Avis juridique important

|

31994L0027

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 94/27/EF af 30. juni 1994 om tolvte ændring af direktiv 76/769/EØF om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om begrænsning af markedsføring og anvendelse af visse farlige stoffer og præparater

EF-Tidende nr. L 188 af 22/07/1994 s. 0001 - 0002 den finske specialudgave: kapitel 13 bind 26 s. 0128  den svenske specialudgave: kapitel 13 bind 26 s. 0128

EUROPA-PARLAMENTETS OG RAADETS DIREKTIV 94/27/EFaf 30. juni 1994om  tolvte aendring (*) af direktiv 76/769/EOEF om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes  administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om begraensning af markedsfoering og anvendelse  af visse farlige stoffer og praeparaterEUROPA-PARLAMENTET OG RAADET FOR DEN  EUROPAEISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab,  saerlig artikel 100 A, under henvisning til forslag fra Kommissionen (1), under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg (2), ogi henhold til  fremgangsmaaden i traktatens artikel 189 B (3), ogud fra foelgende betragtninger: Ved traktatens artikel 8 A etableres et omraade uden indre graenser med fri bevaegelighed for varer,  personer, tjenesteydelser og kapital; arbejdet paa at gennemfoere det indre marked boer foere til en gradvis forbedring af livskvaliteten,  sundhedsbeskyttelsen og forbrugernes sikkerhed; de foranstaltninger, der foreslaas i dette direktiv  ligger i forlaengelse af Raadets resolution af 9. november 1989 om de fremtidige prioriteter for en  intensiveret forbrugerbeskyttelsespolitik; tilstedevaerelsen af nikkel i visse genstande, som kommer i direkte og langvarig beroering med huden,  kan goere mennesker overfoelsomme over for nikkel og foere til allergiske reaktioner; anvendelsen af  nikkel i saadanne genstande boer derfor begraenses; en medlemsstat har allerede indfoert en raekke foranstaltninger paa sit omraade for at begraense  overfoelsomhed over for nikkel og nikkelallergi, og en anden har planer om paa sit omraade at indfoere  en raekke andre foranstaltninger; der er saaledes fare for, at der vil opstaa handelshindringer; det er noedvendigt at fastlaegge de afproevningsmetoder, der skal anvendes for at attestere  overensstemmelse med direktivet og at offenliggoere dem inden direktivets anvendelse; for disse  afproevningsmetoder skal der gaelde en europaeisk standard; de begraensinger i anvendelsen af nikkel, som visse medlemsstater allerede har vedtaget eller  planlagt, vil indvirke direkte paa det indre markeds gennemfoerelse og funktion; det er derfor  noedvendigt at foretage en indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes lovbestemmelser paa dette omraade  og i overensstemmelse hermed at aendre bilag I til Raadets direktiv 76/769/EOEF (4) -UDSTEDT FOELGENDE  DIREKTIV: Artikel 1Bilag I til direktiv 76/769/EOEF aendres som angivet i bilaget til  naervaerende direktiv. Artikel 21. Medlemsstaterne vedtager de love og administrative bestemmelser, der er noedvendige  for at efterkomme dette direktiv, senest seks maaneder efter at Kommissionen i De Europaeiske  Faellesskabers Tidende har offenliggjort de standarder, som er fastlagt af den europaeiske  standardiseringsorganisation for de afproevningsmetoder, der skal anvendes for at attestere  overensstemmelse med direktivet, eller seks maaneder efter at naervaerende direktiv er udstedt,  saafremt denne dato ligger efter den foerstnaevnte, saaledes at: - ingen producent eller importoer seks maaneder efter udloebet af den paagaeldende frist kan markedsfoere  produkter, som ikke opfylder kravene i dette direktiv- produkter, som ikke opfylder kravene i  dette direktiv, 18 maaneder efter udloebet af den paagaeldende frist ikke kan saelges eller afsaettes til  den endelige forbruger, medmindre de er markedsfoert inden den omhandlede frists udloeb. De underretter straks Kommissionen herom. 2. Naar medlemsstaterne vedtager de i stk. 1 omhandlede bestemmelser, henvises der deri til dette  direktiv, eller de ledsages af en saadan henvisning ved offentliggoerelsen. De naermere regler for  denne henvisning fastsaettes af medlemsstaterne. Artikel 3Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne. Udfaerdiget i Bruxelles, den 30. juni 1994. Paa Europa-Parlamentets vegneE. KLEPSCHFormandPaa Raadets vegneA. BALTASFormand (*) Kommissionens forslag fremstod som fjortende aendring af direktiv 76/769/EOEF (EFT nr.  C 116 af 27. 4. 1993, s. 18). (1) EFT nr. C 116 af 27. 4. 1993, s. 18. (2) EFT nr. C 304 af 10. 11. 1993, s. 2. (3) Europa-Parlamentets udtalelse af 2. december 1993 (EFT nr. C 342 af 20. 12. 1993, s. 15),  Raadets faelles holdning af 4. marts 1994 (EFT nr. C 137 af 19. 5. 1994, s. 60) og  Europa-Parlamentets afgoerelse af 5. maj 1994 (endnu ikke offentliggjort i Tidende). (4) EFT nr. L 262 af 27. 9. 1976, s. 201; direktivet er senest aendret ved direktiv 91/339/EOEF (EFT  nr. L 186 af 12. 7. 1991, s. 64).  BILAG »28. NikkelCAS nr. 7440-02-0EINECS nr. 2311114 og forbindelser herafMaa ikke  anvendes: 1) i stikkere, som indsaettes i hullede oerer og andre hullede legemsdele under helingen af det saar,  der opstaar, naar hullet laves, uanset om de senere fjernes, medmindre de paagaeldende stikkere er  homogene og nikkelkoncentrationen - udtrykt som nikkelmassens procentdel af den samlede masse - er  paa under 0,05 %2) i produkter, der er beregnet til at komme i direkte og langvarig beroering med  huden, som f.eks. - oereringe- halskaeder, armbaand og -laenker, fodlaenker og fingerringe- bagkapsler paa armbaandsure,  urremme og -spaender- nittede knapper, spaender, nitter, lynlaase og metalmaerker i  beklaedningsgenstandesaafremt nikkelafgivelsen fra de dele deraf, der kommer i direkte og langvarig  beroering med huden, er stoerre end 0,5 ìg/cm²/uge3) i produkter, som dem der er anfoert i punkt 2,  hvor disse er forsynet med en nikkelfri belaegning, medmindre denne belaegning er tilstraekkelig til  at sikre, at nikkelafgivelsen fra de dele af disse produkter, der kommer i direkte og langvarig  beroering med huden, ikke er stoerre end 0,5 ìg/cm²/uge i en periode paa mindst to aar ved normal  anvendelse af produkter. Endvidere maa produkter, som er omfattet af ovenstaaende punkt 1, 2 og 3 ikke markedsfoeres, medmindre  de er i overensstemmelse med kravene i disse punkter.«


Avis juridique important

|

32003L0030

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/30/EF af 8. maj 2003 om fremme af anvendelsen af biobrændstoffer og andre fornyelige brændstoffer til transport

EU-Tidende nr. L 123 af 17/05/2003 s. 0042 - 0046

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/30/EFaf 8. maj 2003om fremme af anvendelsen af biobrændstoffer og andre fornyelige brændstoffer til transportEUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 175, stk. 1,under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg(2),under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget(3),efter proceduren i traktatens artikel 251(4), ogud fra følgende betragtninger:(1) Det Europæiske Råd vedtog på mødet i Göteborg den 15. og 16. juni 2001 en strategi for bæredygtig udvikling i Fællesskabet, der består af en række foranstaltninger, som omfatter udvikling af biobrændstoffer.(2) Naturressourcer, og en forsigtig, rationel udnyttelse af disse som anført i traktatens artikel 174, stk. 1, omfatter olie, naturgas og fast brændsel, som er vigtige energikilder, men som også er hovedkilderne til CO2-emissioner.(3) Der findes imidlertid et bredt spektrum af biomasse, som kan danne grundlag for fremstilling af biobrændstoffer, og som stammer fra landbrugs- og skovbrugsafgrøder og fra affaldsprodukter fra skovbrug og skovbrugs- og fødevareindustrien.(4) Transportsektoren tegner sig for mere end 30 % af det endelige energiforbrug i Fællesskabet og er i udvikling, og denne tendens er stigende ligesom CO2-emissionerne; desuden vil den procentvise stigning være endnu højere i kandidatlandene efter deres tiltrædelse af Den Europæiske Union.(5) I Kommissionens hvidbog "Den europæiske transportpolitik frem til 2010 - De svære valg" forventes det, at CO2-emissionerne fra transportsektoren mellem 1990 og 2010 forøges med 50 % til 1113 mio. tons, og vejtransporten gøres hovedansvarlig herfor med 84 % af CO2-emissionerne fra transport. Ud fra et økologisk synspunkt kræver hvidbogen derfor, at afhængigheden af olie (i dag 98 %) på transportområdet mindskes ved anvendelse af alternative brændstoffer såsom biobrændstoffer.(6) Øget anvendelse af biobrændstoffer til transport udgør en del af den pakke af foranstaltninger, der er behov for til at opfylde Kyoto-protokollen, og af enhver anden politisk foranstaltning til opfyldelse af nye forpligtelser.(7) Øget anvendelse af biobrændstoffer til transport, uden at udelukke andre alternativer, herunder autogas (LPG) og komprimeret naturgas (CNG), er en af de måder, hvorpå Fællesskabet kan begrænse sin afhængighed af importeret energi og påvirke markedet for brændstof til transport og dermed energiforsyningssikkerheden på mellemlangt og langt sigt. Dette formål bør dog ikke tilsidesætte hensynet til overholdelse af fællesskabslovgivningen om brændstofkvalitet, emissioner fra køretøjer og luftkvalitet.(8) De teknologiske fremskridt har medført, at de fleste af de køretøjer, der på nuværende tidspunkt er indregistreret i Den Europæiske Union, uden problemer kan køre på blandinger med et lille indhold af biobrændstof. Den nyeste teknologiske udvikling gør det muligt at anvende større procentdele biobrændstoffer i blandingen. I nogle lande anvendes der allerede blandinger med 10 % biobrændstof og derover.(9) Kontrollerede bilparker indebærer et potentiale til at anvende en højere koncentration af biobrændstof. I nogle byer kører kontrollerede bilparker allerede på rene biobrændstoffer, hvilket i nogle tilfælde har bidraget til at forbedre luftkvaliteten i byområder. Medlemsstaterne vil derfor kunne fremme brugen af biobrændstoffer i offentlige/kollektive transportmidler yderligere.(10) Øget anvendelse af biobrændstoffer inden for transport er et skridt hen imod en bredere udnyttelse af biomasse, som på sigt vil gøre det muligt at udvikle biobrændstofferne yderligere uden at udelukke andre muligheder, herunder brint.(11) Medlemsstaternes forskningspolitik i forbindelse med øget anvendelse af biobrændstoffer bør i vid udstrækning omfatte brintproduktionen, der bør fremmes som led i de relevante fællesskabsrammeprogrammer.(12) Ren vegetabilsk olie fra olieplanter, som er fremstillet ved presning, udvinding eller lignende procedurer, og som kan være rå eller raffineret, men er kemisk uændret, kan også anvendes som biobrændstof i særlige tilfælde, hvor anvendelsen heraf er forenelig med den pågældende motortype og de tilsvarende emissionskrav.(13) Det er en forudsætning, at nye typer brændstoffer opfylder anerkendte tekniske standarder, hvis de skal accepteres i større omfang af kunder og bilfabrikanter og dermed komme ind på markedet. Tekniske standarder er også udgangspunktet for krav til og kontrol med emissioner. Der kan opstå problemer med at sikre, at nye typer brændstoffer opfylder de nuværende tekniske standarder, som i vid udstrækning er udviklet med henblik på konventionelle, fossile brændstoffer. Kommissionen og standardiseringsorganerne bør overvåge udviklingen og aktivt tilpasse og udvikle standarder, især med hensyn til flygtighed, således at der kan introduceres nye typer brændstoffer, samtidig med at kravene til miljøeffektivitet opretholdes.(14) Bioethanol og biodiesel, som anvendes i køretøjer i ren form eller i blandinger, skal opfylde de kvalitetsstandarder, der er fastsat med henblik på at sikre, at motorerne fungerer optimalt. Det bemærkes, at Den Europæiske Standardiseringsorganisations (CEN) standard prEN 14214 for fedtsyremethylestere (FAME) vil kunne anvendes i forbindelse med biodiesel til dieselmotorer, hvor forarbejdningsmuligheden er esterificering. Tilsvarende bør CEN fastsætte passende standarder for andre biobrændstofprodukter til transport i Den Europæiske Union.(15) Fremme af anvendelsen af biobrændstoffer i overensstemmelse med den fælles landbrugspolitiks regler om bæredygtigt land- og skovbrug kan skabe nye muligheder for en bæredygtig udvikling af landdistrikterne inden for en mere markedsorienteret fælles landbrugspolitik, der er mere orienteret mod det europæiske markeds behov, med respekt for blomstrende landdistrikter og et multifunktionelt landbrug, og kan åbne et nyt marked for innovative landbrugsprodukter for nuværende og fremtidige medlemsstater.(16) I sin resolution af 8. juni 1998(5) gav Rådet sin støtte til Kommissionens strategi og handlingsplan for vedvarende energikilder og anmodede om specifikke foranstaltninger inden for biobrændstofsektoren.(17) Kommissionens grønbog "På vej mod en europæisk strategi for energiforsyningssikkerhed" indeholder et mål om, at 20 % af vejtransportsektorens brændstofforbrug skal erstattes med alternative brændstoffer inden 2020.(18) De alternative brændstoffer kan kun komme ind på markedet, hvis de er disponible i stort omfang og konkurrencedygtige.(19) I sin beslutning af 18. juni 1998(6) opfordrede Europa-Parlamentet til over fem år at øge biobrændstoffers markedsandel til 2 % ved hjælp af en række foranstaltninger, herunder afgiftsfritagelser, finansiel støtte til forarbejdningsindustrien og fastsættelse af en obligatorisk andel af biobrændstoffer for olieselskaberne.(20) Den optimale måde, hvorpå biobrændstoffers andel kan øges på de nationale og Fællesskabets markeder, afhænger af, hvilke ressourcer og råmaterialer der er til rådighed, den nationale og Fællesskabets politik til fremme af biobrændstoffer, afgiftsordningerne samt alle involverede parters deltagelse.(21) Nationale politikker til fremme af anvendelsen af biobrændstoffer bør ikke føre til et forbud mod fri omsætning af brændstoffer, som opfylder de harmoniserede miljøspecifikationer, der er fastlagt i fællesskabslovgivningen.(22) Støtte til produktion og anvendelse af biobrændstoffer kan være med til at mindske afhængigheden af energiimport og drivhusgasemissionerne. Desuden kan biobrændstoffer, enten i ren form eller i blanding, i princippet anvendes i de nuværende motorkøretøjer og med det nuværende brændstofdistributionssystem. Blanding af biobrændstoffer og fossile brændstoffer kan evt. bidrage til at reducere udgifterne til distributionssystemet i Fællesskabet.(23) Da målene for den påtænkte handling, nemlig indførelse af generelle principper, hvorved der fastsættes en minimumsandel, udtrykt i procent, for markedsføring og distribution af biobrændstoffer, ikke i tilstrækkelig grad kan opfyldes af medlemsstaterne på grund af handlingens omfang og derfor bedre kan gennemføres på fællesskabsplan, kan Fællesskabet træffe foranstaltninger i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. traktatens artikel 5. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går dette direktiv ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå dette mål.(24) Forskningen og den teknologiske udvikling inden for biobrændstoffers bæredygtighed bør fremmes.(25) Øget anvendelse af biobrændstoffer bør ledsages af en indgående undersøgelse af de miljømæssige, økonomiske og sociale følger, inden der træffes beslutning om at øge andelen af biobrændstoffer i forhold til de traditionelle brændstoffer.(26) Der bør fastsættes bestemmelser, der gør det muligt at foretage en hurtig tilpasning af listen over biobrændstoffer, den procentvise andel af vedvarende energistoffer samt tidsplanen for indførelse af biobrændstoffer på transportbrændstofmarkedet til de tekniske fremskridt og til resultaterne af en vurdering af miljøpåvirkningen i den første gennemførelsesfase.(27) Der bør sørges for en hurtig udvikling af kvalitetsstandarderne for de biobrændstoffer, der skal anvendes i transportsektoren, både som rene biobrændstoffer og som blandingskomponenter i de konventionelle brændstoffer. Selv om den bionedbrydelige del af affald er en potentielt nyttig kilde til fremstilling af biobrændstoffer, skal kvalitetsstandarderne tage hensyn til den eventuelle forurening i affaldet for at undgå, at særlige komponenter skader køretøjet eller forværrer emissionerne.(28) Tilskyndelse til fremme af biobrændstoffer bør være i overensstemmelse med de enkelte medlemsstaters mål for forsyningssikkerhed og miljøbeskyttelse og dermed forbundne strategiske målsætninger og foranstaltninger. I forbindelse hermed kan medlemsstaterne overveje omkostningseffektive metoder til at udbrede kendskabet til mulighederne for anvendelse af biobrændstoffer.(29) De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af dette direktiv bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbestemmelser, der tillægges Kommissionen(7) -UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:Artikel 1Dette direktiv har til formål at fremme anvendelsen af biobrændstoffer eller andre fornyelige brændstoffer, der skal erstatte diesel eller benzin til transportformål i medlemsstaterne, med henblik på at bidrage til overholdelsen af forpligtelserne med hensyn til klimaændringer, miljøvenlig forsyningssikkerhed og fremme af vedvarende energikilder.Artikel 21. I dette direktiv forstås ved:a) "biobrændstoffer": flydende eller gasformigt brændstof til transport, fremstillet på grundlag af biomasseb) "biomasse": den bionedbrydelige del af produkter, affald og rester fra landbrug (herunder vegetabilske og animalske stoffer), skovbrug og tilknyttede industrier samt den bionedbrydelige del af affald fra industri og husholdningerc) "andre fornyelige brændstoffer": fornyelige brændstoffer bortset fra biobrændstoffer, der stammer fra vedvarende energikilder som defineret i direktiv 2001/77/EF(8), og som anvendes til transportformåld) "energiindhold": et brændstofs nedre brændværdi.2. I det mindste følgende produkter anses for at være biobrændstoffer:a) "bioethanol": ethanol, der er fremstillet af biomasse og/eller den bionedbrydelige del af affald, og som anvendes som biobrændstofb) "biodiesel": et methylester af dieselkvalitet, der er fremstillet af vegetabilsk eller animalsk olie, og som anvendes som biobrændstofc) "biogas": et gasformigt brændstof, der er fremstillet af biomasse og/eller af den bionedbrydelige del af affald, og som kan renses til naturgaskvalitet og anvendes som biobrændstof, eller trægasd) "biomethanol": methanol, der er fremstillet af biomasse, og som anvendes som biobrændstofe) "biodimethylether": dimethylether, der er fremstillet af biomasse, og som anvendes som biobrændstoff) "bio-ETBE (ethyl-tertiær-butylether)": ETBE fremstillet på grundlag af bioethanol. Volumenandelen af bio-ETBE, der beregnes som biobrændstof, er 47 %g) "bio-MTBE (methyl-tertiær-butylether)": et brændstof, der er fremstillet på grundlag af biomethanol. Volumenandelen af bio-MTBE, der beregnes som biobrændstof, er 36 %h) "syntetisk biobrændstof": syntetiske kulbrinter eller blandinger af syntetiske kulbrinter, der er fremstillet af biomassei) "biohydrogen": brint, der er fremstillet af biomasse, og/eller af den bionedbrydelige del af affald, og som anvendes som biobrændstofj) "ren vegetabilsk olie": olie, der er fremstillet af olieplanter ved presning, udvinding eller lignende procedurer, og som kan være rå eller raffineret, men er kemisk uændret, hvor anvendelsen heraf er forenelig med den pågældende motortype og de tilsvarende emissionskrav.Artikel 31. a) Medlemsstaterne bør sikre, at en minimumsandel af biobrændstoffer og andre fornyelige brændstoffer markedsføres på deres område, og at der med henblik herpå fastsættes nationale vejledende mål.b) i) En referenceværdi for disse mål er 2 %, beregnet på grundlag af energiindhold, af al benzin og diesel, der markedsføres til transport på deres område senest den 31. december 2005.ii) En referenceværdi for disse mål er 5,75 %, beregnet på grundlag af energiindhold, af al benzin og diesel, der markedsføres til transport på deres område senest den 31. december 2010.2. Biobrændstoffer kan foreligge i følgende former:a) som rene biobrændstoffer eller i høj koncentration i mineraloliederivater i overensstemmelse med de specifikke kvalitetsstandarder for anvendelse til transportformålb) som biobrændstoffer, der er iblandet mineraloliederivater i overensstemmelse med de relevante europæiske standarder, der beskriver de tekniske specifikationer for brændstoffer til transport (EN 228 og EN 590)c) som væsker på basis af biobrændstoffer såsom ETBE (ethyl-tertiær-butylether), hvor biobrændstoffets procentdel er angivet i artikel 2, stk. 2.3. Medlemsstaterne overvåger virkningen af anvendelsen af biobrændstoffer i dieselblandinger på mere end 5 % i ikke-tilpassede køretøjer, og træffer, hvis det er påkrævet, foranstaltninger til at sikre, at de relevante fællesskabsbestemmelser om emissionsstandarder overholdes.4. Medlemsstaterne bør i deres foranstaltninger tage hensyn til de forskellige biobrændstoffers og andre fornyelige brændstoffers samlede klima- og økobalance og kan prioritere de brændstoffer, der udviser en særdeles god omkostningseffektiv økobalance, samtidig med at der tages hensyn til konkurrenceevne og forsyningssikkerhed.5. Medlemsstaterne sørger for, at offentligheden informeres om disponible biobrændstoffer og andre fornyelige brændstoffer. Hvis procentdelen af biobrændstoffer, der er iblandet mineraloliederivater, ligger over grænseværdien på 5 % fedtsyremethylestere (FAME) eller på 5 % bioethanol, skal det specifikt anføres på salgsstederne.Artikel 41. Medlemsstaterne indberetter hvert år inden den 1. juli til Kommissionen- de foranstaltninger, som er truffet for at fremme anvendelsen af biobrændstoffer eller andre fornyelige brændstoffer, der skal erstatte diesel eller benzin til transportformål- omfanget af de nationale ressourcer, der er afsat til fremstilling af biomasse til anden energianvendelse end transport, og- det samlede salg af brændstof til transport og andelen af biobrændstoffer, rene eller blandede, og andre fornyelige brændstoffer, der blev markedsført det foregående år. Medlemsstaterne skal, når det er relevant, indberette usædvanlige forhold med hensyn til forsyningen med råolie eller olieprodukter, der har haft indvirkning på markedsføringen af biobrændstoffer og andre fornyelige brændstoffer.I den første indberetning efter dette direktivs ikrafttræden angiver medlemsstaterne størrelsen af deres nationale vejledende mål for første fase. I indberetningen for 2006 angiver medlemsstaterne deres nationale vejledende mål for anden fase.Disse indberetninger skal indeholde en begrundelse af differentieringen af de nationale mål i forhold til de referenceværdier, der er omhandlet i artikel 3, stk. 1, litra b). En begrundelse kan bygge på følgende elementer:a) objektive faktorer såsom begrænset nationalt potentiale til fremstilling af biobrændstoffer af biomasseb) omfanget af de nationale ressourcer, der er afsat til fremstilling af biomasse til anden energianvendelse end transport, og de særlige tekniske eller klimatiske forhold, der kendetegner det nationale marked for brændstoffer til transportc) nationale politikker, hvorved der afsættes tilsvarende ressourcer til fremstilling af andre brændstoffer til transport, der er baseret på vedvarende energikilder, og som er i overensstemmelse med direktivets målsætninger.2. Senest den 31. december 2006 og herefter hvert andet år udarbejder Kommissionen en evalueringsrapport til Europa-Parlamentet og Rådet om fremskridt i anvendelsen af biobrændstoffer og andre fornyelige brændstoffer i medlemsstaterne.Rapporten skal mindst omfatte følgende:a) omkostningseffektiviteten af de foranstaltninger, medlemsstaterne har truffet for at fremme anvendelsen af biobrændstoffer og andre fornyelige brændstofferb) de økonomiske aspekter samt indvirkningerne på miljøet af en yderligere forøgelse af andelen af biobrændstoffer og andre fornyelige brændstofferc) livscyklusperspektivet for biobrændstoffer og andre fornyelige brændstoffer for at kunne angive mulige foranstaltninger med henblik på senere at fremme brugen af de brændstoffer, der er klima- og miljøvenlige, og som har et potentiale til at blive konkurrencedygtige og omkostningseffektived) bæredygtigheden af de afgrøder, der anvendes til produktion af biobrændstoffer, især arealanvendelse, dyrkningsintensitet, vekseldrift og anvendelse af pesticidere) en vurdering af anvendelsen af biobrændstoffer og andre fornyelige brændstoffer for så vidt angår deres respektive konsekvenser for klimaændringer og deres indvirkning på reduktionen af CO2-emissionerf) en gennemgang af yderligere, mere langsigtede muligheder med hensyn til energieffektivitetsforanstaltninger på transportområdet.På grundlag af denne rapport forelægger Kommissionen, hvis det er relevant, forslag for Europa-Parlamentet og Rådet om en tilpasning af de i artikel 3, stk. 1, anførte målsætninger. Hvis det i rapporten konkluderes, at de vejledende mål sandsynligvis ikke vil kunne nås af årsager, der ikke er begrundede og/eller er uden relation til nye videnskabelige data, fastsættes der i disse forslag nationale, eventuelt obligatoriske, mål i passende form.Artikel 5Listen i artikel 2, stk. 2, kan tilpasses til den tekniske udvikling efter proceduren i artikel 6, stk. 2. Når listen tilpasses, skal der tages hensyn til biobrændstoffernes miljøindvirkninger.Artikel 61. Kommissionen bistås af et udvalg.2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 og 7 i afgørelse 1999/468/EF, jf. dennes artikel 8.Perioden i artikel 5, stk. 6, i afgørelse 1999/468/EF fastsættes til tre måneder.3. Udvalget vedtager selv sin forretningsorden.Artikel 71. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 31. december 2004. De underretter straks Kommissionen herom.Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.Artikel 8Dette direktiv træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.Artikel 9Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Bruxelles, den 8. maj 2003.På Europa-Parlamentets vegneP. CoxFormandPå Rådets vegneM. ChrisochoïdisFormand(1) EFT C 103 E af 30.4.2002, s. 205, og EFT C 331 E af 31.12.2002, s. 291.(2) EFT C 149 af 21.6.2002, s. 7.(3) EFT C 278 af 14.11.2002, s. 29.(4) Europa-Parlamentets udtalelse af 4.7.2002 (endnu ikke offentliggjort i EUT). Rådets fælles holdning af 18.11.2002 (EFT C 32 E af 11.2.2003, s. 1) og Europa-Parlamentets afgørelse af 12.3.2003 (endnu ikke offentliggjort i EUT).(5) EFT C 198 af 24.6.1998, s. 1.(6) EFT C 210 af 6.7.1998, s. 215.(7) EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23.(8) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/77/EF af 27. september 2001 om fremme af elektricitet produceret fra vedvarende energikilder inden for det indre marked for elektricitet (EFT L 283 af 27.10.2001, s. 33).


Avis juridique important

|

31974L0061

Rådets direktiv 74/61/EØF af 17. december 1973 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning vedrørende anordninger til tyverisikring af motorkøretøjer

EF-Tidende nr. L 038 af 11/02/1974 s. 0022 - 0028 den finske specialudgave: kapitel 13 bind 3 s. 0206  den græske specialudgave: Kapitel 13 bind 2 s. 0188  den svenske specialudgave: kapitel 13 bind 3 s. 0206  den spanske specialudgave: Kapitel 13 bind 3 s. 0162  den portugisiske specialudgave: Kapitel 13 bind 3 s. 0162

++++  RAADETS DIREKTIV  af 17 . december 1973  om tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning vedroerende anordninger til tyverisikring af motorkoeretoejer   ( 74/61/EOEF )  RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab , saerlig artikel 100 ,  under henvisning til forslag fra Kommissionen ,  under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet ( 1 ) ,  under henvisning til udtalelse fra Det oekonomiske og sociale Udvalg ( 2 ) , og  ud fra foelgende betragtninger :  De tekniske forskrifter , som motordrevne koeretoejer skal opfylde i henhold til de enkelte staters lovgivning , omfatter blandt andet ogsaa en anordning til tyverisikring ;  disse forskrifter er forskellige fra medlemsstat til medlemsstat ; det er derfor noedvendigt , at alle medlemsstater - enten ved siden af eller i stedet for deres nuvaerende bestemmelser - gennemfoerer ensartede bestemmelser , navnlig med henblik paa , at EOEF-standardtypegodkendelse i overensstemmelse med Raadets direktiv af 6 . februar 1970 om tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om godkendelse af motordrevne koeretoejer og paahaengskoeretoejer dertil ( 3 ) kan anvendes for alle koeretoejstyper ;  det er hensigtsmaessigt hovedsagelig at anvende de tekniske forskrifter , der er vedtaget af FN's  " oekonomiske Kommission for Europa i dens regulativ nr . 18 ( " Ensartede forskrifter for godkendelse af motorkoeretoejer med hensyn til deres tyverisikring " ( 4 ) , der er bilagt overenskomsten af 20 . marts 1958 om indfoerelse af ensartede vilkaar for godkendelse af tilbehoer og dele til motorkoeretoejer og om gensidig anerkendelse af godkendelser af udstyr og dele til motorkoeretoejer ,  UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV :  Artikel 1  Ved koeretoejer forstaas i dette direktiv alle motordrevne koeretoejer med eller uden karosseri , der er bestemt til faerdsel paa vej , og som har mindst fire hjul og en konstruktivt bestemt maksimalhastighed paa mere end 25 km/t , med undtagelse af skinnekoeretoejer , landbrugsmaskiner og entreprenoerredskaber .  Artikel 2  Medlemsstaterne kan ikke naegte EOEF-standardtypegodkendelse eller national godkendelse af et koeretoej af grunde , der vedroerer anordningen til tyverisikring , hvis denne opfylder kravene i bilag I til dette direktiv .  Artikel 3  Medlemsstaterne kan ikke naegte eller forbyde salg , registrering , ibrugtagning eller anvendelse af koeretoejer paa grund af anordningen til tyverisikring dersom denne svarer til forskrifterne i bilag I .  Artikel 4  Den medlemsstat , som har meddelt EOEF-typegodkendelsen traeffer de noedvendige foranstaltninger for at holde sig underrettet om enhvervaendring af en komponent eller et karakteristikum , der er omhandlet i bilag I , punkt 2.2 . De kompetente myndigheder i denne stat afgoer , om det aendrede koeretoej skal underkastes nye proever og om der skal udarbejdes ny proeverapport . Saafremt proeverne viser , at dette direktivs forskrifter ikke er overholdt , kan aendringen ikke godkendes .  Artikel 5  De aendringer , som er noedvendige for at tilpasse forskrifterne i bilag I og II til den tekniske udvikling , vedtages i overensstemmelse med den fremgangsmaade , der er fastlagt i artikel 13 i Raadets direktiv af 6 . februar 1970 om tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om godkendelse af motordrevne koeretoejer og paahaengskoeretoejer dertil .  Artikel 6  1 . Medlemsstaterne saetter de noedvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv inden 18 maaneder efter dets meddelelse og giver omgaaende Kommissionen underretning herom .  2 . Medlemsstaterne tilstiller Kommissionen ordlyden af vigtigere nationale bestemmelser , der fastsaettes paa det omraade , der er omfattet af dette direktiv .  Artikel 7  Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne .  Udfaerdiget i Bruxelles , den 17 . december 1973 .  Paa Raadets vegne  I . NOERGAARD  Formand  ( 1 ) EFT nr . C 112 af 27 . 10 . 1972 , s . 16 .  ( 2 ) EFT nr . C 60 af 26 . 7 . 1973 , s . 12 .  ( 3 ) EFT nr . L 42 af 23 . 2 . 1970 , s . 1 .  ( 4 ) Dokument EOEF Genève E/ECE/324 - E/ECE/TRANS/505/Rev . Add . 17 .  BILAG I ( 1 )  ANVENDELSESOMRAADE , DEFINITIONER , BEGAERING OM EOEF-TYPEGODKENDELSE , EOEF-TYPEGODKENDELSE , ALMINDELIGE SPECIFIKATIONER , SAERLIGE SPECIFIKATIONER  1 . ANVENDELSESOMRAADE  Ethvert koeretoej af kategori M1 og N1 defineret i bilag I til direktivet af 6 . februar 1970 skal vaere forsynet med en anordning til tyverisikring . Montering af denne indretning paa koeretoejer af andre kategorier er valgfri .  2 . DEFINITIONER  I dette direktiv forstaas ved   ( 2.1 . )  2.2 . " koeretoejstype " hvad angaar dets tyverisikring , motordrevne koeretoejer , som ikke er vaesentligt forskellige i henseende til :  2.2.1 . fabrikantens typebetegnelse paa koeretoejet ,  2.2.2 . montering af og konstruktion af den eller de dele af koeretoejet paa hvilke tyveriskiringsnnordningen virker ,  2.2.3 . type af tyverisikringsanordning ;  2.3 . ved " tyverisikringsanordning " den helhed af komponenter , der er bestemt til at hindre tyveri eller anden uberettiget brug af koeretoejet . Tyverisikringsanordningen skal bestaa af en kombination af en indretning , der hindrer start af motoren med den normale startmekanismes betjeningsindretning og en af foelgende anordninger   - anordning , der virker paa styretoejet ,   - anordning , der virker paa gearvaelgeren ,   - anordning , der virker paa transmissionen ,   - anordning , der hindrer start af motoren .  2.3.1 . Anordning , der blot hindrer udloesning af koeretoejets bremser , anses ikke som  " tyverisikringsanordning " ;   ( 2.4 . )  2.5 . ved " styreindretning " , styretoejets betjeningsindretning , ratsoejlen og dens befaestelse , ratakslen , styreudvekslingen , samt alle dele , der medvirker til at optage energi i tilfaelde af stoed mod rattet .  3 . ANSOEGNING OM EOEF-TYPEGODKENDELSE  3.1 . Ansoegning om EOEF-typegodkendelse af et koeretoej med hensyn til tyverisikringsanordning indgives af fabrikanten eller hans repraesentant .  3.2 . Den ledsages af nedennaevnte bilag i 3 eksemplarer samt af foelgende oplysninger :  3.2.1 . detaljeret beskrivelse af koeretoejets type med hensyn til udformning og konstruktionen af styreindretningen eller den komponent , paa hvilken tyverisikringsanordningen virker ;  3.2.2 . tegninger af tyverisikringsanordningen og af dens montering paa koeretoejet i passende maaleforhold og tilstraekkelig detaljeret ;  3.2.3 . teknisk beskrivelse af anordningen .  3.3 . Til den proeveanstalt , som udfoerer undersoegelsen med henblik paa godkendelse skal indleveres :  3.3.1 . et koeretoej , der er repraesentativt for den koeretoejstype , der skal godkendes ,  3.3.2 . paa anmodning fra ovennaevnte proeveanstalt de dele af koeretoejet , som denne anser for vaesentlige for den kontrol der er foreskrevet under punkterne 5 og 6 .  4 . EOEF-TYPEGODKENDELSE   ( 4.1 . )   ( 4.2 . )  4.3 . En blanket svarende til modellen i bilag II vedlaegges blanketten om EOEF-typegodkendelse .   ( 4.4 . )   ( 4.4.1 . )   ( 4.4.2 . )   ( 4.5 . )   ( 4.6 . )  5 . ALMINDELIGE SPECIFIKATIONER  5.1 . Tyverisikringsanordningen skal vaere fremstillet saaledes , at det er noedvendigt at saette den ud af funktion :  5.1.1 . for at starte motoren paa den normale maade ,  5.1.2 . for at foere koeretoejet eller for at bevaege det fremad ved egen kraft .  5.2 . Naar indretningen er i funktion maa de dele af den , som er noedvendige for at opfylde betingelsen i punkt 5.1.2 ikke kunne goeres uvirksomme med enkle midler .  5.3 . Motoren maa kun kunne startes , og kravene fastsat i punkt 5.1 maa kun kunne opfyldes ved anvendelse af én noegle , som virker paa én laas ; bortset fra det tilfaelde der er fastsat i punkt 6.1.6 maa noeglen ikke kunne fjernes helt fra laasen uden at tyverisikringsanordningen ifoelge punkt 5.1 er traadt i funktion eller er indstillet til at fungere .  5.4 . Tyverisikringsanordningen omtalt i punkt 5.1 skal vaere saaledes indrettet , at den ikke hurtigt og uden at vaekke opmaerksomhed kan aabnes , goeres uvirksom eller oedelaegges .  5.5 . Tyverisikringsanordningen skal vaere fast monteret paa koeretoejet . Den skal vaere monteret saaledes , at den , naar den er laast , kun kan fjernes med specialvaerktoej , selv naar dens hus er fjernet . Naar det er muligt at goere tyverisikringsanordningen uvirksom ved at fjerne visse skruer , skal disse skruer , hvis de er udtagelige , vaere daekkede af dele af tyverisikringsanordningen , naar den er laast .  5.6 . Laasen skal vaere solidt fastgjort til tyvesikringsanordningen .  5.7 . De anvendte laase skal mindst have 1 000 forskellige kombinationer , dvs . at den noegle , der svarer til en bestemt laas , ikke maa kunne aabne mere end gennemsnitlig 1 af 1 000 laase . For samme koeretoej skal anvendelseshyppigheden af en bestemt kombination vaere ca . 1 pr . 1 000 .  5.8 . Tyverisikringsanordningen skal vaere af en saadan beskaffenhed , at der - mens koeretoejet er i gang - ikke er risiko for utilsigtet laasning , som truer faerdselssikkerheden .  5.9 . Hvis tyverisikringsanordningens funktion kraever anvendelse af energi bortset fra foererens , maa energien kun anvendes til af - og oplaasning af anordningen . Anordningen skal holdes i stilling ved rent mekaniske midler .  5.10 . Tyverisikringsanordningen kan omfatte en ydre supplerende akustisk alarmanordning , som udloeses ved foersoeg paa at aabne anordningen , goere den uvirksom , eller ved oedelaeggelse af den ; de udsendte signaler skal vaere korte og skal automatisk afbrydes efter hoejst 30 sekunder for foerst at begynde igen , naar alarmanordningen paany aktiveres , loevrigt boer signalerne udsendes af koeretoejets normale lydsignalapparat .   ( 5.10.1 . )   ( 5.10.2 . )  6 . SAERLIGE SPECIFIKATIONER  Ud over de almindelige specifikationer fastsat i punkt 5 skal tyverisikringsanordninger , der virker paa styreapparatet , paa transmissionen eller paa gearvaelgeren , opfylde de saerlige betingelser , der er fastsat i det foelgende for disse typer af anordninger .  6.1 . Tyverisikringsanordning , der virker paa styreapparatet  6.1.1 . Tyverisikringsanordning , der virker paa styreapparatet , skal blokere dette .  6.1.2 . Der maa ikke vaere mulighed for utilsigtet blokering af styreapparatet , naar noeglen sidder i tyverisikringsanordningens laas , selv om anordningen , der forhindrer motorens start , er i brug eller indstillet til brug .  6.1.3 . Taendingskontakten i koeretoej med benzinmotor maa ikke kunne saettes til , og start af koeretoej med dieselmotor maa ikke kunne foretages paa normal maade , uden at en laas , der virker paa rattet , er aaben .  6.1.4 . Naar tyverisikringsanordningen er parat til brug maa det i intet tilfaelde vaere muligt at forhindre laaseriglen i at gaa paa plads .  6.1.5 . Dybden af laaseriglens indgreb skal vaere tilstraekkelig til at sikre tyverisikringsanordningens effektivitet , selv efter et ist slid .  6.1.6 . Naar tyverisikringsanordningen tillige har en anden position end den , som sikrer laasning af styreapparatet , og i hvilken noeglen kan fjernes , skal den vaere konstrueret saaledes , at den manoevre , der er noedvendig for at naa denne position og for at fjerne noeglen , ikke kan ske utilsigtet .  6.1.7 . Uden at oedelaegge styretoejet paa en saadan maade , at faerdselssikkerheden trues , skal tyverisikringsanordningen under statiske betingelser kunne modstaa et vridningsmoment om * akslen i begge retninger paa 19,6 mdaN .  6.2 . Tyverisikringsanordning , der virker paa transmissionen  Tyverisikringsanordning , der virker paa transmissionen skal forhindre rotation af koeretoejets drivende hjul .  6.3 . Tyverisikringsanordning , der virker paa gearvaelgeren  6.3.1 . Den beskyttelsesindretning , der virker paa gearvaelgeren , skal kunne forhindre ethvert gearskrifte .  6.3.2 . Paa manuelt betjente gearkasser maa gearvaelgeren kun kunne laases i foelgende stillinger : bakgear samt frigear eller alene bakgear .  6.3.3 . Ved automatiske kraftoverfoeringer maa fastlaasningen kun kunne foretages i stillingen  " parkering " . En supplerende aflaasning i stillingen  " neutral " er tilladelig .   ( 7 . )   ( 8 . )   ( 9 . )   ( 10 . )   ( 11 . )  ( 1 ) Teksten i bilaget svarer i hovedsagen til FN's oekonomiske Kommission for Europe's regulativ nr . 18 , isaer er samme opdeling i punkter anvendt ; hvis et punkt i regulativ nr . 18 ikke er medtaget i dette direktiv , er dets nummer derfor angiver i parentes til orientering .  BILAG II  Myndighedens navn  BLANKETMODEL  MEDDELELSE AF GODKENDELSE   ( eller afslag paa eller tilbageholdelse af typegodkendelse med hensyn til tyverisikring )  Typegodkendelse nr . ...  1 . Koeretoejets fabrikat eller varemaerke ...  2 . Koeretoejets typebetegnelse ...  3 . Fabrikantens navn og adresse ...  4 . I givet fald navn og adresse paa fabrikantens repraesentant ...  5 . Kort beskrivelse af tyverisikringsanordningen , dens montering , op paa hvilken del af koeretoejet den virker udover motorens igangsaetning ( rat gearskifte transmission hindring af motorens funktion ( 1 ) ...  6 . Koeretoejet er forsynet med en supplerende akustisk alarmanordning af foelgende type ...  7 . Koeretoejet er fremstillet til typegodkendelse den ...  8 . Proeveanstalt , der foretager proeverne med henblik paa typegodkendelse ...  9 . Proeverapportens dato ...  10 . Proeverapportens nummer ...  11 . Typegodkendelse er meddelt/afslaaet ( 1 ) ...  12 . Sted ...  13 . Dato ...  14 . Underskrift ...  15 . Der vedlaegges foelgende bilag , der er forsynet med ovennaevnte typegodkendelsesnummer :  ... tegninger , skemaer og planer vedroerende tyverisikringsanordningen , dens montering og de dele af koeretoejet , paa hvilke den virker .  ... fotografier af tyverisikringsanordningen og andre komponenter , som har betydning for koeretoejets tyverisikring .  ( 1 ) Det ikke gaeldende overstreges .


Avis juridique important

|

31999L0099

Kommissionens direktiv 1999/99/EF af 15. december 1999 om tilpasning til den tekniske udvikling af Rådets direktiv 80/1269/EØF vedrørende motorkøretøjers motoreffekt (EØS-relevant tekst)

EF-Tidende nr. L 334 af 28/12/1999 s. 0032 - 0035

KOMMISSIONENS DIREKTIV 1999/99/EFaf 15. december 1999om tilpasning til den tekniske udvikling af Rådets direktiv 80/1269/EØF vedrørende motorkøretøjers motoreffekt(EØS-relevant tekst)KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,under henvisning til Rådets direktiv 70/156/EØF af 6. februar 1970 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om godkendelse af motordrevne køretøjer og påhængskøretøjer dertil(1), senest ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/91/EF(2), særlig artikel 13, stk. 2,under henvisning til Rådets direktiv 80/1269/EØF af 16. december 1980 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om motordrevne køretøjers motoreffekt(3), senest ændret ved Kommissionens direktiv 97/21/EF(4), særlig artikel 3, ogud fra følgende betragtninger:(1) Direktiv 80/1269/EØF er et af særdirektiverne under den EF-typegodkendelsesprocedure, der er fastlagt ved direktiv 70/156/EØF. Bestemmelserne i direktiv 70/156/EØF vedrørende køretøjssystemer, komponenter og separate tekniske enheder finder derfor også anvendelse på nærværende direktiv;(2) i forbindelse med typegodkendelse af gasdrevne køretøjer (LPG og naturgas) er det påkrævet at indføre bestemmelser i direktiv 80/1269/EØF vedrørende måling af sådanne køretøjers motoreffekt, især hvilket prøvebrændstof der skal anvendes, som defineret i Kommissionens direktiv 98/77/EF af 2. oktober 1998 om tilpasning til den tekniske udvikling af Rådets direktiv 70/220/EØF om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om foranstaltninger mod luftforurening forårsaget af emissioner fra motorkøretøjer(5). Det vil i denne henseende være hensigtsmæssigt at følge de tekniske forskrifter i regulativ nr. 85 fra FN's Økonomiske Kommission for Europa(6);(3) de i dette direktiv fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra det udvalg for tilpasning til den tekniske udvikling, som er nedsat ved direktiv 70/156/EØF -UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:Artikel 1Bilag I til direktiv 80/1269/EØF ændres som angivet i bilaget til nærværende direktiv.Artikel 21. Fra 1. januar 2000 kan medlemsstaterne ikke med begrundelse i motoreffekten:- nægte EF-typegodkendelse af en køretøjstype i henhold til artikel 4, stk. 1, i direktiv 70/156/EØF- nægte national typegodkendelse- forbyde registrering, salg eller ibrugtagning af et køretøj i henhold til artikel 7 i direktiv 70/156/EØF,hvis motoreffekten er bestemt i overensstemmelse med forskrifterne i direktiv 80/1269/EØF, som ændret ved nærværende direktiv.2. Fra 1. januar 2000 kan medlemsstaterne:- ikke længere meddele EF-typegodkendelse i henhold til artikel 4, stk. 1, i direktiv 70/156/EØF- nægte national typegodkendelse, undtagen hvis bestemmelserne i artikel 8, stk. 2, i direktiv 70/156/EØF bringes i anvendelse,for en køretøjstype, hvis motoreffekten ikke er bestemt efter forskrifterne i direktiv 80/1269/EØF, som ændret ved nærværende direktiv.Artikel 31. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 31. december 1999. De underretter straks Kommissionen herom.Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.Artikel 4Dette direktiv træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Artikel 5Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Bruxelles, den 15. december 1999.På Kommissionens vegneErkki LIIKANENMedlem af Kommissionen(1) EFT L 42 af 23.2.1970, s. 1.(2) EFT L 11 af 16.1.1999, s. 25.(3) EFT L 375 af 31.12.1980, s. 46.(4) EFT L 125 af 16.5.1997, s. 31.(5) EFT L 286 af 23.10.1998, s. 34.(6) FN/ECE-regulativ nr. 85 (E/ECE324-E/ECE/TRANS/505/Rev.1/Add. 84) med senere ændringer.BILAGÆNDRINGER AF BILAG I TIL DIREKTIV 80/1269/EØF1) Punkt 5.3.11. affattes således: "5.3.11. Der skal anvendes følgende brændstof:5.3.11.1. For køretøjer med benzindrevet motor med styret tænding:Der skal anvendes et kommercielt brændstof. I tilfælde af uenighed anvendes det referencebrændstof, der er anført i bilag IX, første afsnit, i direktiv 70/220/EØF, som ændret. I stedet for førnævnte referencebrændstof kan de referencebrændstoffer, der er defineret af CEC(1) i CEC-dokument RF-08-A-85 til benzinmotorer, anvendes.5.3.11.2. For køretøjer med LPG-drevet motor med styret tænding:5.3.11.2.1. For motorer med automatisk tilpasning til brændstoffet:Der skal anvendes et kommercielt brændstof. I tilfælde af uenighed anvendes et af de referencebrændstoffer, der er anført i bilag IXa i direktiv 70/220/EØF, som ændret.5.3.11.2.2. For motorer uden automatisk tilpasning til brændstoffet:Der skal anvendes det referencebrændstof, der er anført i bilag IXa i direktiv 70/220/EØF, som ændret, med det laveste C3-indhold, eller5.3.11.2.3. For motorer mærket til en bestemt brændstofsammensætning:Der skal anvendes det brændstof, som motoren er mærket med.5.3.11.2.4. I prøverapporten anføres, hvilket brændstof der er anvendt.5.3.11.3. For køretøjer med naturgasdrevet motor med styret tænding:5.3.11.3.1. For motorer med automatisk tilpasning til brændstoffet:Der skal anvendes et kommercielt brændstof. I tilfælde af uenighed anvendes et af de referencebrændstoffer, der er anført i bilag IXa i direktiv 70/220/EØF, som ændret.5.3.11.3.2. For motorer uden automatisk tilpasning til brændstoffet:Der skal anvendes et kommercielt brændstof med et Wobbe-indeks på mindst 52,6 MJm-3 (20 °C, 101,3 kPa). I tilfælde af uenighed anvendes det referencebrændstof G20, der er beskrevet i bilag IXa i direktiv 70/220/EØF, som ændret, dvs. brændstoffet med det højeste Wobbe-indeks, eller5.3.11.3.3. For motorer mærket til en brændstofsammensætning i et bestemt område:Der skal anvendes et kommercielt brændstof med et Wobbe-indeks på mindst 52,6 MJm-3 (0 °C, 101,3 kPa), hvis motoren er mærket til H-gasområdet, eller mindst 47,2 MJm-3 (0 °C, 101,3 kPa), hvis motoren er mærket til L-gasområdet. I tilfælde af uenighed anvendes det referencebrændstof G20, der er beskrevet i bilag IXa i direktiv 70/220/EØF, som ændret, hvis motoren er mærket til H-gasområdet, eller det referencebrændstof G23, der er beskrevet i bilag IXa i direktiv 70/220/EØF, som ændret, hvis motoren er mærket til L-gasområdet, dvs. brændstoffet med det højeste Wobbe-indeks i det relevante område, eller:5.3.11.3.4. For motorer mærket til en bestemt brændstofsammensætning:Der skal anvendes det brændstof, som motoren er mærket med.5.3.11.3.5. I prøverapporten anføres, hvilket brændstof der er anvendt.5.3.11.4. For motorer med kompressionstænding:Der skal anvendes et kommercielt brændstof. I tilfælde af uenighed anvendes det referencebrændstof, der er anført i bilag IX, andet afsnit, i direktiv 70/220/EØF, som ændret. I stedet for førnævnte referencebrændstof kan det referencebrændstof, der er defineret af CEC(2) i CEC-dokument RF-03-A-84 til motorer med kompressionstænding, anvendes.5.3.11.5. Motorer med styret tænding i køretøjer, der kan køre på både benzin og gas, afprøves med både benzin og gas efter forskrifterne i punkt 5.3.11.1-5.3.11.3. Køretøjer, der kan køre på både benzin og gas, men hvor benzinsystemet kun skal benyttes i nødstilfælde eller til start, og hvor benzintanken højst kan indeholde 15 liter benzin, betragtes ved afprøvningen som køretøjer, der kun kan køre på gas."2) Følgende fodnote (1) indsættes i punkt 8.1: "(1) Fabrikanten må kun opgive en værdi, så længe motoreffekten er den samme for én variant af motortypen. Hver variant skal nøje specificeres."3) Punkt 3.2.2. i tillæg 1 affattes således: "3.2.2. Brændstof: diesel/benzin/LPG/naturgas (1)".4) Der indsættes følgende som nyt punkt 3.2.15 og 3.2.16 i tillæg 1: ">PIC FILE= "L_1999334DA.003501.EPS">"5) Følgende fodnote (3) indsættes i tillæg 1: "(3) Når direktivet ændres til at omfatte beholdere til gasformigt brændstof."6) Punkt 1.1.3 i tillægget til tillæg 2 affattes således: "1.1.3. Brændstof: diesel/benzin/LPG/naturgas (1)".(1) Co-ordinating European Council for the development of Performance Tests for Lubricants and Engine Fuels.(2) Co-ordinating European Council for the development of Performance Tests for Lubricants and Engine Fuels.


title: Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/41/EF af 7. september 2005 om ændring af Rådets direktiv 76/115/EØF om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om sikkerhedsselers forankring i motordrevne køretøjer   (EØS-relevant tekst)

text:
               30.9.2005

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 255/149

      EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 2005/41/EF

   af 7. september 2005
   om ændring af Rådets direktiv 76/115/EØF om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om sikkerhedsselers forankring i motordrevne køretøjer
   (EØS-relevant tekst)
   EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 95,
   under henvisning til forslag fra Kommissionen,
   under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
   efter proceduren i traktatens artikel 251 (2), og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Undersøgelser har vist, at brugen af sikkerhedsseler og fastholdelsesanordninger kan bidrage til en betydelig reduktion af antallet af trafikdræbte og alvorligheden af kvæstelser i tilfælde af ulykker, også hvis køretøjet ruller rundt. Montering af sikkerhedsseler og fastholdelsesanordninger i alle klasser af køretøjer vil uden tvivl være et vigtigt skridt fremad med hensyn til øget trafiksikkerhed og dermed med hensyn til at redde menneskeliv.

               (2)

               Der kan opnås en betydelig gevinst for samfundet, hvis alle køretøjer udstyres med sikkerhedsseler.

               (3)

               I sin beslutning af 18. februar 1986 om fælles foranstaltninger til nedsættelse af antallet af færdselsulykker som led i Fællesskabets program for færdselssikkerhedsåret (3) understregede Europa-Parlamentet behovet for at gøre anvendelse af sikkerhedsseler obligatorisk for alle passagerer, herunder børn, undtagen i køretøjer inden for offentlig transport. Der skal derfor skelnes mellem busser til offentlig transport og andre køretøjer med hensyn til obligatorisk montering af sikkerhedsseler og/eller fastholdelsesanordninger.

               (4)

               I henhold til Rådets direktiv 70/156/EØF af 6. februar 1970 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om godkendelse af motorkøretøjer og påhængskøretøjer dertil (4) er Fællesskabets typegodkendelsessystem kun blevet gennemført for alle nye køretøjer i klasse M1 siden 1. januar 1998. Det er derfor kun disse køretøjer, der skal udstyres med forankringer til sikkerhedsseler og/eller fastholdelsesanordninger, der opfylder bestemmelserne i direktiv 76/115/EØF (5).

               (5)

               Indtil Fællesskabets typegodkendelsessystem udvides til at omfatte alle klasser af køretøjer, bør det med henblik på at fremme færdselssikkerheden kræves, at der i køretøjer, der tilhører andre klasser end klasse M1, monteres forankringer til sikkerhedsseler og/eller fastholdelsesanordninger.

               (6)

               Direktiv 76/115/EØF indeholder allerede tekniske og administrative bestemmelser, der tillader typegodkendelse af andre køretøjer end køretøjer i klasse M1. Medlemsstaterne behøver derfor ikke indføre yderligere bestemmelser.

               (7)

               Siden ikrafttrædelsen af Kommissionens direktiv 96/38/EF af 17. juni 1996 om tilpasning til den tekniske udvikling af Rådets direktiv 76/115/EØF om sikkerhedsselers forankringer i motordrevne køretøjer har flere medlemsstater allerede gjort bestemmelserne deri obligatoriske for visse andre klasser af køretøjer end klasse M1. Fabrikanterne og leverandørerne har derfor udviklet en passende teknologi.

               (8)

               Direktiv 76/115/EØF bør derfor ændres.

               (9)

               Målet for dette direktiv, nemlig forbedring af trafiksikkerheden gennem indførelse af obligatorisk montering af sikkerhedsseler i visse klasser af køretøjer, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. traktatens artikel 5, på grund af foranstaltningens omfang bedre gennemføres på fællesskabsplan. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel 5, er dette direktiv ikke mere vidtgående, end hvad der er nødvendigt for at nå dette mål —

         UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
   Artikel 1
   Ændringer af direktiv 76/115/EØF
   I direktiv 76/115/EØF foretages følgende ændringer:

               1)

               I artikel 2 tilføjes følgende stykke:
               »Køretøjer i klasse M2 og M3 underopdeles i grupper som fastlagt i del 2 i bilag I til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/85/EF af 20. november 2001 om særlige bestemmelser for køretøjer, der anvendes til personbefordring og har flere end otte siddepladser ud over førerens plads (6).

               2)

               I bilag I foretages følgende ændringer:

                           a)

                           Punkt 1.9 udgår.

                           b)

                           Punkt 4.3.1 affattes således:

                                       »4.3.1.

                                       Køretøjer, der falder ind under klasse M1, M2 (gruppe III eller B), M3 (gruppe III eller B) og N, skal udstyres med sikkerhedsseleforankringer, der opfylder kravene i dette direktiv.«

                           c)

                           Punkt 4.3.8 affattes således:

                                       »4.3.8.

                                       For sæder, der kun er beregnet til brug, når køretøjet holder stille, samt for andre sæder i alle køretøjer, der ikke er omfattet af punkt 4.3.1-4.3.5 kræves der ikke forankringer. Hvis køretøjet har forankringer til sådanne sæder, skal disse forankringer opfylde dette direktivs bestemmelser. Forankringer, der kun er beregnet til sikkerhedsseler til handicappede, eller andre fastholdelsesanordninger, der er nævnt i artikel 2a i Rådets direktiv 77/541/EØF af 28. juni 1977 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om sikkerhedsseler og fastholdelsesanordninger i motordrevne køretøjer (7), behøver dog ikke være i overensstemmelse med kravene i dette direktiv, hvis de er konstrueret og fremstillet i henhold til nationale retsforskrifter med henblik på at give det størst mulige praktiske sikkerhedsniveau.

         Artikel 2
   Foranstaltninger for handicappede
   Kommissionen undersøger senest den 20. april 2008 specifikke procedurer for harmonisering af kravene til forankringer, der kun er beregnet til sikkerhedsseler til handicappede, eller andre fastholdelsesanordninger, der er nævnt i artikel 2a i direktiv 77/541/EØF, på grundlag af eksisterende internationale standarder og nationale retsforskrifter med henblik på at give et sikkerhedsniveau, der svarer til niveauet i nærværende direktiv. Kommissionen forelægger om nødvendigt udkast til foranstaltninger. Ændringer af dette direktiv vedtages efter artikel 13 i direktiv 70/156/EØF.
   Artikel 3
   Gennemførelse
   1.   Fra den 20. april 2006 må medlemsstaterne for så vidt angår forankringer til sikkerhedsseler, der er i overensstemmelse med kravene i direktiv 76/115/EØF som ændret ved nærværende direktiv:

               a)

               ikke nægte EF-typegodkendelse eller national typegodkendelse af en køretøjstype

               b)

               ikke forbyde registrering, salg eller ibrugtagning af nye køretøjer.

         2.   Fra den 20. oktober 2006 skal medlemsstaterne for så vidt angår forankringer til sikkerhedsseler, der ikke er i overensstemmelse med kravene i direktiv 76/115/EØF som ændret ved nærværende direktiv med hensyn til nye typer af køretøjer:

               a)

               ophøre med at udstede EF-typegodkendelse

               b)

               nægte at udstede national typegodkendelse.

         3.   Fra den 20. oktober 2007 skal medlemsstaterne for så vidt angår forankringer til sikkerhedsseler, der ikke er i overensstemmelse med kravene i direktiv 76/115/EØF som ændret ved nærværende direktiv:

               a)

               anse typeattester, som ledsager nye køretøjer, for ikke længere at være gyldige for så vidt angår bestemmelserne i artikel 7, stk. 1, i direktiv 70/156/EØF

               b)

               nægte registrering, salg eller ibrugtagning af nye køretøjer, undtagen hvis bestemmelserne i artikel 8, stk. 2, i direktiv 70/156/EØF gøres gældende.

         Artikel 4
   Gennemførelse i national ret
   1.   Medlemsstaterne vedtager og offentliggør inden den 20. april 2006 de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette direktiv. De underretter straks Kommissionen herom.
   2.   Medlemsstaterne anvender disse love og bestemmelser fra den 21. april 2006.
   3.   Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
   4.   Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.
   Artikel 5
   Ikrafttræden
   Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
   Artikel 6
   Adressater
   Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

      Udfærdiget i Strasbourg, den 7. september 2005.

         På Europa-Parlamentets vegne
         J. BORRELL FONTELLES

         Formand

         På Rådets vegne
         C. CLARKE

         Formand

      (1)  EUT C 80 af 30.3.2004, s. 8.

      (2)  Europa-Parlamentets udtalelse af 17.12.2003 (EUT C 91 E af 15.4.2004, s. 496), Rådets fælles holdning af 24.1.2005 (EUT C 111 E af 11.5.2005, s. 23), Europa-Parlamentets holdning af 26.5.2005 (endnu ikke offentliggjort i EUT).

      (3)  EFT C 68 af 24.3.1986, s. 35.

      (4)  EFT L 42 af 23.2.1970, s. 1. Senest ændret ved Kommissionens direktiv 2004/78/EF (EUT L 153 af 30.4.2004, s. 102).

      (5)  EFT L 24 af 30.1.1976, s. 6. Senest ændret ved Kommissionens direktiv 96/38/EF (EFT L 187 af 26.7.1996, s. 95).

      (6)  EFT L 42 af 13.2.2002, s. 1.«

      (7)  EFT L 220 af 29.8.1977, s. 95. Senest ændret ved tiltrædelsesakten af 2003.«


Avis juridique important

|

31980L0891

Kommissionens direktiv 80/891/EØF af 25. juli 1980 om fællesskabsanalysemetoden til bestemmelse af indholdet af erucasyre i olier og fedtstoffer, der uden yderligere forarbejdning er bestemt til konsum, samt i fødevarer, der tilsættes olier eller fedtstoffer

EF-Tidende nr. L 254 af 27/09/1980 s. 0035 - 0041 den finske specialudgave: kapitel 13 bind 11 s. 0008  den græske specialudgave: Kapitel 13 bind 11 s. 0007  den svenske specialudgave: kapitel 13 bind 11 s. 0008  den spanske specialudgave: Kapitel 13 bind 11 s. 0076  den portugisiske specialudgave: Kapitel 13 bind 11 s. 0076

++++  KOMMISSIONENS DIREKTIV  af 25 . juli 1980  om faellesskabsanalysemetoden til bestemmelse af indholdet af erucasyre i olier og fedtstoffer , der uden yderligere forarbejdning er bestemt til konsum , samt i foedevarer , der tilsaettes olier eller fedtstoffer   ( 80/891/EOEF )  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab ,  under henvisning til Raadets direktiv 76/621/EOEF af 20 . juli 1976 om fastsaettelse af det maksimale indhold af erucasyre i olier og fedtstoffer , der uden yderligere forarbejdning er bestemt til konsum , samt i foedevarer , der tilsaettes olier eller fedtstoffer ( 1 ) , saerlig artikel 3 , og  ud fra foelgende betragtninger :  I artikel 2 i direktiv 76/621/EOEF fastsaettes det , at fra den 1 . juli 1979 maa indholdet af erucasyre i de i artikel 1 i naevnte direktiv omhandlede produkter , beregnet paa grundlag af det samlede fedtsyreindhold i de fedtstoffer , de indeholder , ikke overstige 5 % ;  i artikel 3 i direktiv 76/621/EOEF fastsaettes det , at indholdet af erucasyre skal kontrolleres efter en faellesskabsanalysemetode ;  I Kommissionens forordning ( EOEF ) nr . 1470/68 af 23 . september 1968 om udtagelse og reduktion af proever samt om bestemmelse af indholdet af olie , urenheder og fugtighed i olieholdige froe ( 2 ) , fastsaettes i bilag VI , indsat ved forordning ( EOEF ) nr . 72/77 ( 3 ) , en analysemetode til bestemmelse af indholdet af erucasyre i raps - og rypsfroe ; denne metode boer anvendes ved forudvaelgelse ;  under normale betingelser for analyse af olie - og fedtstoffer ved gasvaeskechromatografi af bestanddelen af fede syrer er det ikke muligt at skelne mellem erucasyre og andre isomere af docosensyre som f.eks . cetoleinsyre ;  det er noedvendigt at bestemme erucasyreniveauet i olier og fedtstoffer samt i levnedsmidler tilsat olier eller fedtstoffer , som kan indeholde cetoleinsyre og andre isomere af docosensyre ;  det er ikke noedvendigt at bestemme erucasyreniveauet i olier og fedtstoffer samt i levnedsmidler tilsat olier og fedtstoffer , som ved en foreloebig analyse viser sig at indeholde maksimalt 5 % docosensyre eller 5 % cisdocosensyre ;  denne analysemetode anses for den mest hensigtsmaessige i oejeblikket , indtil der fastlaegges en analysemetode , der tillader en mere noejagtig bestemmelse af erucasyre ;  de i denne direktiv fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelsen fra Den staaende Levnedsmiddelkomité -  UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV :  Artikel 1  Medlemsstaterne foreskriver , at de noedvendige analyser til bestemmelse af erucasyreindholdet i de i artikel 1 i direktiv 76/621/EOEF naevnte produkter udfoeres i overensstemmelse med artikel 2 .  Artikel 2  1 . Som forudvaelgelse bestemmes  a ) enten totalindholdet af fede docosensyrer i de i artikel 1 naevnte produkter bestemt ved den i bilag VI til forordning ( EOEF ) nr . 1470/68 beskrevne metode ,  b ) eller totalindholdet af fede cis-docosensyrer i de i artikel 1 naevnte produkter bestemt ved den i bilag VI til forordning ( EOEF ) nr . 1470/68 beskrevne metode under anvendelse af gasvaeskechromatografi under saadanne betingelser at cis - og trans-isomerer af docosensyrer adskilles ; de velegnede stationaere faser for denne analyse er f.eks . af typen  " cyanopropylpolysiloxan " eller flydende krystaller .  2 . Hvis totalindholdet  a ) af fede docosensyrer bestemt i overensstemmelse med stk . 1 , litra a ) , eller  b ) af fede cis-docosensyrer bestemt i overensstemmelse med stk . 1 , litra b ) ,  i de i artikel 1 naevnte produkter , beregnet paa totalindholdet af fede syrer i den fede fase , ikke overstiger 5 % behoeves ingen anden bestemmelse . I modsat fald bestemmes indholdet af erucasyre efter den metode , der er angivet i bilaget .  Artikel 3  Medlemsstaterne saetter de noedvendige love og administrative bestemmelser i kraft for senest den 1 . februar 1982 at efterkomme dette direktiv . De underretter straks Kommissionen herom .  Artikel 4  Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne .  Udfaerdiget i Bruxelles , den 25 . juli 1980 .  Paa Kommissionens vegne  Etienne DAVIGNON  Medlem af Kommissionen  ( 1 ) EFT nr . L 202 af 28 . 7 . 1976 , s . 35 .  ( 2 ) EFT nr . L 239 af 28 . 9 . 1968 , s . 2 .  ( 3 ) EFT nr . L 12 af 15 . 1 . 1977 , s . 11 .  BILAG  BESTEMMELSE AF INDHOLDET AF ERUCASYRE I OLIER OG FEDTSTOFFER , DER UDENYDERLIGERE FORARBEJDNING ER BESTEMT TIL KONSUM , SAMT I FOEDEVARER , DER TILSAETTES OLIER ELLER FEDSTOFFER  I . INDLEDNING  1 . PROEVEFORBEREDELSE  1.1 . Generelt  Analyseproevens masse skal normalt vaere paa 50 g , medmindre en stoerre maengde er noedvendig til en specifik bestemmelse .  1.2 . Proeveforberedelse  Proeven boer homogeniseres forud for analysen .  1.3 . Opbevaring  Den saaledes forberedte proeve boer altid opbevares i en lufttaet beholder .  2 . REAGENSER  2.1 . Vand  2.1.1 . Naar der er tale om vand til oploesning , fortyndinger og vaskning , drejer det sig altid om destilleret vand eller demineraliseret vand af mindst tilsvarende renhed .  2.1.2 . Naar der er tale om en " oploesning " eller en " fortyndning " , er der , hvor intet andet er angivet , tale om en vandig oploesning .  2.2 . Kemikalier  Alle kemikalier skal , hvor intet andet er oplyst , vaere af analyseren kvalitet .  3 . APPARATUR  3.1 . Apparaturfortegnelse  Apparaturfortegnelsen omfatter specialapparatur med saerlige specifikationer .  3.2 . Analysevaegt  Analysevaegtens foelsomhed skal vaere paa 0,1 mg eller bedre .  4 . ANGIVELSE AF RESULTATER  4.1 . Resultater  Det paa analyseattesten naevnte resultat er et gennemsnit paa grundlag af mindst to bestemmelser , hvis gentagelighed er tilfredsstillende .  4.2 . Procentberegning  Medmindre andet er fastsat , udtrykkes resultaterne i procent ( m/m ) af den samlede maengde af f * tsyrer i proeven , saaledes som laboratoriet har modtaget den .  4.3 . Antal betydende cifre  Resultatet maa kun angives med saa mange betydende cifre , som metodens praecision giver mulighed for .  II . BESTEMMELSE AF ERUCASYRE  1 . FORMAAL OG ANVENDELSESOMRAADE  Med samme metode er det muligt at bestemme indholdet af erucasyre i :  a ) Olier og fedtstoffer indeholdende cetoleinsyre  ( en cis-isomer af C22-syre , som forekommer i fiskeolier ) , og  b ) Haerdede olier og fedtstoffer indeholdende trans - og cis-isomer af C22-syre .  2 . DEFINITION  Indhold af erucasyre : erucasyre bestemt efter den her angivne metode .  3 . PRINCIP  Adskillelse af methylesterne af fede syrer ved tyndtlags chromatografi ved lav temperatur og soelvnitratimpraegnering samt kvantitativ bestemmelse af de adskilte estere ved gas-vaeskechromatografi .  4 . REAGENSER  4.1 . Diethylether , friskdestilleret peroxidfri .  4.2 . n-Hexan  4.3 . Kieselgel G til tyndtlagschromatografi  4.4 . Kieselgel til soejlechromatografi  4.5 . Soelvnitratoploesning , 200 g/l . Oploes 24 g soelvnitrat i vand og fyldt op til 120 ml med vand .  4.6 . Methylerucatoploesning ( 5 mg/ml ) . 50 mg methylerucat oploeses i nogle ml n-Hexan og fortyndes til 10 ml med n-Hexan .  4.7 . Methyltetracosanoat , intern standardoploesning , 0,25 mg/ml . 25 mg methyltetracosanoat oploeses i nogle ml n-Hexan ( som i pkt . 4.6 ) og fortyndes til 100 ml med n-Hexan .  4.8 . Udviklingsvaedske : Toluen og n-Hexan 90 : 10 ( v/v ) .  4.9 . 2,7 dichlorofluoresceinoploesning , 0,5 g/l . 50 mg 2,7 dichlorofluorescein oploeses under opvarmning og omroering i 100 ml af en 50 % vandig methanoloploesning .  5 . APPARATUR  5.1 . Apparatur til tyndtlags chromatografi , bestaaende af :  5.1.1 . En dybfryser , som er i stand til at holde udviklingstanken og dennes indhold paa en temperatur paa minus 20 * C til minus 25 * C .  5.1.2 . Glasplader , 200 mm gange 200 mm .  5.1.3 . Ultraviolet lampe .  5.1.4 . En glassoejle , 200 mm lang og med en indvendig diameter paa 10 mm , forsynet med filtre af glasuld eller sintret glas , eller smaa tragte med filtre af sintret glas .  5.1.5 . Applikator til anbringelse af oploesninger i form af et snaevert baand eller en streng paa en tyndlagsplade .  5.2 . Apparatur til gas-vaeskechromatografi sammen med en elektronisk integrator som beskrevet i afsnit III i bilag VI til forordning ( EOEF ) nr . 72/77 .  6 . FREMGANGSMAADE  6.1 . Fremstilling af fedtsyremethylestere  Der udtages en repraesentativ proeve paa ca . 400 mg olie eller fedt og fremstilles en oploesning indeholdende ca . 25-50 mg/ml fedtsyremethylestere i hexan efter den metode , der er beskrevet i afsnit II 3 i bilag VI til forordning ( EOEF ) nr . 72/77 .  6.2 . Tyndlagschromatografi  6.2.1 . Tilberedelse af plader  60 g silicagel ( 4.3 ) anbringes i en 500 ml rundbundet kolbe sammen med 120 ml soelvnitratoploesning  ( 4.5 ) og rystes i et minut for at opnaa en fuldstaendigt homogen opslemning . Opslemningen udbredes paa normal maade paa pladerne , idet lagtykkelsen afpasses til 0,5 mm . Denne maengde opslemning er tilstraekkelig til forberedelse af fem 200 gange 200 mm plader .  Man lader pladerne toerre delvis i luften ( helst i moerke i ca . 30 minutter ) , hvorefter de toerres helt og aktiveres i en ovn ved 100 C to timer og 30 minutter . Pladerne boer benyttes snarest muligt efter aktivering , i det de ellers maa opbevares omhyggeligt i et moerkt skab og aktiveres inden brugen . NB : aktivering ved 110 C i en time kan vise sig at vaere tilstraekkeligt , forudsat at pladerne ikke er blevet moerke ) . Der traekkes linjer gennem belaegningen 10 mm fra siderne og fra toppen af hver plade inden brugen for at reducere kanteffekter under fremkaldelsen .  6.2.2 . Applikering af methylestere  Ved hjaelp af applikatoren ( 5.1.5 . ) anbringes 50 ml af den forberedte proeve af methylesteroploesning  ( 6.1 . ) i en smal streg ca . 50 mm lang , mindst 40 mm fra siden af pladen og 10 mm fra bunden . Paa lignende maade applikeres 100ml af en oploesning indeholdende lige rumfang af den forberedte methylesteroploesning  ( 6.1 . ) og methylerucatoploesning ( 4.6 . ) Paa grund af belaegningens skroebelige natur er det noedvendigt at udvise saerlig omhu under applikeringen af oploesningerne  ( NB : om oensket kan der applikeres 50ml methylerucatoploesning ( 4.6 . ) paa pladen som ovenfor for at bidrage til identifikation af methylerucatbaandet efter fremkaldelsen ) . Efter applikeringen af methylestere kan man lade den nederste kant af pladen staa i diethylether , indtil etheren naar ca . 5 mm op over det omraade , hvor proeven er applikeret . Dette vil koncentrere methylesterne i et snaevert baand . NB : om oensket kan der applikeres 50ml af methylerucatoploesningen ( 4.6 . ) paa pladen for at lette identifikationen af methylerucatbaandet efter fremkaldelsen ( se fig . 1 ) .  6.2.3 . Udvikling af plader  Der haeldes tilstraekkeligt med udviklingsvaedske  ( 4.8 . ) i tanken til at give en dybde paa ca . 5 mm , hvorefter tanken med laag anbringes i en dybfryser  ( 5.1.1 . ) ved minus 25 * C eller saa naer ved denne temperatur som muligt . Efter to timer anbringes pladen omhyggeligt i tanken , idet man lader oploesningen stige til mellem ca . halvdelen og to tredjedele af pladens hoejde . Derefter fjernes pladen , og oploesningen fordampes forsigtigt fra pladen med en stroem af nitrogen . Pladen anbringes paa ny i tanken hvor man lader oploesningsmidlet stige op til pladens top . Herefter fjernes pladen igen og toerres med en stroem af nitrogen ligesom foer , hvorefter den sproejtes med 2,7 dichlorofluoresceinoploesning ( 4.9 . ) .  Set under ultraviolet lys kan methylerucat i proeven lokaliseres ved reference til det forstaerkede baand i proeven , hvortil methylerucat er blevet tilsat ( se figur ... )  6.2.4 . Adskillelse af methylesterfraktionerne  Det methylerucatbaand , der har udviklet sig fra proeven , skrabes af kvantitativt i et 50 ml baegerglas . Den silicagel over og under methylerucatbaandet , som indeholder alle de oevrige fraktioner af fedtsyremethylestere , afskrabes kvantitivt i et andet 50 ml baegerglas . Til hvert baegerglas tilsaettes 1,0 ml methyltetracosanoat standardoploesning ( 4.7 . ) og 10 ml diethylether ( 4.1 . ) . Der omroeres , og baegrenes indhold overfoeres hver for sig til soejlerne eller filtrene ( 5.1.4 . ) , som indeholder ca . 1 g silicagel ( 4.4 . ) , og esterne udtraekkes ved hjaelp af tre eller fire 10 ml portioner diethylether . Filtraterne opsamles i smaa kolber og inddampes til smaa rumfang under en svag nitrogenstroem og overfoeres til smaa glasroer med tilspidset bund . Alt oploesningsmiddel fjernes ved fordampning under nitrogen paa en saadan maade , at methylesterne koncentreres paa bunden af roerene , hvorefter methylesterne oploeses i ca . 25-50ml hexan ( 4.2 . )  6.3 . Gas-vaeskechromatografi  6.3.1 . Man benytter den fremgangsmaade der er beskrevet i afsnit III i bilag VI til Kommissionens forordning ( EOEF ) nr . 72/77 , og indsproejter 1-2 ml af de oploesninger af methylestere , der er fremkommet fra ( i ) den fraktion , der indeholder methylerucat , og ( ii ) de fraktioner , der indeholder resten af fedtsyremethylesterne .  6.3.2 . Fra den elektroniske integrator faas foelgende top-arealer :  i ) fra chromatogrammet for den fraktion , som indeholder methylerucat :  a ) methylerucat , ( E ) ;  b ) intern standard , ( L1 ) ;  c ) det totale areal af toppe for methylester med undtagelse af den interne standard ( EF ) .  ii ) fra chromatogrammet med fraktioner indeholdende resten af fedtsyremethylesterne :  a ) det totale top-omraade med undtagelse af den interne standard , ( RF ) ;  b ) interne standard . ( L2 ) .  7 . ANGIVELSE AF RESULTATER  7.1 . Beregningsmetode og formel  7.1.1 . Proevens indhold af erucasyre udtrykt som methylester i procent af den totale maengde af methylestere af fede syrer i proeven faas af udtrykket :  E/L1 ( EF/L1 + RF/L2 ) gange 100  hvor  E , EF , RF , L1 og L2 er de under 6.3.2 . omtalte top-omraader , om noedvendigt korrigeret ved anvendelse af kalibreringsfaktorer .  Indholdet af methylerucat opnaaet ved ovenstaaende formel svarer til indholdet af erucasyre udtrykt i procent af det totale indhold fedtsyrer .  7.1.2 . Hvis topomraadernes areal er udtrykt i procent beregnes vaerdierne EF og RF paa foelgende maade :  EF = 100 - L1  RF = 100 - L2 .  7.1.3 . Beregningsmetoden ( 7.1.1 . ) forudsaetter , at maengden af tetraconsansyre i proeven er ubetydelig . Naar en vis maengde af denne syre er til stede , kan maengden af tetraconsansyre ( L2 ) paa kromatogrammet over fraktioner indeholdende de oevrige fedtsyremethylestere reduceres til :  L2 - T2  hvor  T2 = T0P2/P0  T2 = Arealet af topomraadet for tetraconsansyre methylesterne stammende fra proeven , som udgoer en del af det topomraade , der er tilskrevet den interne standard paa kromatogrammet over den resterende fraktion af fedtsyremethylester .  P2 = Arealet af topomraadet for palmitinsyre methylester paa kromatogrammet over den resterende fraktion .  T0 = Arealet af topomraadet for tetraconsansyre methylester paa kromatogrammet over det samlede antal fedtsyremethylester bestemt ved den analyse , der er gengivet i artikel 2 i direktivet .  P0 = Arealet af topomraadet for palmitinsyre methylester paa kromatogrammet over det samlede antal fedtsyrer bestemt ved den analyse , der er gengivet i artikel 2 i direktivet .  7.1.4 . Udledning af formel  Fedtsyreindholdet af den fraktion , der indeholder methylerucat , udtrykt som procentdel af proevens samlede indhold af fede syrer , er givet ved udtrykket :  EF/L1 / ( EF/L1 + RF/L2 ) gange 100 eller EF/L1 ( EF/L1 + RF/L2 ) gange 100 .  Indholdet af erucasyre i den fraktion , der indeholder methylerucat , udtrykt som procentdel af de fede syrer i metylerucatfraktionen , faas af udtrykket :  E/EF  Herefter er proevens indhold af erucasyre , udtrykt i procent af totalindholdet af fede syrer , givet ved :  EF/L1 ( EF/L1 + RF/L2 ) gange E/EF gange 100 eller E/L1 ( EF/L1 + RF/L2 ) gange 100 .  7.1.5 . Gentagelighed  Forskellen mellem resultaterne af to parallele bestemmelser udfoert paa samme proeve under samme betingelser og af samme person maa ikke overstige 10 % i relativ vaerdi eller 0,5 g pr . 100 g proeve i absolut vaerdi af den hoejeste af de bestemte vaerdier .  FIGUR : JFR . EFT


Avis juridique important

|

31992L0023

Rådets direktiv 92/23/EØF af 31. marts 1992 om dæk til motorkøretøjer og påhængskøretøjer samt om montering heraf

EF-Tidende nr. L 129 af 14/05/1992 s. 0095 - 0153 den finske specialudgave: kapitel 13 bind 22 s. 0136  den svenske specialudgave: kapitel 13 bind 22 s. 0136

RAADETS DIREKTIV 92/23/EOEF af 31. marts 1992 om daek til  motorkoeretoejer og paahaengskoeretoejer samt om montering heraf RAADET FOR DE EUROPAEISKE  FAELLESSKABER HAR -under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske  Faellesskab, saerlig artikel 100 A, under henvisning til forslag fra Kommissionen (1), i samarbejde med Europa-Parlamentet (2), under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg (3), ogud fra foelgende  betragtninger: Der boer vedtages foranstaltninger med henblik paa gradvis oprettelse af det indre marked i loebet af  perioden indtil den 31. december 1992; det indre marked indebaerer et omraade uden indre graenser med  fri bevaegelighed for varer, personer, tjenesteydelser og kapital; det er noedvendigt at anvende en metode med fuldstaendig harmonisering, hvis det indre marked skal  gennemfoeres fuldt ud; denne metode boer anvendes i forbindelse med revisionen af hele  EOEF-standardtypegodkendelsesproceduren under hensyntagen til aanden i Raadets resolution af 7. maj  1985 om en ny metode i forbindelse med teknisk harmonisering og standarder; disse krav er forskellige fra medlemsstat til medlemsstat; det er derfor noedvendigt, at der  vedtages ensartede krav i samtlige medlemsstater, enten som tillaeg til eller i stedet for de  nugaeldende bestemmelser, med saerligt henblik paa at muliggoere, at alle koeretoejstyper kan underkastes  EOEF-standardtypegodkendelsesproceduren efter Raadets direktiv 70/156/EOEF af 6. februar 1970 om  tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om godkendelse af motordrevne koeretoejer og  paahaengskoeretoejer dertil (4), senest aendret ved direktiv 87/403/EOEF (5); bestemmelser om daek boer ikke blot omfatte faelles krav til daekkenes egenskaber, men ogsaa til,  hvordan de monteres paa koeretoejerne; som foelge heraf boer der indfoeres en faelles procedure for tildeling af et EOEF-maerke til enhver  daektype, som opfylder de faelles krav til specifikationer og afproevning; for at sikre den frie  omsaetning af daek inden for Faellesskabet skal daekkenes overensstemmelse med de faelles krav sikres  ved paafoering af et EOEF-maerke, som er tildelt fabrikanten efter ovennaevnte procedure; enhver  medlemsstat kan naar som helst foretage kontrol af daekkenes overensstemmelse med de faelles krav;  saafremt det erklaeres, at der er uoverensstemmelse, skal medlemsstaterne traeffe de noedvendige  forholdsregler til at sikre daekkenes overensstemmelse med kravene; disse forholdsregler kan  indbefatte inddragelse af ovennaevnte EOEF-maerke; der boer tages hensyn til de tekniske krav, som FN's OEkonomiske Kommission for Europa (ECE) har  vedtaget i sin forordning nr. 30 (»Uniform Provisions concerning the approval of pneumatic tyres  for motor vehicles and their trailers«) (6) med senere aendringer, samt i sin forordning nr. 54  (»Uniform Provisions concerning the approval of pneumatic tyres for commercial vehicles and their  trailers«) (7) og i sin forordning nr. 64 (»Uniform Provisions concerning the approval of  temporary-use spare wheels/tyres«) (8), som alle er bilagt aftalen af 20. marts 1958 om indfoerelse  af ensartede betingelser for godkendelse og gensidig anerkendelse af godkendelse af udstyr og dele  til motorkoeretoejer; den indbyrdes tilnaermelse af de nationale lovgivninger om motorkoeretoejer indebaerer, at  medlemsstaterne gensidigt anerkender de eftersyn, de hver isaer foretager paa grundlag af de faelles  krav -UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV: Artikel 1I dette direktiv forstaas ved: - »daek«: enhver ny luftgummiring, der er udformet med henblik paa montering paa de koeretoejer, der er  omfattet af direktiv 70/156/EOEF- »koeretoej«: ethvert koeretoej, der er omfattet af direktiv  70/156/EOEF- »fabrikant«: indehaveren af varemaerket paa koeretoejer eller daek. Artikel 21. For enhver daektype, som opfylder kravene i bilag II, meddeler medlemsstaterne  EOEF-typegodkendelse efter bestemmelserne i bilag I og tildeler EOEF-typegodkendelsesnummer som  angivet i bilag I. 2. Efter bestemmelserne i bilag III meddeler medlemsstaterne EOEF-standardtypegodkendelse, for saa  vidt angaar daekkene, af ethvert koeretoej, paa hvilket alle daek (herunder eventuelle reservehjulsdaek)  opfylder kravene i bilag II og desuden kravene til koeretoejerne, jf. bilag IV, og tildeler et  EOEF-standardtypegodkendelsesnummer som angivet i bilag III. Artikel 3Senest en maaned efter at have meddelt eller naegtet EOEF-standardtypegodkendelse af et  koeretoej eller EOEF-typegodkendelse af et daek, fremsender den godkendende myndighed i den paagaeldende  medlemsstat kopi af den paagaeldende attest, jf. modellerne i tillaeggene til bilag I og bilag III,  til de andre medlemsstater, og paa forlangende desuden proeverapport for enhver godkendt daektype. Artikel 4Ingen medlemsstat kan forbyde eller begraense markedsfoeringen af daek, der er forsynet  med EOEF-typegodkendelsesmaerke. Artikel 5Medlemsstaterne kan ikke afslaa EOEF-standardtypegodkendelse eller national  standardtypegodkendelse af et koeretoej af grunde, der vedroerer dets daek, saafremt disse er forsynet  med EOEF-typegodkendelsesmaerke og er monteret efter bestemmelserne i bilag IV. Artikel 6Medlemsstaterne kan ikke naegte eller forbyde salg, indregistrering, ibrugtagning eller  brug af et koeretoej af grunde, der vedroerer dets daek, saafremt disse er forsynet med  EOEF-typegodkendelsesmaerke og er monteret efter bestemmelserne i bilag IV. Artikel 71. Har en medlemsstat dokumenteret grundlag for at anse en daek- eller koeretoejstype for  at udgoere en fare for sikkerheden, uanset at daektypen opfylder kravene efter dette direktiv, kan  medlemsstaten midlertidigt forbyde markedsfoering af den paagaeldende daektype paa sit omraade, eller  fastsaette saerlige vilkaar derfor. Den skal straks underrette de oevrige medlemsstater og Kommissionen  herom med angivelse af baggrunden for sin beslutning. 2. Kommissionen skal inden seks uger hoere de beroerte medlemsstater og derefter omgaaende afgive  udtalelse og traeffe de noedvendige foranstaltninger. 3. Er Kommissionen af den opfattelse, at tekniske aendringer af dette direktiv er noedvendige, skal  saadanne aendringer vedtages enten af Kommissionen eller af Raadet efter fremgangsmaaden i artikel 10.  I saa fald kan den medlemsstat, der har indfoert beskyttelsesforanstaltninger, opretholde disse,  indtil aendringerne traeder i kraft. Artikel 81. Den medlemsstat, som har meddelt EOEF-standardtypegodkendelse for koeretoejet eller  EOEF-typegodkendelse for komponenten (daekket), traeffer de noedvendige foranstaltninger til kontrol  af, at de producerede enheder svarer til den godkendte type; dette kan om noedvendigt og i fornoedent  omfang ske i samarbejde med de godkendende myndigheder i de andre medlemsstater. Til dette formaal  kan den paagaeldende medlemsstat til enhver tid kontrollere, om daek eller koeretoejer er i  overensstemmelse med kravene i dette direktiv. Saadan kontrol skal vaere begraenset til  stikproevekontrol. 2. Konstaterer den paagaeldende medlemsstat, at et antal daek eller koeretoejer med samme  godkendelsesmaerke ikke er i overensstemmelse med den godkendte type, traeffer den de noedvendige  foranstaltninger til at sikre, at de producerede enheder er i overensstemmelse hermed. I tilfaelde  af vedholdende uoverensstemmelse kan disse foranstaltninger omfatte inddragelse af  EOEF-standardtypegodkendelsen. Samme foranstaltninger skal traeffes, hvis vedkommende myndigheder  modtager underretning om saadan uoverensstemmelse fra de godkendende myndigheder i en anden  medlemsstat. 3. De godkendende myndigheder i medlemsstaterne skal inden en maaned underrette hinanden om enhver  inddragelse af en EOEF-standardtypegodkendelse og om grunden dertil under anvendelse af den  paagaeldende formular, som gengives i tillaeggene til bilag I og bilag III. Artikel 9Enhver afgoerelse om naegtelse eller inddragelse af EOEF-typegodkendelse af et daek eller  EOEF-standardtypegodkendelse af et koeretoej, for saa vidt angaar dets daek, der indebaerer et forbud mod  markedsfoering eller brug, truffet efter bestemmelser, der er vedtaget til gennemfoerelse af dette  direktiv, skal begrundes udfoerligt. Afgoerelsen meddeles den beroerte part med oplysning om de  retsmidler, denne har til raadighed ifoelge medlemsstaternes lovgivning, og om hvilke frister der  gaelder for deres anvendelse. Artikel 10AEndringer, som er noedvendige for at tilpasse kravene i bilagene til den tekniske  udvikling, vedtages efter fremgangsmaaden i artikel 13 i direktiv 70/156/EOEF. Artikel 111. Medlemsstaterne vedtager og offentliggoer de noedvendige bestemmelser for at  efterkomme dette direktiv inden den 1. juli 1992. De underretter straks Kommissionen herom. Naar medlemsstaterne vedtager disse bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette  direktiv, eller de skal ved offentliggoerelsen ledsages af en saadan henvisning. De naermere regler  for denne henvisning fastsaettes af medlemsstaterne. De anvender disse bestemmelser fra den 1. januar 1993. 2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder paa  det omraade, der er omfattet af dette direktiv. Artikel 12Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne. Udfaerdiget i Bruxelles, den 31. marts 1992. Paa Raadets vegneVitor MARTINSFormand(1) EFT nr. C 95 af 12. 4. 1990, s. 101. (2) EFT nr. C 284 af 12. 11. 1990, s. 81, og afgoerelse af 12. 2. 1992 (endnu ikke offentliggjort i  Tidende). (3) EFT nr. C 225 af 10. 9. 1990, s. 9. (4) EFT nr. L 42 af 23. 2. 1970, s. 1. (5) EFT nr. L 220 af 8. 8. 1987, s. 44. (6) Dokument fra Den OEkonomiske Kommission for Europa E/ECE/324 (E3/ECE/TRANS/505) Rev. 1/Add. 29,  af 1. 4. 1975 med senere aendringer 01, 02 og tillaeg. (7) Dokument fra Den OEkonomiske Kommission for Europa E/ECE/324 (E/ECE/TRANS/505) Rev. 1/Add. 53 og  tillaeg. (8) Dokument fra Den OEkonomiske Kommission for Europa E/ECE/324). (E/ECE/TRANS/505) Rev. 1/Add. 63  og tillaeg.