title: Rådets direktiv (EU) 2018/131 af 23. januar 2018 om iværksættelse af den aftale, der er indgået mellem European Community Shipowners' Associations (ECSA) og Det Europæiske Transportarbejderforbund (ETF) til ændring af direktiv 2009/13/EF i overensstemmelse med ændringerne fra 2014 til konventionen om søfarendes arbejdsforhold af 2006 som godkendt af Den Internationale Arbejdskonference den 11. juni 2014 (EØS-relevant tekst. )

text:
               26.1.2018

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 22/28

         RÅDETS DIREKTIV (EU) 2018/131
   af 23. januar 2018
   om iværksættelse af den aftale, der er indgået mellem European Community Shipowners' Associations (ECSA) og Det Europæiske Transportarbejderforbund (ETF) til ændring af direktiv 2009/13/EF i overensstemmelse med ændringerne fra 2014 til konventionen om søfarendes arbejdsforhold af 2006 som godkendt af Den Internationale Arbejdskonference den 11. juni 2014
   (EØS-relevant tekst)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 155, stk. 2, sammenholdt med artikel 153, stk. 1, litra a), b) og c),
   under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               I henhold til artikel 155, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde kan arbejdsgivere og arbejdstagere (»arbejdsmarkedets parter«) i fællesskab anmode om, at aftaler, der indgås på EU-plan, bliver iværksat ved en afgørelse, som Rådet træffer på forslag af Kommissionen.

               (2)

               Ved Rådets direktiv 2009/13/EF (1) blev den aftale, der den 19. maj 2008 blev indgået mellem European Community Shipowners' Associations (ECSA) og Det Europæiske Transportarbejderforbund (ETF) om indarbejdelse af de ufravigelige bestemmelser i Den Internationale Arbejdsorganisations (ILO's) konvention om søfarendes arbejdsforhold af 2006 (MLC) i EU-retten, iværksat med det formål at ajourføre EU-lovgivningen med de MLC-normer, der var gunstigere for søfarende. Det havde til formål at forbedre arbejdsforholdene for søfarende, navnlig for så vidt angår ansættelsesaftaler, arbejdstid, hjemsendelse, karriere- og færdighedsudvikling, opholdsrum og fritidsfaciliteter, fødevarer og forplejning, beskyttelse af sundhed og sikkerhed, lægebehandling og klageprocedurer.

               (3)

               På baggrund af en række internationale ekspertmøder påbegyndte ILO processen med at ændre MLC for at imødegå problematiske aspekter vedrørende på den ene side efterladte søfarende og finansiel sikkerhed og på den anden side erstatningskrav vedrørende søfarendes død eller langsigtede invaliditet. Det særlige trepartsudvalg under MLC vedtog to ændringer vedrørende disse aspekter på sit møde den 7.-11. april 2014. Nogle af de bestemmelser, som ændringerne vedrørte, henhørte under Unionens kompetence og vedrørte spørgsmål, om hvilke Unionen havde vedtaget regler, navnlig på områderne arbejdsmarkedsforhold og transport. Den 26. maj 2014 vedtog Rådet derfor afgørelse 2014/346/EU (2), som fastlægger den holdning, der skal indtages på Den Europæiske Unions vegne på Den Internationale Arbejdskonferences (ILC's) 103. møde. Unionens holdning var at støtte godkendelsen af ændringerne af kodeksen i MLC (»ændringerne fra 2014 til MLC«).

               (4)

               Ændringerne fra 2014 til MLC blev godkendt af ILC på dennes 103. møde i Genève den 11. juni 2014 og trådte i kraft den 18. januar 2017. De vedrører indførelse af et effektivt finansielt sikkerhedssystem, der skal beskytte søfarendes rettigheder, hvis de efterlades, og sikre kompensation for kontraktlige krav i tilfælde af søfarendes død eller langvarige invaliditet som følge af en arbejdsrelateret skade, sygdom eller fare. De forbedrer og optimerer det eksisterende system til beskyttelse af søfarende, herunder forpligtelsen for skibe til at medbringe dokumentation for det finansielle sikkerhedssystem om bord og til at udvide systemet til at omfatte to nye situationer, hvor søfarende efterlades. Disse situationer vedrører tilfælde, hvor søfarende er blevet efterladt uden det fornødne til støtte og underhold, eller tilfælde, hvor rederen ensidigt har afbrudt forbindelsen med den søfarende, herunder har undladt at udbetale løn ifølge kontrakten i mindst to måneder.

               (5)

               Den 5. december 2016 indgik arbejdsmarkedets parter i søfartssektoren — ECSA og ETF — en aftale (»arbejdsmarkedsparternes aftale«) om at ændre direktiv 2009/13/EF i overensstemmelse med ændringerne fra 2014 til MLC. Den 12. december 2016 anmodede de Kommissionen om at fremsætte et forslag til et rådsdirektiv i henhold til artikel 155, stk. 2, i TEUF med henblik på at iværksætte aftalen.

               (6)

               Arbejdsmarkedsparternes aftale gentager indholdet af de ufravigelige bestemmelser i ændringerne fra 2014 til MLC. Den første ændring, der angår det finansielle sikkerhedssystem, hvis en søfarende bliver efterladt, vedrører både sundhed og sikkerhed og arbejdsforhold og er dermed omfattet af artikel 153, stk. 1, litra a) og b), i TEUF. Den anden ændring, der angår kravene til det finansielle sikkerhedssystem, der skal sikre kompensation i tilfælde af søfarendes død eller langvarige invaliditet som følge af en arbejdsrelateret skade, sygdom eller fare, er omfattet af artikel 153, stk. 1, litra c), i TEUF om arbejdstagernes sociale sikring og sociale beskyttelse. Arbejdsmarkedsparternes aftale vedrører således spørgsmål, der er omfattet af artikel 153 i TEUF, og den kan i henhold til artikel 155, stk. 2, i TEUF iværksættes ved en afgørelse, som Rådet træffer på forslag af Kommissionen. Iværksættelsen af arbejdsmarkedsparternes aftale sker mest hensigtsmæssigt ved et direktiv i henhold til artikel 288 i TEUF.

               (7)

               I overensstemmelse med Kommissionens meddelelse af 20. maj 1998 om tilpasning og fremme af den sociale dialog på fællesskabsplan har Kommissionen vurderet de underskrivende parters repræsentative status samt lovligheden af hver enkelt bestemmelse i arbejdsmarkedsparternes aftale.

               (8)

               Arbejdsmarkedsparternes aftale ændrer den aftale, som ECSA og ETF indgik den 19. maj 2008 om MLC, og som er knyttet som bilag til direktiv 2009/13/EF og indarbejder ændringerne fra 2014 til MLC i nævnte direktiv for at give søfarende om bord på skibe, der fører en medlemsstats flag, bedre arbejdsforhold, sundhed og sikkerhed og social beskyttelse.

               (9)

               Den aftale, som arbejdsmarkedets parter indgik om ændring af direktiv 2009/13/EF, vil sikre, at de ufravigelige bestemmelser i ændringer fra 2014 til MLC omfattes af anvendelsesområdet for Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/54/EU (3) om flagstatens ansvar og af EU-rettens tilsyns- og kontrolsystem, herunder EU-Domstolens jurisdiktion, ud over af kontrolsystemet i henhold til MLC. Dette bør resultere i, at medlemsstaterne og rederne i højere grad overholder bestemmelserne.

               (10)

               Uden at det berører bestemmelserne om opfølgning og revision i arbejdsmarkedsparternes aftale overvåger Kommissionen gennemførelsen af dette direktiv til iværksættelse af arbejdsmarkedsparternes aftale.

               (11)

               Medlemsstaterne har mulighed for efter fælles anmodning herom fra arbejdsmarkedets parter at overlade det til disse at gennemføre dette direktiv, forudsat at medlemsstaterne træffer alle de foranstaltninger, der er nødvendige for, at de til enhver tid kan garantere de resultater, der tilstræbes med dette direktiv.

               (12)

               Kommissionen har, jf. artikel 155, stk. 2, i TEUF, underrettet Europa-Parlamentet ved at sende det teksten til sit forslag til dette direktiv.

               (13)

               Dette direktiv respekterer de grundlæggende rettigheder og overholder de principper, som er anerkendt i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, navnlig artikel 31.

               (14)

               Målene for dette direktiv, nemlig at sikre bedre arbejdsforhold, sundhed og sikkerhed og social beskyttelse for arbejdstagere i søtransportsektoren, der er en tværnational sektor, som arbejder under forskellige medlemsstaters flag, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, men kan bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går dette direktiv ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.

               (15)

               Direktiv 2009/13/EF bør derfor ændres i overensstemmelse hermed —

         VEDTAGET DETTE DIREKTIV:
   Artikel 1
   Ved dette direktiv iværksættes den aftale, der er indgået mellem European Community Shipowners' Associations (ECSA) og Det Europæiske Transportarbejderforbund (ETF) den 5. december 2016 med henblik på ændring af direktiv 2009/13/EF i overensstemmelse med ændringerne fra 2014 til MLC.
   Artikel 2
   I overensstemmelse med arbejdsmarkedsparternes aftale ændres aftalen indgået mellem ECSA og ETF om konventionen om søfarendes arbejdsforhold af 2006, jf. bilaget til direktiv 2009/13/EF, i overensstemmelse med bilaget til nærværende direktiv.
   Artikel 3
   1.   Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 16. februar 2020. De underretter straks Kommissionen herom.
   Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. Medlemsstaterne fastsætter de nærmere regler for henvisningen.
   2.   Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.
   3.   Medlemsstaterne kan efter fælles anmodning herom fra arbejdsmarkedets parter overlade det til disse at gennemføre dette direktiv, forudsat at medlemsstaterne træffer alle de foranstaltninger, der er nødvendige for, at de til enhver tid kan garantere de resultater, der tilstræbes med dette direktiv.
   Artikel 4
   Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
   Artikel 5
   Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 23. januar 2018.

            På Rådets vegne

         V. GORANOV

            Formand

      (1)  Rådets direktiv 2009/13/EF af 16. februar 2009 om iværksættelse af den aftale, der er indgået mellem European Community Shipowners Associations (ECSA) og European Transport Workers' Federation (ETF) om konventionen om søfarendes arbejdsforhold af 2006, og om ændring af direktiv 1999/63/EF (EUT L 124 af 20.5.2009, s. 30).

      (2)  Rådets afgørelse 2014/346/EU af 26. maj 2014 om den holdning, der skal indtages på Den Europæiske Unions vegne på Den Internationale Arbejdskonferences 103. møde til ændringer af kodeksen i konventionen om søfarendes arbejdsforhold (EUT L 172 af 12.6.2014, s. 28).

      (3)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/54/EU af 20. november 2013 om visse af flagstatens ansvar for overholdelse og håndhævelse af konventionen om søfarendes arbejdsforhold af 2006 (EUT L 329 af 10.12.2013, s. 1).

      BILAG
      I bilaget til direktiv 2009/13/EF, aftalen indgået mellem ECSA og EFT om konventionen om søfarendes arbejdsforhold af 2006, foretages følgende ændringer:

                  1)

                  I overskriften »Norm A2.5 — Hjemsendelse« erstattes »A2.5« af »A2.5.1«.

                  2)

                  Følgende norm indsættes:
                  »Norm A2.5.2 — Finansiel sikkerhed

                              1.

                              Med denne norm til gennemførelse af forskrift 2.5, stk. 2, stilles der krav om at sikre tilvejebringelse af et hurtigt og effektivt finansielt sikkerhedssystem til at bistå søfarende, der efterlades.

                              2.

                              Med henblik på denne norm anses en søfarende for at være efterladt, hvis rederen i strid med kravene i denne aftale eller vilkårene i den søfarendes ansættelsesaftale:

                                          a)

                                          undlader at dække omkostningerne ved den søfarendes hjemsendelse eller

                                          b)

                                          har efterladt den søfarende uden det fornødne til støtte og underhold eller

                                          c)

                                          på anden vis ensidigt har afbrudt forbindelsen med den søfarende, herunder har undladt at udbetale løn ifølge kontrakten i mindst to måneder.

                              3.

                              Hver medlemsstat sikrer, at der for skibe, som fører dets flag, findes et finansielt sikkerhedssystem, der opfylder kravene i denne norm. Det finansielle sikkerhedssystem kan være i form af en social sikringsordning, en forsikring, en national fond eller andre lignende ordninger. Formen fastlægges af medlemsstaten efter samråd med de berørte rederes og søfarendes organisationer.

                              4.

                              Det finansielle sikkerhedssystem skal give direkte adgang, tilstrækkelig dækning og hurtig finansiel bistand i overensstemmelse med denne norm til enhver efterladt søfarende på et skib, der fører en medlemsstats flag.

                              5.

                              Med henblik på denne norms stk. 2, litra b), omfatter det fornødne til støtte og underhold af søfarende: tilstrækkelig mad, overnatning, drikkevandsforsyninger, fornødent brændstof til at overleve om bord på skibet og nødvendig lægebehandling.

                              6.

                              Hver medlemsstat kræver, at skibe, som fører dens flag, og som efter national ret er forpligtet til at medbringe et certifikat vedrørende søfarendes arbejdsforhold, eller som gør det efter anmodning fra rederen, om bord medfører et certifikat eller anden dokumentation for finansiel sikkerhed udstedt af leverandøren af denne finansielle sikkerhed. Et eksemplar skal slås op på et iøjnefaldende sted om bord, hvor det er tilgængeligt for de søfarende. Når mere end én leverandør af finansiel sikkerhed yder dækning, skal hver leverandørs dokumentation herfor medføres om bord.

                              7.

                              Certifikatet eller den anden dokumentation for finansiel sikkerhed skal være affattet på engelsk eller ledsages af en oversættelse til engelsk og indeholde følgende oplysninger:

                                          a)

                                          skibets navn

                                          b)

                                          skibets registreringshavn

                                          c)

                                          skibets kaldesignal

                                          d)

                                          skibets IMO-nummer

                                          e)

                                          navn og adresse på leverandøren eller leverandørerne af den finansielle sikkerhed

                                          f)

                                          kontaktoplysninger om de personer eller enheder, der er ansvarlige for håndtering af de søfarendes anmodning om hjælp

                                          g)

                                          rederens navn

                                          h)

                                          den finansielle sikkerheds gyldighedsperiode og

                                          i)

                                          en attestering fra leverandøren af den finansielle sikkerhed af, at den finansielle sikkerhed opfylder kravene i norm A2.5.2.

                              8.

                              Bistand fra det finansielle sikkerhedssystem ydes straks på anmodning fra den søfarende eller den søfarendes udpegede repræsentant og understøttet af det nødvendige bevis for retten hertil i overensstemmelse med denne norms stk. 2.

                              9.

                              Under hensyntagen til forskrift 2.5 skal bistand, der ydes via det finansielle sikkerhedssystem, være tilstrækkelig til at dække følgende:

                                          a)

                                          udestående lønninger og andre rettigheder, som rederen skylder den søfarende i henhold til deres ansættelsesaftale, relevante kollektive overenskomster eller flagstatens nationale lovgivning, begrænset til fire måneders sådan udestående løn og fire måneders sådanne udestående rettigheder

                                          b)

                                          alle udgifter, som den søfarende med rimelighed har haft, herunder den i denne norms stk. 10 nævnte udgift til hjemsendelse og

                                          c)

                                          den søfarendes grundlæggende behov, herunder tilstrækkelig mad, tøj, om fornødent, overnatning, drikkevandsforsyninger, fornødent brændstof til at overleve om bord på skibet, nødvendig lægebehandling samt andre rimelige omkostninger eller udgifter fra tidspunktet for den handling eller undladelse, hvorved den søfarende blev efterladt, og indtil den søfarende er kommet hjem.

                              10.

                              Hjemsendelsesomkostninger dækker rejse med passende og hurtige transportmidler, normalt fly, og inkluderer mad og overnatning til den søfarende, fra denne forlader skibet, og indtil vedkommende er kommet hjem, nødvendig lægebehandling, passage og transport af personlige ejendele og alle andre rimelige omkostninger eller udgifter som følge af, at den pågældende er blevet efterladt.

                              11.

                              Den finansielle sikkerhed ophører ikke før udløbet af perioden for den finansielle sikkerheds gyldighed, medmindre leverandøren af den finansielle sikkerhed med mindst 30 dages varsel har givet forudgående underretning herom til flagstatens kompetente myndighed.

                              12.

                              Hvis leverandøren af forsikring eller anden finansiel sikkerhed har foretaget betaling til en søfarende i overensstemmelse med denne norm, indtræder leverandøren ved subrogation, overdragelse eller på anden vis i den søfarendes rettigheder op til det beløb, leverandøren har betalt, og i overensstemmelse med den relevante lovgivning.

                              13.

                              Intet i denne norm indskrænker forsikringsselskabets eller leverandøren af den finansielle sikkerheds eventuelle regresret over for tredjeparter.

                              14.

                              Denne norms bestemmelser er ikke udtømmende og indskrænker ikke andre rettigheder, krav eller retsmidler, som ligeledes måtte være til rådighed for søfarende, der er blevet efterladt. Det kan i nationale love og forskrifter fastsættes, at summer, der kan betales i henhold til denne norm, kan modregnes i beløb modtaget fra andre kilder som følge af rettigheder, krav eller retsmidler, som kan være genstand for kompensation i henhold til denne norm.«

                  3)

                  »Norm A4.2 — Redernes ansvar« ændres således:

                              a)

                              I overskriften erstattes »A4.2« med »A4.2.1«.

                              b)

                              Følgende stykker tilføjes:

                                          »8.

                                          Det skal i nationale love og forskrifter fastsættes, at det finansielle sikkerhedssystem til sikring af kompensation som foreskrevet i denne norms stk. 1, litra b), vedrørende kontraktlige krav som defineret i norm A.4.2.2 opfylder følgende minimumskrav:

                                                      a)

                                                      kontraktlig kompensation betales, hvis den er fastlagt i den søfarendes ansættelsesaftale, og uden at det berører litra c), fuldt ud og uden forsinkelse

                                                      b)

                                                      der må ikke lægges pres på nogen om at acceptere en lavere betaling end det i kontrakten fastsatte

                                                      c)

                                                      hvis arten af en søfarendes langvarige invaliditet gør det vanskeligt at vurdere den fulde kompensation, som vedkommende er berettiget til, foretages en eller flere foreløbige betalinger til den søfarende for at undgå unødige trængsler

                                                      d)

                                                      i overensstemmelse med forskrift 4.2, stk. 2, modtager den søfarende betaling, uden at det berører andre rettigheder, men sådan betaling kan af rederen modregnes i erstatninger, der hidrører fra ethvert andet krav, som den søfarende har rejst mod rederen som følge af samme hændelse og

                                                      e)

                                                      kravet om kontraktlig kompensation kan rejses direkte af den berørte søfarende eller dennes slægtning eller en repræsentant for den søfarende eller en udpeget begunstiget.

                                          9.

                                          Nationale love og forskrifter skal sikre, at de søfarende underrettes på forhånd, hvis rederens finansielle sikkerhed skal afmeldes eller bringes til ophør.

                                          10.

                                          Nationale love og forskrifter skal sikre, at flagstatens kompetente myndighed underrettes af leverandøren af den finansielle sikkerhed, hvis en reders finansielle sikkerhed afmeldes eller bringes til ophør.

                                          11.

                                          Hver medlemsstat kræver, at skibe, som fører dets flag, om bord medfører et certifikat eller anden dokumentation for finansiel sikkerhed udstedt af leverandøren af denne finansielle sikkerhed. Et eksemplar skal slås op på et iøjnefaldende sted om bord, hvor det er tilgængeligt for de søfarende. Når mere end én leverandør af finansiel sikkerhed yder dækning, skal hver leverandørs dokumentation herfor medføres om bord.

                                          12.

                                          Den finansielle sikkerhed ophører ikke før udløbet af perioden for den finansielle sikkerheds gyldighed, medmindre leverandøren af den finansielle sikkerhed med mindst 30 dages varsel har givet forudgående underretning herom til flagstatens kompetente myndighed.

                                          13.

                                          Den finansielle sikkerhed sikrer betaling af alle kontraktlige krav, som den dækker, og som opstår i den periode, hvor dokumentet er gyldigt.

                                          14.

                                          Certifikatet eller den anden dokumentation for finansiel sikkerhed skal være affattet på engelsk eller ledsages af en oversættelse til engelsk og indeholde følgende oplysninger:

                                                      a)

                                                      skibets navn

                                                      b)

                                                      skibets registreringshavn

                                                      c)

                                                      skibets kaldesignal

                                                      d)

                                                      skibets IMO-nummer

                                                      e)

                                                      navn og adresse på leverandøren eller leverandørerne af den finansielle sikkerhed

                                                      f)

                                                      kontaktoplysninger om de personer eller enheder, der er ansvarlige for håndtering af de søfarendes kontraktlige krav

                                                      g)

                                                      rederens navn

                                                      h)

                                                      den finansielle sikkerheds gyldighedsperiode og

                                                      i)

                                                      en attestering fra leverandøren af den finansielle sikkerhed af, at den finansielle sikkerhed opfylder kravene i norm A4.2.1.«

                  4)

                  Følgende norm indsættes:
                  »Norm A4.2.2 — Behandling af kontraktlige krav

                              1.

                              Med henblik på norm A4.2.1, stk. 8, og nærværende norm forstås ved »kontraktligt krav« ethvert krav vedrørende søfarendes død eller langvarige invaliditet som følge af en arbejdsrelateret skade, sygdom eller fare som fastsat i national lovgivning, de søfarendes ansættelsesaftale eller kollektive overenskomst.

                              2.

                              Det finansielle sikkerhedssystem, jf. norm A4.2.1, stk. 1, litra b), kan være i form af en social sikringsordning, en forsikring, en fond eller andre lignende ordninger. Formen fastlægges af medlemsstaten efter samråd med de berørte rederes og søfarendes organisationer.

                              3.

                              Nationale love og forskrifter skal sikrer, at der findes effektive ordninger for modtagelse, behandling og upartisk afgørelse af kontraktlige krav vedrørende erstatning som omhandlet i norm A4.2.1, stk. 8, gennem hurtige og retfærdige procedurer.«


title: Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2018/850 af 30. maj 2018 om ændring af direktiv 1999/31/EF om deponering af affald (EØS-relevant tekst)

text:
                  14.6.2018

                  DA

                  Den Europæiske Unions Tidende

                  L 150/100

            EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV (EU) 2018/850
      af 30. maj 2018
      om ændring af direktiv 1999/31/EF om deponering af affald
      (EØS-relevant tekst)
      EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
      under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 192, stk. 1,
      under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
      efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
      under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
      under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget (2),
      efter den almindelige lovgivningsprocedure (3), og
      ud fra følgende betragtninger:

                  (1)

                  Affaldshåndteringen i Unionen bør forbedres for at beskytte, bevare og forbedre miljøkvaliteten, beskytte menneskers sundhed, sikre en forsigtig, effektiv og rationel udnyttelse af naturressourcerne, fremme den cirkulære økonomis principper, øge energieffektiviteten og mindske Unionens afhængighed af importerede ressourcer.

                  (2)

                  De mål om begrænsning af deponering, der er fastlagt i Rådets direktiv 1999/31/EF (4), bør styrkes, så de bedre afspejler Unionens ambition om at omstille sig til en cirkulær økonomi og skabe fremdrift med hensyn til gennemførelsen af Kommissionens meddelelse af 4. november 2008 om »Råstofinitiativet: opfyldelse af vores kritiske behov for vækst og arbejdspladser i Europa« ved gradvist at reducere deponering af affald, der er bestemt til deponeringsanlæg for ikke-farligt affald til et minimum. Kommissionen og medlemsstaterne bør sikre, at en sådan reduktion passer ind i en integreret politik, der sikrer en korrekt anvendelse af affaldshierarkiet, styrker omstillingen hen imod forebyggelse, inklusiv genbrug og forberedelse med henblik på genbrug og genanvendelse, og forhindrer et skift fra deponering hen imod forbrænding.

                  (3)

                  For at sikre større sammenhæng i EU-retten om affald bør definitionerne fastlagt i direktiv 1999/31/EF i relevant omfang bringes i overensstemmelse med definitionerne i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/98/EF (5).

                  (4)

                  Den eksisterende definition af »isoleret bebyggelse« skal tilpasses med hensyn til regioner i den yderste periferi for at tage hensyn til de særlige forhold i forbindelse med sådanne bebyggelser, som giver anledning til væsentligt anderledes bekymringer ud fra et miljømæssigt perspektiv sammenholdt med andre regioner.

                  (5)

                  Anvendelsesområdet for direktiv 1999/31/EF bør tilpasses til anvendelsesområdet for Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/21/EF (6) og bør fortsat omfatte deponeringen af affald fra de udvindingsindustrier, der ikke er omfattet af direktiv 2006/21/EF.

                  (6)

                  Der kan skabes klare miljømæssige, økonomiske og samfundsmæssige fordele ved yderligere at begrænse deponering — indledningsvis med de affaldsstrømme, der indsamles særskilt såsom plast, metal, glas, papir og bioaffald. Ved gennemførelsen af disse begrænsninger for deponering bør der tages hensyn til den tekniske, miljømæssige eller økonomiske gennemførlighed af genanvendelse eller andre former for nyttiggørelse af restaffald fra særskilt indsamlet affald.

                  (7)

                  Bionedbrydeligt kommunalt affald udgør en stor andel af det kommunale affald. Deponering af ubehandlet, bionedbrydeligt affald forårsager betydelige miljømæssige skadevirkninger i form af drivhusgasemissioner og forurening af overfladevand, grundvand, jord og luft. Selv om direktiv 1999/31/EF allerede indeholder mål for omdirigering af bionedbrydeligt affald, bør der indføres yderligere begrænsninger for deponering af bionedbrydeligt affald, idet det forbydes at deponere bionedbrydeligt affald, som er indsamlet særskilt til genanvendelse i overensstemmelse med direktiv 2008/98/EF.

                  (8)

                  For at sikre en korrekt anvendelse af affaldshierarkiet bør der træffes passende foranstaltninger med henblik på, fra 2030, at anvende begrænsninger for deponering af alt affald, der er egnet til genanvendelse eller anden materiale- eller energinyttiggørelse. Disse begrænsninger bør ikke anvendes i de tilfælde, hvor det kan påvises, at affaldet ikke er egnet til genanvendelse eller anden nyttiggørelse, og at deponering vil give det bedste samlede miljøresultat i overensstemmelse med affaldshierarkiet som fastsat i direktiv 2008/98/EF.

                  (9)

                  Mange medlemsstater har endnu ikke fuldt ud udviklet den nødvendige infrastruktur for affaldshåndtering. Fastsættelsen af reduktionsmål for deponering vil kræve større ændringer af affaldshåndteringen i mange medlemsstater og vil gøre det lettere at opnå yderligere fremskridt og investeringer inden for særskilt indsamling, sortering og genanvendelse af affald samt forhindre, at genanvendelige materialer fastlåses på de lavere niveauer i affaldshierarkiet.

                  (10)

                  En gradvis reduktion af deponering er nødvendig for at forebygge skadevirkninger for menneskers sundhed og miljøet og for at sikre, at økonomisk værdifulde affaldsmaterialer gradvist og effektivt kan nyttiggøres gennem passende affaldshåndtering og i overensstemmelse med affaldshierarkiet som fastlagt i direktiv 2008/98/EF. Med en sådan reduktion bør det undgås, at der skabes overkapacitet af faciliteter til behandling af restaffald, såsom via energiudnyttelse eller simpel mekanisk-biologisk behandling af ubehandlet kommunalt affald, da dette kan undergrave opfyldelsen af Unionens langsigtede mål for forberedelse med henblik på genbrug og genanvendelse af kommunalt affald som fastlagt i direktiv 2008/98/EF. For at undgå skadevirkninger for menneskers sundhed og miljøet bør medlemsstaterne på tilsvarende vis træffe alle nødvendige foranstaltninger for at sikre, at kun affald, der har været underkastet behandling, deponeres, men uden at overholdelsen af denne forpligtelse fører til, at der skabes overkapacitet til håndtering af restaffald fra kommunalt affald. For at sikre sammenhæng mellem de mål, der er fastlagt i direktiv 2008/98/EF, og de reduktionsmål for deponering, der er fastsat i direktiv 1999/31/EF som ændret ved nærværende direktiv, og sikre en koordineret planlægning af den infrastruktur og de investeringer, der er nødvendige for at opfylde disse mål, bør de medlemsstater, der ifølge data indberettet via OECD's og Eurostats fælles spørgeskema deponerede mere end 60 % af deres kommunale affald i 2013, kunne beslutte at forlænge fristen for opfyldelse af det deponeringsmål, der er fastsat for 2035.

                  (11)

                  For at sikre datapålidelighed er det vigtigt at fastlægge mere præcise regler for medlemsstaternes rapportering af kommunalt affald, der er blevet deponeret. Rapporteringen bør være baseret på mængden af kommunalt affald, der er deponeret efter behandlingsoperationer med henblik på forberedelse af sådant affald til efterfølgende deponering såsom stabilisering af bionedbrydeligt kommunalt affald, og på inputtet til forbrændingsoperationer med henblik på bortskaffelse. Med hensyn til kommunalt affald, der indgår i behandlingsoperationer forud for genanvendelse og nyttiggørelse af affald såsom sortering og mekanisk behandling, bør det affald, der hidrører fra sådanne operationer, og som i sidste ende deponeres, også tages i betragtning med henblik på beregning af deponeringsmålet.

                  (12)

                  Når medlemsstaterne gennemfører forpligtelsen fastlagt i direktiv 1999/31/EF for at sikre, at affald behandles, inden det deponeres, bør medlemsstaterne anvende den mest hensigtsmæssige behandling, herunder stabilisering af den organiske affaldsfraktion, for i videst muligt omfang at mindske de negative virkninger ved deponering af sådant affald på miljøet og menneskers sundhed. Når medlemsstaterne vurderer hensigtsmæssigheden af en behandling, bør de tage hensyn til de foranstaltninger, der allerede er gennemført for at mindske disse negative virkninger, navnlig frasortering af bioaffald og særskilt indsamling af papir og pap.

                  (13)

                  For at sikre en bedre, mere rettidig og mere ensartet gennemførelse af dette direktiv og foregribe eventuelle svagheder i gennemførelsen bør der oprettes et system for rapporter om tidlig varsling, så mangler kan opdages, og foranstaltninger træffes, før fristerne for at opfylde målene udløber.

                  (14)

                  For at medvirke til opfyldelsen af målsætningerne i direktiv 1999/31/EF og sætte gang i omstillingen til en cirkulær økonomi bør Kommissionen fremme koordineringen og udvekslingen af oplysninger og bedste praksis blandt medlemsstaterne og de forskellige økonomiske sektorer.

                  (15)

                  De gennemførelsesrapporter, som medlemsstaterne har udarbejdet hvert tredje år, har ikke vist sig at være et effektivt redskab til at kontrollere overholdelsen af bestemmelserne eller til at sikre en god gennemførelse og skaber unødige administrative byrder. Bestemmelser, som pålægger medlemsstaterne at udarbejde sådanne rapporter, bør derfor ophæves. I stedet bør overvågningen af, hvorvidt bestemmelserne overholdes, udelukkende være baseret på de data, som medlemsstaterne hvert år rapporterer til Kommissionen.

                  (16)

                  Data rapporteret fra medlemsstaterne er afgørende for, at Kommissionen kan vurdere, hvorvidt medlemsstaterne overholder EU-retten om affald. Dataenes kvalitet, pålidelighed og sammenlignelighed bør forbedres ved at indføre et enkelt kontaktpunkt for alle affaldsdata, ophæve forældede rapporteringskrav, gennemføre benchmarking af nationale rapporteringsmetoder og indføre en rapport om validering af datakvaliteten. Pålidelig rapportering af data om affaldshåndtering er altafgørende for en effektiv gennemførelse, for en fornuftig planlægning af infrastrukturen for affaldsbehandling og for sikring af datasammenlignelighed blandt medlemsstaterne. Medlemsstaterne bør derfor ved rapporteringen om opfyldelse af målene fastsat i direktiv 1999/31/EF, som ændret ved nærværende direktiv, anvende de nyeste regler, der er udarbejdet af Kommissionen og metoder udviklet af de respektive nationale kompetente myndigheder med ansvar for gennemførelsen af dette direktiv.

                  (17)

                  For at sikre at der fastsættes ens vilkår for gennemførelsen af direktiv 1999/31/EF, bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser for så vidt angår artikel 5a, stk. 4, artikel 15, stk. 5, og artikel 15b og 15c, som ændret ved nærværende direktiv. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 (7).

                  (18)

                  Målene for dette direktiv, nemlig at forbedre affaldshåndteringen i Unionen og dermed bidrage til beskyttelse, bevarelse og forbedring af miljøkvaliteten og at sikre en forsigtig og rationel udnyttelse af naturressourcerne, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, men kan på grund af foranstaltningernes omfang og virkninger bedre opnås på EU-plan; Unionen kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går dette direktiv ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.

                  (19)

                  Direktiv 1999/31/EF bør derfor ændres i overensstemmelse hermed.

                  (20)

                  I henhold til den fælles politiske erklæring af 28. september 2011 fra medlemsstaterne og Kommissionen om forklarende dokumenter (8) har medlemsstaterne forpligtet sig til i tilfælde, hvor det er berettiget, at lade meddelelsen af gennemførelsesforanstaltninger ledsage af et eller flere dokumenter, der forklarer forholdet mellem et direktivs bestanddele og de tilsvarende dele i de nationale gennemførelsesinstrumenter. I forbindelse med dette direktiv finder lovgiver, at fremsendelse af sådanne dokumenter er berettiget. —

            VEDTAGET DETTE DIREKTIV:
      Artikel 1
      Ændringer
      I direktiv 1999/31/EF foretages følgende ændringer:

                  1)

                  Artikel 1, stk. 1, affattes således:
                  »1.   Med henblik på at støtte Unionens omstilling til en cirkulær økonomi og opfylde kravene i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/98/EF (*1), særlig artikel 4 og 12, er formålet med dette direktiv at sikre en gradvis reduktion af deponering af affald, navnlig af affald, der er egnet til genanvendelse og anden nyttiggørelse, og ved hjælp af præcise driftsmæssige og tekniske krav til affald og deponeringsanlæg at fastlægge foranstaltninger, procedurer og retningslinjer, der tager sigte på at forebygge eller i videst muligt omfang begrænse miljøbelastningen fra deponering af affald, herunder navnlig forureningen af overfladevand, grundvand, jord og luft, og belastningen af det globale miljø, herunder drivhuseffekten, samt eventuelle heraf følgende risici for menneskers sundhed under hele deponeringsanlæggets levetid.

                     (*1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/98/EF af 19. november 2008 om affald og om ophævelse af visse direktiver (EUT L 312 af 22.11.2008, s. 3).«"

                  2)

                  I artikel 2 foretages følgende ændringer:

                              a)

                              litra a) affattes således:

                                          »a)

                                          definitionerne på »affald«, »farligt affald«, »ikke-farligt affald«, »kommunalt affald«, »affaldsproducent«, »affaldsindehaver«, »affaldshåndtering«, »særskilt indsamling«, »nyttiggørelse«, »forberedelse med henblik på genbrug«, »genanvendelse« og »bortskaffelse«, jf. artikel 3 i direktiv 2008/98/EF*, finder anvendelse«

                              b)

                              litra b), c), d) og n) udgår

                              c)

                              i litra r) tilføjes følgende afsnit:
                              »I regionerne i den yderste periferi, jf. artikel 349 i traktaten, kan medlemsstaterne beslutte at anvende følgende definition:
                              »isoleret bebyggelse«: en bebyggelse

                                          —

                                          med højst 2 000 indbyggere pr. bebyggelse og med højst fem indbyggere pr. km2 eller med flere end 2 000, men færre end 5 000 indbyggere pr. bebyggelse, og højst fem indbyggere pr. km2, og hvis affaldsproduktion ikke overstiger 3 000 ton pr. år, og

                                          —

                                          hvor afstanden til nærmeste bymæssige bebyggelse med mindst 250 indbyggere pr. km2 er mindst 100 km, og hvor denne bymæssige bebyggelse ikke er tilgængelig ad vej.«

                  3)

                  I artikel 3 foretages følgende ændringer:

                              a)

                              stk. 2, sidste led udgår

                              b)

                              stk. 3 affattes således:
                              »3.   Håndtering af affald fra landbaserede udvindingsindustrier, det vil sige affald, der hidrører fra efterforskning, udvinding, herunder udviklingsfasen forud for produktionen, behandling og oplagring af mineraler samt fra driften af stenbrud, er undtaget fra dette direktivs anvendelsesområde, hvis den er omfattet af anvendelsesområdet for andre EU-lovgivningsmæssige retsakter.«

                  4)

                  I artikel 5 foretages følgende ændringer:

                              a)

                              i stk. 2 udgår følgende afsnit:
                              »To år inden den dato, der henvises til i litra c), tager Rådet ovennævnte mål op til fornyet overvejelse på grundlag af en rapport fra Kommissionen om de praktiske erfaringer, medlemsstaterne har gjort i deres bestræbelser på at nå de mål, der er fastlagt i litra a) og b), om nødvendigt ledsaget af et forslag til bekræftelse eller ændring af dette mål med henblik på at sikre et højt miljøbeskyttelsesniveau.«

                              b)

                              i stk. 3 tilføjes følgende litra:

                                          »f)

                                          affald, som er indsamlet særskilt til forberedelse med henblik på genbrug og genanvendelse i henhold til artikel 11, stk. 1, i direktiv 2008/98/EF og artikel 22 i nævnte direktiv, med undtagelse af affald, som hidrører fra efterfølgende behandling af det særskilt indsamlede affald, for hvilket deponering giver det bedste miljøresultat i overensstemmelse med artikel 4 i nævnte direktiv.«

                              c)

                              følgende stykke indsættes:
                              »3a.   Medlemsstaterne bestræber sig på fra 2030 at sikre, at alt affald, der er egnet til genanvendelse eller anden nyttiggørelse, navnlig i kommunalt affald, ikke modtages på et deponeringsanlæg med undtagelse af affald, for hvilket deponering giver det bedste miljøresultat i overensstemmelse med artikel 4 i direktiv 2008/98/EF.
                              Medlemsstaterne medtager oplysninger om de foranstaltninger, der er truffet i henhold til dette stykke, i de affaldshåndteringsplaner, som er omhandlet i artikel 28 i direktiv 2008/98/EF, eller i andre strategidokumenter, der dækker hele den pågældende medlemsstats område.«

                              d)

                              følgende nye afsnit indsættes:
                              »5.   Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at mængden af deponeret kommunalt affald senest i 2035 er reduceret til 10 % eller mindre af den samlede mængde kommunalt affald produceret (efter vægt).
                              6.   En medlemsstat kan udsætte fristen for opfyldelse af målet omhandlet i stk. 5 med op til fem år, forudsat at den pågældende medlemsstat:

                                          a)

                                          deponerede mere end 60 % af sit kommunale affald produceret i 2013, som indberettet via OECD's og Eurostats fælles spørgeskema, og

                                          b)

                                          senest 24 måneder før den frist, der er fastsat i stk. 5 i nærværemde artikel underretter Kommissionen om sin hensigt om at forlænge fristen og forelægger en gennemførelsesplan i overensstemmelse med bilag IV til dette direktiv. Denne plan kan kombineres med en gennemførelsesplan, der forelægges i henhold til artikel 11, stk. 3, litra b), i direktiv 2008/98/EF.

                                    7.   Inden for tre måneder efter modtagelsen af den gennemførelsesplan, der er forelagt i henhold til stk. 6, litra b), kan Kommissionen anmode en medlemsstat om at revidere denne plan, såfremt Kommissionen finder, at planen ikke opfylder kravene i bilag IV. Den pågældende medlemsstat forelægger en revideret plan inden for tre måneder efter modtagelsen af Kommissionens anmodning.
                              8.   Udsættes fristen i overensstemmelse med stk. 6, træffer medlemsstaten de nødvendige foranstaltninger for senest i 2035 at reducere mængden af deponeret kommunalt affald til 25 % eller mindre af den samlede mængde produceret kommunalt affald (efter vægt).
                              9.   Kommissionen gennemgår senest den 31. december 2024 målet, der er fastsat i stk. 5, med henblik på at fastholde det eller, hvis det er relevant, reducere det, overveje et kvantitativt mål pr. indbygger for deponering og indføre begrænsninger for deponering af andet ikke-farligt affald end kommunalt affald. Med henblik herpå forelægger Kommissionen en rapport for Europa-Parlamentet og for Rådet, i givet fald ledsaget af et lovgivningsmæssigt forslag.«

                  5)

                  Følgende artikler indsættes:
                  »Artikel 5a
                  Regler for beregning af, om målene er opfyldt
                  1.   Med henblik på beregning af, om målene fastlagt i artikel 5, stk. 5 og 6, er opfyldt, gælder følgende:

                              a)

                              vægten af det kommunale affald, der produceres og sendes til deponering, beregnes i et givent kalenderår

                              b)

                              vægten af affald, der hidrører fra behandlingsoperationer forud for genanvendelse eller anden nyttiggørelse af kommunalt affald såsom sortering eller mekanisk-biologisk behandling, og som efterfølgende deponeres, medregnes i vægten af kommunalt affald, der rapporteres som deponeret

                              c)

                              vægten af kommunalt affald, der indgår i forbrændingsbortskaffelsesoperationer med henblik på bortskaffelse, og vægten af affald, der produceres i operationer til stabilisering af den bionedbrydelige fraktion af kommunalt affald med henblik på efterfølgende deponering, rapporteres som deponeret

                              d)

                              vægten af affald, der produceres i forbindelse med operationer med henblik på genanvendelse eller anden nyttiggørelse af kommunalt affald, og som efterfølgende deponeres, medregnes ikke i vægten af kommunalt affald, der rapporteres som deponeret.

                        2.   Medlemsstaterne indfører et effektivt system for kvalitetskontrol og sporing af deponeret kommunalt affald for at sikre, at betingelserne fastlagt i nærværende artikels stk. 1 opfyldes. De kan anvende det system, som er fastlagt i overensstemmelse med artikel 11a, stk. 3, i direktiv 2008/98/EF, til dette formål.
                  3.   Når kommunalt affald overføres til en anden medlemsstat eller eksporteres fra Unionen med henblik på deponering i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1013/2006 (*2), medregnes det i den mængde af affald, der er deponeret, i overensstemmelse med stk. 1, af den medlemsstat, hvori det pågældende affald blev indsamlet.
                  4.   Med henblik på at sikre ens betingelser for anvendelsen af nærværende artikel vedtager Kommissionen senest den 31. marts 2019 gennemførelsesretsakter, der fastsætter regler for beregning, verificering og rapportering af data. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren, jf. artikel 17, stk. 2.
                  Artikel 5b
                  Rapport om tidlig varsling
                  1.   Kommissionen udarbejder i samarbejde med Det Europæiske Miljøagentur en rapport om fremskridt med hensyn til opfyldelsen af de mål, der er fastlagt i artikel 5, stk. 5 og 6, senest tre år før hver frist, der er fastlagt deri.
                  2.   Rapporterne omhandlet i stk. 1 skal omfatte følgende:

                              a)

                              et skøn over, hvorvidt den enkelte medlemsstat har opfyldt målene

                              b)

                              en liste over medlemsstater, som er i fare for ikke at kunne opfylde målene inden for de pågældende frister, ledsaget af egnede henstillinger rettet til de berørte medlemsstater

                              c)

                              eksempler på bedste praksis, der anvendes i hele Unionen, og som kan give vejledning i at gøre fremskridt hen imod opfyldelse af målene.

                        Artikel 5c
                  Udveksling af information og bedste praksis
                  Kommissionen tilrettelægger en regelmæssig udveksling af information og af bedste praksis mellem medlemsstaterne, herunder, hvor det er relevant, med regionale og lokale myndigheder, om den praktiske gennemførelse af kravene i dette direktiv.

                     (*2)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1013/2006 af 14. juni 2006 om overførsel af affald (EUT L 190 af 12.7.2006, s. 1).«"

                  6)

                  I artikel 6, litra a), tilføjes følgende punktum:
                  »Medlemsstaterne sikrer, at foranstaltninger, der træffes i overensstemmelse med dette litra, ikke hindrer opfyldelsen af målsætningerne i direktiv 2008/98/EF, og dette gælder navnlig affaldshierarkiet og forhøjelsen af målet for forberedelse med henblik på genbrug og genanvendelse, som er fastsat i samme direktivs artikel 11.«

                  7)

                  I artikel 11, stk. 2, udgår andet afsnit.

                  8)

                  Artikel 15 affattes således:
                  »Artikel 15
                  Rapportering
                  1.   Medlemsstaterne rapporterer dataene for hvert kalenderår vedrørende gennemførelsen af artikel 5, stk. 2, 5 og 6, til Kommissionen.
                  De rapporterer dataene elektronisk senest 18 måneder efter udgangen af det rapporteringsår, for hvilket dataene er indsamlet. Dataene rapporteres i det format, der er fastlagt af Kommissionen i overensstemmelse med nærværende artikels stk. 5.
                  Den første rapporteringsperiode om gennemførelsen af artikel 5, stk. 5 og 6, begynder i det første fulde kalenderår efter vedtagelsen af den gennemførelsesretsakt, der fastlægger formatet for rapportering i overensstemmelse med nærværende artikels stk. 5, og skal dække data for den pågældende rapporteringsperiode.
                  2.   Medlemsstaterne rapporterer data vedrørende gennemførelsen af artikel 5, stk. 2, indtil den 1. januar 2025.
                  3.   Dataene, som medlemsstaterne rapporterer i henhold til denne artikel, ledsages af en kvalitetskontrolrapport.
                  4.   Kommissionen gennemgår de data, som rapporteres i overensstemmelse med denne artikel, og offentliggør en rapport om resultaterne af sin gennemgang. I rapporten vurderes tilrettelæggelsen af dataindsamlingen, datakilder og den metode, der anvendes i medlemsstaterne, samt dataenes fuldstændighed, pålidelighed, aktualitet og ensartethed. Vurderingen kan indeholde specifikke henstillinger til forbedringer. Rapporten udarbejdes efter medlemsstaternes første rapportering af data og derefter hvert fjerde år.
                  5.   Senest den 31. marts 2019 vedtager Kommissionen gennemførelsesretsakter, som fastlægger formatet for rapporteringen af de data, der er omhandlet i nærværende artikels stk. 1. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren, jf. artikel 17, stk. 2.«

                  9)

                  Følgende artikler indsættes:
                  »Artikel 15a
                  Instrumenter til fremme af en omstilling til en mere cirkulær økonomi
                  Med henblik på at bidrage til at nå målsætningerne i dette direktiv anvender medlemsstaterne økonomiske instrumenter og andre foranstaltninger, som skal tilskynde til anvendelse af affaldshierarkiet. Sådanne instrumenter og foranstaltninger kan omfatte dem, som er angivet i bilag IVa til direktiv 2008/98/EF, eller andre hensigtsmæssige instrumenter og foranstaltninger.«
                  Artikel 15b
                  Bestemmelse af permeabilitetskoefficienten for deponeringsanlæg
                  Kommissionen vedtager gennemførelsesretsakter, som fastlægger den metode, der skal anvendes til at bestemme permeabilitetskoefficienten for deponeringsanlæg, på stedet og for hele det område, anlægget dækker. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren, jf. artikel 17, stk. 2.
                  Artikel 15c
                  EU-standard for prøveudtagning af affald
                  Kommissionen vedtager gennemførelsesretsakter til udvikling af en standard for prøveudtagning af affald. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren, jf. artikel 17, stk. 2. Indtil disse gennemførelsesretsakter er vedtaget, kan medlemsstaterne anvende nationale standarder og procedurer.«

                  10)

                  Artikel 16 affattes således:
                  »Artikel 16
                  Revision af bilagene
                  Kommissionen reviderer løbende bilagene og fremsætter om nødvendigt passende lovgivningsmæssige forslag.«

                  11)

                  Artikel 17 affattes således:
                  »Artikel 17
                  Udvalgsprocedure
                  1.   Kommissionen bistås af det udvalg, der er nedsat ved artikel 39 i direktiv 2008/98/EF. Dette udvalg er et udvalg som omhandlet i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 (*3).
                  2.   Når der henvises til dette stykke, finder artikel 5 i forordning (EU) nr. 182/2011 anvendelse.
                  Afgiver udvalget ikke nogen udtalelse, vedtager Kommissionen ikke udkastet til gennemførelsesretsakt, og artikel 5, stk. 4, tredje afsnit, i forordning (EU) nr. 182/2011 finder anvendelse.

                     (*3)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 af 16. februar 2011 om de generelle regler og principper for, hvordan medlemsstaterne skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser ((EUT L 55 af 28.2.2011, s. 13).«"

                  12)

                  I bilag I udgår punkt 3.5.

                  13)

                  I bilag II udgår punkt 5.

                  14)

                  I bilag III, punkt 2, udgår første afsnit.

                  15)

                  Bilag IV tilføjes som angivet i bilaget til nærværende direktiv.

            Artikel 2
      Gennemførelse
      1.   Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 5. juli 2020. De underretter straks Kommissionen herom.
      Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. Medlemsstaterne fastsætter de nærmere regler for henvisningen.
      2.   Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv. Kommissionen underretter de øvrige medlemsstater herom.
      Artikel 3
      Ikrafttræden
      Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
      Artikel 4
      Adressater
      Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

         Udfærdiget i Strasbourg, den 30. maj 2018.

               På Europa-Parlamentets vegne

            A. TAJANI

               Formand

               På Rådets vegne

            L. PAVLOVA

               Formand

         (1)  EUT C 264 af 20.7.2016, s. 98.

         (2)  EUT C 17 af 18.1.2017, s. 46.

         (3)  Europa-Parlamentets holdning af 18.4.2018 (endnu ikke offentliggjort i EUT) og Rådets afgørelse af 22.5.2018.

         (4)  Rådets direktiv 1999/31/EF af 26. april 1999 om deponering af affald (EFT L 182 af 16.7.1999, s. 1).

         (5)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/98/EF af 19. november 2008 om affald og om ophævelse af visse direktiver (EUT L 312 af 22.11.2008, s. 3).

         (6)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/21/EF af 15. marts 2006 om håndtering af affald fra udvindingsindustrien og om ændring af direktiv 2004/35/EF (EUT L 102 af 11.4.2006, s. 15).

         (7)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 af 16. februar 2011 om de generelle regler og principper for, hvordan medlemsstaterne skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser (EUT L 55 af 28.2.2011, s. 13).

         (8)  EUT C 369 af 17.12.2011, s. 14.

         BILAG
         Følgende bilag tilføjes:

               »BILAG IV
               GENNEMFØRELSESPLAN, DER SKAL FORELÆGGES I HENHOLD TIL ARTIKEL 5, STK. 6
               Den gennemførelsesplan, der skal forelægges i henhold til artikel 5, stk. 6, skal indeholde følgende:

                           1.

                           en vurdering af de tidligere, nuværende og forventede procentsatser for genanvendelse, deponering og anden behandling af kommunalt affald og de strømme, det består af

                           2.

                           en vurdering af gennemførelsen af affaldshåndteringsplaner og affaldsforebyggelsesprogrammer, der er indført i henhold til artikel 28 og 29 i direktiv 2008/98/EF

                           3.

                           begrundelsen for, at medlemsstaten mener, at den muligvis ikke vil være i stand til at nå det relevante mål fastlagt i artikel 5, stk. 5, inden for den deri fastsatte tidsfrist, og en vurdering af den fristforlængelse, der er nødvendig for at nå dette mål

                           4.

                           de foranstaltninger, der er nødvendige for at nå de mål, der er fastsat i nærværende direktivs artikel 5, stk. 8 for medlemsstaten i løbet af fristforlængelsen, herunder passende økonomiske instrumenter og andre foranstaltninger, med det formål at skabe incitamenter til at anvende affaldshierarkiet, jf. artikel 4, stk. 1, i og bilag IVa til direktiv 2008/98/EF

                           5.

                           en tidsplan for gennemførelsen af de foranstaltninger, der er identificeret i punkt 4, bestemmelse af det organ, der har ansvaret for gennemførelsen af dem, og en vurdering af hver enkelt foranstaltnings bidrag til opfyldelsen af de mål, der gælder i tilfælde af en fristforlængelse

                           6.

                           oplysninger om finansiering af affaldshåndtering i overensstemmelse med princippet om, at forureneren betaler

                           7.

                           foranstaltninger til forbedring af datakvaliteten, hvor det er relevant, med henblik på forbedret planlægning og overvågning af resultater inden for affaldshåndtering.«