Avis juridique important

|

31980L1335

Kommissionens første direktiv 80/1335/EØF af 22. december 1980 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om analysemetoderne for kontrol af kosmetiske midlers sammensætning

EF-Tidende nr. L 383 af 31/12/1980 s. 0027 - 0046 den finske specialudgave: kapitel 13 bind 11 s. 0087  den spanske specialudgave: Kapitel 15 bind 2 s. 0215  den svenske specialudgave: kapitel 13 bind 11 s. 0087  den portugisiske specialudgave: Kapitel 15 bind 2 s. 0215  den græske specialudgave: kapitel 13 bind 11 s. 0014

++++  KOMMISSIONENS FOERSTE DIREKTIV  af 22 . december 1980  om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om analysemetoderne for kontrol af kosmetiske midlers sammensaetning   ( 80/1335/EOEF )  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab ,  under henvisning til Raadets direktiv 76/768/EOEF af 27 . juli 1976 om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om kosmetiske midler ( 1 ) , aendret ved direktiv 79/661/EOEF ( 2 ) , saerlig artikel 8 , stk . 1 , og  ud fra foelgende betragtninger :  I direktiv 76/768/EOEF foreskrives officiel kontrol af kosmetiske midler til konstatering af , om de foreskrevne betingelser i henhold til faellesskabsbestemmelserne vedroerende sammensaetningen af kosmetiske midler overholdes ;  de noedvendige analysemetoder boer fastlaegges hurtigst muligt , og i forbindelse hermed bestaar foerste etape i fastlaeggelsen af metoder for proeveudtagning og behandling af laboratorieproever , for identifikation og bestemmelse af frit natrium - og kaliumhydroxid , for identifikation og bestemmelse af oxalsyre og alkalisalte heraf i haarplejemidler , for bestemmelse af chloroform i tandpasta , for bestemmelse af zink samt for identifikation og bestemmelse af phenolsulfonsyre ;  de i dette direktiv fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra Udvalget for Tilpasning af direktiv 76/768/EOEF til de tekniske fremskridt -  UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV :  Artikel 1  I forbindelse med den officielle kontrol af kosmetiske midler traeffer medlemsstaterne de fornoedne foranstaltninger for at sikre , at   - proeveudtagning ,   - behandling af laboratorieproever ,   - identifikation og bestemmelse af frit natrium - og kaliumhydroxid ,   - identifikation og bestemmelse af oxalsyre og alkalisalte heraf i haarplejemidler ,   - bestemmelse af chloroform i tandpasta ,   - bestemmelse af zink ,   - identifikation og bestemmelse af phenolsulfonsyre ,  foretages efter de metoder , der er beskrevet i bilaget .  Artikel 2  Medlemsstaterne saetter de noedvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 31 . december 1982 . De unterretter straks Kommissionen herom .  Artikel 3  Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne .  Udfaerdiget i Bruxelles , den 22 . december 1980 .  Paa Kommissionens vegne  Richard BURKE  Medlem af Kommissionen  ( 1 ) EFT nr . L 262 af 27 . 9 . 1976 , s . 169 .  ( 2 ) EFT nr . L 192 af 31 . 7 . 1979 , s . 35 .  BILAG  I . PROEVEUDTAGNING AF KOSMETISKE PRODUKTER  1 . FORMAAL OG ANVENDELSESOMRAADE  Denne forskrift beskriver fremgangsmaaden ved proeveudtagning af kosmetiske produkter , der er paa markedet , med henblik paa analyse heraf paa de forskellige laboratorier .  2 . DEFINITIONER  Basisproeve :  En enhed udtaget af et parti beregnet til salg .  Totalproeve :  Det samlede antal basisproever med samme partinummer .  Laboratorieproeve :  En repraesentativ del af totalproeven som er bestemt for analyse paa et enkelt laboratorium .  Proevemaengde : ( test portion ) :  En repraesentativ del af laboratorieproeven , som er noedvendig for én analyse .  Beholder :  Den genstand , som indeholder et produkt og som til stadighed er i direkte kontakt hermed .  3 . PROEVEUDTAGNING  3.1 . Proever af kosmetiske produkter skal udtages i deres originale emballager , hvorefter de tilsendes laboratorierne i uaendret tilstand .  3.2 . For proeveudtagning af kosmetiske produkter , der forefindes som bulkvare eller i emballage , der er forskellig fra den originale , skal der udfaerdiges saerlige forskrifter .  3.3 . Antallet af basisproever , som er noedvendigt for tilberedning af laboratorieproeven , bestemmes af analysemetoderne og antallet af analyser , som skal udfoeres af hvert laboratorium .  4 . MAERKNING AF PROEVER  4.1 . De udtagne proever skal forsegles paa udtagningsstedet og maerkes efter de forskrifter , som gaelder i den medlemsstat , hvor proeveudtagningen har fundet sted .  4.2 . Hver basisprove skal vaere forsynet med mindst foelgende oplysninger :  det kosmetiske produkts handelsnavn ,  dato , klokkeslet og sted for proeveudtagningen ,  navnet paa den person , som er ansvarlig for proeveudtagningen ,  navnet paa den myndighed , som foretager inspektionen .  4.3 . Desuden skal der udarbejdes en proeveudtagningsrapport ifoelge de forskrifter , der gaelder i den paagaeldende medlemsstat .  5 . PROEVERNES OPBEVARING  5.1 . Basisproeverne skal opbevares i henhold til de anvisninger , der af fabrikanten er anfoert paa etiketten .  5.2 . Saafremt der ikke er givet saerlige anvisninger , skal alle basisproever opbevares ved en temperatur paa mellem 10 og 25 * C udelukket fra lys .  5.3 . Basisproeverne maa foerst aabnes , naar analysen skal paabegyndes .  II . BEHANDLING AF LABORATORIEPROEVER  1 . GENERELT  1.1 . Analysen udfoerts saerskilt paa hver af basisproeverne eller - saafremt maengden er utilstraekkelig - paa det mindst mulige antal basisproever , der forud for proevemaengdens tilberedning sammenblandes grundigt .  1.2 . Naar beholderen er aabnet - under inaktiv gas , dersom dette foreskrives i den paagaeldende analysemetode - udtages hurtigst muligt det til analysen noedvendige antal proevemaengder . Analyseringen boer foretages med mindst mulig forsinkelse . Hvis proeven skal bevares , lukkes beholderen atter under inaktiv gas .  1.3 . Kosmetiske produkter forefindes i tre forskellige fysiske tilstande : flydende , pastoes og fast .  Det kan forekomme , at kosmetiske produkter , der ved emballeringen var homogene , med tiden separerer i flere faser , svarende til de ovennaevnte tilstande . I saadanne tilfaelde skal der homogeniseres .  1.4 . Saafremt et kosmetisk produkt bringes paa markedet i en saadan form , at det ikke kan behandles efter naervaerende forskrift , og saafremt dette heller ikke fremgaar af analysemetoden , kan en saerlig fremgangsmaade foelges , forudsat denne beskrives detaljeret i analyserapporten .  2 . FLYDENDE TILSTAND  2.1 . I flydende tilstand findes isaer produkter som toiletvand , lotion , oploesning , olie og maelk , som eksempelvis kan vaere emballeret i flakon , flaske , ampul eller tube .  2.2 . Udtagning af provemaengden :  Beholderen omrystes kraftigt foer aabning . Beholderen aabnes . Nogle ml af produktet haeldes i et reagensglas for visuelt at bedoemme dets karakteristika med henblik paa udtagning af proevemaengden . Beholderen tillukkes atter . De for analyseringen noedvendige proevemaengder udtages derefter .  3 . PASTOES TILSTAND  3.1 . I pastoes tilstand findes isaer produkter som creme , emulsion og gel , som eksempelvis kan vaere emballeret i tube , plastflaske eller krukke .  3.2 . Udtagning af proevemaengden ; der foreligger to muligheder :  3.2.1 . Beholdere med snaever aabning ( tube , plastflaske ) :  Mindst den foerste om af det produkt , som skal analyseres , fjernes . Derefter udtages proevemaengden , og beholderen tillukkes straks .  3.2.2 . Beholdere med vid aabning ( krukke ) :  Overfladelaget bortskrabes . Proevemaengden udtages , og beholderen tillukkes straks .  4 . FAST TILSTAND  4.1 . I fast tilstand findes isaer produkter som pudder , fast pudder , blok og stift , som eksempelvis kan vaere emballeret i aeske eller holder .  4.2 . Udtagning af proevemaengden ; der foreligger to muligheder :  4.2.1 . Pudder :  Foer oplukning rystes pudderet om muligt kraftigt . Beholderen aabnes , og proevemaengden udtages .  4.2.2 . Fast pudder , blok , stift :  Det faste materiales overfladelag fjernes ved en let skrabning , og proevemaengden udtages .  5 . PRODUKTER UNDER TRYK  5.1 . Produkter emballeret under gastryk er defineret i artikel 2 i Raadsdirektiv nr . 75/324/EOEF af 20 . maj 1975 ( 1 ) .  5.2 . Udtagning af proevemaengden :  Efter kraftig omrystning overfoeres en repraesentativ maengde af beholderens indhold ved hjaelp af et overfoeringsstykke til en gennemsigtig plastic-coated glasflakon . Flakonen er forsynet med aerosolventil , men er uden stigeroer . I saerlige tilfaelde kan en analysemetode kraeve andet overfoeringsudstyr anvendt .  Der kan vise sig foelgende fire muligheder :  5.2.1 . Indholdet er en homogen oploesning :  Der er klar til videre analyse .  5.2.2 . Indholdet bestaar af to flydende faser :  Analyse af hver af disse faser kan udfoeres efter , at den underste fase er overfoert til en anden flakon . Denne fase er ofte vandig og fri for propellant ( det er f.eks . tilfaeldet ved butan/vand ) . I dette tilfaelde skal flakonhalsen under overfoerselen holdes nedad .  5.2.3 . Indholdet bestaar af et pudder i suspension :  Efter fjernelse af pudderet kan den flydende fase analyseres .  5.2.4 . Skum :  Forud indvejes en kendt maengde 2-methoxyethanol  ( ca . 5 - 10 g ) i overfoeringsflakonen . Under afgasningen hindrer dette stof skumdannelse og goer det muligt at fraskille propellanten uden tab af flydende fase .  5.3 . Apparatur :  5.3.1 . Overfoeringsstykket Pl ( figur 1 ) udfoeres i aluminiumlegering eller messing . Det er beregnet til at kunne tilpasses forskellige ventiltyper ved hjaelp af en polyethylenadapter . Overfoeringsstykket er givet som et eksempel ; andre overfoeringsstykker kan ogsaa anvendes ( figur 2 og 3 ) .  5.3.2 . Overfoeringsflakonen ( figur 4 ) er af klart glas , udvendigt overtrukket med en beskyttende gennemsigtig plasthinde . Den kan rumme 50 - 100 ml . Den er forsynet med en ventil , men er uden stigeroer .  5.4 . Fremgangsmaade :  For at kunne overfoere en tilstraekkelig maengde proeve er det noedvendigt at fjerne luften i flakonen ( 5.3.2 . ) . Til dette formaal indfoeres ved hjaelp af overfoeringsstykket ( 5.3.1 . ) ca . 10 ml dichlordifluormethan eller butan ( afhaengig af det produkt som skal undersoeges ) , og derpaa afgasses fuldstaendigt , indtil vaeskefasen er forsvundet , idet flakonen holdes med ventilen oeverst . Overfoeringsstykket fjernes , og overfoeringsflakonens masse ( a ) i g bestemmes . Den beholder , hvorfra proeven skal udtages , rystes kraftigt . Overfoeringsstykket tilpasses beholderens ventil ( som skal vende opad ) , overfoeringsflakonen anbringes  ( med halsen nedad ) mod overfoeringsstykket , og der trykkes . Der overfoeres saa meget , at overfoeringsflakonen er omkring 2/3 fyldt . Hvis overfoeringen stopper for tidligt paa grund af trykudligning , er det muligt at fortsaette overfoeringen ved at afkoele overfoeringsflakonen . Overfoeringsstykket afmonteres , og den fyldte flakons masse ( b ) i g bestemmes . Massen ( m1 ) i g af den overfoerte maengde proeve beregnes :  m1 = b - a  Den saaledes udtagne proeve kan anvendes til : almen kemisk analyse ( 5.4.1 . ) og analyse af de flygtige bestanddele ved gaschromatografi ( 5.4.2 . ) .  5.4.1 . Kemisk analyse  Med overfoeringsflakonen anbragt , saa halsen er oeverst , udfoeres foelgende :  Flakonen afgasses . Hvis afgasningen fremkalder skumdannelse , anvendes en overfoeringsflakon , der indeholder en noejagtigt kendt maengde 2-methoxyethanol  ( ca . 5 - 10 g ) , som forud er indfoert gennem overfoeringsstykket ved hjaelp af en sproejte . Fjernelse af de sidste flygtige bestanddele foretages ved at ryste flakonen i et vandbad paa 40 * C . Overfoeringsstykket afmonteres . Flakonens masse ( c ) i g bestemmes , og massen ( m2 ) i g af resten beregnes , idet der korrigeres for den eventuelt indfoerte maengde 2-methoxyethanol : m2 = c - a . Overfoeringsflakonen aabnes ved at fjerne ventilen .  Resten oploeses fuldstaendigt i en kendt maengde egnet oploesningsmiddel .  Den oenskede bestemmelse udfoeres paa en kvotadel .  Formler for beregningen :  R = r gange m2/m1 og Q = R gange P/100  hvor :  m1 = massen i g af den maengde produkt , som er overfoert til overfoeringsflakonen ,  m2 = restens masse i g efter opvarmning til 40 * C ,  r = procentdel af den undersoegte komponent i m2  ( bestemt ifoelge en passende metode ) ,  R = procentdel af den undersoegte komponent i produktet ,  Q = den absolutte maengde i g af den undersoegte komponent i produktet ,  P = nettomassen i g af produktet indeholdt i beholderen foer analysering .  5.4.2 . Analyse af de flygtige bestanddelde ved gaschromatografi  5.4.2.1 . Princip  Ved hjaelp af gaschromatografisproejten udtages en passende maengde fra overfoeringsflakonen . Sproejtens indhold indfoeres derefter i gaschromatografen .  5.4.2.2 . Apparatur  Gaschromatografisproejte , 100 ml ( figur 5 ) " Precision Sampling " serie A 2 eller tilsvarende . Denne sproejte er i kanyleenden forsynet med en glideventil . Tilslutningen mellem sproejte og overfoeringsflakonen udgoeres af overfoeringsstykket paa flakonsiden og af et polyethylenroer ( laengde 8 mm og diameter 2,5 mm ) paa sproejtesiden .  5.4.2.3 . Fremgangsmaade  Efter overfoerelse af en passende proevemaengde til overfoeringsflakonen tilsluttes sproejtens konus til overfoeringsflakonen ved hjaelp af overfoeringsstykket som beskrevet i 5.4.2.2 . Med ventilen i aaben position opsuges en passende maengde vaeske . Gasbobler fjernes ved gentagne bevaegelser af stemplet ( om noedvendigt afkoeles sproejten ) . Ventilen lukkes , naar sproejten indeholder boblefri vaeske , og sproejten frakobles overfoeringsflakonen . Kanylen monteres , ventilen aabnes , og der indsproejtes i gaschromatografen .  5.4.2.4 . Intern standard  Saafremt det er noedvendigt at anvende en intern standard , kan denne indfoeres i overfoeringsflakonen ved hjaelp af en sproejte og overfoeringsstykket .  figur 1 : JFR . EFT  Afbildning 2 : JFR . EFT  figur 3 : JFR . EFT  figur 4 : JFR . EFT  figur 5 : JFR . EFT  III . IDENTIFIKATION OG BESTEMMELSE AF FRIT NATRIUM - OG KALIUMHYDROXID  1 . FORMAAL OG ANVENDELSESOMRAADE  Ifoelge metoden er det muligt at paavise kosmetiske produkter , som indeholder betydelige maengder af frit natrium - og/eller kaliumhydroxid , og at bestemme saadant frit natrium - og kaliumhydroxid i udtraekningsvaesker og i neglebaandsfjernere .  2 . DEFINITION  Det frie natrium - og kaliumhydroxid defineres ved det volumen normalsyre , der kraeves til at neutralisere produktet under naermere angivne vilkaar , idet den resulterende maengde udtrykkes som masseprocent  ( % m/m ) frit natriumhydroxid .  3 . PRINCIP  Proeven oploeses eller dispergeres i vand og titreres med normalsyre . pH-vaerdien registreres sideloebende med tilsaetningen af syre . For en ren oploesning af natrium - eller kaliumhydroxid er slutpunktet et tydeligt fald i maksimumaendringen i den registrerede pH-vaerdi . Den normale titreringskurve kan utydeliggoeres ved tilstedevaerelse af  a ) ammoniak og svage organiske baser , som selv har en temmelig flad titreringskurve . Ammoniak fjernes ved afdampning i vacuum ved stuetemperatur ;  b ) salte af svage syrer , som kan give anledning til en titreringskurve med adskillige vendepunkter . I saadanne tilfaelde svarer kun den foerste del af kurven indtil det foerste af disse vendepunkter til neutralisering af hydroxylioner fra frit natrium - eller kaliumhydroxid .  En alternativ fremgangsmaade med titrering i alkohol , naar vidtgaaende gener synes sandsynlige fra salte af svage uorganiske syrer , er angivet .  Der er teoretisk mulighed for , at andre oploeselige staerke baser - som lithiumhydroxid og kvaternaere ammoniumhydroxider - kunne vaere til stede og give anledning til en hoej pH-vaerdi , men deres tilstedevaerelse i denne type kosmetiske produkter er hoejst usandsynlig .  4 . IDENTIFIKATION  4.1 . Reagenser  4.1.1 . Standard-stoedpudeoploesning , basisk , pH 9 , 18 ved 25 * C : 0,05 M dinatriumtetraborat  4.2 . Apparatur  4.2.1 . Almindeligt laboratorieudstyr  4.2.2 . pH-meter  4.2.3 . Glaselektrode  4.2.4 . Calomel-referenceelektrode  4.3 . Fremgangsmaade  pH-metrets visning fastlaegges ved anvendelse af standard-stoedpudeoploesning ( 4.1.1 . ) . En 10 % oploesning eller blanding af det produkt , der skal undersoeges , tilberedes i vand og filtreres . pH-vaerdien maales . Hvis pH er lig med eller stoerre end 12 , maa der foretages en kvantitativ bestemmelse .  5 . KVANTITATIV BESTEMMELSE  5.1 . Titrering i vandigt miljoe  5.1.1 . Reagenser  5.1.1.1 . 0,1 N saltsyre  5.1.2 . Apparatur  5.1.2.1 . Almindeligt laboratorieudstyr  5.1.2.2 . pH-meter , helst med skriver  5.1.2.3 . Glaselektrode  5.1.2.4 . Calomel-referenceelektrode .  5.1.3 . Fremgangsmaade  En proevemaengde paa mellem 0,5 og 1,0 g ( M ) afvejes noejagtigt i et 150 ml baegerglas . Hvis der er ammoniak til stede , tilsaettes der nogle faa anti-bumping-kugler . Baegerglasset anbringes i en vacuum-ekssikkator , og der evacueres ved hjaelp af vandstraalepumpe , indtil der ikke laengere kan spores lugt af ammoniak ( i omkring 3 timer ) .  Proeveresten oploeses eller dispergeres i 100 ml vand . Elektroderne anbringes heri , og der titreres med 0,1 N saltsyre ( 5.1.1.1 . ) under registrering ( 5.1.2.2 . ) af pH-aendringen .  5.1.4 . Beregning  Vendepunkterne paa titreringskurverne bestemmes . Hvis det foerste vendepunkt forekommer ved pH mindre end 7 , indeholder proeven ikke natrium - eller kaliumhydroxid .  Hvis der forekommer to eller flere vendepunkter paa kurven , er kun det foerste vendepunkt af betydning .  Forbrugt antal ml titrervaeske ( V ) til det foerste vendepunkt noteres .  Idet  V = forbrug af 0,1 N saltsyre i ml og  M = proevens masse i g ,  beregnes natrium - og kaliumhydroxidets koncentration i proeven udtrykt i masseprocent ( % m/m ) natriumhydroxid efter formlen :   % natriumhydroxid = 0,4 * V/M  Det kan forekomme , at titreringskurven , selv om den indikerer tilstedevaerelse af en betydelig maengde natrium - eller kaliumhydroxid , ikke udviser et klart vendepunkt . I saa tilfaelde boer bestemmelsen gentages ved titrering i propanol-2 .  5.2 . Titrering i propanol-2  5.2.1 . Reagenser  5.2.1.1 . Propanol-2  5.2.1.2 . 1,0 N saltsyre  5.2.1.3 . 0,1 N saltsyre i propanol-2 , fremstillet umiddelbart foer brug ved fortynding af 1,0 N saltsyre  ( 5.2.1.2 . ) med propanol-2 ( 5.2.1.1 . ) .  5.2.2 . Apparatur  5.2.2.1 . Almindeligt laboratorieudstyr  5.2.2.2 . pH-meter , helst med skriver  5.2.2.3 . Glaselektrode  5.2.2.4 . Calomel-referenceelektrode .  5.2.3 . Fremgangsmaade  En proevemaengde paa mellem 0,5 og 1,0 g ( M ) afvejes noejagtigt i et 150 ml baegerglas . Hvis der er ammoniak til stede , tilsaettes der nogle faa anti-bumping-kugler . Baegerglasset anbringes i en vacuum-ekssikkator , og der evacueres ved hjaelp af vandstraalepumpe , indtil der ikke laengere kan spores lugt af ammoniak ( i omkring 3 timer ) .  Proeveresten oploeses eller dispergeres i 100 ml propanol-2 . Elektroderne anbringes heri , og der titreres med 0,1 N saltsyre i propanol-2 ( 5.2.1.3 . ) under registrering ( 5.2.2.2 . ) af den tilsyneladende pH-aendring .  5.2.4 . Beregning  Som angivet for 5.1.4 . Det foerste vendepunkt har en tilsyneladende pH-vaerdi paa omkring 9 .  5.3 . Gentagelighed ( 2 )  Ved et natrium - eller kaliumhydroxidindhold paa 5 % beregnet som natriumhydroxid maa forskellen mellem resultaterne paa to parallelt udfoerte bestemmelser paa den samme proeve ikke overstige en absolut vaerdi paa 0,25 % .  IV . BESTEMMELSE OG IDENTIFIKATION AF OXALSYRE OG ALKALISALTE HERAF I HAARPLEJEMIDLER  1 . FORMAAL OG ANVENDELSESOMRAADE  Denne metode beskriver bestemmelse og identifikation af oxalsyre og alkalisalte heraf i haarplejemidler , og den kan anvendes ved farveloese vandige eller vandige/alkoholholdige oploesninger og lotioner , som indeholder omkring 5 % oxalsyre eller en aekvivalent maengde alkalioxalat .  2 . DEFINITION  Indholdet af oxalsyre og/eller dens alkalisalte bestemt efter denne metode udtrykkes som masseprocent  ( % m/m ) fri oxalsyre i proeven .  3 . PRINCIP  Efter fjernelse af eventuelt tilstedevaerende anionaktive stoffer ved hjaelp af p-toluidiniumchlorid udfaeldes oxalsyren og/eller oxalaterne i form af calciumoxalat , hvorefter der filtreres . Bundfaldet oploeses i svovlsyre og titreres med kaliumpermanganat .  4 . REAGENSER  Der anvendes analysekvalitet .  4.1 . Ammoniumacetatoploesning , 5 % m/m  4.2 . Calciumchloridoploesning , 10 % m/m  4.3 . Ethanol , 95 % v/v  4.4 . Tetrachlormethan  4.5 . Diethylether  4.6 . p-Toluidiniumchloridoploesning , 6,8 % m/m  4.7 . 0,1 N kaliumpermanganat  4.8 . Svovlsyre , 20 % m/m  4.9 . Saltsyre , 10 % m/m  4.10 . Natriumacetat trihydrat  4.11 . Iseddikesyre  4.12 . Svovlsyre ( 1:1 )  4.13 . Bariumhydroxidoploesning , maettet .  5 . APPARATUR  5.1 . Skilletragte , 500 ml  5.2 . Baegerglas , 50 ml og 600 ml  5.3 . Glasfilterdigler , G 4  5.4 . Maaleglas , 25 ml og 100 ml  5.5 . Pipetter , 10 ml  5.6 . Sugekolber , 500 ml  5.7 . Vandstraalepumpe  5.8 . Termometer , 0 - 100 * C  5.9 . Magnetomroerer med varmeelement  5.10 . Magneter , teflonovertrukne  5.11 . Burette , 25 ml  5.12 . Erlenmeyerkolber , 250 ml .  6 . FREMGANGSMAADE  6.1 . 6 - 7 g ( E ) af proeven afvejes i et 50 ml baegerglas ; ved hjaelp af fortyndet saltsyre ( 4.9 . ) indstilles pH til 3 ; herefter skylles proeven med i alt 100 ml vand over i en skilletragt . Derpaa tilsaettes : 25 ml ethanol ( 4.3 . ) , 25 ml p-toluidiniumchloridoploesning ( 4.6 . ) og 25 - 30 ml tetrachlormethan ( 4.4 . ) . Blandingen rystes kraftigt .  6.2 . Efter at faserne er adskilt , bortkastes den nederste fase ( organisk fase ) ; ekstraktionen gentages med de under 6.1 . naevnte reagenser , og den organiske fase bortkastes .  6.3 . Den vandige fase skylles over i et 600 ml baegerglas , og den resterende maengde tetrachlormethan fjernes ved kogning .  6.4 . Der tilsaettes 50 ml ammoniumacetatoploesning  ( 4.1 . ) , og oploesningen bringes i kog paa magnetomroereren ( 5.9 . ) . Til den kogende oploesning saettes under omroering 10 ml opvarmet calciumchloridoploesning ( 4.2 . ) , og blandingen hensaettes til bundfaeldning .  6.5 . Det kontrolleres om udfaeldningen har vaeret fuldstaendig ved at tilsaette nogle draaber calciumchloridoploesning ( 4.2 . ) . Der afkoeles til stuetemperatur , og derpaa tilsaettes under omroering  ( 5.10 . ) 200 ml ethanol ( 4.3 . ) . Dette henstaar i 30 minutter .  6.6 . Vaeskelaget dekanteres over i en glasfilterdigel  ( 5.3 . ) , og bundfaldet overfoeres med smaa maengder varmt vand ( 50 - 60 * C ) ligeledes til glasfilterdiglen og vaskes med koldt vand .  6.7 . Bundfaldet vaskes derpaa 5 gange med en smule ethanol ( 4.3 . ) og 5 gange med en smule diethylether ( 4.5 . ) . Derefter oploeses bundfaldet i 50 ml varm svovlsyre ( 4.8 . ) , idet svovlsyren med vandstraalepumpen ( 5.7 . ) suges gennem filterdiglen , der er anbragt i sugekolben ( 5.6 . ) .  6.8 . Oploesningen overfoeres kvantitativt til en erlenmeyerkolbe ( 5.12 . ) , og der titreres med 0,1 N kaliumpermanganat ( 4.7 . ) indtil svag rosa farve .  7 . BEREGNING  Proevens indhold beregnes som masseprocent oxalsyre ved hjaelp af formlen :   % oxalsyre = A gange 4,50179 gange 100/E gange 1 000  idet :  A = ml forbrugt 0,1 N kaliumpermanganat under 6.8 .  E = afvejet proeve i g ( 6.1 . )  4,50179 = oxalsyrekoefficient .  8 . GENTAGELIGHED ( 3 )  Ved et oxalsyreindhold paa omkring 5 % maa forskellen mellem resultaterne paa to parallelt udfoerte bestemmelser paa den samme proeve ikke overstige en absolut vaerdi paa 0,15 % .  9 . IDENTIFIKATION  9.1 . PrincipOxalsyre og/eller oxalat udfaeldes i form af calciumoxalat og oploeses i svovlsyre . Oploesningen tilsaettes en smule kaliumpermanganat , som affarves og giver udvikling af carbondioxid . Ved at foere det dannede carbondioxid gennem en bariumhydroxidoploesning udfaeldes bariumcarbonat som hvidt bundfald ( uklarhed ) .  9.2 . Fremgangsmaade  9.2.1 . En del af proeven behandles som angivet under 6.1 - 6.3 . Derved fjernes eventuelle anionaktive stoffer .  9.2.2 . En spatelspids natriumacetat ( 4.10 . ) saettes til ca . 10 ml af oploesningen 9.2.1 . ; med nogle draaber iseddikesyre ( 4.11 . ) goeres oploesningen sur .  9.2.3 . Der tilsaettes 10 % calciumchloridoploesning  ( 4.2 . ) og filtreres . Calciumoxalatbundfaldet oploeses i 2 ml svovlsyre ( 1 : 1 ) ( 4.12 . ) .  9.2.4 . Oploesningen overfoeres til et reagensglas , og der tilsaettes draabevis ca . 0,5 ml 0,1 N kaliumpermanganat ( 4.7 . ) . Ved tilstedevaerelse af oxalat affarves oploesningen foerst langsomt , derpaa hurtigt .  9.2.5 . Straks efter tilsaetning af kaliumpermanganat anbringes en prop med et passende glasroer paa reagensglasset . Indholdet opvarmes let , og det dannede carbondioxid overfoeres til maettet bariumhydroxidoploesning ( 4.13 . ) . Dannelsen af en maelkeagtig uklarhed af bariumcarbonat efter 3 - 5 minutter indikerer tilstedevaerelsen af oxalsyre og/eller oxalat .  V . BESTEMMELSE AF CHLOROFORM I TANDPASTA  1 . FORMAAL OG ANVENDELSESOMRAADE  Denne metode beskriver bestemmelse af chloroform i tandpasta ved gaschromatografi . Metoden er anvendelig til bestemmelse af op til 5 % chloroform .  2 . DEFINITION  Den maengde chloroform , der bestemmes efter denne metode , udtrykkes i masseprocent ( % m/m ) i proeven .  3 . PRINCIP  Tandpastaen bringes i suspension i en blanding af dimethylformamid og methanol , hvortil der er sat en kendt maengde acetonitril som intern standard ; efter centrifugering af denne suspension undersoeges en del af den flydende fase ved hjaelp af gaschromatografi , hvorefter chloroformindholdet beregnes .  4 . REAGENSER  Der anvendes analysekvalitet .  4.1 . Porapak Q , Chromosorb 101 eller tilsvarende kvalitet , 80 - 100 mesh  4.2 . Acetonitril  4.3 . Chloroform  4.4 . Dimethylformamid  4.5 . Methanol  4.6 . Intern standardoploesning  5 ml dimethylformamid ( 4.4 . ) afpipetteres i en 50 ml maalekolbe , og der tilsaettes omkring 300 mg ( M ) noejagtigt afvejet acetonitril . Der fyldes op med dimethylformamid og blandes .  4.7 . Oploesning til bestemmelse af responsfaktor  5,0 ml intern standardoploesning ( 4.6 . ) afpipetteres i en 10 ml maalekolbe , der tilsaettes omkring 300 mg  ( M1 ) noejagtigt afvejet chloroform ( 4.3 . ) .  Der fyldes op med dimethylformamid og blandes .  5 . APPARATUR  5.1 . Analysevaegt  5.2 . Gaschromatograf med flammeionisationsdetektor  5.3 . Injektionssproejte , 5 eller 10 ml inddeling 0,1 ml  5.4 . Fuldpipetter , 1 , 4 og 5 ml  5.5 . Maalekolber , 10 og 50 ml  5.6 . Reagensglas paa ca . 20 ml skrueprop . Sovirel France nr . 20 eller tilsvarende . Skrueproppen er indvendig forsynet med en lille kunststoftaetningsplade , hvis ene side er coated med teflon .  5.7 . Centrifuge  6 . FREMGANGSMAADE  6.1 . Passende gaschromatografi-betingelser  6.1.1 . Kolonne :  type glas  laengde 150 cm  indre diameter 4 mm  ydre diameter 6 mm  6.1.2 . Kolonnemateriale :  Porapak Q , Chromosorb 101 eller lignende ( 4.1 . )  6.1.3 . Detektor :  flammeionisationsdetektor , indstillet , saa der ved injektion af 3 ml af oploesning 4.7 . opnaas et udslag for acetonitril paa ca . tre fjerdedele af fuldt udslag  6.1.4 . Gasser :  baeregas : nitrogen , flow 65 ml/min  oevrige : luft eller oxygen , flow reguleres , saa det er 5 - 10 gange saa stort som hydrogenets flow .  6.1.5 . Temperaturer :  injektionsenhed : 210 * C  detektor : 210 * C  kolonneovn : 175 * C  6.1.6 . Skriver :  papirhastighed indstilles paa omkring 100 cm/h .  6.2 . Behandling af proeven  Proeve til analyse tages fra en ikke tidligere aabnet tube . En tredjedel af indholdet fjernes tuben tillukkes igen , og der blandes omhyggeligt i tuben . Derefter udtages analyseproeven .  6.3 . Bestemmelse  6.3.1 . Med en noejagtighed paa 10 mg afvejes i et reagensglas med skrueprop ( 5.6 . ) 6 - 7 g ( Mo ) af den behandlede ( 6.2 . ) tandpasta , og der tilsaettes 3 smaa glaskugler .  6.3.2 . 5,0 ml intern standardoploesning ( 4.6 . ) , 4 ml dimethylformamid ( 4.4 . ) og 1 ml methanol  ( 4.5 . ) afpipetteres i reagensglasset , der lukkes med skrueproppen , og indholdet blandes .  6.3.3 . Der rystes i en halv time paa mekanisk rysteapparat . Det lukkede reagensglas centrifugeres  ( 5.7 . ) i 15 minutter med en saadan hastighed , at der opnaas en klar adskillelse af faserne .  Bemaerk : Det kan af og til ske , at vaeskefasen stadig er uklar efter centrifugeringen . Dette kan aendres ved at tilsaette 1 til 2 g natriumchlorid til vaeskefasen og centrifugere paa ny .  6.3.4 . 3 ml af denne oploesning ( 6.3.3 . ) indsproejtes under de i 6.1 . beskrevne betingelser . Dette gentages .  Under de angivne betingelser kan foelgende retningsgivende retentionstider gives :  methanol ca . 1 min  acetonitril ca . 2,5 min  chloroform ca . 6 min  dimethylformamid > 15 min  6.3.5 . Bestemmelse af responsfaktor  3 ml af oploesning 4.7 . indsproejtes til bestemmelse af responsfaktoren . Dette gentages .  7 . BEREGNING  7.1 . Beregning af responsfaktor  7.1.1 . Hoejden og bredden i halv hoejde paa toppene for acetonitril og chloroform maales , og de to toppes areal bestemmes ud fra formlen : hoejde gange bredde i halv hoejde .  7.1.2 . Arealerne for chromatogrammerne i 6.3.5 . bestemmes og responsfaktoren , f s beregnes ved hjaelp af formlen :  f s = A s * M i/M s * A i = A s * 1/10 M/A i * M1  idet :  f s = chloroforms responsfaktor  A s = chloroformtoppens areal ( 6.3.5 . )  A i = acetonitriltoppens areal ( 6.3.5 . )  M s = maengden af chloroform i mg pr . 10 ml af den anvendte oploesning i 6.3.5 . ( = M1 )  M i = maengden af acetonitril i mg pr . 10 ml af den anvendte oploesning i 6.3.5 ( = 1/10 M )  Gennemsnittet af de fundne vaerdier beregnes .  7.2 . Beregning af chloroformindholdet  7.2.1 . Arealerne for de under 6.3.4 . optegnede chromatogrammer for chloroform og acetonitril beregnes paa den i 7.1.1 . beskrevne maade .  7.2.2 . Proevens indhold beregnes som masseprocent ( % m/m ) chloroform ved hjaelp af formlen :   % chloroform = A s * M i/f s * M sx * A i * 100 % = A s * M/f s * A i * M o * 100  idet :  A s = chloroformtoppens areal ( 6.3.4 . )  A i = acetonitriltoppens areal ( 6.3.4 . )  M sx = maengden i mg af den i 6.3.1 . i arbejde tagne proeve ( = 1 000 * M o )  M i = maengden i mg af acetonitril i den i 6.3.2 . fremkomne oploesning ( = 1/10 M )  Genemmsnittet af de fundne vaerdier beregnes , og resultatet angives med 1 decimal .  8 . GENTAGELIGHED ( 4 )  Ved et chloroformindhold paa omkring 3 % maa forskellen mellem resultaterne paa to parallelt udfoerte bestemmelser paa den samme proeve ikke overstige en absolut vaerdi paa 0,3 % .  VI . BESTEMMELSE AF ZINK  1 . FORMAAL OG ANVENDELSESOMRAADE  Denne metode beskriver bestemmelse i kosmetiske produkter af zink , der findes som chlorid , sulfat og phenolsulfonat , eller som en blanding af flere af disse salte .  2 . DEFINITION  Zinkindholdet i proeven bestemt gravimetrisk som 2-methyl-8-oxychinolat efter denne metode angives som masseprocent ( % m/m ) zink .  3 . PRINCIP  Det i oploesning tilstedevaerende zink udfaeldes i surt miljoe som zink-2-methyl-8-oxychinolat . Efter filtrering bliver bundfaldet toerret og vejet .  4 . REAGENSER  Der anvendes analysekvalitet .  4.1 . Ammoniak 25 % m/m , d20 4 = 0,91  4.2 . Iseddikesyre  4.3 . Ammoniumacetat  4.4 . 2-Methyl-8-oxychinolin  4.5 . Ammoniakoploesning , 6 % m/v . 240 g ammoniak 25 % ( 4.1 . ) kommes i en maalekolbe paa 1 000 ml ; der fyldes op med destilleret vand og blandes .  4.6 . 0,2 M ammoniumacetat . 15,4 g ammoniumacetat  ( 4.3 . ) oploeses i destilleret vand i en maalekolbe paa 1 000 ml . Der fyldes op og blandes .  4.7 . 2-Methyl-8-oxychinolinoploesning . 5 g 2-methyl-8-oxychinolin ( 4.4 ) oploeses i 12 ml iseddikesyre ( 4.2 ) i en 100 ml maalekolbe ; der fyldes op med destilleret vand og blandes .  5 . APPARATUR  5.1 . Maalekolber , 100 og 1 000 ml  5.2 . Baegerglas , 400 ml  5.3 . Maaleglas , 50 og 150 ml  5.4 . Maalepipetter , 10 ml  5.5 . Glasfilterdigel G-4  5.6 . Sugekolbe , 500 ml  5.7 . Vandstraalepumpe  5.8 . Termometer , 0 - 100 * C  5.9 . Ekssikkator , forsynet med et egnet toerremiddel med fugtindikator , f.eks . silicagel eller tilsvarende  5.10 . Varmeskab , indstiliet paa 150 mere eller mindre 2 * C  5.11 . pH-meter  5.12 . Varmeplade  6 . FREMGANGSMAADE  6.1 . 5 - 10 g proeve ( M ) , svarende til 50 - 100 mg zink , afvejes i et 400 ml baegerglas . Der tilsaettes 50 ml destilleret vand og blandes  6.2 . For hver 10 mg zink i oploesningen ( 6.1 . ) tilsaettes 2 ml af 2-methyl-8-oxychinolinoploesning  ( 4.7 . ) , hvorefter der blandes .  6.3 . Yderligere tilsaettes 150 ml destilleret vand , og blandingen opvarmes til 60 * C ( 5.12 . ) , hvorefter der under konstant omroering tilsaettes 45 ml 0,2 M ammoniumacetat ( 4.6 . )  6.4 . Blandingens pH bringes herefter under omroering op paa 5,7 - 5,9 ved hjaelp af ammoniakoploesningen ( 4.5 . ) ; der anvendes et pH-meter  6.5 . Blandingen henstaar i 30 minutter , hvorefter den med brug af vandstraalepumpe ( 5.7 . ) filtreres gennem en i forvejen i varmeskab ved 150 * C ( 5.10 . ) toerret glasfilterdigel ( 5.5 . ) , der er vejet efter afkoelingen ( M o ) . Bundfaldet samles i diglen med i alt 150 ml destilleret vand opvarmet til 95 * C  6.6 . Glasfilterdiglen anbringes i varmeskab ved 150 * C og toerres i 1 time  6.7 . Glasfilterdiglen tages ud af varmeskabet , anbringes i en ekssikkator ( 5.9 . ) , og vejes ( M1 ) efter afkoeling til stuetemperatur  7 . BEREGNING  Proevens zinkindhold beregnes i masseprocent  ( % m/m ) ved hjaelp af formlen :   % zink = ( M1 - M o ) gange 17,12/M  idet :  M = maengden i g af den proeve , der er taget i arbejde under 6.1 .  M o = massen i g af den tomme og toerrede glasfilterdigel  ( 6.5 . )  M1 = massen i g af glasfilterdiglen med bundfald ( 6.7 . )  8 . GENTAGELIGHED ( 1 )  Ved et zinkindhold paa omkring 1 % maa forskellen mellem resultaterne paa to parallelt udfoerte bestemmelser paa den samme proeve ikke overstige en absolut vaerdi paa 0,1 % .  VII . IDENTIFIKATION OG BESTEMMELSE AF PHENOLSULFONSYRE  1 . FORMAAL OG ANVENDELSESOMRAADE  Denne metode beskriver identifikation og bestemmelse af phenolsulfonsyre i kosmetiske produkter , f . eks . aerosoler og ansigtslotioner .  2 . DEFINITION  Indholdet af phenolsulfonsyre i proeven , der bestemmes efter denne metode , angives i masseprocent  ( % m/m ) vandfrit zinkphenolsulfonat . Jaevnfoer punkt 11 .  3 . PRINCIP  Proevemaengden koncentreres i vacuum , oploeses i vand og renses ved ekstraktion med chloroform . Bestemmelsen af phenolsulfonsyre foretages ved bromo-iodometri paa en kvotadel af den filtrerede vandige oploesning .  4 . REAGENSER  Der anvendes analysekvalitet .  4.1 . Koncentreret saltsyre , 36 % m/m  4.2 . Chloroform  4.3 . Butanol-1  4.4 . Iseddikesyre  4.5 . Kaliumiodid  4.6 . Kaliumbromid  4.7 . Natriumcarbonat  4.8 . Sulfanilsyre  4.9 . Natriumnitrit  4.10 . 0,1 N kaliumbromat  4.11 . 0,1 N natriumthiosulfat  4.12 . Stivelsesoploesning , 1 % m/v vandig  4.13 . Natriumcarbonatoploesning , 2 % m/v vandig  4.14 . Natriumnitritoploesning , 4,5 % m/v vandig  4.15 . Dithizonoploesning , 0,05 % m/v i chloroform  4.16 . Udviklingsvaeske : butanol-1-iseddikesyre-destilleret vand ( 4 + 1 + 5 , volumen ) ; efter blanding i skilletragt bortkastes den nederste fase  4.17 . Paulys reagens  4,5 g sulfanilsyre ( 4.8 . ) oploeses under opvarming i 45 ml koncentreret saltsyre ( 4.1 . ) , oploesningen fortyndes med vand til 500 ml . 10 ml af oploesningen afkoeles i isbad , og der tilsaettes under omroering 10 ml af en kold natriumnitritoploesning ( 4.14 . ) . Oploesningen saettes i 15 minutter ved 0 * C - oploesningen er ved denne temperatur stabil i 1 - 3 dage - og umiddelbart foer sproejtning ( 7.5 . ) tilsaettes 20 ml natriumcarbonatoploesning ( 4.13 . ) .  4.18 . Faerdigfremstillede celluloseplader til tyndtlagschromatografi ; stoerrelse 20 gange 20 cm , lagtykkelse 0,25 mm  5 . APPARATUR  5.1 . Rundbundede kolber med slib , 100 ml  5.2 . Skilletragt , 100 ml  5.3 . Erlenmeyerkolber med slib , 250 ml  5.4 . Burette , 25 ml  5.5 . Fuldpipetter , 1 , 2 og 10 ml  5.6 . Maalepipette , 5 ml  5.7 . Injektionssproejte , 10 ml med inddeling paa 0,1 ml  5.8 . Termometer , 0 - 100 * C  5.9 . Vandbad med varmeelement  5.10 . Varmeskab med god ventilation og indstillet paa 80 * C  5.11 . Saedvanligt udstyr til tyndtlagschromatografi  6 . PROEVEFORBEREDELSE  Ved den i det efterfoelgende beskrevne identifikation og bestemmelse af phenolsulfonsyre i aerosoler anvendes koncentratet i aerosoldaasen , efter at de ved normalt tryk flygtige oploesnings - og drivmidler er fjernet .  7 . IDENTIFIKATION  7.1 . I 6 punkter paa startlinjen 1 cm fra pladens  ( 4.18 . ) underkant anbringes ved hjaelp af en injektionssproejte ( 5.7 . ) 5 ml ad gangen af koncentratet  ( 6 . ) eller proeven  7.2 . Pladen anbringes i udviklingskar med udviklingsvaeske ( 4.16 . ) , og chromatogrammet udvikles , indtil vaeskefronten er naaet 15 cm fra startlinjen .  7.3 . Pladen tages op af karret og toerres ved 80 * C , saaledes at der ikke mere kan maerkes eddikesyredampe . Derefter sproejtes med natriumcarbonatoploesning  ( 4.13 . ) , og pladen lufttoerres .  7.4 . Den ene halvdel af pladen daekkes med en glasplade , og den udaekkede del sproejtes med en 0,05 % dithizonoploesning ( 4.15 . ) . Tilstedevaerelse af zinkioner viser sig ved dannelse af roedviolette pletter i chromatogrammer .  7.5 . Den sproejtede halvdel af pladen daekkes nu med en glasplade , og den anden halvdel sproejtes med Paulys reagens ( 4.17 ) . Tilstevaerelsen af phenolsulfonsyre fremtraeder da i chromatogrammet i form af en gulbrun plet ( p-phenolsulfonsyre ) med en R f-vaerdi paa ca . 0,26 og/eller en gul plet  ( m-phenolsulfonsyre ) med en R f-vaerdi paa ca . 0,45  8 . FREMGANGSMAADE  8.1 . Noejagtigt 10 g ( m ) af proeven eller koncentratet  ( 6 . ) afvejes i en rundbundet kolbe ( 5.1 . ) og inddampes naesten til toerhed paa rotationsfordamper under vacuum paa et vandbad ved 40 * C .  8.2 . 10,0 ml vand ( V1 ) afpipetteres i kolben , og inddampningsresten ( 8.1 . ) oploeses ved opvarmning .  8.3 . Oploesningen overfoeres kvantitativt til end skilletragt ( 5.2 . ) , og den vandige oploesning ekstraheres 2 gange med 20 ml chloroform ( 4.2 . ) . Chloroformfasen bortkastes efter hver ekstraktion .  8.4 . Den vandige oploesning filtreres gennem et foldefilter . Afhaengigt af det forventede phenolsulfonsyreindhold afpipetteres 1,00 eller 2,00 ml ( V2 ) af filtratet i en 250 ml erlenmeyerkolbe ( 5.3 . ) , og der fortyndes med vand til 75 ml .  8.5 . 2,5 ml koncentreret saltsyre ( 4.1 . ) samt 2,5 g kaliumbromid ( 4.6 . ) tilsaettes og blandingen opvarmes i vandbad til 50 * C .  8.6 . Med burette saettes derefter 0,1 N kaliumbromat  ( 4.10 . ) til den til 50 * C opvarmede oploesning til gult farveomslag .  8.7 . Derefter tilsaettes yderligere 3,00 ml 0,1 N kaliumbromat ( 4.10 . ) , og kolben lukkes med prop og hensaettes i 10 minutter i vandbadet ved 50 * C . Hvis oploesningens gule farve er forsvundet efter 10 minutter , tilsaettes endnu 2,00 ml 0,1 N kaliumbromat  ( 4.10 . ) , og den tilproppede kolbe hensaettes atter 10 minutter i vandbadet ved 50 * C . Det samlede antal ml 0,1 N kaliumbromat ( a ) noteres .  8.8 . Oploesningen afkoeles til stuetemperatur , og der tilsaettes 2 g kaliumiodid ( 4.5 . ) og blandes .  8.9 . Den dannede iod titreres med 0,1 N natriumthiosulfat ( 4.11 . ) . Mod slutningen af titreringen tilsaettes nogle faa draaber stivelsesoploesning ( 4.12 . ) som indikator . Det forbrugte antal ml 0,1 N natriumthiosulfat  ( b ) noteres .  9 . BEREGNING  Phenolsulfonsyreindholdet i proeven/koncentratet  ( 6 . ) udtrykt i masseprocent ( % m/m ) zinkphenolsulfonat beregnes ved hjaelp af formlen :   % zinkphenolsulfonat = ( a - b ) gange V1 * 0,00514 * 100/m * V2  idet :  a = det samlede forbrug i ml af 0,1 N kaliumbromat  ( 8.7 . )  b = antal ml 0,1 N natriumthiosulfat , der er forbrugt ved tilbagetitreringen ( 8.9 . )  m = proevens/koncentratets masse i g ( 8.1 . )  V1 = ml oploesning , der er opnaaet under 8.2 .  V2 = ml af den oploeste inddampningsrest , som er anvendt til undersoegelsen ( 8.4 . )  Bemaerk : Ved aerosoler skal resultatet i masseprocent ( % m/m ) af koncentratet ( 6 . ) omregnes til det oprindelige produkt .  10 . GENTAGELIGHED ( 5 )  Ved et zinkphenolsulfonatindhold paa omkring 5 % maa forskellen mellem resultaterne paa to parallelt udfoerte bestemmelser paa den samme proeve ikke overstige en absolut vaerdi paa 0,5 % .  11 . RESULTATERNES FORTOLKNING  Ifoelge direktivet om kosmetiske midler maa ansigtslotioner og deodoranter hoejst indeholde 6 % m/m zinkphenolsulfonat . Paa grund af denne formulering skal foruden phenolsulfonsyreindholdet ogsaa zinkindholdet bestemmes . Multipliceres zinkphenolsulfonatindholdet beregnet efter ( 9 . ) med faktoren 0,1588 , faas det zinkindhold i masseprocent ( % m/m ) , som mindst forefindes i produktet baseret paa det fundne phenolsulfonsyreindhold . Det faktiske ved gravimetri fundne zinkindhold - jaevnfoer den paagaeldende metode - kan imidlertid vaere hoejere , fordi ogsaa anvendelse af zinkchlorid og zinksulfat er tilladt i kosmetiske produkter .  ( 1 ) EFT nr . L 147 af 9 . 6 . 1975 , s . 40 .  ( 2 ) jfr . ISO/DIS-norm 5725 .  ( 3 ) jfr . ISO/DIS-norm 5725 .  ( 4 ) jfr . ISO/DIS-norm 5725 .  ( 5 ) Jfr . ISO/DIS-norm 5725 .


Avis juridique important

|

32002L0070

Kommissionens direktiv 2002/70/EF af 26. juli 2002 om krav til bestemmelse af indholdet af dioxin og dioxinlignende PCB i foderstoffer (EØS-relevant tekst)

EF-Tidende nr. L 209 af 06/08/2002 s. 0015 - 0021

Kommissionens direktiv 2002/70/EFaf 26. juli 2002om krav til bestemmelse af indholdet af dioxin og dioxinlignende PCB i foderstoffer(EØS-relevant tekst)KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,under henvisning til Rådets direktiv 70/373/EØF af 20. juli 1970 om indførelse af fællesskabsprøveudtagningsmåder og analysemetoder for så vidt angår den officielle kontrol med foderstoffer(1), senest ændret ved akten vedrørende Østrigs, Finlands og Sveriges tiltrædelse, særlig artikel 2, ogud fra følgende betragtninger:(1) Ved Rådets direktiv 1999/29/EF af 22. april 1999 om uønskede stoffer og produkter i foderstoffer(2), senest ændret ved direktiv 2001/102/EF(3), er der fastsat grænseværdier for dioxiner og furaner i en række fodermidler og foderstoffer.(2) Det er nødvendigt at fastsætte krav, som analysemetoder skal opfylde, for at det kan sikres, at laboratorierne anvender analysemetoder med samme præstationsgrad.(3) Bestemmelserne om prøveudtagnings- og analysemetoder er blevet opstillet på grundlag af den nuværende viden, og de kan tilpasses på baggrund af udviklingen i den videnskabelige og teknologiske viden.(4) Bestemmelserne i dette direktiv vedrører udelukkende analyser af dioxiner og dioxinlignende PCB med henblik på gennemførelsen af direktiv 2001/102/EF.(5) Der bør anvendes en aktiv fremgangsmåde for at tilvejebringe omfattende, pålidelige data om forekomsten af dioxinlignende PCB i fodermidler og foderstoffer. Der bør derfor fastsættes krav til de analysemetoder, der skal anvendes til bestemmelse af dioxinlignende PCB i fodermidler og foderstoffer.(6) Der kunne anvendes en screeningsanalysemetode med dokumenteret og alment acceptabel validering og høj produktivitet til at udvælge stikprøver med betydelige dioxinværdier. Det er derefter nødvendigt at bestemme stikprøvernes dioxinindhold ved en verifikationsmetode. Der bør derfor fastsættes krav til verifikationsmetoderne og til screeningsmetoden.(7) De i dette direktiv fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed -UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:Artikel 1Medlemsstaterne sikrer, at prøveudtagningen til officiel kontrol af indholdet af dioxiner og furaner og bestemmelse af indholdet af dioxinlignende PCB i foderstoffer udføres efter de metoder, der er beskrevet i bilag I.Artikel 2Medlemsstaterne sikrer, at prøveforberedelsen og de analysemetoder, der anvendes til officiel kontrol af indholdet af dioxiner og furaner og bestemmelse af indholdet af dioxinlignende PCB i foderstoffer, opfylder kriterierne i bilag II.Artikel 3Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 28. februar 2003. De underretter straks Kommissionen derom.Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.Artikel 4Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Artikel 5Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Bruxelles, den 26. juli 2002.På Kommissionens vegneDavid ByrneMedlem af Kommissionen(1) EFT L 170 af 3.8.1970, s. 2.(2) EFT L 115 af 4.5.1999, s. 32.(3) EFT L 6 af 10.1.2002, s. 45.BILAG IPRØVEUDTAGNINGS- OG ANALYSEMETODER TIL OFFICIEL KONTROL AF INDHOLDET AF DIOXINER (PCDD/PCDF) OG BESTEMMELSE AF INDHOLDET AF DIOXINLIGNENDE PCB I BESTEMTE FODERSTOFFER1. Formål og anvendelsesområdePrøver til officiel kontrol af indholdet af dioxiner (PCDD/PCDF) såvel som til bestemmelse af dioxinlignende PCB(1) i foderstoffer udtages i overensstemmelse med bestemmelserne i Kommissionens direktiv 76/371/EØF af 1. marts 1976 om fastsættelse af fællesskabsmåder for udtagning af prøver til den officielle kontrol med foderstoffer(2). De derved fremkomne samlede prøver betragtes som repræsentative for de partier eller delpartier, de er udtaget fra. På grundlag af det indhold, der er konstateret i laboratorieprøverne, fastslås det, om grænseværdierne i direktiv 1999/29/EF er overholdt.2. Partiets eller delpartiets overensstemmelse med kraveneKontrollaboratoriet skal analysere laboratorieprøven til håndhævelse af reglerne ved to analyser, hvis resultatet af den første analyse ligger mindre end 20 % under eller over grænseværdien, og beregne det gennemsnitlige resultat. Partiet godkendes, hvis resultatet af den første prøve ligger mere end 20 % under grænseværdien, eller, når der er nødvendigt med en analyse mere, hvis middelværdien er i overensstemmelse med den pågældende grænseværdi, der er fastsat i direktiv 1999/29/EF.(1) Skema over WHO's TEF til vurdering af risikoen for mennesker baseret på konklusionerne fra Verdenssundhedsorganisationens møde i Stockholm, Sverige, den 15.-18. juni 1997 (Van den Berg et al., (1998): "Toxic Equivalency Factors (TEFs) for PCBs, PCDDs, PCDFs for Humans and for Wildlife". Environmental Health Perspectives, 106(12), 775).>TABELPOSITION>Anvendte forkortelser: "T" = tetra; "Pe" = penta; "Hx" = hexa; "Hp" = hepta; "O" = octa; "CDD" = chlordibenzo-p-dioxin; "CDF" = chlordibenzofuran; "CB" = chlorbiphenyl.(2) EFT L 102 af 15.4.1976, s. 1.BILAG IIFORBEREDELSE AF PRØVER OG KRAV TIL ANALYSEMETODER, DER ANVENDES VED OFFICIEL KONTROL AF INDHOLDET AF DIOXINER (PCDD/PCDF) OG BESTEMMELSE AF INDHOLDET AF DIOXINLIGNENDE PCB I BESTEMTE FODERSTOFFER1. Formål og anvendelsesområdeFølgende krav bør anvendes, når fodermidler og foderstoffer analyseres med henblik på bestemmelse af indholdet af dioxin (polychlorerede dibenzo-p-dioxiner (PCDD) og polychlorerede dibenzofuraner (PCDF)) og dioxinlignende PCB.Indholdet af dioxin i foderstoffer kan overvåges på grundlag af en strategi, der omfatter en screeningsmetode med henblik på at udvælge stikprøver med indhold af dioxin og dioxinlignende PCB, der ligger mindre end 30-40 % under eller ligger over det relevante niveau. Stikprøvernes dioxinindhold skal bestemmes/bekræftes ved en verifikationsmetode.Screeningsmetoder er metoder, der anvendes til at påvise tilstedeværelsen af dioxin og dioxinlignende PCB på det relevante niveau. Disse metoder har en høj produktivitet og anvendes til at undersøge store mængder prøver for eventuelle positive resultater. De skal især forhindre falsk negative resultater.Verifikationsmetoder er metoder, der giver fuldstændig eller supplerende information, så dioxin og dioxinlignende PCB kan identificeres og bestemmes entydigt på det relevante niveau.2. BaggrundFordi miljøprøver og biologiske prøver (inklusive prøver af fodermidler/foderstoffer) generelt indeholder komplekse blandinger af forskellige dioxinkongenere, er begrebet toksicitetsækvivalensfaktor (TEF) blevet udviklet for at lette risikovurderingen. Sådanne TEF'er er blevet fastsat for udtrykke koncentrationer af blandinger af 2,3,7,8-substituerede PCDD'er og PCDF'er og for nyligt nogle non-ortho- og mono-ortho-chlorsubstituerede PCB'er med dioxinlignende aktivitet i toksicitetsækvivalenter (TEQ) af 2,3,7,8-TCDD (jf. fodnote 1 i bilag I).Koncentrationerne af de enkelte stoffer i en given prøve ganges med deres respektive TEF, og summen heraf giver den samlede koncentration af dioxinlignende forbindelser udtrykt i TEQ."Øvre koncentration" betyder, at hver ikke-bestemt kongeners bidrag til TEQ anses for værende lig med bestemmelsesgrænsen."Nedre koncentration" betyder, at hver ikke-bestemt kongeners bidrag til TEQ anses for værende nul."Middelkoncentration" betyder, at hver ikke-bestemt kongeners bidrag til TEQ anses for værende lig med halvdelen af bestemmelsesgrænsen.3. Krav til kvalitetssikring, som skal overholdes ved prøveforberedelseDe almindelige bestemmelser om klargøring af prøver til analyser i bilaget til Kommissionens direktiv 81/680/EØF af 30. juli 1981 om ændring af direktiv 71/250/EØF, 71/393/EØF, 72/199/EØF, 73/46/EØF, 74/203/EØF, 75/84/EØF, 76/372/EØF og 78/633/EØF om fastsættelse af fællesskabsanalysemetoder til den officielle kontrol med foderstoffer(1) anvendes.Desuden skal følgende krav overholdes:- Prøverne skal opbevares og transporteres i beholdere af glas, aluminium, polypropylen eller polyethylen. Spor af papirstøv skal fjernes fra prøvebeholderen. Glasgenstande bør skylles med opløsningsmidler, der forinden er blevet kontrolleret for dioxinforekomst.- Der foretages en blindprøveanalyse ved at gennemføre hele analyseproceduren, blot med udeladelse af prøven.- Vægten af den prøve, der anvendes til ekstraktionen, skal være tilstrækkelig til at opfylde følsomhedskravene.4. Laboratoriekrav- Laboratorierne skal dokumentere en metodes præstation inden for det relevante niveaus interval, f.eks. 0,5, 1 og 2 gange det relevante niveau med en acceptabel variationskoefficient for gentagne analyser. Se nærmere om godkendelseskriterierne i punkt 5.- Bestemmelsesgrænsen for en verifikationsmetode bør ligge inden for ca. en femtedel af det relevante niveau, så det sikres, at der tages højde for acceptable variationskoefficienter inden for det relevante niveaus interval.- Som interne kvalitetskontrolforanstaltninger bør der gennemføres regelmæssig blindprøvekontrol og standardtilsætningsforsøg eller analyse af kontrolstikprøver (om muligt helst med certificeret referencemateriale).- Vellykket deltagelse i sammenlignende laboratorieprøvninger, hvor laboratoriets præstationer vurderes, er den måde, som kompetence vedrørende specifikke analyser bedst kan godtgøres på. Vellykket deltagelse i sammenlignende laboratorieprøvninger vedrørende f.eks. jord- og spildevandsprøver er imidlertid ikke nødvendigvis noget bevis for, at laboratoriet også har kompetence vedrørende prøver af levnedsmidler eller foder, som har et lavere forureningsniveau. Løbende deltagelse i sammenlignende laboratorieprøvninger vedrørende bestemmelse af dioxin og dioxinlignende PCB i de relevante foder-/levnedsmiddelmatrixer er derfor obligatorisk.- Laboratorier bør være godkendt af et anerkendt organ, der fungerer i overensstemmelse med ISO-vejledning 58, for at sikre, at de anvender analysekvalitetssikring. Laboratorier bør godkendes ifølge ISO/IEC/17025:1999-standarden.5. Krav til procedurer for analyse af dioxin og dioxinlignende PCBGrundlæggende krav med henblik på godkendelse af analyseprocedurer- Høj følsomhed og lave påvisningsgrænser. For PCDD'er og PCDF'er skal de påviselige mængder befinde sig i pikogram-TEQ-intervallet (10-12 g) på grund af visse af disse forbindelsers ekstremt høje toksicitet. Det er kendt, at PCB forekommer i højere niveauer end PCDD og PCDF. For de fleste PCB-kongenere er det tilstrækkeligt med en følsomhed i nanogram-intervallet (10-9 g). Til måling af mere toksiske dioxinlignende PCB-kongenere (især non-ortho-substituerede kongenere) skal den samme følsomhed som for PCDD og PCDF dog opnås.- Høj selektivitet (specificitet). PCDD, PCDF og dioxinlignende PCB skal kunne skelnes fra en lang række andre ledsagestoffer, der er fremkommet ved ekstraktionen, og som muligvis er interfererende forbindelser i koncentrationer, der er op til mange gange højere end analysandens. For gaschromatografi/massespektrometri-(GC/MS)-metoders vedkommende skal der kunne skelnes mellem forskellige kongenere, f.eks. mellem toksiske kongenere (f.eks. de 17 2,3,7,8-substituerede PCDD'er og PCDF'er og dioxinlignende PCB'er) og andre kongenere. Bioassays bør kunne bestemme TEQ-værdier selektivt som summen af PCDD'er, PCDF'er og dioxinlignende PCB'er.- Høj nøjagtighed (korrekthed og præcision). Bestemmelsen bør give et gyldigt og pålideligt skøn over den korrekte koncentration i en prøve. Høj nøjagtighed (målingens nøjagtighed: graden af overensstemmelse mellem måleresultatet og den målte genstands korrekte eller tillagte værdi) er nødvendig for at undgå, at et resultat af en analyse afvises på grundlag af lav pålidelighed af den skønnede TEQ. Nøjagtighed udtrykkes som korrekthed (forskellen mellem den målte gennemsnitsværdi for en analysand i et certificeret materiale og dens certificerede værdi, udtrykt i procent af den certificerede værdi) og præcision (præcision beregnes normalt som en standardafvigelse, inklusive repeterbarhed og reproducerbarhed, og viser graden af overensstemmelse mellem resultater, der er opnået ved at anvende forsøgsmetoden flere gange under nærmere fastsatte betingelser).Screeningsmetoder kan omfatte GC/MS-analysemetoder og bioassays, og verifikationsmetoder er gaschromatografi med høj opløsningsevne/massespektrometri med høj opløsningsevne (HRGC/HRMS). Følgende kriterier skal overholdes i forhold til den samlede TEQ-værdi:>TABELPOSITION>6. Specifikke krav, som GC/MS-metoder skal opfylde med henblik på screening eller verifikation- For at validere analyseproceduren tilsættes 13C-mærkede 2,3,7,8-chlorsubstituerede PCDD/F-standarder (og 13C-mærkede interne dioxinlignende PCB-standarder, hvis dioxinlignende PCB skal bestemmes) helt i begyndelse af analysen, dvs. inden ekstraktion. Mindst en af disse kongenere for hver af de tetra- til octa-chlorerede homologe grupper af PCDD/F (og mindst en kongener for hver af de homologe grupper af dioxinlignende PCB, hvis dioxinlignende PCB skal bestemmes) skal tilsættes. (Alternativt tilsættes mindst en kongener for hver massespektometrisk udvalgte ionregistreringsfunktion, der anvendes til overvågning af PCDD/F og dioxinlignende PCB). Det bedste er dog - navnlig ved verifikationsmetoder - at anvende alle 17 13C-mærkede 2,3,7,8-substituerede interne PCDD/F-standarder og 12 13C-mærkede interne dioxinlignende PCB-standarder (hvis dioxinlignende PCB skal bestemmes).Ligeledes bør der bestemmes relative reaktionsfaktorer for de kongenere, som der ikke tilsættes en 13C-mærket analog for, ved hjælp af relevante kalibereringsopløsninger.- For vegetabilske foderstoffer og animalske foderstoffer, der indeholder under 10 % fedt, er det obligatorisk at tilsætte interne standarder inden ekstraktionen. For animalske foderstoffer, der indeholder over 10 % fedt, kan de interne standarder tilsættes enten før ekstraktionen eller efter fedtekstraktionen. Der bør foretages en hensigtsmæssig validering af ekstraktionseffektiviteten, afhængigt af den fase, hvor de interne standarder indføres, og af, om resultaterne er produktbaserede eller fedtbaserede.- Inden GC-MS-analyse skal der tilsættes en eller to genfindelsesstandard(er) (surrogat).- Det er nødvendigt med genfindelseskontrol. Niveauet for genfindelse af de enkelte interne standarder i verifikationsmetoder bør ligge mellem 60 og 120 %. Lavere eller højere genfindelse for enkeltkongenere, navnlig for visse hepta- og octa-chlorerede dibenzodioxiner og dibenzofuraner, kan accepteres, på betingelse af at deres bidrag til TEQ-værdi ikke udgør mere end 10 % af den samlede TEQ-værdi (kun baseret på PCDD/F). Niveauet for genfindelse ved screeningsmetoder bør ligge mellem 30 og 140 %.- Der bør gennemføres separation af dioxiner fra interfererende chlorerede forbindelser som f.eks. PCB og chlorerede diphenylethere ved hjælp af relevante chromatografiske metoder (helst med florisil-, alumina- og/eller carbonkolonne).- Det bør være tilstrækkeligt med gaschromatografisk separation af isomerer (<  25 % topafstand mellem 1,2,3,4,7,8-HxCDF og 1,2,3,6,7,8-HxCDF).- Bestemmelse bør foretages ved hjælp af EPA-metode 1613, revision B "Tetra-through octa-chlorinated dioxins and furans by isotope dilution HRGC/HRMS", eller en anden metode, der opfylder tilsvarende krav.- Forskellen mellem øvre og nedre niveau bør ikke overstige 20 % for foderstoffer med en dioxinforurening, der ligger på eller over grænseværdien. For foderstoffer med en forurening, der ligger et godt stykke under grænseværdien, kan der være en difference på 25-40 %.7. Screeningsanalysemetoder7.1. IndledningI forbindelse med screeningsmetoden kan der anvendes forskellige analysefremgangsmåder: ren screening eller en kvantitativ indfaldsvinkel.Screening alenePrøvernes reaktion sammenlignes med reaktionen for en referenceprøve, som ligger på det relevante niveau. Prøver med en reaktion, der ligger under referenceprøvens, erklæres negative, men dem med en højere reaktion formodes at være positive. Krav:- Hver analyserække skal omfatte en blindprøve og referenceprøve(r), som ekstraheres og analyseres samtidig under identiske betingelser. Referenceprøven skal udvise en klart kraftigere reaktion end en blindprøve.- Der bør anvendes ekstra referenceprøver på 0,5 og 2 gange det relevante niveau for at vise analysens egen præstation inden for det interval, der er relevant for kontrollen af det relevante niveau.- Når andre matrixer analyseres, skal referenceprøvens/-prøvernes egnethed godtgøres, helst ved at inddrage prøver, som HRGC/HRMS har vist har et TEQ-niveau, der nogenlunde svarer til indholdet i referenceprøven, eller i en blindprøve tilsat standard op til det pågældende niveau.- Da interne standarder ikke kan anvendes i bioassays, er repeterbarhedsanalyser meget vigtige for at tilvejebringe oplysninger om standardafvigelsen inden for en og samme analyserække. Variationskoefficienterne bør ligge under 30 %.- For bioassays vedkommende bør målforbindelser, mulige interferenser og højeste tolererede værdier for blindprøver fastlægges.Kvantitativ indfaldsvinkelDen kvantitative metode forudsætter standardfortyndingsrækker, dobbelt eller tredobbelt oprensning og måling samt blindprøve og kontrol af genfindelse. Resultatet kan udtrykkes som TEQ, idet det antages, at de forbindelser, der afføder signalet, er i overensstemmelse med TEQ-princippet. Det kan ske ved at anvende TCDD (eller en dioxin/furan-standardblanding) til at frembringe en kalibreringskurve til beregning af TEQ-niveauet i ekstraktet og dermed i prøven. Derefter foretages en korrektion for det TEQ-niveau, der er beregnet for en blindprøve (for at tage urenheder fra de anvendte opløsningsmidler og kemikalier i betragtning), og en genfindelse (som beregnes fra TEQ-niveauet i en kvalitetskontrolprøve, der ca. ligger på det relevante niveau). Det er vigtigt at bemærke, at en del af det genfindelsestab, der tilsyneladende viser sig, kan skyldes matrixvirkninger og/eller forskelle mellem TEF-værdierne i de pågældende bioassays og de officielle TEF-værdier, som WHO har fastsat.7.2. Krav til screeningsanalysemetoder- GC/MS-analysemetoder og bioassays kan anvendes til screening. For GC/MS-metoder kan kravene i punkt 6 anvendes. Der er fastsat specifikke krav til cellebaserede bioassays i punkt 7.3 og til analysekitbaserede bioassays i punkt 7.4.- Det er nødvendigt med oplysninger om antallet af falsk positive og falsk negative resultater fra en stor mængde stikprøver, der ligger under og over grænseværdierne eller indsatsgrænserne, i sammenligning med TEQ-indholdet som bestemt ved en verifikationsmetode. Den faktiske andel af falsk negative prøver bør ligge under 1 %. Andelen af falsk positive prøver bør være tilstrækkeligt lav til, at screening med fordel kan anvendes.- Positive resultater skal altid bekræftes ved hjælp af en verifikationsmetode (HRGC/HRMS). Prøver inden for et stort TEQ-interval bør endvidere bekræftes ved HRGC/HRMS (ca. 2-10 % af de negative prøver). Der bør foreligge oplysninger om overensstemmelsesgraden mellem bioassay- og HRGC/HRMS-resultater.7.3. Specifikke krav til cellebaserede bioassays- Når der gennemføres et bioassay, kræves der ved hver analyse en referencekoncentrationsrække af TCDD eller en dioxin/furan-blanding (fuld dosis-respons-kurve med R2  > 0,95). Til screeningsformål kan der dog anvendes en udvidet lavniveaukurve til analyse af prøver med lavt indhold.- Der bør anvendes en TCDD-referencekoncentration (på ca. tre gange bestemmelsesgrænsen) på et kvalitetskontrolskema til resultatet af bioassayet over et konstant tidsrum. Et alternativ kunne være en referenceprøves relative reaktion i sammenligning med TCDD-kalibreringslinjen, da cellernes reaktion kan påvirkes af mange faktorer.- Kvalitetskontrolkort (QC) for hver type referencemateriale bør registreres og kontrolleres for at sikre, at resultatet er i overensstemmelse med de fastsatte retningslinjer.- Navnlig med henblik på kvantitative beregninger skal induktionen af den anvendte prøveopløsning ligge inden for den lineære del af reaktionskurven. Prøver, der ligger over reaktionskurvens lineære del, skal opløses og analyses igen. Derfor anbefales det at analysere mindst tre eller flere opløsninger på én gang.- Standardafvigelsen bør ikke udgøre over 15 % i tredobbelt bestemmelse for hver prøveopløsning og ikke over 30 % mellem tre indbyrdes uafhængige forsøg.- Påvisningsgrænsen kan sættes til tre gange standardafvigelsen i forhold til blindprøven af opløsningsmiddel eller til baggrundsreaktionen. Man kan også anvende en reaktion, der ligger over baggrunden (induktionsfaktor fem gange blindprøven af opløsningsmiddel), beregnet i forhold til dagens kalibreringskurve. Bestemmelsesgrænsen kan sættes til fem til seks gange standardafvigelsen i forhold til blindprøven af opløsningsmiddel eller til baggrundsreaktionen, eller man kan anvende en reaktion, der ligger klart over baggrunden (induktionsfaktor ti gange blindprøven af opløsningsmiddel), beregnet i forhold til dagens kalibreringskurve.7.4. Specifikke krav til analysekitbaserede bioassays(2)- Producentens vejledning om prøveforberedelse og analyser skal følges.- Analysekit, hvis udløbsdato er overskredet, bør ikke anvendes.- Materialer eller bestanddele, der er beregnet til at blive anvendt sammen med andre kit, bør ikke anvendes.- Analysekit bør opbevares inden for det interval, der er angivet for opbevaringstemperatur, og anvendes ved den angivne anvendelsestemperatur.- Påvisningsgrænsen for immunassays bestemmes som tre gange standardafvigelsen baseret på tidobbelt analyse af blindprøven divideret med hældningsværdien af den lineære regressionsligning.- Der bør anvendes referencestandarder til analyser i laboratoriet for at sikre, at reaktionen på standarden ligger inden for et acceptabelt interval.8. Indberetning af resultaterSå vidt den anvendte analyseprocedure tillader det, bør analyseresultaterne omfatte værdierne for de enkelte PCDD/F- og PCB-kongenere og registreres som nedre koncentrationer, øvre koncentrationer og middelkoncentrationer, med henblik på at registreringen af resultater omfatter så mange oplysninger som muligt, så resultaterne kan fortolkes i overensstemmelse med specifikke krav.Rapporten skal også oplyse om prøvens fedtindhold og om, hvilken metode der er anvendt til fedtekstraktion.Tallene for genfindelse af de enkelte interne standarder skal stilles til rådighed, hvis genfindelsen ligger uden for det interval, der er angivet i punkt 6, hvis grænseværdierne er overskredet, og i øvrige tilfælde efter anmodning.(1) EFT L 246 af 29.8.1981, s. 32.(2) Der er endnu ikke fremlagt dokumentation for, at analysekitbaserede bioassays, der findes i handelen, er tilstrækkeligt følsomme og pålidelige til, at de kan anvendes til screening for forekomst af dioxin på de krævede niveauer i prøver af fødevarer og foder.


Avis juridique important

|

31986L0431

Kommissionens syvende direktiv 86/431/EØF af 24. juni 1986 om tilpasning til den tekniske udvikling af Rådets direktiv 67/548/EØF om tilnærmelse af lovgivningen om klassificering, emballering og etikettering af farlige stoffer

EF-Tidende nr. L 247 af 01/09/1986 s. 0001 - 0041 den finske specialudgave: kapitel 13 bind 16 s. 0003  den svenske specialudgave: kapitel 13 bind 16 s. 0003

KOMMISSIONENS SYVENDE DIREKTIV af 24. juni 1986 om tilpasning til den tekniske udvikling af Raadets direktiv 67/548/EOEF om tilnaermelse af lovgivningen om klassificering, emballering og etikettering af farlige stoffer (86/431/EOEF)KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab,under henvisning til Raadets direktiv 67/548/EOEF af 27. juni 1967 om tilnaermelse af lovgivningen om klassificering, emballering og etikettering af farlige stoffer(1), senest aendret ved direktiv 79/831/EOEF(2), saerlig artikel 19,(1)EFT nr. 196 af 16. 8. 1967, s. 1.(2)EFT nr. L 259 af 15. 10. 1979, s. 1.og ud fra foelgende betragtninger: Bilag I til direktiv 67/548/EOEF indeholder en liste over farlige stoffer samt retningslinjer for de enkelte stoffers klassificering og etikettering; ved gennemgang af listen over farlige stoffer har der paa baggrund af den aktuelle videnskabelige og tekniske viden vist sig behov for at tilpasse denne liste, naermere bestemt at aendre visse stoffers klassificering og etikettering, at tydeliggoere visse navne, at korrigere visse CAS-numre (Chemical Abstract Service) og at optage flere stoffer paa listen;bilag II til direktiv 67/548/EOEF viser faresymboler og farebetegnelser; paa baggrund af den stoerre viden kan en af farebetegnelserne formuleres bedre paa tysk;bilag III og IV til direktiv 67/548/EOEF indeholder angivelser af de saerlige risici (R-saetninger) og forsigtighedsregler (S-saetninger); visse R- og S-saetninger kan formuleres bedre paa dansk; paa baggrund af den stoerre viden er det paakraevet at indfoere nye forsigtighedsregler;bilag VI, D, til direktiv 67/548/EOEF indeholder en vejledning i klassificering og etikettering af farlige stoffer og praeparater; det er i dette bilag paakraevet at aendre visse kriterier for valg af saetninger til angivelse af de saerlige risici (R-saetninger) og at fastlaegge kriterierne for valg af en ny forsigtighedsregel (S-saetning);de i dette direktiv fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra Udvalget for tilpasning til den tekniske udvikling af direktiverne om fjernelse af tekniske hindringer for samhandelen med farlige Stoffer og Praeparater -UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV: Artikel 1 I direktiv 67/548/EOEF foretages foelgende aendringer: 1.Bilag I (liste over farlige stoffer): 1. Efter note D i forordet til bilag I indsaettes: »Note EFor stoffer maerket med note E skal ordet »ogsaa« tilfoejes foer risikosaetningerne R 20, R 21, R 22, R 23, R 24, R 25, R 26, R 27 og R 28 og alle kombinationer af disse risikosaetninger.Eksempler: R 23: Ogsaa giftig ved indaandingR 27 / R 28: Ogsaa meget giftig ved hudkontakt og ved indtagelse.«2. Betegnelsen og CAS-nummeret for samt klassificeringen og etiketteringen af foelgende stoffer erstattes med den i bilag I til dette direktiv anfoerte: Nr. 016-023-00-4Nr. 016-027-00-6Nr. 048-008-00-3Nr. 601-020-00-8Nr. 602-010-00-6Nr. 602-021-00-6Nr. 603-026-00-6Nr. 603-046-00-5Nr. 603-070-00-6Nr. 608-003-00-4Nr. 609-002-00-1Nr. 612-022-00-3Nr. 612-042-00-23. De stoffer, der er anfoert i bilag II til dette direktiv, indsaettes.2. Bilag II (faresymboler og farebetegnelser): Paa tysk erstattes »Gesundheitsschaedlich« ved siden af symbolet »Xn« i bilag II med »Mindergiftig (Gesundheitsschaedlich)«.3. Bilag III (arten af de saerlige risici, der er forbundet med de farlige stoffer): 1. Paa dansk erstatter foelgende R-saetninger de i bilaget anfoerte R-saetninger: »R 21 Farlig ved hudkontakt R 24 Giftig ved hudkontakt R 27 Meget giftig ved hudkontakt R 33 Kan ophobes i kroppen efter gentagen brug R 39 Fare for varig skade paa helbred R 40 Mulighed for varig skade paa helbred R 42 Kan give allergi ved indaanding R 43 Kan give allergi ved kontakt med huden«.2. Paa dansk erstatter foelgende kombinationer af R-saetninger de i bilaget anfoerte kombinationer: »R 20 / 21 Farlig ved indaanding og ved hudkontakt R 21 / 22 Farlig ved hudkontakt og ved indtagelse R 20 / 21 / 22 Farlig ved indaanding, ved hudkontakt og ved indtagelse R 23 / 24 Giftig ved indaanding og ved hudkontakt R 24 / 25 Giftig ved hudkontakt og ved indtagelse R 23 / 24 / 25 Giftig ved indaanding, ved hudkontakt og ved indtagelse R 26 / 27 Meget giftig ved indaanding og ved hudkontakt R 27 / 28 Meget giftig ved hudkontakt og ved indtagelse R 26 / 27 / 28 Meget giftig ved indaanding, ved hudkontakt og ved indtagelse R 42 / 43 Kan give allergi ved indaanding og ved kontakt med huden«.4.Bilag IV (forsigtighedsregler med hensyn til farlige stoffer): 1.Foelgende saetning indsaettes: «S 53: ES: Evitese la exposición - recábense instrucciones especiales antes del usoDA: Undgaa enhver kontakt - indhent saerlige anvisninger foer brugDE: Exposition vermeiden - vor Gebrauch besondere Anweisungen einholenEL: Áðïoeaaýãaaôaa ôçí Ýêèaaóç - aaoeïaeéáóôaassôaa ìaa aaéaeéêÝò ïaeçãssaaò ðñéí ôçí ÷ñçóéìïðïssçóçEN : Avoid exposure - obtain special instruction before useFR : Éviter l'exposition - se procurer des instructions spéciales avant l'utilisationIT : Evitare l'esposizione - procurarsi speciali istruzioni prima dell'usoNL : Blootstelling vermijden - vóór gebruik speciale aanwijzingen raadplegenPT : Evitar a exposição - obter instruções especiais antes da utilização»;2. Paa dansk erstatter foelgende S-saetninger de i bilaget anfoerte S-saetninger: » S 26 Kommer stoffet i oejnene, skylles straks grundigt med vand og laege kontaktes S 28 Kommer stof paa huden vaskes straks med store maengder...(angives af producenten eller importoeren) S 30 Haeld aldrig vand paa eller i produktet S 36 Brug saerligt arbejdstoej S 37 Brug egnede beskyttelseshandsker under arbejdet S 38 Brug egnet aandedraetsvaern, his effektiv ventilation ikke er mulig S 39 Brug beskyttelsesbriller/ansigtsskaerm under arbejdet S 41 Undgaa at indaande roegen ved brand eller eksplosion S 43 Brug...ved brandslukning (den noejagtige type brandslukningsudstyr engives af producenten eller importoeren. Saafremt vand ikke maa bruges tilfoejes: »Brug ikke vand«)S 45 Ved ulykkestilfaelde eller ved ildebefindende er omgaaende laegebehandling noedvendig; vis etiketten, hvis det er muligt«.3. Paa dansk erstatter foelgende kombinationer af S-saetninger de i bilaget anfoerte kombinationer: » S 20 / 21 Der maa ikke spises, drikkes eller ryges under brugen S 36 / 37 Brug saerligt arbejdstoej og egnede beskyttelses-handsker S 36 / 39 Brug saerligt arbejdstoej og egnede beskyttelses-briller/ensigtsskaerm  S 37 / 39 Brug egnede beskyttelseshandsker og -briller/ansigtsskaerm under arbejdet S 36 / 37 / 39 Brug saerligt arbejdstoej, egnede beskyttelses-handsker og -briller/ansigtsskaerm«.5. Bilag VI, D (vejledning i klassificering og etikettering af farlige stoffer og praeparater): 1. I punkt 2.4.10 (lokalirriterende), andet afsnit (kriterier for brug af R 36 Irriterer oejnene), erstattes i den sidste saetning »hvor vaerdien skal vaere lig med 3« med »hvor vaerdien skal vaere 2,5 eller derover«.2. Foelgende generelle kriterier for valg al sikkerhedssaetning S 53 indsaettes efter de generelle kriterier for S 52 sidst i punkt 4: » S 53: Undgaa enhver kontakt - indhent saelige anvisninger foer brug - anvendes til: - kraeftfremkaldende, mutagene og/eller teratogene stoffer og praeparater.- Anvendelseskriterier: - obligatorisk for ovennaevnte stoffer og praeparater, til hvilke R 45, R 46 og/eller R 47 skal anvendes«.Artikel 2Medlemsstaterne vedtager og offentliggoer inden den 1. juli 1987 de bestemmelser, der er noedvendige for at efterkomme dette direktiv, og underretter straks Kommissionen herom.De anvender disse bestemmelser senest fra den 31. december 1987Arikel 3Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.Udfaerdiget i Bruxelles, den 24. juni 1986.Paa kommissionens vegneStanley CLINTON DAVISMedlem af KommissionenANEXO I - BILAG I - ANHANG I - ÐÁÑÁÑÔÇÌÁ É - ANNEX I - ANNEXE I - ALLEGATO I - BIJLAGE I - ANEXO I>START GRAFIK>ES: sulfato de dimetiloDA: dimethylsulfatDE: DimethylsulfatEL: Èaaééêueò aeéìaaèõëaaóôÝñáòEN: dimethyl sulphateFR: sulfate de diméthyleIT: dimetilsolfatoNL: dimethylsulfaatPT: sulfato de dimetilo>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>ES: sulfato de dietiloDA: diethylsulfatDE: DiethylsulfatEL: Èaaééêueò aeéáéèõëaaóôÝñáòEN: diethyl sulphateFR: sulfate de diéthyleIT: dietilsolfatoNL: diëthylsulfaatPT: sulfato de dietilo>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>ES: cloruro de cadmioDA: cadmiumchloridDE: CadmiumchloridEL: ×ëùñéïý÷ï êUEaeìéïEN: cadmium chlorideFR: chlorure de cadmiumIT: cadmio cloruroNL: cadmiumchloridePT: cloreto de cádmio>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>ES: bencenoDA: benzenDE: BenzolEL: ÂaaíaeueëéïEN: benzeneFR: benzèneIT: benzeneNL: benzeenPT: benzeno>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>ES: 1,2-dibromoetano; dibromuro de etilenoDA: 1,2-dibromethan; ethylendibromidDE: 1,2-Dibromethan; EthylendibromidEL: 1,2-aeéâñùìïáéèUEíéï áéèõëaaíïaeéâñùìssaeéïEN: 1,2-dibromoethane; ethylene dibromideFR: 1,2-dibromoéthane; dibromure d'éthylèneIT: 1,2-dibromoetano; etilene dibromuroNL: 1,2-dibroomethaan; ethyleendibromidePT: 1,2-dibromoetano; dibrometo de etileno>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>ES: 1,2-dibromo-3-cloropropanoDA: 1,2-dibrom-3-chlorpropanDE: 1,2-Dibrom-3-chlorpropanEL: 1,2-aeéâñùìï-3-÷ëùñïðñïðUEíéïEN: 1,2-dibromo-3-chloropropaneFR: 1,2-dibromo-3-chloropropaneIT: 1,2-dibromo-3-chloropropanoNL: 1,2-dibroom-3-chloorpropaanPT: 1,2-dibromo-3-chloropropano>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>ES: 1-cloro-2,3-epoxipropano; epiclorohidrinaDA: 1-chlor-2,3-epoxypropan; epichlorhydrinDE: 1-Chlor-2,3-epoxypropan; EpichlorhydrinEL: 1-÷ëùñï-2,3-aaðïîõðñïðUEíéï* aaðé÷ëùñõaeñssíçEN: 1-chloro-2,3-epoxypropane; epichlorohydrinFR: 1-chloro-2,3-époxypropane; épichlorhydrineIT: 1-cloro-2,3-epossipropano; epicloridrinaNL: 1-chloor-2,3-epoxypropaan; epichloorhydrinePT: 1-cloro-2,3-epoxipropano; epicloridrina>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>ES: eter diclorometílico; eter bisclorometílicoDA: bis(chlormethyl)ether; dichlordimethyletherDE: Bis(chlormethyl)etherEL: AEéó(÷ëùñïìaaèõë)áéèÝñáòEN: bis (chloromethyl) etherFR: oxyde de bis(chlorométhyle); éther bis (chlorométhylique)IT: ossido di bis (clorometile); bis (clorometil) etereNL: bis(chloormethyl)ether; dichloordimethyletherPT: éter bis(clorometilico); óxido de bis (clorometilo)>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>ES: 2-amino-2-metil-1-propanolDA: 2-amino-2-methylpropanolDE: 2-Amino-2-methylpropanolEL: 2-áìéíï-2-ìaaèõëïðñïðáíueëçEN: 2-amino-2-methylpropanolFR: 2-amino-2-méthylpropanolIT: 2-amino-2-metilpropanoloNL: 2-amino-2-methylpropanolPT: 2-amino-2-metilpropanol>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>ES: acrilonitriloDA: acrylonitrilDE: AcrylnitrilEL: ÁêñõëïíéôñssëéïEN: acrylonitrileFR: acrylonitrileIT: acrilonitrileNL: acrylnitrilPT: acrilonitrilo>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>ES: 2-nitropropanoDA: 2-nitropropanDE: 2-NitropropanEL: 2-íéôñïðñïðUEíéïEN: 2-nitropropaneFR: 2-nitropropaneIT: 2-nitropropanoNL: 2-nitropropaanPT: 2-nitropropano>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>ES: 2-naftilaminaDA: 2-naphthylaminDE: 2-NaphthylaminEL: 2-íáoeèõëáìssíçEN: 2-naphthylamineFR: 2-naphtylamineIT: 2-naftilaminaNL: 2-naftylaminePT: 2-naftilamina>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>ES: bencidina; 4,4'-diaminobifeniloDA: benzidin; 4,4'-diaminobiphenylDE: Benzidin; 4,4'-DiaminobiphenylEL: Âaaíaeéaessíç* 4,4¢-aeéáìéíïaeéoeáéíýëéïEN: benzidine; 4,4'-diaminobiphenyl; biphenyl-4,4'-ylenediamineFR: benzidine; 4,4'-diaminobiphényleIT: benzidina; 4,4'-diaminobifenileNL: benzidine; 4,4'-diaminobifenylPT: benzidina; 4,4'-diaminobifenilo>SLUT GRAFIK>ANEXO II - BILAG II - ANHANG II - ÐÁÑÁÑÔÇÌÁ II - ANNEX II - ANNEXE II - ALLEGATO II - BIJLAGE II - ANEXO II >START GRAFIK> ES: trialquilboranosDA: trialkylboranerDE: TrialkylboraneEL: ÔñéáëêõëïâïñUEíéáEN: trialkylboranesFR: trialkylboranesIT: trialchilboraniNL: trialkylboranenPT: trialquilboranos>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>ES: borato de trimetiloDA: trimethylboratDE: TrimethylboratEL: âïñéêueò ôñéìaaèõëaaóôÝñáòEN: trimethyl borateFR: borate de triméthyleIT: trimetil boratoNL: trimethylboraatPT: borato de trimetilo>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>ES: carbonato de sodioDA: natriumcarbonatDE: NatriumcarbonatEL: áíèñáêéêue íUEôñéïEN: sodium carbonateFR: carbonate de sodiumIT: sodio carbonatoNL: natriumcarbonaatPT: carbonato de sódio>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>ES: cloruro de calcioDA: calciumchloridDE: CalciumchloridEL: ÷ëùñéïý÷ï áóâÝóôéïEN: calcium chlorideFR: chlorure de calciumIT: calcio cloruroNL: calciumchloridePT: cloreto de cálcio>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>ES: cloruro de amonioDA: ammoniumchloridDE: AmmoniumchloridEL: ÷ëùñéïý÷ï áììþíéïEN: ammonium chlorideFR: chlorure d'ammoniumIT: ammonio cloruroNL: ammoniumchloridePT: cloreto de amónio>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>Nota EES: cromatos de cinc, incluido el cromato de cinc y de potasioDA: zinkchromater, herunder zinkkaliumchromatDE: Zinkchromate einschliesslich ZinkkaliumchromatEL: ÷ñùìéêUE oeaaõaeáñãýñïõ, ðaañéëáìâáíïìÝíïõ ôïõ ÷ñùìéêïý ôïõ oeaaõaeáñãýñïõ êáé êáëssïõEN: zinc chromates including zinc potassium chromateFR: chromates de zinc y compris le chromate de zinc et potassiumIT: zinco cromati, compresi il cromato di zinco e potassioNL: zinkchromaat met inbegrip van zinkkaliumchromaatPT: cromatos de zinco, incluindo o cromato de zinco e potássio>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>ES: cromato de calcioDA: calciumchromatDE: CalciumchromatEL: ÷ñùìéêue áóâÝóôéïEN: calcium chromateFR: chromate de calciumIT: calcio cromatoNL: calciumchromaatPT: cromato de cálcio>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>ES: cromato de estroncioDA: strontiumchromatDE: StrontiumchromatEL: ÷ñùìéêue óôñueíôéïEN: strontium chromateFR: chromate de strontiumIT: stronzio cromatoNL: strontiumchromaatPT: cromato de estrôncio>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>ES: cloruro de cobre (I)DA: kobber (I) chlorid; cuprochloridDE: Kupfer (I)-chloridEL: ÷ëùñéïý÷ïò ÷áëêueò (I)EN: copper (I) chloride; copper chlorideFR: chlorure de cuivre (I); chlorure cuivreuxIT: cloruro di rame (I); cloruro rameosoNL: koper(I)chloride; cuprochloridePT: cloreto de cobre (I)>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>ES: óxido de cobre (I); óxido cuprosoDA: dikobberoxid; kobber (I) oxid; cuprooxidDE: Dikupferoxid; Kupfer (I)-oxidEL: ïîaassaeéï ôïõ ÷áëêïý (I)EN: dicopper oxide; copper (I) oxideFR: oxyde de cuivre (I); oxyde cuivreuxIT: ossido di rame (I); ossido rameosoNL: dikoperoxide; koper(I)oxidePT: óxido de cobre (I); óxido cuproso>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>ES: naftenato de cobreDA: kobbernaphthenatDE: KupfernaphthenatEL: íáoeèaaíéêueò ÷áëêueòEN: copper naphthenateFR: naphténate de cuivreIT: rame naftenatoNL: kopernaftenaatPT: naftenato de cobre>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>ES: éter clorometil-metiloDA: chlormethylmethylether; chlordimethyletherDE: Chlormethyl-methylether; ChlordimethyletherEL: ÷ëùñïìaaèõëï-ìaaèõëéêueò áéèÝñáò* ÷ëùñïaeéìaaèõëéêueò áéèÝñáòEN: chlormethyl methyl ether; chlorodimethyl etherFR: oxyde de chlorométhyle et de méthyle; éther chlorodiméthyliqueIT: clorometil (metil) ossido; clorometil (metil) etereNL: chloormethyl-methylether; chloordimethyletherPT: éter clorodimetilico; óxido de clorometilo e de metilo>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>ES: but-2-ino-1,4-diol; 2-butino-1,4-diolDA: but-2-yn-1,4-diol; 2-butyn-1,4-diolDE: But-2-in-1,4-diol; 2-Butin-1,4-diolEL: 2-âïõôéíï-1,4-aeéueëçEN: but-2-yne-1,4-diol; 2-butyne-1,4-diolFR: but-2-yne-1,4-diol; 2-butyne-1,4-diolIT: but-2-in-1,4-diolo; 2-butin-1,4-dioloNL: but-2-yn-1,4-diol; 2-butyn-1,4-diolPT: but-2-ino-1,4-diol; 2-butino-1,4-diol>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>ES: 1-dimetilaminopropan-2-ol; dimepranol (DCI)DA: 1-dimethylaminopropan-2-ol; dimepranol (INN)DE: 1-Dimethylaminopropan-2-ol; Dimepranol (INN)EL: 1-aeéìaaèõëáìéíïðñïðáíueëç-2* aeéìaaðñáíueëç (INN)EN: 1-dimethylaminopropan-2-ol; dimepranol (INN)FR: 1-diméthylaminopropane-2-ol; 1-diméthylamino-2-propanol; dimépranol (DCI)IT: 1-dimetilaminopropan-2-olo; dimepranol (DCI)NL: 1-dimethylaminopropan-2-ol; dimepranol (INN)PT: 1-dimetilaminopropano-2-ol; dimepranol (DCI)>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>ES: prop-2-ino-1-ol; 2-propino-1-ol; alcohol propargílicoDA: prop-2-yn-1-ol; propargylalkoholDE: Prop-2-in-1-ol; PropargylalkoholEL: 2-ðñïðéí-1-ueëç* ðñïðáñãõëéêÞ áëêïueëçEN: prop-2-yn-1-ol; propargyl alcoholFR: prop-2-yne-1-ol; 2-propyne-1-ol; alcool propargyliqueIT: prop-2-in-1-olo; alcole propargilicoNL: prop-2-yn-1-ol; propargylalcoholPT: prop-2-ino-1-ol; álcool propargílico>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>ES: 2,2'-metiliminodietanol; N-metildietanolaminaDA: 2,2'-methyliminodiethanol; N-methyldiethanolaminDE: 2,2'-Methyliminodiethanol; N-MethyldiethanolaminEL: 2,2'-ìaaèõëéìéíïaeéáéèáíueëç* Í-ìaaèõëïaeéáéèáíïëáìssíçEN: 2,2'-(methylimino)diethanol; N-methyldiethanolamineFR: 2,2'-méthyliminodiéthanol; N-méthyldiéthanolamineIT: 2,2'-metiliminodietanolo; N-metildietanolaminaNL: 2,2'-methyliminodiëthanol; N-methyldiëthanolaminePT: 2,2'-metiliminodietanol; N-metildietanolamina>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>ES: 2-metilaminoetanol; N-metil-2-etanolaminaDA: 2-methylaminoethanol; N-methyl-2-aminoethanol; N-methyl-2-ethanolaminDE: 2-Methylamino-ethanol; N-MethylethanolaminEL: 2-ìaaèõëáìéíïáéèáíueëç* Í-ìaaèõëáéèáíïëáìssíçEN: 2-methylaminoethanol; N-methyl-2-ethanolamine; N-methyl-2-amino ethanolFR: 2-méthylaminoéthanol; N-méthyléthanolamineIT: 2-metilaminoetanolo; N-metiletanolaminaNL: 2-methylaminoëthanol; N-methyl-2-aminoëthanol; N-methyl-2-ethanolaminePT: 2-metilaminoetanol; N-metiletanolamina>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>ES: 2,2'-tiodietanol; tiodiglicolDA: 2,2'-thiodiethanol; thiodiglycolDE: 2,2'-Thiodiethanol; ThiodiglykolEL: 2,2'-èaaéïaeéáéèáíueëç* èaaéïaeéãëõêueëçEN: 2,2'-thiodiethanol; thiodiglycolFR: 2,2'-thiodiéthanol; thiodiglycolIT: tiodiglicol; 2,2'-tiodietanoloNL: 2,2'-thiodiëthanol; thiodiglycolPT: 2,2'-tiodietanol; tiodiglicol>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>ES: 1-aminopropan-2-ol; isopropanolaminaDA: 1-aminopropan-2-ol; isopropanolaminDE: 1-Aminopropan-2-ol; IsopropanolaminEL: 1-áìéíï-ðñïðáíueëç-2* éóïðñïðáíïëáìssíçEN: 1-aminopropan-2-ol; isopropanolamineFR: 1-amino-2-propanol; isopropanolamineIT: 1-aminopropan-2-olo; isopropanolaminaNL: 1-aminopropan-2-ol; isopropanolaminePT: 1-amino-2-propanol; isopropanolamina>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>ES: 1,1'-iminodipropan-2-ol; diisopropanolaminaDA: 1,1'-iminodipropan-2-ol; diisopropanolaminDE: 1,1'-Iminodipropan-2-ol; DiisopropanolaminEL: 1,1'-éìéíïaeé-ðñïðáíueëç-2* aeé-éóïðñïðõëáìssíçEN: 1,1'-iminodipropan-2-ol; di-isopropanolamineFR: 1,1'-iminodi-2-propanol; diisopropanolamineIT: 1,1'-iminodi-2-propanolo; diisopropanolaminaNL: 1,1'-iminodipropan-2-ol; diisopropanolaminePT: 1,1'-iminodipropano-2-ol; diisopropanolamina>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>ES: 1,2-dihidroxibenceno; pirocatecolDA: dihydroxybenzen; pyrocatecholDE: 1,2-Dihydroxybenzol; BrenzcatechinEL: ðõñïêáôaa÷ueëçEN: 1,2-dihydroxybenzene; pyrocatecholFR: 1,2-dihydroxybenzène; pyrocatécholIT: 1,2-diidrossibenzene; pirocatecoloNL: 1,2-dihydroxybenzeen; pyrocatecholPT: 1,2-diidroxibenzeno; pirocatecol>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>ES: ácido butíricoDA: butansyre, smoersyreDE: ButtersaeureEL: âïõôõñéêue ïîýEN: butyric acidFR: acide butyriqueIT: acido butirricoNL: boterzuurPT: ácido butírico>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>ES: cloruro de butiriloDA: butyroylchloridDE: ButyrylchloridEL: âïõôõñï÷ëùñssaeéïEN: butyryl chlorideFR: chlorure de butyryleIT: butirrile cloruroNL: butyrylchloridePT: cloreto de butirilo>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>ES: acetoacetato de metiloDA: methylacetoacetat; aceteddikesyremethylesterDE: Methylacetoacetat; AcetessigsaeuremethylesterEL: áêaaôïîaaéêueò ìaaèõëaaóôÝñáòEN: methyl acetoacetateFR: acétoacétate de méthyleIT: metile acetoacetatoNL: methylacetoacetaatPT: acetoacetato de metilo>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>ES: cloroformiato de butilo; ester butílico del ácido clorofórmicoDA: butylchlorformiat; chlormyresyrebutylesterDE: Butylchlorformiat; ChlorameisensaeurebutylesterEL: ÷ëùñïìõñìçêéêueò âïõôõëaaóôÝñáòEN: butyl chloroformate; chloroformic acid butyl esterFR: chloroformiate de butyle; chloroformiate de n-butyleIT: butile cloroformiatoNL: n-butylchloorformiaatPT: cloroformato de butilo; cloroformato de n-butilo>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>ES: ácido 2-cloropropiónicoDA: 2-chlorpropionsyreDE: 2-ChlorpropionsaeureEL: 2-÷ëùñïðñïðéïíéêue ïîýEN: 2-chloropropionic acidFR: acide 2-chloropropioniqueIT: acido 2-cloropropionicoNL: 2-chloorpropionzuurPT: ácido 2-cloropropiónico>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>ES: cloruro de isobutiriloDA: isobutyroylchloridDE: IsobutyrylchloridEL: éóïâïõôõñõëï÷ëùñssaeéïEN: isobutyryl chlorideFR: chlorure d'isobutyryleIT: isobutirile cloruroNL: isobutyrylchloridePT: cloreto de isobutirilo>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>ES: bis (cloroformiato) de oxidietilenoDA: oxydiethylenbis(chlorformiat)DE: Oxydiethylenbis(chlorformiat)EL: aeéó(÷ëùñïìõñìçêéêue) ïîõaeéáéèõëÝíéïEN: oxydiethylene bis(chloroformate)FR: bis(chloroformiate) d'oxydiéthylène; bis(chloroformiate) de diéthylène-glycolIT: ossidietilen bis (cloroformiato)NL: oxydiëthyleenbis(chloorformiaat)PT: bis(cloroformato) de oxidietileno; bis(cloroformato) de dietílenoglicol>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>ES: cloroformiato de n-propiloDA: n-propylchlorformiat; chlormyresyrepropylesterDE: n-Propylchlorformiat; ChlorameisensaeurepropylesterEL: ÷ëùñïìõñìçêéêueò ðñïðõëaaóôÝñáòEN: propyl chloroformate; chloroformic acid propylester; n-propyl chloroformateFR: chloroformiate de propyle; chloroformiate de n-propyleIT: n-propil cloroformiatoNL: n-propylchloorformiaatPT: cloroformato de propilo; cloroformato de n-propílo>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>ES: ácido valéricoDA: pentansyre; valerianesyreDE: ValeriansaeureEL: âáëaañéáíéêue ïîýEN: valeric acidFR: acide valériqueIT: acido valerianicoNL: valeriaanzuurPT: ácido valérico>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>ES: ácido adípicoDA: adipinsyreDE: AdipinsaeureEL: áaeéðéêue ïîýEN: adipic acidFR: acide adipiqueIT: acido adipicoNL: adipinezuurPT: ácido adípico>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>ES: ácido metanosulfónicoDA: methansulfonsyreDE: MethansulfonsaeureEL: ìaaèáíïóïõëoeïíéêue ïîýEN: methanesulphonic acidFR: acide méthanesulfoniqueIT: acido metansolfonicoNL: methaansulfonzuurPT: ácido metanossulfónico>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>ES: ácido fumáricoDA: fumarsyreDE: FumarsaeureEL: oeïõìáñéêue ïîýEN: fumaric acidFR: acide fumariqueIT: acido fumaricoNL: fumaarzuurPT: ácido fumárico>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>ES: oxalato de dietilo; éster dietílico del ácido oxálicoDA: diethyloxalat; ethyloxalatDE: Diethyloxalat; OxalsaeurediethylesterEL: ïîáëéêueò aeéáéèõëaaóôÝñáòEN: oxalic acid diethylester; diethyl oxalateFR: oxalate de diéthyle; oxalate d'éthyleIT: dietile ossalato; etile ossalatoNL: diëthyloxalaatPT: oxalato de dietilo; oxalato de etilo>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>ES: cloruro de guanidinioDA: guanidinhydrochlorid; guanidiniumchloridDE: Guanidiniumchlorid; GuanidinhydrochloridEL: õaeñï÷ëùñéêÞ ãïõáíéaessíçEN: guanidinium chloride; guanadine hydrochlorideFR: chlorure de guanidiniumIT: guanidinio cloruroNL: guanidiniumchloridePT: cloreto de guanidinio>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>ES: benzonitriloDA: benzonitrilDE: BenzonitrilEL: âaaíaeïíéôñssëéïEN: benzonitrileFR: benzonitrileIT: benzonitrileNL: benzonitrilPT: benzonitrilo>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>ES: 2-clorobenzonitriloDA: 2-chlorbenzonitrilDE: 2-ChlorbenzonitrilEL: 2-÷ëùñïâaaíaeïíéôñssëéïEN: 2-chlorobenzonitrileFR: 2-chlorobenzonitrileIT: 2-clorobenzonitrileNL: 2-chloorbenzonitrilPT: 2-clorobenzonitrilo>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>ES: 5-nitroacenaftenoDA: 5-nitroacenaphthenDE: 5-NitroacenaphthenEL: 5-íéôñïáêaaíáoeèÝíéïEN: 5-nitroacenaphtheneFR: 5-nitroacénaphtèneIT: 5-nitroacenafteneNL: 5-nitroacenafteenPT: 5-nitroacenafteno>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>ES: 3,3'-diclorobencidinaDA: 3,3'-dichlorbenzidinDE: 3,3'-DichlorbenzidinEL: 3,3'-aeé÷ëùñïâaaíaeéaessíçEN: 3,3'-dichlorobenzidine; 3,3'-dichlorobiphenyl-4,4'-ylenediamineFR: 3,3'-dichlorobenzidineIT: 3,3'-diclorobenzidinaNL: 3,3'-dichloorbenzidinePT: 3,3'-diclorobenzidina>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>ES: sales de 3,3'-diclorobencidinaDA: salte af 3,3'-dichlorbenzidinDE: Salze von 3,3'-DichlorbenzidinEL: UEëáôá ôçò 3,3'-aeé÷ëùñïâaaíaeéaessíçòEN: salts of 3,3'-dichlorobenzidine; salts of 3,3'-dichlorobiphenyl-4,4'-ylenediamineFR: sels de 3,3'-dichlorobenzidineIT: 3,3'-diclorobenzidina saliNL: zouten van 3,3'-dichloorbenzidinePT: sais de 3,3'-diclorobenzidina>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>ES: sales de bencidinaDA: salte af benzidinDE: Salze von BenzidinEL: UEëáôá ôçò âaaíaeéaessíçòEN: salts of benzidineFR: sels de benzidineIT: benzidina saliNL: zouten van benzidinePT: sais de benzidina>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>ES: sales de 2-naftilaminaDA: salte af 2-naphthylaminDE: Salze von 2-NaphthylaminEL: UEëáôá ôçò 2-íáoeèõëáìssíçòEN: salts of 2-naphthylamineFR: sels de 2-naphtylamineIT: 2-naftilamina saliNL: zouten van 2-naftylaminePT: sais de 2-naftilamina>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>ES: 4-aminobifeniloDA: 4-aminobiphenylDE: 4-AminobiphenylEL: 4-áìéíïaeéoeáéíýëéïEN: biphenyl-4-ylamine; xenylamine; 4-aminobiphenylFR: 4-aminobiphényle; 4-biphénylylamineIT: 4-aminobifenileNL: 4-aminobifenylPT: 4-aminobifenilo; 4-bifenilamina>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>ES: sales de 4-aminobifeniloDA: salte af 4-aminobiphenylDE: Salze von 4-AminobiphenylEL: UEëáôá ôïõ 4-áìéíïaeéoeáéíõëssïõEN: salts of biphenyl-4-ylamine; salts of xenylamine; salts of 4-aminobiphenylFR: sels de 4-aminobiphényle; sels de 4-biphénylylamineIT: 4-aminobifenile saliNL: zouten van 4-aminobifenylPT: sais de 4-aminobifenilo; sais de 4-bifenilamina>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>ES: bencildimetilaminaDA: benzyldimethylaminDE: BenzyldimethylaminEL: âaaíaeõëïaeéìaaèõëáìssíçEN: benzyldimethylamineFR: benzyldiméthylamine; N,N-diméthylbenzylamineIT: benzildimetilaminaNL: benzyldimethylaminePT: benzildimetilamina>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>ES: 2-aminoetildimetilamina; 2-dimetilaminoetilaminaDA: 2-aminoethyldimethylamin; 2-dimethylaminoethylaminDE: 2-Aminoethyldimethylamin; 2-DimethylaminoethylaminEL: 2-áìéíïáéèõëïaeéìaaèõëáìssíç* 2-aeéìaaèõëáìéíïáéèõëáìssíçEN: 2-aminoethyldimethylamine; 2-dimethylaminoethylamineFR: 2-aminoëthyldimëthylamine; 2-diméthylaminoëthylamineIT: 2-aminoetildimetilamina; 2-dimetilaminoetilaminaNL: 2-aminoëthyldimethylamine; 2-dimethylaminoëthylaminePT: 2-aminoetildimetilamina; 2-dimetilaminoetilamina>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>ES: etildimetilaminaDA: ethyldimethylaminDE: EthyldimethylaminEL: áéèõëïaeéìaaèõëáìssíçEN: ethyldimethylamineFR: éthyldiméthylamine; N,N-diméthyléthylamineIT: etildimetilaminaNL: ethyldimethylaminePT: etildimetilamina>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>ES: dimetilnitrosamina; N-nitrosodimetilaminaDA: dimethylnitrosamin; N-nitrosodimethylaminDE: Dimethylnitrosamin; N-NitrosodimethylaminEL: aeéìaaèõëïíéôñïaeïáìssíç* N-íéôñïaeïaeéìaaèõëáìssíçEN: N-nitrosodimethylamine; dimethylnitrosamineFR: diméthylnitrosamine; N-nitrosodiméthylamineIT: dimetilnitrosamina; N-nitrosodimetilaminaNL: dimethylnitrosamine; N-nitrosodimethylaminePT: dimetilnitrosamina; N-nitrosodimetilamina>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>ES: 2,2'-dicloro-4,4'-metilendianilina; 4,4'-metilenbis (2-cloroanilina)DA: 2,2'-dichlor-4,4'-methylendianilin; 4,4'-methylenbis (2-chloranilin)DE: 2,2'-Dichlor-4,4'-methylendianilin; 4,4'-Methylen-bis (2-chloranilin)EL: 2,2'-aeé÷ëùñï-4,4'-ìaaèõëaaíïaeéáíéëssíç* 4,4'-ìaaèõëaaíïaeéó(2-÷ëùñïáíéëssíç)EN: 2,2'-dichloro-4,4'-methylenedianiline; 4,4'-methylene bis (2-chloroaniline)FR: 2,2'-dichloro-4,4'-méthylènedianiline; 4,4'-méthylènebis (2-chloroaniline)IT: 2,2'-dicloro-4,4'-metilendianilina; 4,4'-metilenbis (2-cloroanilina)NL: 2,2'-dichloor-4,4'-methyleendianiline; 4,4'-methyleenbis(2-chlooraniline)PT: 2,2'-dicloro-4,4'-metilenodianilina; 4,4'-metileno-bis (2-cloroanilina)>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>ES: sales de 2,2'-dicloro-4,4'-metilendianilina; sales de 4,4'-metilenbis (2-cloroanilina)DA: salte af 2,2'-dichlor-4,4'-methylendianilin; salte af 4,4'-methylenbis (2-chloranilin)DE: Salze von 2,2'-Dichlor-4,4'-methylendianilin; Salze von 4,4'-Methylen-bis (2-chlor-anilin)EL: ¶ëáôá ôçò 2,2'-aeé÷ëùñï-4,4'-ìaaèõëaaíïaeéáíéëssíçò* UEëáôá ôçò 4,4'-ìaaèõëaaíïaeéó-(2-÷ëùñïáíéëssíçò)EN: salts of 2,2'-dichloro-4,4'-methylenedianiline; salts of 4,4'-methylenebis (2-chloro-aniline);FR: sels de 2,2'-dichloro-4,4'-méthylènedianiline; sels de 4,4'-méthylènebis (2-chloro-aniline)IT: 2,2'-dicloro-4,4'-metilendianilina sali; 4,4'-metilenbis (2-cloroanilina) saliNL: zouten van 2,2'-dichloor-4,4'-methyleendianiline; zouten van 4,4'-methyleenbis- (2-chlooraniline)PT: sais de 2,2'-dicloro-4,4'-metilenodianilina; sais de 4,4'-metileno-bis (2-cloroanilina)>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>ES: 4-amino-N,N-dietilanilina; N,N-dietil-p-fenilenodiaminaDA: 4-amino-N,N-diethylanilin; N,N-diethyl-4-aminoanilinDE: 4-Amino-N,N-diethylanilin; N,N-Diethyl-p-phenylendiaminEL: 4-áìéíï-N-N'-aeéáéèõëáíéëssíç* N,N-aeéáéèõëï-ð-oeáéíõëaaíïaeéáìssíçEN: 4-amino-N,N-diethylaniline; N,N-diethyl-p-phenylenediamineFR: 4-amino-N,N-diéthylaniline; N,N-diéthyl-p-phénylènediamineIT: 4-amino-N,N-dietilanilina; N,N-dietil-p-fenilendiaminaNL: 4-amino-N,N-diëthylaniline; N,N-diëthyl-p-fenyleendiaminePT: 4-amino-N,N-dietilanilina; N,N-dietil-p-fenilenodiamina>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>ES: 2-metilaziridina; propileniminaDA: 2-methylaziridin; propyleniminDE: 2-Methylaziridin; PropyleniminEL: 2-ìaaèõëáaeéñéaessíçEN: 2-methylaziridine; propyleneimineFR: 2-méthylaziridine; propylènimineIT: 2-metilaziridina; propileniminaNL: 2-methylaziridine; propyleeniminePT: 2-metilaziridina; propilenimina>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>ES: 1,2-dimetilimidazolDA: 1,2-dimethylimidazolDE: 1,2-DimethylimidazolEL: 1,2-aeéìaaèõëéìéaeáaeueëéïEN: 1,2-dimethylimidazoleFR: 1,2-diméthylimidazoleIT: 1,2-dimetilimidazoloNL: 1,2-dimethylimidazoolPT: 1,2-dimetilimidazole>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>ES: 1-metilimidazolDA: 1-methylimidazolDE: 1-MethylimidazolEL: 1-ìaaèõëéìéaeáaeueëéïEN: 1-methylimidazoleFR: 1-méthylimidazoleIT: 1-metilimidazoloNL: 1-methylimidazoolPT: 1-metilimidazole>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>ES: 2-metilpiridina; 2-picolinaDA: 2-methylpyridin; 2-picolinDE: 2-Methylpyridin; 2-PicolinEL: 2-ìaaèõëïðõñéaessíç, 2-ðéêïëssíçEN: 2-methylpyridine; 2-picolineFR: 2-méthylpyridine; 2-picolineIT: 2-metilpiridina; 2-picolinaNL: 2-methylpyridine; 2-picolinePT: 2-metïlpiridina; 2-picolina>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>ES: 4-metilpiridina; 4-picolinaDA: 4-methylpyridin; 4-picolinDE: 4-Methylpyridin; 4-PicolinEL: 4-ìaaèõëïðõñéaessíçEN: 4-methylpyridine; 4-picolineFR: 4-méthylpyridine; 4-picolineIT: 4-metilpiridina; 4-picolinaNL: 4-methylpyridine; 4-picolinePT: 4-metilpiridina; 4-picolina>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>ES: 6-fenil-1,3,5-triazina-2,4-diamina; benzoguanaminaDA: 6-phenyl-1,3,5-triazin-2,4-diamin; benzoguanaminDE: 6-Phenyl-1,3,5-triazin-2,4-diamin; BenzoguanaminEL: 6-oeáéíõëï-1,3,5-ôñéáaeéíï-2,4-aeéáìssíç* âaaíaeïãïõáíáìssíçEN: 6-phenyl-1,3,5-triazine-2,4-diamine; benzoguanamineFR: 6-phényl-1,3,5-triazine-2,4-diamine; benzoguanamineIT: 6-fenil-1,3,5-triazin-2,4-diamina; benzoguanaminaNL: 6-fenyl-1,3,5-triazine-2,4-diamine; benzoguanaminePT: 6-fenil-1,3,5-triazina-2,4-diamina; benzoguanamina>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>ES: cianamida; carbamonitriloDA: cyanamidDE: CyanamidEL: ÊõáíáìssaeéïEN: cyanamide; carbamonitrileFR: cyanamideIT: cianamideNL: cyaanamidePT: cianamida>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>ES: butiraldehído-oximaDA: butyraldehydoximDE: ButyraldehydoximEL: âïõôõñáëaeaaûaeïîssìçEN: butyraldehyde oximeFR: butyraldehyde-oximeIT: butirraldeideossimaNL: butyraldehydoximPT: butiraldeído-oxima>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>ES: 2-butanona-oximaDA: 2-butanonoxim; ethylmethylketoximDE: 2-Butanonoxim; EthylmethylketoximEL: 2-âïõôáíïíïîssìç* áéèõëïìaaèõëïêaaôïîssìçEN: 2-butanone oxime; ethyl methyl ketoxime; ethyl methyl ketone oximeFR: 2-butanone-oxime; éthylméthylcétoximeIT: 2-butanonossima; etilmetilchetossimaNL: 2-butanonoxim; ethylmethylketoximPT: 2-butanona-oxima; etilmetilcetoxima>SLUT GRAFIK>