

                              Cadmium

                              Ikke over 1 mg/kg

                              Antimon

                              Ikke over 50 mg/kg ved fuldstændig opløsning

                              Arsen

                              Ikke over 3 mg/kg ved fuldstændig opløsning

                              Bly

                              Ikke over 10 mg/kg ved fuldstændig opløsning

                              Kviksølv

                              Ikke over 1 mg/kg ved fuldstændig opløsning

                              Zink

                              Ikke over 50 mg/kg ved fuldstændig opløsning«


title: Kommissionens direktiv 2010/70/EU af 28. oktober 2010 om ændring af Rådets direktiv 91/414/EØF for så vidt angår udløbsdatoen for optagelse af aktivstoffet carbendazim i bilag I  EØS-relevant tekst

text:
               29.10.2010

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 283/27

         KOMMISSIONENS DIREKTIV 2010/70/EU
   af 28. oktober 2010
   om ændring af Rådets direktiv 91/414/EØF for så vidt angår udløbsdatoen for optagelse af aktivstoffet carbendazim i bilag I
   (EØS-relevant tekst)
   EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
   under henvisning til Rådets direktiv 91/414/EØF af 15. juli 1991 om markedsføring af plantebeskyttelsesmidler (1), særlig artikel 6, stk. 1, andet afsnit, andet led, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Ved Kommissionens direktiv 2006/135/EF (2) blev carbendazim optaget som aktivstof i bilag I til direktiv 91/414/EØF. Optagelsesperioden udløber den 31. december 2010.

               (2)

               Optagelsesperioden for et aktivstof kan efter anmodning forlænges i en periode på højst ti år. Kommissionen modtog den 6. august 2007 en anmodning fra anmelderen om forlængelse af optagelsesperioden for carbendazim.

               (3)

               Den 10. januar 2008 forelagde anmelderen et teknisk dossier for den rapporterende medlemsstat Tyskland til støtte for sin anmodning. Tyskland forelagde sit udkast til ny vurderingsrapport den 27. juli 2009. Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet gennemførte derefter et peer review, der blev afsluttet den 30. april 2010.

               (4)

               Da det ikke er muligt at afslutte forlængelsesproceduren inden den dato, hvor optagelsesperioden for carbendazim udløber, og da anmodningen om forlængelse blev indgivet tilstrækkeligt tidligt, bør der i overensstemmelse med artikel 5, stk. 5, i direktiv 91/414/EØF indrømmes en forlængelse for det tidsrum, der er nødvendigt for, at proceduren kan afsluttes.

               (5)

               Direktiv 91/414/EØF bør derfor ændres i overensstemmelse hermed.

               (6)

               Foranstaltningerne i dette direktiv er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed —

         VEDTAGET DETTE DIREKTIV:
   Artikel 1
   I række 149 (carbendazim (ikke oplyst stereokemi), CAS-nr. 10605-21-7, CIPAC-nr. 263), sjette kolonne (udløbsdato for stoffets optagelse i listen), i bilag I til direktiv 91/414/EØF ændres datoen »31. december 2010« til »13. juni 2011«.
   Artikel 2
   Medlemsstaterne vedtager og offentliggør senest den 31. december 2010 de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette direktiv. De tilsender straks Kommissionen disse love og bestemmelser med en sammenligningstabel, som viser sammenhængen mellem de pågældende love og bestemmelser og dette direktiv.
   De anvender disse love og bestemmelser fra den 1. januar 2011.
   Lovene og bestemmelserne skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
   Artikel 3
   Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
   Artikel 4
   Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 28. oktober 2010.

            På Kommissionens vegne

         José Manuel BARROSO

            Formand

      (1)  EFT L 230 af 19.8.1991, s. 1.

      (2)  EUT L 349 af 12.12.2006, s. 37.


Avis juridique important

|

31985L0586

Rådets direktiv 85/586/EØF af 20. december 1985 om teknisk tilpasning, som følge af Spaniens og Portugals tiltrædelse, af direktiv 64/432/EØF, 64/433/EØF, 77/99/EØF, 77/504/EØF, 80/217/EØF og 80/1095/EØF vedrørende det veterinære område

EF-Tidende nr. L 372 af 31/12/1985 s. 0044 - 0045 den spanske specialudgave: Kapitel 03 bind 40 s. 0111  den portugisiske specialudgave: Kapitel 03 bind 40 s. 0111  den finske specialudgave: kapitel 3 bind 20 s. 0074  den svenske specialudgave: kapitel 3 bind 20 s. 0074

RAADETS DIREKTIV af 20. december 1985  om teknisk tilpasning, som foelge af Spaniens og Portugals tiltraedelse, af direktiv 64/432/EOEF,  64/433/EOEF, 77/99/EOEF, 77/504/EOEF, 80/217/EOEF og 80/1095/EOEF vedroerende det veterinaere omraade  (85/586/EOEF) RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR - under henvisning til  traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab, under henvisning til akten  vedroerende Spaniens og Portugals tiltraedelse, saerlig artikel 396, under henvisning til forslag fra  Kommissionen, og ud fra foelgende betragtninger: For at tage hensyn til Spaniens og Portugals  tiltraedelse er det noedvendigt at supplere de lister over laboratorier, som er opstillet i  faellesskabsforskrifterne, det vil sige direktiv 64/432/EOEF af 26. juni 1964 om  veterinaerpolitimaessige problemer ved handel inden for Faellesskabet med kvaeg og svin  (1), senest  aendret ved direktiv 85/320/EOEF  (2), og direktiv 80/217/EOEF af 22. januar 1980 om  faellesskabsforanstaltninger til kontrol med klassisk svinepest  (3), senest aendret ved direktiv  84/645/EOEF  (4); der boer foretages en tilpasning af de faellesskabscertifikater, der anvendes ved  handel med levende kvaeg og svin og til angivelse af fersk koeds og koedprodukters egnethed til  menneskefoede; tilpasningen vedroerer direktiv 64/432/EOEF, Raadets direktiv 64/433/EOEF af 26. juni  1964 om sundhedsmaessige problemer vedroerende handelen med fersk koed inden for Faellesskabet  (5),  senest aendret ved direktiv 85/325/EOEF  (6), og Raadets direktiv 77/99/EOEF af 21. december 1976 om  sundhedsmaessige problemer i forbindelse med handel med koedprodukter inden for Faellesskabet  (7),  senest aendret ved direktiv 85/328/EOEF  (8); det er noedvendigt at aendre Raadets direktiv 77/504/EOEF  af 25. juli 1977 om racerent avlskvaeg  (9), senest aendret ved akten vedroerende Graekenlands  tiltraedelse  (10), for at tage hensyn til den undtagelse, der er fastsat for Portugal i artikel 343  i tiltraedelsesakten af 1985; det er noedvendigt efter en faellesskabsprocedure at kunne fastlaegge de  bekaempelsesforanstaltninger, som Spanien og Portugal skal gennemfoere med henblik paa udryddelse af  klassisk svinepest; Raadets direktiv 80/1095/EOEF af 11. november 1980 om bekaempelse af klassisk  svinepest paa Faellesskabets omraade og om vedvarende beskyttelse mod sygdommen  (11), aendret ved  direktiv 81/47/EOEF  (12), maa tilpasses i saa henseende; for at tage hensyn til Spaniens og Portugals  tiltraedelse boer den i direktiv 64/432/EOEF anfoerte definition af begrebet region suppleres; i  henhold til artikel 2, stk. 3, i traktaten om Spaniens og Portugals tiltraedelse kan Faellesskabernes  institutioner inden tiltraedelsen vedtage de foranstaltninger, der er omhandlet i artikel 396 i  tiltraedelsesakten, idet disse foranstaltninger traeder i kraft med forbehold af naevnte traktats  ikrafttraeden og da paa datoen herfor - UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV: Artikel 1I  direktiv 64/432/EOEF foretages foelgende aendringer: 1.  I artikel 2, litra o), indsaettes foelgende  led:»-  i Spanien: Provincia,  -i det kontinentale Portugal: distrito, og i det oevrige Portugal:  região autonoma.«. 2.I bilag B, punkt 12, indsaettes som litra k) og l):»k)  Spanien: Laboratorio de  Sanidad y Producción Animal de Granada,  l)Portugal: Laboratório Nacional de Investigação  Veterinária, Lisboa.«.3.I bilag C, afsnit A, punkt 9, indsaettes som litra k) og l):»k)Spanien:  Centro Nacional de Brucelosis de Murcia,  l)Portugal: Laboratório Nacional de Investigação  Veterinária, Lisboa.«. 4.I bilag F, formular I, fodnote nr. 4, tilfoejes:»i Spanien »Inspector  Veterinario«,i Portugal »Inspector Veterinário«.«. 5.I bilag F, formular II, fodnote nr. 5,  tilfoejes:»i Spanien »Inspector Veterinario«,i Portugal »Inspector Veterinário«.«. 6.I bilag F,  formular III, fodnote nr. 5, tilfoejes:»i Spanien »Inspector Veterinario«,i Portugal »Inspector  Veterinário«.«. 7.I bilag F, formular IV, fodnote nr. 5, tilfoejes:»i Spanien »Inspector  Veterinario«,i Portugal »Inspector Veterinário«.«. 8.I bilag G, afsnit A, punkt 2, indsaettes som  litra j) og k):»j)Spanien: Laboratorio de Sanidad y Producción Animal de Barcelona,  k)Portugal:  Laboratório Nacional de Investigação Veterinária, Lisboa.«. Artikel 2I bilag I, kapitel X, punkt  49, litra a), foerste led, i direktiv 64/433/EOEF tilfoejes foelgende forbogstaver: »ESP - P,«.  Artikel 3I bilag A, kapitel VII, punkt 33, litra a), foerste led, i direktiv 77/99/EOEF indsaettes  efter forbogstavet »E« forbogstaverne »ESP - P,«. Artikel 4I artikel 2 i direktiv 77/504/EOEF  tilfoejes foelgende afsnit:»Portugal kan dog, senest indtil den 31. december 1990, opretholde  importbegraensninger for kvaeg som omhandlet i foregaaende afsnit, foerste led, saafremt de paagaeldende  racer ikke er optaget paa listen over de racer, der er godkendt i Portugal. Portugal meddeler  Kommissionen og medlemsstaterne listen over de godkendte racer.« Artikel 5I bilag II til direktiv  80/217/EOEF suppleres listen over de nationale svinepestlaboratorier med foelgende:»Spanien:  Laboratorio de Sanidad y Producción Animal de BarcelonaPortugal: Laboratório Nacional de  Investigação Veterinário, Lisboa.« Artikel 6I direktiv 80/1095/EOEF foretages foelgende aendringer:  1.  I artikel 3, stk. 2, tilfoejes foelgende afsnit:»Spaniens og Portugals status vil inden den 1.  juli 1986 blive fastlagt efter samme fremgangsmaade med henblik paa bekaempelsesforanstaltninger, der  under hensyntagen til forholdene i disse lande maatte vise sig hensigtsmaessige.«. 2.I artikel 12,  stk. 2, tilfoejes foelgende:»og for Spaniens og Portugals vedkommende inden den 1. juli 1992.«  Artikel 7Med forbehold af ikrafttraeden af traktaten om Spaniens og Portugals tiltraedelse saetter  medlemsstaterne de fornoedne love og administrative bestemmelser i kraft for senest den 1. januar  1986 at efterkomme dette direktiv. De underretter straks Kommissionen herom. Artikel 8Dette  direktiv er rettet til medlemsstaterne. Udfaerdiget i Bruxelles, den 20. december  1985. Paa Raadets vegne R. STEICHEN Formand                                                 (1)  EFT nr. 121 af 29. 7. 1964, s. 1977/64. (2)  EFT nr. L 168 af 28. 6. 1985, s. 36. (3)  EFT nr. L 47 af 21. 2. 1980, s. 11. (4)  EFT nr. L 339 af 27. 12. 1984, s. 33. (5)  EFT nr. 121 af 29. 7. 1964, s. 2012/64. (6)  EFT nr. L 168 af 28. 6. 1985, s. 47. (7)  EFT nr. L 26 af 31. 1. 1977, s. 85. (8)  EFT nr. L 168 af 28. 6. 1985, s. 50. (9)  EFT nr. L 206 af 12. 8. 1977, s. 8. (10)  EFT nr. L 291 af 19. 11. 1979, s. 17. (11)  EFT nr. L 325 af 1. 12. 1980, s. 5. (12)  EFT nr. L 186 af 8. 7. 1981, s. 20.