Avis juridique important

|

31997L0068

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/68/EF af 16. december 1997 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om foranstaltninger mod emission af forurenende luftarter og partikler fra forbrændingsmotorer til montering i mobile ikke- vejgående maskiner

EF-Tidende nr. L 059 af 27/02/1998 s. 0001 - 0086

EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 97/68/EF af 16. december 1997 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om foranstaltninger mod emission af forurenende luftarter og partikler fra forbrændingsmotorer til montering i mobile ikke-vejgående maskiner EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 100 A,under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (2),i henhold til fremgangsmåden i traktatens artikel 189 B (3), på grundlag af Forligsudvalgets fælles udkast af 11. november 1997, ogud fra følgende betragtninger:(1) I programmet for Fællesskabets politik og virke inden for miljø og bæredygtig udvikling (4) anerkendes det i princippet, at alle mennesker effektivt bør beskyttes mod erkendte sundhedsrisici forårsaget af luftforurening, og at dette navnlig nødvendiggør bekæmpelse af emissionen af kvælstofdioxid (NO2), partikler (PT) - sort røg, og andre forurenende stoffer såsom carbonmonoxid (CO); af hensyn til forebyggelsen af dannelsen af ozon (O3) i troposfæren og den dermed forbundne sundheds- og miljøskadelige virkning skal emission af stoffer, der fører til dannelse af kvælstofoxider (NOx) og kulbrinter (HC) nedsættes; på grund af de miljøskader, der forårsages af forsuring, bør blandt andet også udslippet fra NOx og HC mindskes;(2) Fællesskabet undertegnede protokollen fra FN's Økonomiske Kommission for Europa om nedsættelse af flygtige organiske forbindelser i april 1992 og tiltrådte i december 1993 protokollen om reduktion af NOx-emission; begge protokoller knytter sig til 1979-konventionen om langtrækkende grænseoverskridende luftforurening, der vedtoges i juli 1982;(3) målsætningen - nedsættelse af mængden af forurenende emissioner fra mobile ikke-vejgående maskiner og oprettelse og funktion af det indre marked for motorer og maskiner - kan ikke i tilstrækkelig grad tilgodeses af de enkelte medlemsstater; dette kan bedre ske gennem tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om foranstaltninger mod luftforurening fra motorer beregnet til montering i mobile ikke-vejgående maskiner;(4) nye undersøgelser foretaget af Kommissionen viser, at emissioner fra motorer i mobile ikke-vejgående maskiner udgør en væsentlig del af den samlede menneskeskabte emission af visse skadelige luftforurenende stoffer; den kategori af motorer, som bestemmelserne i dette direktiv omfatter, nemlig motorer med kompressionstænding, er årsag til en betydelig del af luftforureningen med NOx og PT, navnlig sammenholdt med den, der hidrører fra vejtransportsektoren;(5) emissioner fra mobile ikke-vejgående maskiner, der drives af motorer med kompressionstænding, især emissioner af NOx og PT, giver anledning til stor betænkelighed på dette område; forskrifter for sådanne forureningskilder bør komme i første række; det vil imidlertid også være hensigtsmæssigt senere at udvide dette direktivs område til også at omfatte kontrol med forureningen fra andre motorer til ikke-vejgående maskiner, herunder transportable generatorsæt baseret på relevante testcyklusser; en betydelig nedsættelse af CO- og HC-emissionerne vil kunne opnås med den påregnede udvidelse af dette direktivs gyldighedsområde til også at omfatte benzinmotorer;(6) der bør snarest muligt indføres bestemmelser om kontrol med emission fra land- og skovbrugstraktorer, der sikrer et miljøbeskyttelsesniveau svarende til direktivets, og hvis normer og krav fuldt ud er i overensstemmelse med det;(7) den valgte typegodkendelsesprocedure er på europæisk plan gennemprøvet til godkendelse af vejkøretøjer og komponenter dertil; som noget nyt indføres begrebet godkendelse af en stammotor, der repræsenterer en gruppe motorer (motorfamilie), som er bygget efter samme konstruktionsprincipper og med de samme komponenter;(8) motorer, der er produceret i overensstemmelse med kravene i dette direktiv, skal mærkes således og anmeldes til de godkendende myndigheder; for at lette administrationen er der ikke fastsat nogen direkte myndighedskontrol med de datoer for produktion af motorerne, som er relevante for de skærpede krav; denne frihed for fabrikanterne forudsætter, at de gør det lettere for myndighederne at udføre stikprøvekontrol, og at de regelmæssigt stiller de relevante oplysninger vedrørende produktionsplanlægningen til rådighed; denne procedure for meddelelse af oplysninger er ikke obligatorisk, men en høj grad af overensstemmelse hermed vil lette myndighedernes planlægning af efterprøvninger og øge den gensidige tillid mellem fabrikanter og typegodkendelsesmyndigheder;(9) som ækvivalente med godkendelser meddelt i henhold til nærværende direktiv i dets første etape anses godkendelser, der er meddelt i henhold til direktiv 88/77/EØF (5) eller i henhold til regulativ 49, serie 02 fra FN's Økonomiske Kommission for Europa, som angivet i bilag IV, tillæg II, til direktiv 92/53/EØF (6);(10) motorer, der er i overensstemmelse med dette direktivs krav og omfattet af dets område, skal tillades markedsført i medlemsstaterne; disse motorer må ikke være underkastet noget andet nationalt krav med hensyn til emission; medlemsstater, der meddeler godkendelse, træffer de nødvendige kontrolforanstaltninger;(11) ved fastsættelse af de nye prøvningsforskrifter og grænseværdier må det særlige anvendelsesmønster for denne type motorer tages i betragtning;(12) det er hensigtsmæssigt, at de nye normer indføres efter det velprøvede totrinsprincip;(13) for motorer med høj effekt synes en betydelig nedsættelse af emissionen af luftforurenende stoffer at være lettest at gennemføre, idet der vil kunne anvendes teknologi, der allerede er færdigudviklet til motorer i vejkøretøjer; når dette tages i betragtning, må der regnes med en forskudt gennemførelse af kravene, idet trin I begynder med det højeste af de tre effektområder; dette princip er opretholdt i trin II, bortset fra et nyt fjerde effektområde, der ikke omfattes af trin I;(14) for den således regulerede sektor af mobile ikke-vejgående maskiner, der ud over landbrugstraktorer er den vigtigste, sammenholdt med emissioner fra vejtransportsektoren, vil der kunne forventes en væsentlig mindskelse af emissionerne ved gennemførelse af dette direktiv; som følge af dieselmotorers i forvejen gode præstationer med hensyn til emission af CO og HC er der kun meget snæver margen for forbedringer med hensyn til de samlede emissioner;(15) forslaget giver mulighed for, at usædvanlige tekniske eller økonomiske omstændigheder kan tages i betragtning, idet det indeholder procedurer, hvorved fabrikanterne kan indrømmes undtagelse fra deres forpligtelser efter direktivet;(16) fabrikanterne skal pålægges at træffe passende forholdsregler til sikring af produktionens overensstemmelse, når en motor godkendes; med henblik på konstateret manglende overensstemmelse er der fastsat bestemmelser for underretningsprocedurer, korrigerende indgreb og en samarbejdsordning, der gør det muligt at afgøre tvister mellem medlemsstaterne om overensstemmelsen af certificerede motorer;(17) medlemsstaternes ret til at opstille krav, som sikrer beskyttelse af personer, der arbejder med mobile ikke-vejgående maskiner, berøres ikke af dette direktiv;(18) de tekniske forskrifter i visse bilag til dette direktiv bør suppleres og eventuelt tilpasses til den tekniske udvikling i henhold til udvalgsproceduren;(19) der bør fastsættes bestemmelser til sikring af, at motorerne afprøves i overensstemmelse med reglerne for god laboratoriepraksis;(20) der er behov for at fremme verdenshandelen på dette område ved så vidt muligt at harmonisere emissionsnormerne i Fællesskabet med de normer, der er gældende eller planlægges i tredjelande;(21) man bør derfor overveje muligheden af at tage situationen op til fornyet behandling, i det omfang nye teknologier er tilgængelige og økonomisk mulige og under hensyn til de fremskridt, der gøres i forbindelse med gennemførelsen af trin II;(22) Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen indgik den 20. december 1994 en modus vivendi vedrørende gennemførelsesforanstaltningerne til retsakter vedtaget efter fremgangsmåden i traktatens artikel 189 B (7) -UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:Artikel 1 FormålFormålet med dette direktiv er en indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivninger om emissionsstandarder og typegodkendelsesprocedurer for motorer til montering i mobile ikke-vejgående maskiner. Dette vil bidrage til det indre markeds tilfredsstillende funktion og samtidig beskytte menneskers sundhed og miljøet.Artikel 2 DefinitionerI dette direktiv forstås ved:- »mobil ikke-vejgående maskine« en mobil maskine, transportabelt teknisk udstyr eller et køretøj med eller uden karosseri, som ikke er beregnet til vejgående passagerbefordring eller godstransport, og med monteret forbrændingsmotor, jf. specifikationerne i bilag I, punkt 1- »typegodkendelse« den fremgangsmåde, hvormed medlemsstaten attesterer, at en type forbrændingsmotor eller en motorfamilie for så vidt angår afgivelsen af forurenende luftarter og partikler, opfylder de relevante tekniske krav i dette direktiv- »motortype« en kategori af motorer, der ikke afviger indbyrdes med hensyn til sådanne væsentlige specifikationer, som er defineret i bilag II, tillæg 1- »motorfamilie« en af fabrikanten opstillet gruppe af motorer, der som følge af deres konstruktion må forventes at svare til hinanden med hensyn til forurening fra udstødningen, og som opfylder kravene i dette direktiv- »stammotor« en motor, der er valgt fra en motorfamilie på en sådan måde, at den opfylder kravene i bilag I, punkt 6 og 7- »motoreffekt« den nettoeffekt, der er specificeret i bilag I, punkt 2.4- »motorens produktionsdato« den dato, hvor motoren gennemgår den sidste kontrol, efter at den har forladt samlebåndet. På dette stadium er motoren klar til at blive leveret eller lagt på lager- »markedsføring« tilførsel til EF-markedet mod betaling eller gratis af et produkt, der er omfattet af direktivet, med henblik på distribuering og/eller anvendelse i Fællesskabet- »fabrikant« den person eller organisation, som over for de godkendende myndigheder er ansvarlig for typegodkendelsesprocessen i enhver henseende og for produktionens overensstemmelse. Det kræves ikke, at den pågældende person eller organisation er direkte involveret i alle stadier af motorens produktion- »godkendende myndighed« den myndighed/de myndigheder i en medlemsstat, som i enhver henseende er ansvarlig for typegodkendelse af en motor eller en motorfamilie, som udsteder og inddrager typegodkendelsesattester, som fungerer som forbindelsesled til de øvrige medlemsstaters godkendende myndigheder, og som er ansvarlig for kontrol med fabrikantens forholdsregler til sikring af produktionens overensstemmelse- »teknisk tjeneste« den eller de organisationer, der er udpeget til som prøvningslaboratorium at udføre prøvning og inspektion på vegne af medlemsstatens godkendende myndighed. Den godkendende myndighed kan også selv udøve denne funktion- »oplysningsskema« det dokument, der er anført i bilag II, og hvoraf det fremgår, hvilke oplysninger ansøgeren skal indsende- »informationsmappe« alle de data, tegninger, fotografier mv., som ansøgeren i henhold til oplysningsskemaet skal indgive til den tekniske tjeneste eller den godkendende myndighed- »informationspakke« informationsmappen samt de prøvningsrapporter eller andre dokumenter, som den tekniske tjeneste eller den godkendende myndighed har vedlagt informationsmappen under udførelsen af sine opgaver- »indholdsfortegnelse til informationspakken« det dokument, der indeholder en liste over informationspakkens indhold, hvor hver enkelt side er nummereret eller mærket, således at den let kan identificeres.Artikel 3 Ansøgning om typegodkendelse1. Ansøgning om typegodkendelse af en motor eller motorfamilie indgives af fabrikanten til den godkendende myndighed i den pågældende medlemsstat. Ansøgningen ledsages af en informationsmappe med de oplysninger, der kræves i oplysningsskemaet i bilag II. Motorer, som opfylder de motortypeegenskaber, der er beskrevet i bilag II, tillæg I, indgives til den tekniske myndighed, som er ansvarlig for gennemførelsen af godkendelsesprøvningerne.2. Fastslår den godkendende myndighed i forbindelse med ansøgning om typegodkendelse af en motorfamilie, at den indgivne ansøgning med hensyn til den valgte stammotor ikke er fuldt ud repræsentativ for den i bilag II, tillæg 2, beskrevne motorfamilie, skal der indsendes en alternativ og om nødvendigt endnu en stammotor, bestemt af den godkendende myndighed, til godkendelse efter stk. 1.3. For hver motortype eller motorfamilie kan der kun indgives ansøgning i en enkelt medlemsstat. Der skal indgives særskilt ansøgning for hver motortype eller motorfamilie, der ønskes godkendt.Artikel 4 Typegodkendelsesprocedure1. Den medlemsstat, hvortil ansøgningen indgives, meddeler typegodkendelse af alle motortyper og motorfamilier, som svarer til specifikationerne i informationsmappen og opfylder direktivets krav.2. Medlemsstaten skal for hver motortype og motorfamilie, den godkender, udfylde alle de relevante rubrikker i typegodkendelsesattesten, hvoraf der findes en model i bilag VI, og udarbejde eller kontrollere indholdsfortegnelsen til informationspakken. Typegodkendelsesattester nummereres som angivet i bilag VII. Den udfyldte typegodkendelsesattest og bilagene dertil sendes til ansøgeren.3. Hvis den motor, der søges godkendt, kun kan fungere efter hensigten eller udvise sine særlige egenskaber i forbindelse med andre af den mobile ikke-vejgående maskines dele, og opfyldelsen af et eller flere krav derfor kun lader sig kontrollere, når den motor, der søges godkendt, er koblet sammen med andre af maskinens dele, det være sig virkelige eller simulerede, skal typegodkendelsen af motoren begrænses tilsvarende. På typegodkendelsesattesten for en sådan motor eller motorfamilie skal i så fald anføres eventuelle begrænsninger i dens anvendelse og eventuelle monteringsforskrifter.4. Den godkendende myndighed i hver medlemsstata) sender hver måned de godkendende myndigheder i de øvrige medlemsstater en liste (med de i bilag VIII anførte oplysninger) over de typegodkendelser af motorer og motorfamilier, som den har meddelt, nægtet eller inddraget i den forløbne månedb) sender på en anden godkendende myndigheds anmodning straks- en kopi af typegodkendelsesattesterne med/uden informationspakke for hver motortype eller motorfamilie, for hvilken den har meddelt, nægtet eller inddraget godkendelse, og/eller- den i artikel 6, stk. 3, beskrevne liste over motorer, der er produceret i henhold til de meddelte typegodkendelser, med de i bilag IX anførte oplysninger, og/eller- en kopi af den i artikel 6, stk. 4, beskrevne erklæring.5. Den godkendende myndighed i hver medlemsstat tilsender hvert år, samt når den modtager en anmodning derom, Kommissionen en kopi af databladet, jf. bilag X, vedrørende de motorer, den har godkendt siden sidste indberetning herom.Artikel 5 Ændringer af godkendelser1. Den medlemsstat, der har meddelt en typegodkendelse, sørger for, at den bliver underrettet om alle ændringer af de oplysninger, der findes i informationspakken.2. Ansøgning om ændring eller udvidelse af en typegodkendelse skal altid indgives til godkendelsesmyndigheden i den medlemsstat, der har meddelt den oprindelige typegodkendelse.3. Er der sket ændringer i nogen af oplysningerne i informationspakken, skal den godkendende myndighed i den pågældende medlemsstat:- om nødvendigt udstede de nødvendige rettelsesblade til informationspakken, hvor hvert enkelt rettelsesblad mærkes tydeligt med ændringens art og udstedelsesdatoen. Hver gang der udstedes rettelsesblade, rettes også indholdsfortegnelsen til informationspakken (der er knyttet som bilag til typegodkendelsesattesten), således at datoen for de seneste ændringer er angivet- udstede en revideret typegodkendelsesattest (forsynet med et udvidelsesnummer) hvis nogle af oplysningerne i den (bortset fra bilagene) er ændret, eller hvis direktivets krav er ændret siden den dato, der er anført på attesten; af den reviderede attest skal det tydeligt fremgå, hvorfor og på hvilken dato revisionen er foretaget.Finder den godkendende myndighed i den pågældende medlemsstat, at en ændring i informationspakken tilsiger ny prøvning eller kontrol, underretter den fabrikanten derom og udsteder ikke ovennævnte dokumenter, før den nye prøvning eller kontrol er gennemført med tilfredsstillende resultat.Artikel 6 Overensstemmelse1. Fabrikanten anbringer på hver enhed, der produceres i overensstemmelse med den godkendte type, de i bilag I, punkt 3, anførte mærker, herunder typegodkendelsesnummeret.2. Indeholder en typegodkendelsesattest anvendelsesbegrænsninger i henhold til artikel 4, stk. 3, skal fabrikanten med hver produceret enhed give detaljerede oplysninger om sådanne begrænsninger og angive eventuelle monteringsforskrifter. Leveres en række motortyper til en enkelt maskinfabrikant, behøver denne dog kun at få udleveret ét eksemplar af nævnte oplysningsdokument - senest på leveringsdatoen for den første motor - som desuden omfatter en fortegnelse over de pågældende motoridentifikationsnumre.3. Fabrikanten tilsender efter anmodning den myndighed, som meddelte typegodkendelsen, en fortegnelse med identifikationsnumre for hver motortype, der er produceret i overensstemmelse med kravene i dette direktiv siden sidste indberetning eller, siden direktivets krav første gang fandt anvendelse; en sådan fortegnelse fremsendes senest 45 dage efter hvert kalenderårs slutning samt straks efter hver ikrafttrædelsesdato for ændringer af dette direktiv, og straks efter enhver yderligere dato, som myndigheden måtte fastsætte. Hvor det ikke fremgår af motorernes kodningssystem, skal denne fortegnelse angive sammenhængen mellem identifikationsnumrene og de tilsvarende motortyper eller -familier og typegodkendelsesnumrene. Fortegnelsen skal derudover indeholde særlige oplysninger, hvis fabrikanten ophører med at producere en godkendt motortype eller motorfamilie. Kræves en sådan fortegnelse ikke regelmæssigt fremsendt til den godkendende myndighed, skal fabrikanten opbevare de tilsvarende optegnelser i en periode af mindst 20 år.4. Fabrikanten tilsender 45 dage efter kalenderårets slutning og på hver anvendelsesdato, jf. artikel 9, den godkendende myndighed, der meddelte typegodkendelse, en erklæring med angivelse af motortype og -familie samt relevant motoridentifikationskode for de motorer, han agter at producere fra denne dato.Artikel 7 Anerkendelse af ækvivalente godkendelser1. På forslag af Kommissionen kan Europa-Parlamentet og Rådet, inden for rammerne af multilaterale og bilaterale aftaler mellem Fællesskabet og tredjelande anerkende, at procedurer, som er fastsat ved internationale regulativer eller ved bestemmelser i tredjelande, er ækvivalente med nærværende direktivs bestemmelser om typegodkendelse af motorer.2. Typegodkendelser, der er udstedt i henhold til direktiv 88/77/EØF, som er i overensstemmelse med trin A eller B, jf. direktiv 91/542/EØF (8), artikel 2 og bilag I, punkt 6.2.1, og i givet fald de tilsvarende godkendelsesmærker accepteres for trin I, jf. artikel 9, stk. 2, i nærværende direktiv. Denne gyldighedsperiode udløber, når kravene i henhold til trin II, jf. artikel 9, stk. 3, i nærværende direktiv, obligatorisk skal være opfyldt.Artikel 8 Registrering og markedsføring1. Medlemsstaterne må ikke nægte at registrere, hvis dette er relevant, eller markedsføre nye motorer, uanset om disse allerede er monteret i en maskine, hvis de opfylder kravene i dette direktiv.2. Medlemsstaterne må kun tillade registrering, hvis dette er relevant, og markedsføring af nye motorer, uanset om disse allerede er monteret i en maskine, hvis de opfylder kravene i dette direktiv.3. En medlemsstats godkendende myndighed, der meddeler en typegodkendelse, skal - om nødvendigt i samarbejde med de godkendende myndigheder i de øvrige medlemsstater - i forbindelse med godkendelsen træffe de nødvendige foranstaltninger til registrering og kontrol af identifikationsnumrene på motorer, der produceres i overensstemmelse med kravene i dette direktiv.4. Supplerende kontrol af identifikationsnumre kan ske i forbindelse med kontrol af produktionens overensstemmelse, som er beskrevet i artikel 11.5. Med henblik på kontrollen af identifikationsnumrene skal fabrikanten eller dennes i Fællesskabet etablerede befuldmægtigede på forlangende uopholdeligt give den ansvarlige godkendende myndighed alle nødvendige oplysninger om de direkte købere tillige med identifikationsnumrene på de motorer, der er produceret i overensstemmelse med artikel 6, stk. 3. For motorer solgt til en maskinfabrikant kræves ikke yderligere oplysninger.6. Hvis fabrikanten ikke på de godkendende myndigheders anmodning er i stand til at efterprøve kravene i artikel 6, navnlig i forbindelse med stk. 5 i nærværende artikel, kan godkendelsen af den tilsvarende motortype eller -familie i henhold til dette direktiv inddrages. I så fald foretages underretning efter proceduren i artikel 12, stk. 4.Artikel 9 Tidsplan1. MEDDELELSE AF TYPEGODKENDELSERMedlemsstaterne må ikke efter den 30. juni 1998 nægte typegodkendelse af en motortype eller en motorfamilie eller nægte at udstede det i bilag VI beskrevne dokument og må ikke stille andre typegodkendelseskrav med hensyn til luftforurenende emissioner fra mobile ikke-vejgående maskiner med motor monteret, hvis kravene i dette direktiv med hensyn til emissionerne af forurenende luftarter og partikler er opfyldt.2. TYPEGODKENDELSER TRIN I (MOTORKATEGORI A, B OG C)Medlemsstaterne skal nægte typegodkendelse af en motortype eller en motorfamilie samt udstedelse af det i bilag VI beskrevne dokument og nægte enhver anden form for typegodkendelse af en mobil ikke-vejgående maskine med monteret motor:efter den 30. juni 1998 for motorer med effekt P i området:>TABELPOSITION>hvis motoren ikke opfylder kravene i dette direktiv, og når emissionen af forurenede luftarter og partikler fra motoren ikke opfylder grænseværdierne i tabellen i punkt 4.2.1 i bilag I.3. TYPEGODKENDELSER TRIN II (MOTORKATEGORI D, E, F OG G)Medlemsstaterne skal nægte typegodkendelse af en motortype eller en motorfamilie samt udstedelse af det i bilag VI beskrevne dokument, og nægte enhver anden form for typegodkendelse af en mobil ikke-vejgående maskine med monteret motor:>TABELPOSITION>hvis motoren ikke opfylder kravene i dette direktiv, og når emissionen af forurenede luftarter og partikler fra motoren ikke opfylder grænseværdierne i tabellen i punkt 4.2.3 i bilag I.4. MARKEDSFØRING OG MOTORPRODUKTIONSDATABortset fra maskiner og motorer til eksport til tredjelande tillader medlemsstaterne efter nedenanførte datoer kun registrering, hvis dette er relevant, og markedsføring af fabriksnye mobile ikke-vejgående motordrevne maskiner samt salg eller brug af fabriksnye motorer, uanset om de allerede er monteret i en maskine, hvis de opfylder kravene i dette direktiv, og hvis motoren er godkendt i en af kategorierne i stk. 2 eller 3.>TABELPOSITION>Medlemsstaterne kan dog for hver kategori udsætte ovennævnte krav i to år for motorer, der er produceret inden de datoer, der er nævnt i dette stykke.Tilladelser for trin I-motorer udløber, når kravene i henhold til trin II obligatorisk skal være opfyldt.Artikel 10 Undtagelser og alternative procedurer1. Kravene i artikel 8, stk. 1 og 2, og artikel 9, stk. 4, gælder ikke:- motorer til anvendelse i forsvaret- motorer, der er undtaget i henhold til stk. 2.2. Medlemsstaterne kan efter anmodning fra en fabrikant indrømme undtagelse fra tidsfristen/-fristerne for markedsføring i artikel 9, stk. 4, for restmotorer, der stadig er på lager, og lagre af mobile ikke-vejgående maskiner, for så vidt angår motoren, på følgende betingelser:- Fabrikanten skal indgive en ansøgning til de godkendende myndigheder i den medlemsstat, der har godkendt de(n) pågældende motortype(r) eller -familie(r), før tidsfristen/-fristerne er overskredet.- Fabrikantens ansøgning skal indeholde en fortegnelse som omhandlet i artikel 6, stk. 3, over fabriksnye motorer, der ikke markedsføres inden for tidsfristen/-fristerne; for så vidt angår motorer, der for første gang omfattes af dette direktiv, skal fabrikanten indgive ansøgningen til de godkendende myndigheder i den medlemsstat, hvor motorerne er oplagret.- Ansøgningen skal ledsages af en teknisk og/eller økonomisk begrundelse.- Motorerne skal svare til en type eller familie, for hvilken typegodkendelsen ikke længere er gyldig, eller for hvilken der ikke tidligere stilledes krav om typegodkendelse, men som er produceret inden for de(n) gældende tidsfrist(er).- Motorerne skal fysisk have været oplagret inden for Det Europæiske Fællesskab inden for tidsfristen/-fristerne.- Antallet af fabriksnye motorer af en eller flere typer, der markedsføres i hver medlemsstat i henhold til denne undtagelsesbestemmelse, må højst udgøre 10 % af de fabriksnye motorer af alle typer, der det foregående år er markedsført i den pågældende medlemsstat.- Hvis ansøgningen imødekommes af den pågældende medlemsstat, skal denne inden for en måned tilsende de godkendende myndigheder i de øvrige medlemsstater nærmere enkeltheder om og begrundelse for de undtagelser, der er indrømmet fabrikanten.- Medlemsstater, der indrømmer undtagelse efter denne artikel, er ansvarlige for, at fabrikanten opfylder alle de deraf følgende forpligtelser.- De godkendende myndigheder skal for hver af de pågældende motorer udfylde en typeattest med en særlig angivelse. I givet fald kan anvendes et fælles dokument, der indeholder alle de pågældende motorers identifikationsnumre.- Medlemsstaterne tilsender hvert år Kommissionen en fortegnelse over alle indrømmede undtagelser med begrundelse.Denne mulighed kan kun benyttes i tolv måneder fra den dato, hvor en tidsfrist/tidsfrister for markedsføring første gang blev gældende for motorerne.Artikel 11 Forholdsregler vedrørende produktionens overensstemmelse1. Inden en medlemsstat meddeler typegodkendelse, træffer den, for så vidt angår specifikationerne i bilag I, punkt 5, de fornødne foranstaltninger til at kontrollere, at der er taget tilfredsstillende forholdsregler til at sikre en reel kontrol af produktionens overensstemmelse, om nødvendigt i samarbejde med de godkendende myndigheder i de øvrige medlemsstater.2. En medlemsstat, der har meddelt typegodkendelse, træffer de fornødne foranstaltninger til, for så vidt angår specifikationerne i bilag I, punkt 5, at kontrollere, at de i stk. 1 omhandlede forholdsregler til stadighed er tilstrækkelige, og at hver produceret motor, der er mærket med godkendelsesnummer i henhold til dette direktiv, fortsat er i overensstemmelse med beskrivelsen i godkendelsesattesten og dennes bilag for den godkendte motortype eller -familie, om nødvendigt i samarbejde med de godkendende myndigheder i de øvrige medlemsstater.Artikel 12 Manglende overensstemmelse med den godkendte type eller familie1. Der foreligger manglende overensstemmelse med den godkendte type eller familie, når der konstateres afvigelser fra specifikationerne i typegodkendelsesattesten og/eller informationspakken, og den medlemsstat, der har meddelt typegodkendelsen, ikke har givet tilladelse hertil i henhold til artikel 5, stk. 3.2. Konstaterer en medlemsstat, at motorer, som den har typegodkendt, og som er ledsaget af en overensstemmelsesattest eller forsynet med godkendelsesmærke, ikke er i overensstemmelse med den type eller familie, den har godkendt, træffer den de fornødne foranstaltninger til at sikre, at motorer, der produceres, atter bringes i overensstemmelse med den godkendte type eller familie. De godkendende myndigheder i den pågældende medlemsstat underretter de godkendende myndigheder i de øvrige medlemsstater om de trufne foranstaltninger, der om nødvendigt kan omfatte inddragelse af typegodkendelsen.3. Fastslår en medlemsstat, at motorer, som er forsynet med et typegodkendelsesmærke ikke er i overensstemmelse med den godkendte type eller familie, kan den anmode den medlemsstat, der har udstedt typegodkendelsen, om at kontrollere, at de motorer, der produceres, er i overensstemmelse med den godkendte type eller familie. Denne kontrol skal finde sted senest seks måneder efter, at anmodningen er fremsat.4. Medlemsstaternes godkendende myndigheder underretter inden for en frist på en måned hinanden om inddragelse af typegodkendelser og grundene hertil.5. Bestrider den medlemsstat, der har meddelt typegodkendelsen, den manglende overensstemmelse, som den er blevet underrettet om, bestræber de involverede medlemsstater sig på at bilægge tvisten. Kommissionen holdes underrettet og foretager om nødvendigt relevante konsultationer for at nå til en løsning.Artikel 13 Beskyttelse af arbejdstagerneBestemmelserne i dette direktiv anfægter ikke medlemsstaternes ret til, under overholdelse af traktaten, at fastsætte de krav, de finder nødvendige for at sikre, at arbejdstagerne er beskyttet, når de anvender de maskiner, der er omfattet af dette direktiv, dog forudsat at disse ikke har konsekvenser for markedsføringen af de pågældende motorer.Artikel 14 Tilpasning til den tekniske udviklingÆndringer, der er påkrævede for at tilpasse bilagene til den tekniske udvikling, vedtages, med undtagelse af kravene i bilag I, punkt 1, 2.1-2.8 og 4, af Kommissionen bistået af det udvalg, der er oprettet i medfør af artikel 13 i direktiv 92/53/EØF og i overensstemmelse med de procedurer, der er fastsat i nærværende direktivs artikel 15.Artikel 15 Udvalgsprocedure1. Kommissionens repræsentant forelægger udvalget et udkast til de foranstaltninger, der skal træffes. Udvalget afgiver udtalelse om dette udkast inden for en frist, som formanden kan fastsætte under hensyn til, hvor meget sagen haster. Udtalelsen skal vedtages med det flertal, der er fastsat i traktatens artikel 148, stk. 2, for afgørelser, som Rådet skal træffe på forslag af Kommissionen. De stemmer, som medlemsstaternes repræsentanter afgiver i udvalget, tildeles vægt som fastsat i den nævnte artikel. Formanden har ikke stemmeret.2. a) Kommissionen træffer foranstaltninger, der iværksættes med øjeblikkelig virkning.b) Kommissionen skal dog straks give Rådet meddelelse om de påtænkte foranstaltninger, hvis de ikke er i overensstemmelse med udvalgets udtalelse. I så fald:- skal Kommissionen udsætte iværksættelsen af de trufne foranstaltninger i indtil tre måneder fra datoen for meddelelsen.- kan Rådet, der træffer afgørelse med kvalificeret flertal, træffe anden afgørelse inden for den tidsfrist, der er angivet i første led.Artikel 16 Godkendende myndigheder og tekniske tjenesterMedlemsstaterne meddeler Kommissionen og de øvrige medlemsstater navne og adresser på de ansvarlige godkendende myndigheder og tekniske tjenester i dette direktivs forstand. De bemyndigede tjenester skal opfylde kravene i artikel 14 i direktiv 92/53/EØF.Artikel 17 Gennemførelse i national lovgivning1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 30. juni 1998. De underretter straks Kommissionen herom.Disse love og administrative bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.Artikel 18 IkrafttrædelseDette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Artikel 19 Yderligere nedsættelse af emissionsgrænseværdierneEuropa-Parlamentet og Rådet træffer inden udgangen af år 2000 afgørelse om et forslag, som Kommissionen inden udgangen af 1999 skal forelægge om yderligere nedsættelse af emissionsgrænseværdierne under hensyn til generelt tilgængelige teknikker til nedbringelse af luftforurening fra motorer med kompressionstænding og til luftkvalitetssituationen.Artikel 20 AdressaterDette direktiv er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Bruxelles, den 16. december 1997.På Europa-Parlamentets vegneFormandJ. M. GIL-ROBLESPå Rådets vegneFormandJ. LAHURE(1) EFT C 328 af 7.12.1995, s. 1.(2) EFT C 153 af 28.3.1996, s. 2.(3) Europa-Parlamentets udtalelse af 25. oktober 1995 (EFT C 308 af 20.11.1995, s. 29), Rådets fælles holdning af 20. januar 1997 og Europa-Parlamentets afgørelse af 13. maj 1997 (EFT C 167 af 2.7.1997, s. 22). Europa-Parlamentets afgørelse af 16. december 1997. Rådets afgørelse af 4. december 1997.(4) Resolution vedtaget af Rådet og repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Rådet, den 1. februar 1993 (EFT C 138 af 17.5.1993, s. 1).(5) Rådets direktiv 88/77/EØF af 3. december 1987 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivninger om foranstaltninger mod emission af forurenende luftarter fra dieselmotorer til fremdrift af køretøjer (EFT L 36 af 9.2.1988, s. 33). Direktivet er senest ændret ved direktiv 96/1/EF (EFT L 40 af 17.2.1996, s. 1).(6) Rådets direktiv 92/53/EØF af 18. juni 1992 om ændring af direktiv 70/156/EØF om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om godkendelse af motordrevne køretøjer og påhængskøretøjer dertil (EFT L 225 af 10.8.1992, s. 1).(7) EFT C 102 af 4.4.1996, s. 1.(8) EFT L 295 af 25.10.1991, s. 1.BILAG I ANVENDELSESOMRÅDE, DEFINITIONER, SYMBOLER OG FORKORTELSER; MÆRKNING AF MOTOREN, SPECIFIKATIONER OG PRØVNING, SPECIFIKATIONER FOR VURDERING AF PRODUKTIONENS OVERENSSTEMMELSE OG PARAMETRE TIL BESTEMMELSE AF MOTORFAMILIEN, VALG AF STAMMOTOR 1. ANVENDELSESOMRÅDE Dette direktiv finder anvendelse på motorer, der skal monteres i mobile ikke-vejgående maskiner.Direktivet finder ikke anvendelse på motorer til fremdrift af- køretøjer som defineret i direktiv 70/156/EØF (1) og direktiv 92/61/EØF (2)- landbrugstraktorer som defineret i direktiv 74/150/EØF (3).For at være omfattet af dette direktiv skal motorerne desuden være monteret i maskiner, som opfylder følgende særlige krav:A. er beregnet til og egnet til at bevæge sig eller blive fremdrevet på jorden på eller uden for vej, og hvis motor har kompressionstænding og en nettoeffekt, jf. punkt 2.4, på mindst 18 kW og højst 560 kW (4) og kører med vekslende hastighed og ikke med én konstant hastighed.Maskiner, hvis motorer falder ind under denne definition, omfatter, men er ikke begrænset til:- teknisk boreudstyr, kompressorer mv.- bygge- og anlægsmateriel, herunder hjullæssere, bulldozere, bæltetraktorer, bæltelæssere, lastvognslæssere, terrængående lastkøretøjer, hydrauliske gravemaskiner mv.- landbrugsredskaber, jordfræsere- skovbrugsmaskiner- selvkørende landbrugsredskaber (med undtagelse af traktorer svarende til ovenstående definition)- udstyr til materialehåndtering- gaffeltrucks- maskiner til vejvedligeholdelse (vejhøvle, vejtromler, asfalteringsmaskiner)- snepløjningsudstyr- »ground service« udstyr i lufthavne- elevatorer- mobilkraner.Dette direktiv gælder ikke følgende anvendelser:B. skibeC. jernbanelokomotiverD. luftfartøjerE. elaggregater.2. DEFINITIONER, SYMBOLER OG FORKORTELSER I dette direktiv forstås ved2.1. Motor med kompressionstænding en motor, der fungerer efter kompressionstændingsprincippet (f.eks. dieselmotor).2.2. Forurenende luftarter kulmonoxid, kulbrinter (for hvilke der antages et kul : brint forhold svarende til bruttoformlen (C1H1,85) og kvælstofoxider, idet sidstnævnte udtrykkes som kvælstofdioxid-ækvivalenter (NO2).2.3. Forurenende partikler materiale, der er indsamlet på et nærmere angivet filtermateriale efter fortynding af kompressionstændingsmotorens udstødningsgas med ren, filtreret luft, således at temperaturen ikke er over 52 °C (325 K).2.4. Nettoeffekt effekten i »kW EØF« målt i prøvebænk på enden af krumtapakslen eller hvad der svarer til denne, og i henhold til EØF-metoden for måling af effekten af forbrændingsmotorer til køretøjer fastlagt i direktiv 80/1269/EØF (5), bortset fra, at effekten af motorens kølerventilator er undtaget (6), og at prøvningsbetingelser og referencebrændstof svarer til det i nærværende direktiv angivne.2.5. Mærkehastighed den af fabrikanten angivne maksimalhastighed ved fuld belastning, som tillades af regulatoren.2.6. % belastning den brøkdel af det maksimale drejningsmoment, der er til rådighed ved en given motorhastighed.2.7. Hastighed ved største drejningsmoment den af fabrikanten angivne motorhastighed, hvor motoren udvikler sit største drejningsmoment.2.8. Mellemhastighed den motorhastighed, der opfylder et af følgende krav:- For motorer beregnet til at fungere med største drejningsmoment ved forskellige hastigheder er mellemhastigheden den specificerede hastighed ved største drejningsmoment, hvis dette indtræder ved mellem 60 % og 75 % af mærkehastigheden- Såfremt den angivne hastighed ved største drejningsmoment er mindre end 60 % af mærkehastigheden, er mellemhastigheden 60 % af mærkehastigheden- Er den angivne hastighed ved største drejningsmoment større end 75 % af mærkehastigheden, er mellemhastigheden 75 % af mærkehastigheden.2.9. Symboler og forkortelser2.9.1. >TABELPOSITION>2.9.2. >TABELPOSITION>2.9.3. >TABELPOSITION>3. MÆRKNING AF MOTOREN 3.1. Den som teknisk enhed godkendte motor skal være påført:3.1.1. Motorfabrikantens fabriksmærke eller firmabetegnelse3.1.2. Motorens type, eventuel motorfamilie samt motorens identifikationsnummer3.1.3. Typegodkendelsesnummer som beskrevet i bilag VII.3.2. Disse mærker skal være holdbare i hele motorens levetid og skal være let læselige og uudslettelige. Anvendes mærkater eller skilte, skal de være påført således, at også deres fastgøring kan holde i hele motorens levetid, og således at mærkater eller skilte ikke kan fjernes uden at de ødelægges eller bliver ulæselige.3.3. Mærkningen skal være fastgjort til en motordel, som er nødvendig for motorens normale funktion og sædvanligvis ikke kræver udskiftning i motorens levetid.3.3.1. Mærkningen skal være placeret således, at den for en gennemsnitsiagttager er let synlig, efter at motoren er forsynet med alt motorudstyr, der er nødvendig for dens funktion.3.3.2. Hver enkelt motor skal være forsynet med et supplerende aftageligt skilt i holdbart materiale, der skal indeholde alle de oplysninger, der er anført i punkt 3.1, og som om nødvendigt skal placeres et bestemt sted for at gøre den mærkning, der er omhandlet i punkt 3.1, let synlig for en gennemsnitsiagttager og let tilgængelig, når motoren er monteret i maskinen.3.4. Motorernes kodning skal være således, at den i forbindelse med identifikationsnumrene giver helt sikker bestemmelse af produktionsfølgen.3.5. Al mærkning skal være påført motorerne, før de forlader produktionslinjen.3.6. Den nøjagtige placering af motorens mærkning skal være angivet i bilag VI, punkt 1.4. SPECIFIKATIONER OG PRØVER 4.1. Almindelige forholdDe komponenter, der må forventes at have indflydelse på emissionen af forurenende luftarter og partikler, skal være udformet, produceret og samlet på en sådan måde, at motoren ved normal brug opfylder bestemmelserne i nærværende direktiv trods de vibrationer, de måtte blive udsat for.Fabrikanten skal træffe de nødvendige tekniske foranstaltninger til at sikre effektiv begrænsning af de nævnte emissioner i henhold til nærværende direktiv i hele motorens levetid og ved normal brug. Disse bestemmelser anses for opfyldt, hvis bestemmelserne i henholdsvis punkt 4.2.1, 4.2.3 og 5.3.2.1 er overholdt.Anvendes katalysator og/eller partikelfilter, skal fabrikanten ved holdbarhedsprøver, som han selv kan udføre efter god teknisk skik, og ved hjælp af tilhørende journaler, godtgøre, at disse efterbehandlingsenheder kan forventes at fungere korrekt i hele motorens levetid. Journalerne skal være ført i overensstemmelse med kravene i punkt 5.2 og navnlig 5.2.3. En tilsvarende garanti skal udstedes til kunden. Der tillades systematisk udskiftning af anordningen efter en given driftsperiode. Justering, reparation, adskillelse, rensning eller udskiftning af motorkomponenter eller -systemer på regelmæssig basis til forebyggelse af fejlfunktion af motoren i forbindelse med efterbehandlingsenheden må kun finde sted i det omfang det er teknisk nødvendigt for at sikre korrekt funktion af forureningskontrolsystemet. Planlagt vedligeholdelse skal følgelig indgå i brugerhåndbogen og skal godkendes, før godkendelse af motoren meddeles. Det tilsvarende uddrag af brugerhåndbogen vedrørende vedligeholdelse, udskiftning af efterbehandlingsenhed(er) og garantibetingelser skal indgå i informationspakken som angivet i dette direktivs bilag II.4.2. Specifikationer for emission af forurenende stofferForurenende luftarter og partikler afgivet af den til prøvning indleverede motor måles efter metoderne i bilag V.Andre systemer eller analysatorer kan godkendes, forudsat at de giver tilsvarende resultater som følgende referencesystemer:- for forurenende luftarter, målt i ufortyndet udstødningsgas, det i bilag V, figur 2, viste system- for forurenende luftarter, målt i den fortyndede udstødningsgas i et totalstrømsfortyndingssystem, det i bilag V, figur 3, viste system- for forurenende partikler, det i bilag V, figur 13, viste system, enten med separat filter for hver prøvningssekvens eller med enkeltfilter.Vurderingen af systemets ækvivalens baseres på en korrelationsundersøgelse bestående af en 7-trins prøvningscyklus (eller større) til sammenligning af det betragtede system og et eller flere af ovennævnte referencesystemer.Som kriterium for ækvivalens anvendes ± 5 % overensstemmelse mellem de vægtede gennemsnit af emissionsværdierne for prøvningscyklen. Der anvendes den i bilag III, punkt 3.6.1, beskrevne prøvningscyklus.For indførelse af et nyt system i direktivet baseres vurderingen af dets ækvivalens på beregninger af repeterbarhed og reproducerbarhed som beskrevet i ISO 5725.4.2.1. Emissioner af kulmonoxid, kulbrinter, kvælstofoxider og partikler må for trin 1 ikke være over de i nedenstående tabel angivne værdier:>TABELPOSITION>4.2.2. De i punkt 4.2.1 angivne grænser er målt direkte på motoren og skal være overholdt før eventuelle efterbehandlingsenheder for udstødningsgassen.4.2.3. I trin II må emissionen af kulmonoxid, kulbrinter, kvælstofoxider og partikler ikke være over de i nedenstående tabel angivne værdier:>TABELPOSITION>4.2.4. Når en motorfamilie dækker flere end ét effektområde som defineret i bilag II, tillæg 2, skal emissionerne fra stammotoren (typegodkendelse) og fra alle motortyper i samme familie (COP) opfylde de strengere krav, der gælder for det højere effektområde. Ansøgere kan vælge at indskrænke definitionen af motorfamilier til bestemte effektområder og søge godkendelse i henhold dertil.4.3. Montering i det mobile udstyrMontering af motoren i det mobile udstyr skal være i overensstemmelse med de begrænsninger, der er angivet i typegodkendelsen. Derudover skal følgende specifikationer altid være opfyldt for godkendelse af motoren:4.3.1. Motorens indsugningsvakuum må ikke overstige det, der er specificeret for den godkendte motor i bilag II, henholdsvis tillæg 1 og 3.4.3.2. Modtrykket i udstødningssystemet må ikke overstige det, der er specificeret for den godkendte motor i bilag II, henholdsvis tillæg 1 og 3.5. SPECIFIKATIONER FOR VURDERING AF PRODUKTIONENS OVERENSSTEMMELSE 5.1. I forbindelse med efterprøvningen af, at der foreligger tilfredsstillende ordninger og procedurer til sikring af effektiv kontrol med produktionens overensstemmelse, før typegodkendelse meddeles, skal den godkendende myndighed ligeledes have godkendt fabrikantens registrering efter den harmoniserede standard EN 29002 (som de pågældende motorer falder ind under) eller en tilsvarende autorisationsstandard som værende tilfredsstillende. Fabrikanten skal angive enkeltheder vedrørende registreringen og skal forpligte sig til at oplyse de godkendende myndigheder om alle ændringer af dens gyldighed eller gyldighedsområde. Til efterprøvning af, at kravene i punkt 4.2 til stadighed er opfyldt, skal foretages passende kontrol af produktionen.5.2. Indehaveren af godkendelsen skal navnlig:5.2.1. sikre, at der foreligger procedurer til effektiv kontrol af produktets kvalitet5.2.2. råde over det nødvendige udstyr til kontrol af overensstemmelsen af hver godkendt type5.2.3. drage omsorg for, at prøvningsdata registreres, og at de vedføjede dokumenter er til rådighed i et tidsrum, der aftales med de godkendende myndigheder5.2.4. analysere resultaterne af hver type prøve for at efterprøve og sikre stabiliteten af motorens specifikationer, idet der tages hensyn til variationerne i industriproduktion5.2.5. drage omsorg for, at enhver prøve af motorer eller komponenter, der bærer vidnesbyrd om manglende overholdelse af den pågældende type prøve, giver anledning til, at der tages endnu en prøve og udføres endnu en afprøvning. Der skal tages alle nødvendige skridt til genopretning af produktionens overensstemmelse.5.3. De kompetente myndigheder, der har meddelt godkendelse, kan til hver en tid efterprøve de metoder, der anvendes til kontrol af overensstemmelsen af hver produceret enhed.5.3.1. Ved hver inspektion skal prøvningsoptegnelser og produktionsjournaler forelægges den besøgende inspektør.5.3.2. Såfremt kvalitetsniveauet synes af være utilfredsstillende, eller det synes nødvendigt at kontrollere validiteten af de data, der er fremlagt i henhold til punkt 4.2, anvendes følgende procedure:5.3.2.1. En motor udtages af produktionen og underkastes de i bilag III angivne prøver. De målte emissioner af kulmonoxid, kulbrinter, kvælstofoxider og partikler må ikke overstige de værdier, der er angivet i punkt 4.2.1, idet man iagttager kravene i punkt 4.2.2, henholdsvis angivelserne i tabellen i punkt 4.2.3.5.3.2.2. Hvis den af produktionen udtagne motor ikke opfylder kravene i punkt 5.3.2.1, kan fabrikanten anmode om, at der foretages målinger på en stikprøve af motorer med samme specifikation, udtaget af serieproduktionen og omfattende den oprindeligt udtagne motor. Fabrikanten aftaler prøvestørrelsen med den tekniske tjeneste. Motorerne, bortset fra den oprindeligt udtagne motor, underkastes afprøvning. Det aritmetiske gennemsnit (>START GRAFIK>>SLUT GRAFIK>) af prøveresultaterne bestemmes for hvert forurenende stof. Serieproduktionen anses for overensstemmende, hvis følgende betingelse er opfyldt:>START GRAFIK>>SLUT GRAFIK> + k  7 St ≤ L (7)hvor:L: er den i punkt 4.2.1/4.2.3 fastsatte grænseværdi for hvert forurenende stofk: er en statistisk faktor, der er bestemt af n og givet i følgende tabel:>TABELPOSITION>for n ≥ 20, er k = >NUM>0,860>DEN>√n5.3.3. De godkendende myndigheder eller den tekniske tjeneste, der forestår efterprøvning af produktionens overensstemmelse, foretager prøvning af motorer, der i overensstemmelse med fabrikantens anvisninger er helt eller delvis tilkørt.5.3.4. Den normale inspektionshyppighed, der fastsættes af de kompetente myndigheder, er en gang årligt. Er kravene i punkt 5.3.2 ikke opfyldt, drager de kompetente myndigheder omsorg for, at der tages alle nødvendige skridt til genoprettelse af produktionens overensstemmelse snarest muligt.6. PARAMETRE, DER BESTEMMER MOTORFAMILIEN Motorfamilien kan bestemmes af de grundlæggende konstruktionsparametre, der skal være fælles for motorerne i familien. I visse tilfælde kan parametrene gribe ind i hinanden. Disse forhold må tages i betragtning, således at det sikres, at kun motorer, der svarer til hinanden med hensyn til udstødningsgassen, indgår i samme motorfamilie.For at motorerne kan betragtes som tilhørende samme motorfamilie, skal de have følgende grundlæggende parametre tilfælles:6.1. Forbrændingscyklus:- totakts- firtakts6.2. Kølemiddel:- luft- vand- olie6.3. De enkelte cylindres slagvolumen:- den samlede afgivelse for motorerne må ikke være over 15 %- cylinderantal for motorer med efterbehandlingsenhed6.4. Luftindtag:- naturlig indsugning- trykladet6.5. Forbrændingskammerets type/konstruktion:- forkammer- hvirvelstrømskammer- åbent kammer6.6. Ventiler og porte - arrangement, størrelse og antal:- topstykke- cylindervæg- krumtaphus6.7. Brændstofsystem:- pumpe-ledning-indsprøjtningsdyse- linjepumpe- fordelerpumpe- enkeltelement- enkeltindsprøjtningsdyse6.8. Forskellige systemer:- udstødningsrecirkulation- vandindsprøjtning/-emulsion- luftindblæsning- ladeluftkøling6.9. Efterbehandling af udstødningsgassen- oxidationskatalysator- reduktionskatalysator- termisk reaktor- partikelopfangning7. VALG AF STAMMOTOR 7.1. Stammotoren til motorfamilien skal primært vælges efter kriteriet højeste brændstofforbrug pr. takt. Såfremt dette primære kriterium opfyldes af to eller flere motorer, skal stammotoren vælges efter det sekundære kriterium højeste brændstofforbrug pr. takt ved mærkehastigheden. Under visse omstændigheder kan de godkendende myndigheder træffe den afgørelse, at motorfamiliens værst tænkelige forureningsgrad bedst kan karakteriseres ved afprøvning af endnu en motor. De godkendende myndigheder kan således udvælge endnu en motor til afprøvning, baseret på egenskaber, der tilsiger, at denne kan tænkes at have det højeste forureningsniveau blandt motorerne i den pågældende familie.7.2. Såfremt nogle motorer i motorfamilien har egenskaber, der kan tænkes at påvirke emissionen af forurenende stoffer, skal disse egenskaber ligeledes fastlægges og tages i betragtning ved valg af stammotor.(1) EFT L 42 af 23.2.1970, s. 1. Direktivet er senest ændret ved direktiv 93/81/EØF (EFT L 264 af 23.10.1993, s. 49).(2) EFT L 225 af 10.8.1992, s. 72.(3) EFT L 84 af 28.3.1974, s. 10. Direktivet er senest ændret ved direktiv 88/297/EØF (EFT L 126 af 20.5.1988, s. 52).(4) Godkendelser, der er meddelt i henhold til regulativ 49 fra FN's Økonomiske Kommission for Europa, ændringsserie 02, rettelsesliste 1/2, skal anses som svarende til en godkendelse meddelt i overensstemmelse med direktiv 88/77/EØF med ændringer (se direktiv 92/53/EØF, bilag IV, del II).(5) EFT L 375 af 31.12.1980, s. 46. Direktivet er senest ændret ved direktiv 89/491/EØF (EFT L 238 af 15.8.1989, s. 43).(6) Dette betyder, i modsætning til forskrifterne i punkt 5.1.1.1 i bilag I til direktiv 80/1269/EØF, at motorens kølerventilator ikke må være påmonteret under prøvningen af motorens nettoeffekt; hvis fabrikanten alligevel udfører prøvningen med påmonteret ventilator, skal den effekt, der absorberes af ventilatoren alene, lægges til den i øvrigt målte effekt.(7) St² = Ó >NUM>(x - >START GRAFIK>>SLUT GRAFIK>)²>DEN>n - 1 , hvor x er et vilkårligt enkeltresultat af prøvning af stikprøven n.BILAG II OPLYSNINGSSKEMA Nr. . . . vedrørende typegodkendelse og foranstaltninger mod luftforurening fra forbrændingsmotorer til montering i ikke-vejgående maskiner (direktiv 97/68/EF, senest ændret ved direktiv . ./. . ./EF) >START GRAFIK>Stammotor/motortype (1): .0. Almindelige oplysninger0.1. Fabriksmærke (firmabetegnelse): .0.2. Type og handelsbetegnelse for stammotoren(-erne) og, i givet fald, motorfamilie (1): .. .0.3. Fabrikantens typekode som markeret på motoren(-erne) (1): .. .0.4. Specifikation af maskiner, der skal fremdrives af motoren (2): .. .0.5. Fabrikantens navn og adresse: .Navn og adresse på fabrikantens eventuelle repræsentant: .. .0.6. For motorens identifikationsnummer: placering, kodning og fastgørelsesmåde: .. .0.7. EF-godkendelsesmærkets placering og fastgørelsesmåde: .. .0.8. Adresse(r) på samlefabrik(ker): .. .Bilag1.1. Hovedspecifikationer for stammotoren(-motorerne) (se tillæg 1)1.2. Hovedspecifikationer for motorfamilien (se tillæg 2)1.3. Hovedspecifikationer for motortyperne i familien (se tillæg 3)2. Specifikationer for motorrelaterede dele af det mobile udstyr (hvis relevant)3. Fotografier af stammotoren4. Fortegnelse over eventuelle yderligere bilagDato, journalnummer(1) Det ikke gældende overstreges.(2) Som fastlagt i bilag I, punkt 1 (f.eks. »A«).>SLUT GRAFIK>Tillæg 1 HOVEDSPECIFIKATIONER FOR (STAM)MOTOREN (1)>START GRAFIK>1. BESKRIVELSE AF MOTOREN1.1. Fabrikant: .1.2. Fabrikantens motorkode: .1.3. Funktionsprincip: firtakts/totakts (2)1.4. Boring: . mm1.5. Slaglængde: . mm1.6. Cylinderantal og -arrangement: .1.7. Motorens slagvolumen: . cm31.8. Mærkehastighed: .1.9. Hastighed ved største drejningsmoment: . o/min.1.10. Volumetrisk kompressionsforhold (3): .1.11. Beskrivelse af forbrændingssystem: .1.12. Tegning(er) af forbrændingskammer og stempelkrone: .1.13. Mindste tværsnitsareal af indsugnings- og udstødningsporte: .1.14. Kølesystem1.14.1. Væskekøling1.14.1.1. Kølevæskens art: .1.14.1.2. Cirkulationspumpe(r): ja/nej (2)1.14.1.3. Specifikationer eller fabrikat(er) og type(r) (hvis relevant): .1.14.1.4. Udvekslingsforhold af drev (hvis relevant): .1.14.2. Luftkøling1.14.2.1. Ventilator: ja/nej (2)1.14.2.2. Karakteristika eller fabrikat(er) og type(r) (hvis relevant): .1.14.2.3. Udvekslingsforhold af drev (hvis relevant): .1.15. Tilladt temperatur ifølge fabrikanten1.15.1. Væskekøling: maksimal ved fraløb: . K1.15.2. Luftkøling: referencepunkt: .Maksimal temperatur ved referencepunkt: . K1.15.3. Maksimal afgangslufttemperatur af ladeluftkøler (mellemkøler) (hvis relevant): . K1.15.4. Maksimal udstødningstemperatur i den del af udstødningsrøret (-rørene), der støder op til udstødningsmanifoldens yderste flange(r): . K1.15.5. Temperatur af smøremiddel: minimum: . Kmaksimum: . K(2) Det ikke gældende overstreges.(3) Tolerance angives.1.16. Tryklader: ja/nej (1)1.16.1. Fabrikat: .1.16.2. Type: .1.16.3. Beskrivelse af systemet (f.eks. maksimalt ladetryk, eventuel ladetrykventil): .1.16.4. Ladeluftkøler (mellemkøler): ja/nej (1)1.17. Luftindtag: største tilladte indsugningsvakuum ved motorens mærkehastighed og 100 % belastning: . kPa1.18. Udstødningssystem: største tilladte modtryk ved motorens mærkehastighed og 100 % belastning: . kPa2. EVENTUELT SUPPLERENDE FORURENINGSBEGRÆNSENDE UDSTYR (medmindre det er omfattet af et af de andre punkter)- beskrivelse og/eller diagram(mer): .3. BRÆNDSTOFTILFØRSEL3.1. FødepumpeTryk (2) eller karakteristikdiagram: . kPa3.2. Indsprøjtningssystem3.2.1. Pumpe3.2.1.1. Fabrikat(er): .3.2.1.2. Type(r): .3.2.1.3. Tilførselsmængde: . . . og . . . mm3 (2) pr. takt eller omdrejning ved fuld indsprøjtningsmængde ved en pumpehastighed på henholdsvis: . . . o/min. (mærke-) og . . . o/min. (største drejningsmoment), eller karakteristikdiagram.Anvendt metode: måling på motor/på prøvebænk (1) .3.2.1.4. Indsprøjtningsforstilling3.2.1.4.1. Indsprøjtningsforstillingskurve (2): .3.2.1.4.2. Indsprøjtningsindstilling (2): .3.2.2. Indsprøjtningsledninger3.2.2.1. Længde: . mm3.2.2.2. Indvendig diameter: . mm3.2.3. Indsprøjtningsventil(er)3.2.3.1. Fabrikat(er): .3.2.3.2. Type(r): .3.2.3.3. Åbningstryk (2) eller karakteristikdiagram: . kPa3.2.4. Regulator3.2.4.1. Fabrikat(er): .3.2.4.2. Type(r): .3.2.4.3. Afskæringspunkt under fuld belastning (2): . o/min.3.2.4.4. Maksimal hastighed ubelastet (2): . o/min.3.2.4.5. Tomgangshastighed (2): . o/min.3.3. Koldstartsystem3.3.1. Fabrikat(er): .3.3.2. Type(r): .3.3.3. Beskrivelse: .(1) Det ikke gældende overstreges.(2) Tolerance angives.4. VENTILINDSTILLING4.1. Maksimalt ventilløft og åbne- og lukkevinkler, angivet i forhold til dødpunkt, eller tilsvarende data: .4.2. Reference- og/eller indstillingsområde (1):(1) Det ikke gældende overstreges.>SLUT GRAFIK>(1) Er der flere stammotorer, skal der indleveres et skema for hver af disse.Tillæg 2 HOVEDSPECIFIKATIONER FOR MOTORFAMILIEN >START GRAFIK>1. FÆLLES PARAMETRE (1):1.1. Forbrændingscyklus: .1.2. Kølemedium: .1.3. Luftindtagstype: .1.4. Forbrændingskammerets type/konstruktion: .1.5. Ventiler og porte - arrangement, størrelse og antal:1.6. Brændstofsystem: .1.7. Motorstyringssystemer:Bevis på identitet i henhold til tegningsnummer (-numre):- ladeluftkølesystem: .- udstødningsrecirkulation (2): .- vandindsprøjtning/-emulsion (2): .- luftindblæsning (2): .1.8. System til efterbehandling af udstødning (2): .Bevis på identisk (eller, for stammotoren, laveste) forhold mellem kapacitet og afgivet brændstofmængde pr. takt, i henhold til nummer (numre) i diagram: .2. FORTEGNELSE OVER MOTORFAMILIEN2.1. Motorfamiliens betegnelse: .2.2. Specifikation af motorer i denne familie:Stam-motor (1)MotortypeCylinderantalMærkehastighed (o/min.)Afgivet brændstofmængde pr. takt (mm3)Nettomærkeeffekt (kW)Hastighed ved største drejningsmoment (o/min.)Afgivet brændstofmængde pr. takt (mm3)Største drejningsmoment (Nm)Laveste tomgangshastighed (o/min.)Slagvolumen (% af stammotorens)100(1) Fuldstændige detaljer er angivet i tillæg 1.(1) Udfyldes sammen med specifikationerne i bilag I, punkt 6 og 7.(2) Finder det pågældende punkt ikke anvendelse, anføres »ikke relevant«.>SLUT GRAFIK>Tillæg 3 HOVEDSPECIFIKATIONER FOR EN MOTORTYPE I MOTORFAMILIEN (1)>START GRAFIK>1. BESKRIVELSE AF MOTOREN1.1. Fabrikant: .1.2. Fabrikantens motorkodebetegnelse: .1.3. Arbejdsprincip: firtakts/totakts (2)1.4. Boring: . mm1.5. Slaglængde: . mm1.6. Cylinderantal og arrangement: .1.7. Motorens slagvolumen: . cm31.8. Mærkehastighed: .1.9. Hastighed, hvor største drejningsmoment indtræder: . o/min.1.10. Volumetrisk kompressionsforhold (3): .1.11. Beskrivelse af forbrændingssystem: .1.12. Tegning(er) af forbrændingskammer og stempelkrone: .1.13. Mindste tværsnitsareal af indsugnings- og udstødningsporte: .1.14. Kølesystem1.14.1. Væskekøling1.14.1.1. Væskens art: .1.14.1.2. Cirkulationspumpe(r): ja/nej (2)1.14.1.3. Karakteristika eller fabrikat(er) og type(r) (hvis relevant): .1.14.1.4. Udvekslingsforhold af drev (hvis relevant): .1.14.2. Luftkøling1.14.2.1. Blæser: ja/nej (2)1.14.2.2. Karakteristika og fabrikat(er) og type(r) (hvis relevant): .1.14.2.3. Udvekslingsforhold af drev (hvis relevant): .1.15. Tilladt temperatur, angivet af fabrikanten1.15.1. Væskekøling: maksimal temperatur ved fraløb: . K1.15.2. Luftkøling: referencepunkt: .Maksimal temperatur i referencepunkt: . K1.15.3. Maksimal temperatur ved afgang fra ladeluftkøler (i givet fald): . K1.15.4. Maksimal udstødningsgastemperatur i den del af udstødningsrøret (-rørene), der støder op til udstødningsmanifoldens yderste flange(r): . K(2) Det ikke gældende overstreges.(3) Tolerance angives.1.15.5. Temperatur af smøremiddel: minimum: . Kmaksimum: . K1.16. Tryklader: ja/nej (1)1.16.1. Fabrikat: .1.16.2. Type: .1.16.3. Beskrivelse af systemet (f.eks. maksimalt ladetryk, ladetrykventil, hvis relevant): .1.16.4. Ladeluftkøler (mellemkøler): ja/nej (1)1.17. Indsugningssystem: største tilladte indsugningsvakuum ved motorens mærkehastighed og 100 % belastning: . kPa1.18. Udstødningssystem: største tilladte modtryk ved motorens mærkehastighed og 100 % belastning: . kPa2. EVENTUELLE SUPPLERENDE FORURENINGSBEGRÆNSENDE ANORDNINGER (hvis de ikke er omfattet af andre rubrikker)- beskrivelse og/eller diagram(mer): .3. BRÆNDSTOFTILFØRSEL3.1. FødepumpeTryk (2) eller karakteristikdiagram: . kPa3.2. Indsprøjtningssystem3.2.1. Pumpe3.2.1.1. Fabrikat(er): .3.2.1.2. Type(r): .3.2.1.3. Brændstofmængde: . . . og . . . mm3 (2) pr. takt eller arbejdsgang ved fuld indsprøjtningsmængde ved en pumpehastighed på henholdsvis: . . . o/min. (mærke) og . . . o/min. (ved maksimalt drejningsmoment), eller karakteristikdiagram.Anvendt metode: på motor/i prøvebænk (1): .3.2.1.4. Indsprøjtningsforstilling3.2.1.4.1. Indsprøjtningsforstillingskurve (2): .3.2.1.4.2. Indsprøjtningsindstilling (2): .3.2.2. Indsprøjtningsledninger3.2.2.1. Længde: . mm3.2.2.2. Indvendig diameter: . mm3.2.3. Indsprøjtningsventil(er)3.2.3.1. Fabrikat(er): .3.2.3.2. Type(r): .3.2.3.3. Åbningstryk (2) eller karakteristikdiagram: . kPa3.2.4. Regulator3.2.4.1. Fabrikat(er): .3.2.4.2. Type(r): .3.2.4.3. Afskæringspunkt ved fuld last (2): . o/min.3.2.4.4. Maksimal hastighed, ubelastet (2): . o/min.3.2.4.5. Tomgangshastighed (2): . o/min.(1) Det ikke gældende overstreges.(2) Tolerance angives.3.3. Koldstartsystem3.3.1. Fabrikat(er): .3.3.2. Type(r): .3.3.3. Beskrivelse: .4. VENTILINDSTILLING4.1. Maksimalt ventilløft og åbne- og lukkevinkler, angivet i forhold til dødpunkt eller tilsvarende data: .4.2. Reference- og/eller indstillingsområder (1) .(1) Det ikke gældende overstreges.>SLUT GRAFIK>(1) Oplysningerne skal angives for hver motor i familien.BILAG III PRØVNINGSFORSKRIFTER 1. INDLEDNING 1.1. I dette bilag beskrives metoden til bestemmelse af emission af forurenende luftarter og partikler fra de afprøvede motorer.1.2. Ved prøvningen skal motoren være anbragt i prøvebænk, der er tilsluttet et dynamometer.2. PRØVNINGSBETINGELSER 2.1. Generelle forskrifterAlle rumfang og volumetriske strømningshastigheder skal være henført til 273 K (0 °C) og 101,3 kPa.2.2. Prøvningsbetingelser for motoren2.2.1. Den absolutte temperatur Ta af motorens indsugningsluft i Kelvin samt det tørre atmosfæretryk ps i kPa måles, og heraf bestemmes parameteren fa som følger:For motorer med naturlig indsugning og mekanisk trykladning:fa = (>NUM>99>DEN>ps) (>NUM>T>DEN>298)0,7For trykladede motorer med eller uden køling af motorens indgangsluft:fa = (>NUM>99>DEN>ps)0,7 × (>NUM>T>DEN>298)1,52.2.2. Prøvningens gyldighedFor at prøvningen kan anses for gyldig, skal det for parameteren fa gælde:0,98 ≤ fa ≤ 1,022.2.3. Motorer med køling af motorens indgangsluftTemperaturen af kølemediet og temperaturen af indgangsluften skal registreres.2.3. Motorens luftindtagPrøvemotorens luftindtagssystem skal være forsynet med en forsnævring, der svarer det til den af fabrikanten angivne øvre grænse for et rent luftfilter ved driftsbetingelser, der af fabrikanten angives at svare til maksimal luftindstrømning.Der kan anvendes et testsystem, forudsat at dette svarer til motorens faktiske driftsbetingelser.2.4. Motorens udstødningssystemPrøvemotorens udstødningssystem skal give anledning til et modtryk, der svarer til den af fabrikanten angivne øvre grænse ved driftsomstændigheder svarende til den deklarerede maksimaleffekt.2.5. KølesystemKølesystemets kapacitet skal være tilstrækkelig til at holde motorens driftstemperatur på den af fabrikanten angivne normalværdi.2.6. SmøreolieSpecifikationer for den ved prøvningen anvendte smøreolie skal registreres og angives sammen med prøvningsresultaterne.2.7. ReferencebrændstofDer skal anvendes det i bilag IV specificerede referencebrændstof.Cetantal og svovlindhold af det ved prøvningen anvendte referencebrændstof skal angives i henholdsvis punkt 1.1.1 og 1.1.2 i bilag VI, tillæg 1.Temperaturen af brændstoffet, målt ved indsprøjtningspumpens indtag, skal være 306-316 K (33-43 °C).2.8. Bestemmelse af dynamometerets indstillingModstanden ved motorens luftindtag og modtrykket i udstødningsrøret skal indstilles svarende til de af fabrikanten angivne øvre grænser i overensstemmelse med punkt 2.3 og 2.4.De maksimale værdier af drejningsmomentet ved de foreskrevne afprøvningshastigheder findes eksperimentelt, således at størrelsen af drejningsmomentet ved de foreskrevne prøvningssekvenser kan beregnes. For motorer, der ikke er beregnet til at arbejde ved forskellige omdrejningshastigheder med største drejningsmoment, skal det maksimale drejningsmoment ved prøvningshastighederne angives af fabrikanten.Motorens indstilling beregnes for hver prøvningssekvens ved hjælp af formlen:S = ((PM + PAE) × >NUM>L>DEN>100) - PAESåfremt følgende betingelse er opfyldt:>NUM>PAE>DEN>PM ≥ 0,03kan størrelsen af PAE kontrolleres af den tekniske tjeneste, der meddeler typegodkendelse.3. PRØVEKØRSEL 3.1. Klargøring af prøvetagningsfiltreMindst én time før prøvens gennemførelse skal hvert filter(par) anbringes i en lukket, men ikke tætnet petriskål og stilles til stabilisering i et vejerum. Efter forløbet af stabiliseringsperioden vejes hvert filter(par), og taravægten noteres. Det pågældende filter(par) opbevares derefter i en lukket petriskål eller filterholder, indtil det skal bruges til prøvning. Er det pågældende filter(par) ikke blevet anvendt inden for otte timer efter udtagning af vejerummet, skal det vejes igen før anvendelsen.3.2. Montering af måleapparaturetInstrumenter og prøvetagningssonder skal monteres som foreskrevet. Anvendes et totalstrømssystem til fortynding af udstødningsgassen, skal udstødningsrøret være tilsluttet systemet.3.3. Start af fortyndingssystemet og motorenFortyndingssystemet og motoren startes og varmes op, indtil alle temperatur- og trykværdier har stabiliseret sig ved fuld belastning og mærkehastigheden (punkt 3.6.2).3.4. Indstilling af fortyndingsforholdetSystemet til partikeludskillelse startes; systemer med enkelt filter skal arbejde med omføring (bypass), medens systemer med flere filtre kan arbejde med omføring. Fortyndingsluftens baggrundskoncentration af partikler kan bestemmes ved, at fortyndet luft ledes gennem filtrene. Anvendes filtreret fortyndingsluft, kan der foretages en enkelt måling enten før, under eller efter prøvens udførelse. Er fortyndingsluften ikke filtreret, skal der måles i mindst tre punkter - efter start, før standsning og i et punkt nær midten af prøvecyklus - og gennemsnitsværdien beregnes.Fortyndingsluften indstilles således, at filteroverfladens temperatur er højst 325 K (52 °C) i hver prøvningssekvens. Det totale fortyndingsforhold skal være mindst fire.Anvendes et enkelt filter, skal massestrømmen af prøvegas gennem filteret holdes på en konstant andel af massestrømmen af fortyndet udstødningsgas, hvilket gælder totalstrømssystemer i alle prøvningssekvenser. Dette masseforhold skal holdes med en nøjagtighed på ± 5 % i hver prøvningssekvens, for systemer uden mulighed for omføring (bypass) dog ikke de første 10 sekunder af hver prøvningssekvens. For delstrømsfortyndingssystemer med enkelt filter skal massestrømmen gennem filteret være konstant med en nøjagtighed på ± 5 % i hver prøvningssekvens, for systemer uden mulighed for omføring dog ikke de første 10 sekunder af hver prøvningssekvens.For systemer reguleret af koncentrationen af CO2 eller NOx skal fortyndingsluftens koncentration af henholdsvis CO2 og NOx måles ved begyndelsen og slutningen af hver prøve. Ved måling af fortyndingsluftens baggrundskoncentration af CO2 og NOx må start- og slutværdierne ikke afvige mere end henholdsvis 100 ppm og 5 ppm indbyrdes.Anvendes et analysesystem med fortynding af udstødningsgassen, skal de relevante baggrundskoncentrationer bestemmes, ved at der udtages fortyndingsluft i en opsamlingssæk gennem hele prøvesekvensen.Baggrundskoncentrationen kan måles kontinuert (uden prøveopsamlingssæk) i mindst tre punkter - ved begyndelsen, ved slutningen og nær midten af prøvningscyklen - og gennemsnit heraf beregnes. På fabrikantens begæring kan baggrundsmålinger udelades.3.5. Kontrol af måleapparaturetAnalysatorerne til emissionsbestemmelse skal være nulstillet og kalibreret.3.6. Prøvningscyklus3.6.1. Udstyrsspecifikation A i henhold til bilag I, punkt 1:3.6.1.1. Ved prøvningen følges nedenstående cyklus, der omfatter otte prøvningssekvenser (1) for anvendelse af dynamometeret på prøvemotoren:>TABELPOSITION>3.6.2. Klargøring af motorenMotoren og systemet skal varmes op ved maksimal motorhastighed og største drejningsmoment for at stabilisere motorens driftsparametre efter fabrikantens anvisninger.Bemærkning: Hensigten med opvarmningsperioden er desuden at undgå, at belægninger i udstødningssystemet fra foregående prøver får indflydelse på resultaterne. Derudover kræves mellem testpunkterne en stabiliseringsperiode, der tjener til at mindske testpunkternes indbyrdes påvirkning til det mindst mulige.3.6.3. PrøvningssekvensPrøvningssekvensen påbegyndes. Rækkefølgen ved udførelse af prøverne skal svare til sekvensnumrene ved den ovenfor beskrevne prøvningscyklus.I de enkelte sekvenser i prøvningscyklen skal den foreskrevne hastighed holdes med en nøjagtighed på ± 1 % af den nominelle hastighed, dog ikke over ± 3 min-1, med undtagelse af normal tomgang, der skal være inden for de af fabrikanten angivne tolerancer. Det foreskrevne drejningsmoment skal holdes således, at gennemsnittet over måleperioden er inden for ± 2 % af det største drejningsmoment ved prøvningshastigheden.Til hvert målepunkt kræves et mindste tidsrum på ti minutter. Kræver prøvetagningen længere tid til indsamling af et tilstrækkeligt kvantum partikler på målefilteret, kan prøvningstidsrummet udvides efter behov.Varigheden af det pågældende regime skal registreres og angives i rapporten.Koncentrationerne af forurenende luftarter måles og registreres i de sidste tre minutter af den pågældende sekvens.Partikelindsamlingen og målingen af forurenende luftarter må ikke begynde, før motoren er stabiliseret som fastlagt af fabrikanten, og de skal afsluttes samtidig.Brændstoftemperaturen skal måles ved brændstofindsprøjtningspumpens indtag eller som angivet af fabrikanten, og målestedet skal registreres.3.6.4. Analysatorernes responsAnalysatorernes målinger skal optegnes med båndskriver eller måles med et tilsvarende dataoptegningssystem, idet udstødningsgassen gennemstrømmer analysatorerne i mindst tre minutter i hver sekvens. Anvendes prøvetagningssække til måling af fortyndet CO og CO2 (se tillæg 1, punkt 1.4.4), skal der indsamles en prøve i de sidste tre minutter af hver sekvens, og prøvesækkens indhold analyseres og registreres.3.6.5. Udtagning af partikelprøverPrøver til bestemmelse af partikelindhold kan udtages ved hjælp af et enkelt eller flere filtre (tillæg 1, punkt 1.5). Da metoderne kan give let afvigende resultater, skal den anvendte metode angives sammen med resultaterne.Anvendes metoden med enkelt filter, skal de i prøvningscyklen angivne vægtningsfaktorer tages i betragtning ved prøveindsamlingen gennem tilsvarende indstilling af gennemstrømningshastighed og/eller prøvetagningstid.Udtagning af prøverne skal finde sted senest muligt i hver sekvens. Prøvetagningstiden skal for hver sekvens være mindst 20 sekunder for metoden med enkelt filter og mindst 60 sekunder for flerfiltermetoden.3.6.6. Motorens tilstandMotorens hastighed og belastning, indsugningsluftens temperatur, brændstofstrømmen og luft- eller udstødningsgasstrømmen skal måles i hver sekvens, efter at motoren er stabiliseret.Er det ikke muligt at måle strømmen af udstødningsgas eller luft- og brændstofforbrug, kan den beregnes ved hjælp af kulstof- og iltbalancer (se tillæg 1, punkt 1.2.3).Alle yderligere nødvendige data til beregningerne skal registreres (jf. tillæg 3, punkt 1.1 og 1.2).3.7. Efterkontrol af analysatorerneEfter prøvningen gentages kontrollen med anvendelse af en nulstillingsgas og samme kalibreringsgas. Prøvens udførelse anses for acceptabel, hvis forskellen mellem de to målinger er under 2 %.(1) Identisk med prøvningscyklus C1 i udkast til ISO-norm 8178-4.Tillæg 1 1. MÅLE- OG PRØVETAGNINGSMETODER Måling af forurenende luftarter og partikler skal ske med brug af de i bilag V beskrevne metoder. I de i bilag V angivne metoder beskrives de systemer, der anbefales til analyse af forurenende luftarter (punkt 1.1) og til fortynding og prøvetagning ved måling af forurenende partikler (punkt 1.2).1.1. Specifikation af dynamometerDer skal anvendes et motordynamometer, der er velegnet til udførelse af den i bilag III, punkt 3.6.1, angivne prøvningscyklus. Instrumenterne til måling af drejningsmoment og hastighed skal gøre det muligt at bestemme akseleffekten inden for de givne grænser. Supplerende beregninger kan være nødvendige.Måleudstyrets nøjagtighed skal være tilstrækkelig til at sikre, at de i figurerne i punkt 1.3 angivne tolerancer ikke overskrides.1.2. UdstødningsgasstrømUdstødningsgasstrømmen bestemmes efter en af de i punkt 1.2.1-1.2.4 angivne metoder.1.2.1. Direkte målingDirekte måling af udstødningsgasstrømmen med venturidyse eller tilsvarende målesystem (vedrørende nærmere enkeltheder henvises til ISO 5167).Bemærkning: Direkte måling af gasstrømme er vanskelig. Der skal tages forholdsregler til undgåelse af målefejl, som giver anledning til fejl i bestemmelsen af forurenende stoffer.1.2.2. Metode til måling af luft- og brændstofstrømmeMåling af luftstrøm og brændstofstrøm.Der skal anvendes luftflowmetre og brændstofflowmetre med den i punkt 1.3 angivne nøjagtighed.Beregning af udstødningsgasstrømmen foretages ved brug af følgende formel:GEXHW = GAIRW + GFUEL (for våd masse af udstødningsgas)eller:VEXHD = VAIRD - 0,766 × GFUEL (for tørt rumfang af udstødningsgas)eller:VEXHW = VAIRW + 0,746 × GFUEL (for vådt rumfang af udstødningsgas)1.2.3. KulstofbalancemetodenUdstødningsgassens masse beregnes på grundlag af brændstofforbruget og koncentrationerne i udstødningsgassen ved hjælp af kulstofbalancemetoden (jf. bilag III, tillæg 3).1.2.4. Total fortyndet udstødningsgasstrømAnvendes et fortyndingssystem af totalstrømstypen, måles den totale fortyndede udstødningsgasstrøm (GTOTW, VTOTW) med en fortrængningspumpe (PDP) eller kritisk venturi (CFV) - bilag V, punkt 1.2.1.2. Nøjagtigheden heraf skal være i overensstemmelse med forskrifterne i tillæg 2, punkt 2.2.1.3. NøjagtighedAlle måleinstrumenters kalibrering skal kunne føres tilbage til nationale (internationale) standarder og være i overensstemmelse med følgende forskrifter:>TABELPOSITION>1.4. Bestemmelse af indholdet af gassens komponenter1.4.1. Generel beskrivelse af analysatorerneAnalysatorernes måleområde skal være passende i forhold til den foreskrevne nøjagtighed ved bestemmelse af koncentrationen af udstødningsgassens komponenter (punkt 1.4.1.1). Det anbefales, at analysatorerne benyttes således, at den målte koncentration er mellem 15 % og 100 % af fuld skalavisning.Er fuld skalavisning 155 ppm (eller ppm C) eller derunder, eller benyttes der udlæsningssystemer (datamater eller dataloggere) med tilstrækkelig nøjagtighed og opløsningsevne ved værdier under 15 % af måleområdets øverste værdi, kan det dog godtages, at der måles værdier under 15 % af fuld skalavisning. I så fald skal der foretages ekstra kalibreringer, der sikrer, at kalibreringskurverne er nøjagtige - bilag III, tillæg 2, punkt 1.5.5.2.Udstyrets elektromagnetiske kompatibilitet skal være således, at yderligere fejl mindskes til det mindst mulige.1.4.1.1. MålefejlDen samlede måleusikkerhed, herunder krydsreaktion med andre luftarter - jf. bilag III, tillæg 2, punkt 1.9 - må ikke være over ± 5 % af målt værdi, dog højst 3,5 % af fuld skalavisning. For koncentrationer under 100 ppm må måleusikkerheden ikke være over ± 4 ppm.1.4.1.2. RepeterbarhedRepeterbarheden, defineret som 2,5 gange standardafvigelsen af ti gentagne målinger på en given kalibreringsgas, må for måleområder over 155 ppm (eller ppm C) ikke være over ± 1 % af fuldt skalaudslag; for måleområder under 155 ppm (eller ppm C) må repeterbarheden ikke være over ± 2 %.1.4.1.3. StøjApparatets top-til-top respons på nulstillingsgas og kalibreringsgas må i et vilkårligt 10 sekunders interval ikke overstige 2 % af fuldt skalaudslag i noget måleområde.1.4.1.4. NulpunktsforskydningNulpunktsforskydningen skal inden for en periode på 1 time være mindre end 2 % af fuldt skalaudslag i det laveste anvendte måleområde. Ved nulpunktsrespons forstås gennemsnitsrespons, herunder støj, på en nulstillingsgas inden for et tidsrum af 30 sekunder.1.4.1.5. Forskydning af relativ responsForskydningen af den relative respons må i løbet af en time ikke overstige 2 % af fuldt skalaudslag i det laveste anvendte måleområde. Ved relativ respons forstås forskellen mellem responsen på kalibreringsgas og responsen på nulstillingsgas. Ved responsen på kalibreringsgassen forstås gennemsnitsrespons, inklusive støj, på en kalibreringsgas inden for et tidsrum af 30 sekunder.1.4.2. Tørring af gassenAnordningen til gastørring, der er frivillig, skal have minimal indvirkning på koncentrationen af de målte luftarter. Der må ikke anvendes kemisk tørring til fjernelse af vand i prøven.1.4.3. AnalysatorerDe måleprincipper, der skal anvendes, er beskrevet i punkt 1.4.3.1 til 1.4.3.5 i dette tillæg. En detaljeret beskrivelse af målesystemerne findes i bilag V.Luftarterne analyseres ved hjælp af de i det følgende angivne analysatorer. For ikke-lineære analysatorer tillades brug af lineariseringskredse.1.4.3.1. Bestemmelse af kulmonoxid (CO)Kulmonoxid-analysatoren skal være et ikke-dispersivt infrarødabsorptionsapparat (NDIR).1.4.3.2. Bestemmelse af kuldioxid (CO2)Kuldioxid-analysatoren skal være et ikke-dispersivt infrarødabsorptionsapparat (NDIR).1.4.3.3. Bestemmelse af kulbrinter (HC)Kulbrinteanalysatoren skal være forsynet med opvarmet flammeiondetektor (HFID); detektoren, ventiler, rørforbindelser etc. skal være opvarmet således, at der holdes en gastemperatur på 463 K (190 °C) ± 10 K.1.4.3.4. Bestemmelse af kvælstofoxider (NOx)Måles der på tør basis, skal kvælstofoxid-analysatoren enten være med kemoluminiscensdetektor (CLD) eller opvarmet kemoluminiscensdetektor (HCLD) med NO2/NO konverter. Måles der på våd basis, skal der anvendes en HCLD, og konvertertemperaturen holdes over 333 K (60 °C), idet det er en forudsætning, at vanddæmpningsprøven (bilag III, tillæg 2, punkt 1.9.2.2) er tilfredsstillet.1.4.4. Prøveudtagning til bestemmelse af forurenende luftarterPrøvetagningssonder til bestemmelse af forurenende luftarter skal være monteret i en afstand af mindst 0,5 m, dog mindst tre gange udstødningsrørets diameter, oven for udstødningsgassystemets afgang og tilstrækkelig tæt på motoren til at sikre en udstødningsgastemperatur på mindst 343 K (70 °C) ved sonden.Er der tale om en flercylindret motor med forgrenet udstødningsmanifold, skal prøvetagningssonden være placeret så langt nede, at det sikres, at prøven er repræsentativ for den gennemsnitlige emission fra alle cylindrene. På flercylindrede motorer med flere separate udstødningsmanifolder, f.eks. V-motorer, kan det tillades, at der tages en prøve fra hver cylindergruppe og beregnes en gennemsnitsemission deraf. Andre metoder kan benyttes, hvis det er godtgjort, at de korrelerer med ovenstående metoder. Til beregning af emissionen fra udstødningen skal motorens samlede udstødningsmassestrøm anvendes.Såfremt udstødningsgassens sammensætning påvirkes af nogen form for efterbehandlingssystem, skal prøveudtagning finde sted oven for denne anordning ved prøvninger under trin I og neden for denne anordning ved prøvninger under trin II. Anvendes et totalstrømsfortyndingssystem til partikelbestemmelse, kan også gasemissionen bestemmes i den fortyndede udstødningsgas. Prøvetagningssonderne skal være placeret nær partikelprøvesonden i fortyndingstunnelen (bilag V, punkt 1.2.1.2, fortyndingstunnel, og punkt 1.2.2, partikelprøvesonde). Om ønsket kan CO og CO2 også bestemmes ved opsamling i en sæk og efterfølgende måling af koncentrationen i prøvetagningssækken.1.5. Bestemmelse af partikelindholdTil partikelbestemmelse kræves et fortyndingssystem, der enten kan være et delstrømssystem eller et totalstrømssystem. Fortyndingssystemet skal have tilstrækkelig strømningskapacitet til helt at udelukke dannelse af kondensvand i fortyndings- og prøvetagningssystemer og holde temperaturen af den fortyndede udstødningsgas på 325 K (52 °C) eller derunder umiddelbart oven for filterholderne. Er luftfugtigheden høj, kan det tillades, at fortyndingsluften tørres, inden den tilføres fortyndingssystemet. Er temperaturen af den omgivende luft under 293 K (20 °C), anbefales forvarmning af fortyndingsluften til en temperatur over grænseværdien på 303 K (30 °C). Fortyndingsluftens temperatur må dog ikke være over 325 K (52 °C), før den tilføres udstødningsgassen i fortyndingstunnelen.For delstrømssystemer til fortynding skal partikelopsamlingssonden anbringes i nærheden af og oven for gasudtagningssonden som anført i punkt 4.4 og i overensstemmelse med bilag V, punkt 1.2.1.1, figur 4-12: EP og SP.I delstrømsfortyndingssystemet opdeles udstødningsstrømmen i to delstrømme, af hvilke den mindste fortyndes med luft og derefter anvendes til partikelbestemmelse. Det vil heraf fremgå, at det er afgørende, at fortyndingsforholdet bestemmes meget nøje. Til opdelingen kan anvendes forskellige metoder, som i vid udstrækning vil være bestemmende for prøveudtagningsudstyr og -metoder (bilag V, punkt 1.2.1.1).Til bestemmelse af partikelmasse kræves et prøveudtagningssystem til partikelbestemmelse, partikelfiltre, en mikrogramvægt og et vejerum med temperatur- og fugtighedsregulering.Til udtagning af prøver til partikelbestemmelse kan anvendes en af to følgende metoder:- Enkeltfiltermetoden med anvendelse af ét filterpar (jf. punkt 1.5.1.3 i dette tillæg) til alle sekvenser i prøvecyklen. I prøvetagningsfasen skal prøvetagningstid og -strøm overvåges nøje. Til testcyklen kræves imidlertid kun ét filterpar.- Flerfiltermetoden med anvendelse af ét filterpar (se punkt 1.5.1.3 i dette tillæg) til hver enkelt sekvens i testcyklen. Denne metode indebærer en bekvemmere prøvetagningsmetode, men øger forbruget af filtre.1.5.1. Partikeludskillelsesfiltre1.5.1.1. FilterspecifikationTil godkendelsesprøvning anvendes glasfiberfiltre med fluor-kulstofbelægning eller membranfiltre på fluor-kulstofbasis. Til særlige formål kan andre filtermaterialer anvendes. Alle filtertyper skal have en udskillelsesgrad på mindst 95 % for 0,3 µm DOP (dioktylphthalat) ved en gasfasehastighed på mellem 35 og 80 cm/s. Ved prøvning af overensstemmelsen af forskellige laboratorier eller mellem en fabrikant og en godkendende myndighed skal anvendes filtre af samme kvalitet.1.5.1.2. FilterstørrelsePartikelfiltrenes diameter skal være mindst 47 mm (pletdiameter 37 mm). Større filterdiameter kan godtages (punkt 1.5.1.5).1.5.1.3. Hovedfiltre og ekstrafiltrePrøven af den fortyndede udstødningsgas udtages ved hjælp af et par filtre placeret i serie (et hovedfilter og et ekstrafilter). Ekstrafilteret må højst være placeret 100 mm nedstrøms for hovedfilteret og må ikke berøre dette. Filtrene kan enten vejes enkeltvis eller parvis; i sidstnævnte tilfælde anbringes filtrene med pletsiderne mod hinanden.1.5.1.4. FiltergennemstrømningshastighedGashastigheden gennem filtreret skal være 35 til 80 cm/s. Stigningen i tryktabet fra prøvningens start til dens afslutning må ikke overstige 25 kPa.1.5.1.5. FilterbelastningVed brug af enkeltfiltermetoden anbefales en filterbelastning på mindst 0,5 mg/1 075 mm² pletareal. I følgende tabel er angivet værdier for de mest anvendte filterstørrelser:>TABELPOSITION>Ved brug af flerfiltermetoden anbefales, at den mindste filterbelastning for alle filtre tilsammen er lig produktet af den pågældende ovenfor anførte værdi og kvadratroden af antal prøvningssekvenser.1.5.2. Specifikationer for vejerum og analysevægt1.5.2.1. VejerumTemperaturen af det vejerum (eller -lokale), hvor partikelfiltrene konditioneres og vejes, skal være 295 K (22 °C) ± 3 K ved al konditionering og vejning af filtre. Luftfugtigheden skal holdes på et niveau svarende til et dugpunkt på 282,5 K (9,5 °C) ± 3 K og en relativ fugtighed på 45 ± 8 %.1.5.2.2. Vejning af referencefiltreLuften i vejerum (eller -lokale) skal være fri for kontaminanter (såsom støv), der kan sætte sig på partikelfiltrene, medens de stabiliseres. Forstyrrelser i vejerummets specifikationer svarende til beskrivelsen i punkt 1.5.2.1 kan tillades, hvis forstyrrelsernes varighed ikke er over 30 minutter. Vejerummet skal opfylde de foreskrevne specifikationer, inden personer træder ind i vejerummet. Der vejes mindst to ubrugte referencefiltre eller -filterpar; dette finder sted højst 4 timer før eller efter vejning af prøvefiltrene, men helst samtidig dermed. Referencefiltrene skal være af samme størrelse og materiale som prøvefiltrene.Såfremt gennemsnitsvægten af referencefiltre (eller -filterpar) i tidsrummet mellem vejning af prøvefiltrene ændrer sig med mere end ± 5 % (for filterpar dog ± 7,5 %) af den anbefalede mindste filterbelastning (punkt 1.5.1.5), kasseres alle filtrene fra prøven, og emissionsprøven gentages.Er de i punkt 1.5.2.1 angivne betingelser med hensyn til vejerummets stabilitet ikke opfyldt, men referencefiltre (-filterpar) opfylder ovennævnte kriterier, kan motorfabrikanten vælge enten at godtage vejningen af prøvefiltrene eller at betragte prøvningsresultaterne som ugyldige, bringe vejerummets reguleringssystem i orden og gentage prøven.1.5.2.3. AnalysevægtTil vejning af filtrene skal anvendes en vægt med en præcision (standardafvigelse) på 20 µg og en opløsning på 10 µg (1 ciffer = 10 µg). Til filtre med diameter under 70 mm skal vægtens præcision og opløsning være henholdsvis 2 µg og 1 µg.1.5.2.4. Elimination af virkningerne af statisk elektricitetFor at eliminere virkningerne af statisk elektricitet skal filtrene neutraliseres før vejning, hvilket kan ske ved brug af en jordledning af polonium eller en anordning med tilsvarende virkning.1.5.3. Supplerende specifikationer for partikelbestemmelseAlle de dele af fortyndingssystem og prøvetagningssystem, der er placeret mellem udstødningsrør og filterholder og er i kontakt med ufortyndet og fortyndet udstødningsgas, skal være udformet således, at de giver anledning til mindst mulig afsætning eller ændring af partikler. Alle dele skal være fremstillet af elektrisk ledende materialer, der ikke reagerer med udstødningsfasens komponenter og skal være jordforbundet, således at elektrostatiske virkninger undgås.Tillæg 2 1. KALIBRERING AF ANALYSEAPPARATURET 1.1. IndledningHver analysator skal kalibreres så ofte som nødvendigt til opfyldelse af nøjagtighedskravene i denne norm. Til kalibrering af de i tillæg 1, punkt 1.4.3, nævnte analysatorer anvendes den i nærværende punkt beskrevne kalibreringsmetode.1.2. KalibreringsgasserFor alle anvendte kalibreringsgasser skal holdbarhedsperioden overholdes.Den af fabrikanten for kalibreringsgassen angivne udløbsdato skal registreres.1.2.1. Rene gasserRenhedskravene til gasserne er fastlagt ved nedenstående grænser. Følgende gasser skal være til rådighed til anvendelse ved prøven:- Renset kvælstof(renhed: ≤ 1 ppm C, ≤ 1 ppm CO, ≤ 400 ppm CO2, ≤ 0,1 ppm NO)- Renset ilt(renhed: > 99,5 % vol. O2)- Brint-helium blanding(40 ± 2 % hydrogen, resten helium)(renhed: ≤ 1 ppm C, ≤ 400 ppm CO)- Renset syntetisk luft(renhed: ≤ 1 ppm C, ≤ 1 ppm CO, ≤ 400 ppm CO2, ≤ 0,1 ppm NO)(iltindhold 18-21 % vol.)1.2.2. Kalibrerings- og nulstillingsgasserBlandinger med følgende kemiske sammensætning skal være til rådighed:- C3H8 og renset syntetisk luft (se punkt 1.2.1)- CO og renset kvælstof- NO og renset kvælstof (indholdet af NO2 i denne kalibreringsgas må ikke være over 5 % af NO-indholdet)- O2 og renset kvælstof- CO2 og renset kvælstof- CH4 og renset syntetisk luft- C2H6 og renset syntetisk luftBemærkning: Andre gaskombinationer er tilladt, forudsat at gasserne ikke reagerer indbyrdes.Den faktiske koncentration i en kalibrerings- eller nulstillingsgas må ikke afvige mere end ± 2 % fra den nominelle. Alle koncentrationer for kalibreringsgasser skal angives på volumenbasis (% vol. eller ppm vol.).De til kalibrering og nulstilling anvendte gasblandinger kan også fremstilles med et gasdeleapparat ved fortynding med renset N2 eller med renset syntetisk luft. Blanderens nøjagtighed skal være således, at koncentrationen af fortyndet kalibreringsgas kan bestemmes med en nøjagtighed på ± 2 %.1.3. Betjening af analysatorer og prøvetagningssystemVed betjening af analysatorer skal fabrikantens anvisninger for opstart og betjening følges. Minimumskravene i punkt 1.4 til 1.9 skal være overholdt.1.4. TæthedsprøveSystemet skal gennemgå en tæthedsprøve. Sonden afmonteres fra udstødningssystemet, og dens ende tilproppes. Analysatorens pumpe startes. Efter den indledende stabilisering skal alle strømningsmålere vise nul. Hvis ikke, kontrolleres prøvetagningsledningerne, og fejlen rettes. På vakuumsiden tillades en utæthed svarende til højst 0,5 % af den indgående gasstrøm i den afprøvede del af systemet. Størrelsen af den indgående gasstrøm kan skønnes ud fra størrelsen af strømmen gennem analyseapparatet og omledningsforbindelse.En alternativ metode er at indføre en trinvis ændring af koncentrationen i begyndelsen af prøvetagningsledningen ved at skifte fra nulstillings- til kalibreringsgas.Hvis der efter et passende tidsrum aflæses lavere koncentration end den tilførte koncentration, er det tegn på kalibreringsfejl eller utæthed.1.5. Kalibreringsmetode1.5.1. InstrumenterTil kalibrering af instrumenter og kontrol af kalibreringskurve benyttes standardluftarter. Ved kalibreringen skal gasstrømningshastigheden være den samme som ved måling på udstødningsgassen.1.5.2. OpvarmningstidOpvarmningstiden er den af fabrikanten angivne. Angives ingen opvarmningstid, anbefales en opvarmningstid på mindst to timer for analysatorerne.1.5.3. NDIR (infrarødabsorptions-) og HFID (flammeionapparat)NDIR-analysatoren indstilles om nødvendigt, og HFID-analysatorens forbrændingsflamme optimeres (punkt 1.8.1).1.5.4. KalibreringDer kalibreres i hvert af de sædvanligvis anvendte måleområder.Til nulstilling af analysatorer for CO, CO2, NOx, HC og O2 benyttes renset syntetisk luft (eller kvælstof).Den pågældende kalibreringsgas tilføres analysatorerne, værdierne registreres, og kalibreringskurven optegnes i overensstemmelse med punkt 1.5.6.Om nødvendigt gentages kontrollen af nulstillingen og kalibreringen.1.5.5. Optegning af kalibreringskurve1.5.5.1. Almindelige retningslinjerAnalysatorens kalibreringskurve optegnes på grundlag af mindst fem kalibreringspunkter (nulpunktet ikke medregnet), der skal være så jævnt fordelt som muligt. Den højeste nominelle koncentration skal svare til mindst 90 % af fuldt skalaudslag.Kalibreringskurven beregnes ved hjælp af mindste kvadraters metode. Hvis der derved fremkommer et polynomium af højere end tredje grad, skal antal kalibreringspunkter mindst være lig polynomiets grad plus to.Kalibreringskurven må højst afvige ± 2 % fra den nominelle størrelse af hvert kalibreringspunkt og højst ± 1 % af fuldt skalaudslag i nulpunktet.Af kalibreringskurve og kalibreringspunkterne vil det kunne konstateres, om kalibreringen er korrekt udført. Analysatorernes specifikationer skal angives, navnlig:- måleområde- følsomhed- kalibreringsdato1.5.5.2. Kalibrering af området under 15 % af fuldt skalaudslagAnalysatorens kalibreringskurve optegnes på grundlag af mindst ti kalibreringspunkter (nulpunktet ikke medregnet), som er fordelt sådan, at 50 % af punkterne er beliggende i området under 10 % af fuldt skalaudslag.Kalibreringskurven beregnes ved hjælp af mindste kvadraters metode.Kalibreringskurven må højst afvige ± 4 % fra den nominelle størrelse af hvert kalibreringspunkt og højst ± 1 % af fuldt skalaudslag i nulpunktet.1.5.5.3. Alternative metoderHvis det godtgøres, at tilsvarende nøjagtighed opnås med alternativ teknologi (f.eks. computer, kontakt for elektronisk styring af måleområde), er brug af sådanne metoder tilladt.1.6. Efterprøvning af kalibreringenFør hver bestemmelse efterprøves hvert af de normalt anvendte måleområder på følgende måde:Kalibreringen kontrolleres ved hjælp af en nulstillingsgas og en kalibreringsgas med nominel koncentration på over 80 % af fuldt skalaudslag i det pågældende måleområde.Afviger kontrolværdierne for de to nævnte punkter ikke over ± 4 % af fuldt skalaudslag fra den teoretiske værdi, kan indstillingsparametrene ændres. I modsat fald skal optegnes en ny kalibreringskurve som angivet i punkt 1.5.4.1.7. Kontrol af NOx-konverterens virkningsgradVirkningsgraden af konverteren, der anvendes til konvertering af NO2 til NO, kontrolleres som anført i punkt 1.7.1 til 1.7.8 (figur 1).1.7.1. PrøveopstillingVed hjælp af prøveopstillingen vist i figur 1 (jf. også tillæg 1, punkt 1.4.3.5) og nedenstående fremgangsmåde kontrolleres konverterens virkningsgrad med en ozonisator.Figur 1 Diagram over opstilling til kontrol af NO2-konverterens effektivitet>REFERENCE TIL EN GRAFIK>1.7.2. KalibreringCLD- og HCLD-apparaterne kalibreres i det mest anvendte arbejdsområde efter fabrikantens anvisninger ved hjælp af nulstillings- og kalibreringsgas (NO-indholdet deri skal være ca. 80 % af arbejdsområdet, og NO2-koncentrationen i gasblandingen under 5 % af NO-koncentrationen). NOx-analysatoren skal være stillet på NO, således at kalibreringsgassen ikke går gennem konverteren. Den målte koncentration registreres.1.7.3. BeregningNOx-konverterens virkningsgrad beregnes af følgende udtryk:Virkningsgrad (%) = (1 + >NUM>a - b>DEN>c - d) × 100a) NOx-koncentration i henhold til punkt 1.7.6b) NOx-koncentration i henhold til punkt 1.7.7c) NO-koncentration i henhold til punkt 1.7.4d) NO-koncentration i henhold til punkt 1.7.5.1.7.4. IlttilførselVia en T-samling tilføres kontinuerligt ilt eller nulstillingsluft til gasstrømmen, indtil den viste koncentration er ca. 20 % lavere end den kalibreringskoncentration, der er anført i punkt 1.7.2. (Analysatoren skal være indstillet på NO.)Den målte koncentration (c) registreres. Ozonisatoren skal være ude af funktion under hele processen.1.7.5. Aktivering af ozonisatorenOzonisatoren aktiveres nu, således at den danner tilstrækkelig ozon til at nedsætte koncentrationen af NO til ca. 20 % (mindst 10 %) af den kalibreringskoncentration, der er angivet i punkt 1.7.2. Den målte koncentration (d) registreres. (Analysatoren skal være indstillet på NO.)1.7.6. NOx-funktionNO-analysatoren stilles derefter om på NOx, således at gasblandingen (bestående af NO, NO2, O2 og N2) nu ledes gennem konverteren. Den angivne koncentration (a) registreres. (Analysatoren skal være indstillet på NOx).1.7.7. Deaktivering af ozonisatorenOzonisatoren deaktiveres nu. Den i punkt 1.7.6 beskrevne gasblanding ledes gennem konverteren og til detektoren. Den målte koncentration (b) registreres. (Analysatoren skal være indstillet på NOx).1.7.8. NO-funktionNår der er skiftet om til NO og ozonisatoren deaktiveret, afbrydes også tilførslen af ilt eller syntetisk luft. Den af analysatoren målte NOx-værdi må højst afvige ± 5 % fra den, der er målt i henhold til punkt 1.7.2. (Analysatoren skal være indstillet på NO.)1.7.9. Kontrollens hyppighedKonverterens virkningsgrad skal kontrolleres før hver kalibrering af NOx-analyseenheden.1.7.10. Krav til virkningsgradenKonverterens virkningsgrad må ikke være under 90 %; en virkningsgrad på over 95 % må dog stærkt tilrådes.Bemærkning: Hvis der med analyseenheden indstillet på det mest anvendte område ikke ved hjælp af ozonisatoren kan opnås en reduktion fra 80 % til 20 % i overensstemmelse med punkt 1.7.5, anvendes det højeste område, som giver denne reduktion.1.8. Justering af flammeion-analysatoren (FID)1.8.1. Optimering af detektorens responsHFID-enheden skal justeres som angivet af instrumentets fabrikant. Der anvendes en kalibreringsgas bestående af propan i luft til optimering af responsen i det mest anvendte måleområde.Med brændstof- og luftstrømme indstillet i henhold til fabrikantens anvisninger tilføres analysatoren en kalibreringsgas på 350 ± 75 ppm C. Responsen ved en given brændstoftilførsel bestemmes af forskellen mellem responsen på kalibreringsgas og på nulstillingsgas. Brændstoftilførslen indstilles på trinvis højere og lavere værdier end fabrikantens specifikation. Responsen på kalibreringsgassen og nulpunktsresponsen ved de pågældende værdier af brændstoftilførslen registreres. Forskellen mellem responsen på kalibrerings- og nulstillingsgassen afbildes i kurveform, og brændstoftilførslen indstilles, så den svarer til kurvens »fede« side.1.8.2. Responsfaktorer for kulbrinterAnalyseapparatet kalibreres ved hjælp af propan i luft og renset syntetisk luft som angivet i punkt 1.5.Responsfaktorerne skal bestemmes, når en analyseenhed idriftsættes samt efter større serviceeftersyn. Responsfaktoren (Rf) er for en given kulbrinteart forholdet mellem C1-udslaget på FID-analysatoren og gaskoncentrationen i cylinderen, angivet som ppm C1.Prøvegassen skal have en koncentration, der giver en respons på ca. 80 % af fuldt skalaudslag. Regnet som volumen skal koncentrationen være bestemt med en nøjagtighed på ± 2 % i forhold til en gravimetrisk standard. Desuden skal gascylinderen være konditioneret i 24 timer ved en temperatur på 298 K (25 °C) ± 5 K.Nedenfor er angivet hvilke prøvegasser, der skal anvendes, og det anbefalede område for responsfaktoren:>TABELPOSITION>Værdierne er angivet i forhold til responsfaktoren (Rf) på 1,00 for propan og renset syntetisk luft.1.8.3. Kontrol af iltinterferensKontrol af iltinterferens skal finde sted, når en analysator idriftsættes samt efter de vigtigste serviceintervaller.Definition af responsfaktoren og metode til dens bestemmelse er givet i punkt 1.8.2. Nedenfor er angivet hvilke prøvegasser, der skal anvendes, og det anbefalede område for responsfaktoren:- Propan og kvælstof: 0,95 ≤ Rf ≤ 1,05Værdierne er angivet i forhold til responsfaktoren (Rf) på 1,00 for propan og renset syntetisk luft.Iltkoncentrationen i FID-brænderen skal med en nøjagtighed på ± 1 molprocent svare til iltkoncentrationen i den brænderluft, der er anvendt til den seneste kontrol af iltinterferens. Er forskellen større, foretages kontrol af iltinterferens, og om nødvendigt justeres analysatoren.1.9. Interferensvirkninger med infrarødabsorptions- (NDIR) og kemoluminiscens (CLD) analysatorerMålingerne kan på flere måder påvirkes ved interferens fra andre gasser end den, der bestemmes. Positiv interferens forekommer i NDIR-enheder, hvor den interfererende gas giver samme virkning som den målte, blot i mindre grad. Negativ interferens forekommer ligeledes i NDIR-enheder, når den interfererende gas udvider absorptionsbåndet for den målte gas, samt i CLD- enheder, når den interfererende gas dæmper strålingen. Den i punkt 1.9.1 og 1.9.2 angivne interferenskontrol skal foretages inden første idriftsættelse af en analysator samt efter de vigtigste serviceintervaller.1.9.1. Interferenskontrol for CO-analysatorVand og CO2 kan interferere med CO-analysatorens resultater. En CO2-kalibreringsgas med en koncentration svarende til 80 til 100 % af fuldt skalaudslag i det højeste anvendte måleområde bobles gennem vand ved rumtemperatur, og analysatorens respons registreres. For måleområder på 300 ppm eller derover må responsen ikke være over 1 % af fuldt skalaudslag, og for måleområder under 300 ppm må responsen ikke være over 3 ppm.1.9.2. Kontrol af dæmpning af NOx-analysatorenDe to gasser, der har interesse i forbindelse med analysatorer af typen CLD (og HCLD) er CO2 og vanddamp. Disse gassers dæmpningsvirkning er proportional med deres koncentration, hvorfor der kræves teknikker til bestemmelse af dæmpningen ved de højeste koncentrationer, der forventes at optræde under prøverne.1.9.2.1. Kontrol af dæmpning fra CO2En CO2-kalibreringsgas med en koncentration på 80 til 100 % af fuldt skalaudslag i det højeste måleområde ledes gennem NDIR-analysatoren, og CO2-værdien registreres som A. Derefter fortyndes den ca. 50 % med NO-kalibreringsgas og ledes gennem NDIR- og (H)CLD-enheden, idet CO2- og NO-målingen registreres som henholdsvis B og C. Der lukkes for CO2-tilførslen, og kun NO-kalibreringsgassen ledes gennem (H)CLD-enheden; NO-værdien registreres som D.Dæmpningen beregnes på følgende måde:% CO2-dæmpning = [1 - (>NUM>(C × A)>DEN>(D × A) - (D × B))] × 100og må ikke være større end 3 % af fuldt skalaudslag,hvor:A = Ufortyndet CO2-koncentration, målt med NDIR, i %B = Fortyndet CO2-koncentration, målt med NDIR, i %C = Fortyndet NO-koncentration, målt med CLD, i ppmD = Ufortyndet NO-koncentration, målt med CLD, i ppm.1.9.2.2. Kontrol af dæmpning fra vandDenne kontrol anvendes kun, når der måles på våde gaskoncentrationer. Ved beregningen af dæmpning fra vand skal der tages hensyn til fortyndingen af NO-kalibreringsgassen med vanddamp og afpasning af blandingens vanddampkoncentration med den, der forventes under prøven. En NO-kalibreringsgas med en koncentration på 80 til 100 % af fuldt skalaudslag i det normale måleområde ledes gennem (H)CLD-enheden, og NO-værdien registreres som D. NO-gassen bobles gennem vand ved rumtemperatur og ledes gennem (H)CLD-enheden, og NO-værdien registreres om C. Analysatorens absolutte driftstryk og vandtemperaturen bestemmes og registreres som henholdsvis E og F. Det mættede damptryk af blandingen svarende til gennemboblingskarrets vandtemperatur (F) bestemmes og registreres som G. Blandingens vanddampkoncentration (i %) beregnes som følger:H = 100 × (>NUM>G>DEN>E)og registreres som H. Den forventede koncentration den (med vanddamp) fortyndede NO-kalibreringsgas beregnes således:De = D × (1 - >NUM>H>DEN>100)og registreres som De. Idet atomforholdet H/C for dieselolie sættes til 1,8:1, beregnes den under prøven forventede maksimale vanddampkoncentration (i %) for diesel-udstødningsgas ud fra koncentrationen af ufortyndet CO2-kalibreringsgas (A, målt i punkt 1.9.2.1), som følger:Hm = 0,9 × Aog registreres som Hm.Dæmpningen fra vand beregnes således:% H2O-dæmpning = 100 × (>NUM>De - C>DEN>De) × (>NUM>Hm>DEN>H)og må ikke være over 3 % af fuldt udslag.De = Forventet fortyndet NO-koncentration (ppm)C = Fortyndet NO-koncentration (ppm)Hm = Maksimal vanddampkoncentration (%)H = Faktisk vanddampkoncentration (%).Bemærkning: Det er vigtigt, at den til denne kontrol anvendte NO-kalibreringsgas indeholder mindst muligt NO2, da der i dæmpningsberegningerne ikke er taget hensyn til NO2 opløst i vand.1.10. KalibreringsintervallerKalibrering af analysatorerne som angivet i punkt 1.5 skal foretages mindst hver tredje måned, samt når der er udført reparationer eller ændringer, som kan påvirke kalibreringen.2. KALIBRERING AF SYSTEMET TIL PARTIKELBESTEMMELSE 2.1. IndledningHver komponent skal kalibreres så ofte, som det er nødvendigt til overholdelse af forskrifterne i denne norm. I dette punkt beskrives de kalibreringsmetoder, der skal anvendes til de i bilag III, tillæg 1, punkt 1.5, og bilag V omhandlede komponenter.2.2. FlowmålingerKalibrering af gasflowmålere eller flowmåleinstrumenter skal kunne henføres til nationale og/eller internationale standarder.Fejlen på den målte værdi må ikke være over ± 2 % af visningen.Bestemmes gasstrømmen ved differensflowmåling, skal den maksimale fejl på differensen være af en sådan størrelse, at nøjagtigheden af GEDF er højst ± 4 % (se også bilag V, punkt 1.2.1.1: EGA). Den kan beregnes som den kvadratiske middelværdi af fejlene på de enkelte instrumenter.2.3. Kontrol af fortyndingsforholdetVed anvendelse af partikelindsamlingssystemer uden gasanalysator (EGA) (bilag V, punkt 1.2.1.1) skal fortyndingsforholdet kontrolleres for hver ny motorinstallation mens motoren er i gang, idet der enten anvendes CO2- eller NOx-koncentrationsmålingen i den ufortyndede og fortyndede udstødningsgas.Det målte fortyndingsforhold må højst afvige ± 10 % fra det, der er beregnet på grundlag af CO2- eller NOx-koncentrationsmålingerne.2.4. Kontrol af delstrømsbetingelserneStørrelsesområdet af udstødningsgashastighed og tryksvingninger skal i givet fald kontrolleres og korrigeres efter forskrifterne i bilag V, punkt 1.2.1.1, EP.2.5. KalibreringsintervallerFlowmåleinstrumenter skal kalibreres hver tredje måned, samt når der er foretaget systemændringer, der kan have betydning for kalibreringen.Tillæg 3 1. DATAEVALUERING OG BEREGNINGER 1.1. Evaluering af emissionsdata for luftarterTil vurdering af emissionen af luftarter beregnes gennemsnitsaflæsningen for de sidste 60 sekunder af hver prøvningssekvens, og gennemsnitskoncentrationerne (conc) af HC, CO, NOx og CO2 (såfremt kulstofbalancemetoden anvendes) i hver sekvens bestemmes af gennemsnitsaflæsningen på kurvebladet og de tilhørende kalibreringsdata. Anden form for registrering kan anvendes, forudsat at tilsvarende datafangst er sikret.De gennemsnitlige baggrundskoncentrationer (concd) kan bestemmes enten af koncentrationerne i sækkene med fortyndingsluft eller ved kontinuerlig bestemmelse (uden sæk) af baggrundskoncentrationen i forbindelse med tilhørende kalibreringsdata.1.2. PartikelemissionerTil vurdering af partikelemissionen registreres den totale masse (MSAM,i) eller det totale volumen (VSAM,i), der er ledt gennem filtrene for hver prøvningssekvens.Filtrene bringes tilbage til vejerummet og konditioneres i mindst én, men højst 80 timer, hvorefter de vejes. Filtrenes bruttovægt bestemmes, og taravægten (jf. bilag III, punkt 3.1) fratrækkes. Partikelmassen (Mf for enkeltfiltermetoden, Mf,i for flerfiltermetoden) er den samlede udskilte partikelmasse på hoved- og ekstrafilter.Hvis der skal korrigeres for baggrundsniveau, registreres massen (MDIL) eller volumenet (VDIL) af fortyndingsluft, der er ført gennem filtrene, og partikelmassen (Md) stof registreres. Er der foretaget flere end én måling, beregnes kvotienten Md/MDIL eller Md/VDIL for hver enkelt måling, og gennemsnittet af værdierne beregnes.1.3. Beregning af emission af luftarterDe i rapporten angivne prøvningsresultater skal fremkomme i følgende trin:1.3.1. Bestemmelse af udstødningsgasstrømmenUdstødningsgassens strømningshastighed (GEXHW, VEXHW eller VEXHD) bestemmes for hver prøvningssekvens i overensstemmelse med bilag III, tillæg 1, punkt 1.2.1, 1.2.2 og 1.2.3.Anvendes totalstrømsfortynding, bestemmes den samlede strøm af fortyndet udstødningsgas (GTOTW, VTOTW) for hver prøvningssekvens i overensstemmelse med bilag III, tillæg 1, punkt 1.2.4.1.3.2. Korrektion for tør/våd gasVed anvendelse af GEXHW, VEXHW, GTOTW og VTOTW omregnes den målte koncentration til våd basis ved hjælp af følgende formler, medmindre målingen i forvejen fandt sted på våd basis:conc (våd) = kw × conc (tør)For ufortyndet udstødningsgas:kw,r,1 = (1 - FFH × >NUM>GFUEL>DEN>GAIRD) - kw2eller:kw,r,2 = (>NUM>1>DEN>1 + 1,88 × 0,005 × (% CO (tør) + % CO2 (tør))) - kw2For fortyndet udstødningsgas:kw,e,1 = (1 - >NUM>1,88 × CO2 % (våd)>DEN>200) - kw1eller:kw,e,2 = (>NUM>1 - kw1>DEN>1 + >NUM>1,88 × CO2 % (tør)>DEN>200)FFH kan beregnes af:FFH = >NUM>1,969>DEN>(1 + >NUM>GFUEL>DEN>GAIRW)For fortyndingsluften:kW,d = 1 - kW1kWl = >NUM>1,608 × (Hd × (1 - >NUM>1/>DEN>DF) + Ha × (>NUM>1/>DEN>DF))>DEN>1 000 + 1,608 × (Hd × (1 - >NUM>1/>DEN>DF) + Ha × (>NUM>1/>DEN>DF))Hd = >NUM>6,22 × Rd × pd>DEN>PB - Pd × Rd × 10-2For indsugningsluften (hvis denne er forskellig fra fortyndingsluften):kW,a = 1 - kW2kW2 = >NUM>1,608 × Ha>DEN>1 000 + (1,608 × Ha)Ha = >NUM>6,22 × Ra × pa>DEN>pB - pa × Ra × 10-2hvor:Ha: indsugningsluftens absolutte fugtindhold i g vand pr. kg tør luftHd: fortyndingsluftens absolutte fugtindhold i g vand pr. tør kg luftRd: fortyndingsluftens relative fugtindhold i %Ra: indsugningsluftens relative fugtindhold i %pd: fortyndingsluftens mætningsdamptryk i kPapa: indsugningsluftens mætningsdamptryk i kPapB: total barometerstand i kPa.1.3.3. Fugtighedskorrektion af NOx-værdierDa NOx-emissionen påvirkes af den omgivende luft, skal NOx-koncentrationsdata korrigeres for temperatur og fugtindhold af den omgivende luft med faktoren KH, der er givet ved:KH = >NUM>1>DEN>1 + A × (Ha - 10,71) + B × (Ta - 298)hvor:A: 0,309 GFUEL/GAIRD - 0,0266B: - 0,209 GFUEL/GAIRD + 0,00954T: lufttemperatur i K>NUM>GFUEL>DEN>GAIRD = Brændstof/luftforhold (tør basis)Ha: indsugningsluftens fugtindhold i g vand pr. kg tør luft:Ha = >NUM>6,220 × Ra × pa>DEN>pB - pa × Ra × 10-2Ra: indsugningsluftens relative fugtindhold i %pa: indsugningsluftens mætningsdamptryk i kPapB: total barometerstand i kPa.1.3.4. Beregning af emissionens massestrømFor hver prøvningssekvens beregnes emissionens massestrøm som følger:a) For den ufortyndede udstødningsgas (1):Gasmasse = u × conc × GEXHWeller:Gasmasse = v × conc × VEXHDeller:Gasmasse = w × conc × VEXHWb) For den fortyndede udstødningsgas (2):Gasmasse = u × concc × GTOTWeller:Gasmasse = w × concc × VTOTWhvor:concc er koncentrationen, korrigeret for baggrundconcc = conc-concd × (1 - (>NUM>1/>DEN>DF))DF = >NUM>13,4/>DEN>(concCO2 + (concCO + concHC) × 10-4)eller:DF = >NUM>13,4/>DEN>concCO2Koefficienterne u - våd, v - tør, w - våd anvendes efter følgende tabel:>TABELPOSITION>Densiteten af kulbrinter er baseret på et gennemsnitligt kulstof/brintforhold på 1:1,85.1.3.5. Beregning af specifik emissionDen specifikke emission (g/kWh) beregnes for alle enkeltkomponenter som følger:Enkeltgas = >NUM>Ói = 1nGasmass i × WFi>DEN>Ói = 1nPi × WFihvor Pi = Pm,i + PAE,i.De i ovenstående beregning anvendte vægtningsfaktorer og antal prøvningssekvenser svarer til bilag III, punkt 3.6.1.1.4. Beregning af partikelemissionenPartikelemissionen beregnes på følgende måde:1.4.1. Fugtighedskorrektionsfaktor for partiklerDa partikelemissionen fra dieselmotorer afhænger af den omgivende lufts fugtighed, skal massestrømmen af partikler korrigeres for den omgivende lufts fugtighed ved hjælp af faktoren Kp, der er givet ved følgende formel:Kp = >NUM>1/>DEN>(1 + 0,0133 × (Ha - 10,71))Ha = indsugningsluftens fugtindhold i g vand pr. kg tør luftHa = >NUM>6,22 × Ra × pa>DEN>pB - pa × Ra × 10-2Ra = indsugningsluftens relative fugtighed i %pa = indsugningsluftens mætningsdamptryk i kPapB = total barometerstand i kPa1.4.2. DelstrømsfortyndingssystemDe i prøverapporten angivne resultater for partikelemissioner beregnes i følgende trin. Da reguleringen af fortyndingsluftens hastighed kan finde sted på forskellige måder, gælder der forskellige metoder til beregning af ækvivalent massestrøm af fortyndet udstødningsgas GEDF og ækvivalent volumenhastighed af fortyndet udstødningsgas VEDF. Alle beregninger skal baseres på gennemsnitsværdier for de enkelte prøvningssekvenser (i) i prøveindsamlingsperioden.1.4.2.1. Isokinetiske systemerGEDFW,i = GEXHW,i × qieller:VEDFW,i = VEXHW,i × qiqi = >NUM>GDILW,i + (GEXHW,i × r)>DEN>(GEXHW,i × r)eller:qi = >NUM>VDILW,i + (VEXHW,i × r)>DEN>(VEXHW,i × r)hvor r er forholdet mellem tværsnitsarealet af henholdsvis den isokinetiske prøvesonde Ap og udstødningsrøret AT:r = >NUM>Ap>DEN>AT1.4.2.2. Systemer med måling af CO2- eller NOx-koncentrationGEDFW,i = GEXHW,i × qieller:VEDFW,i = VEXHW,i × qiqi = >NUM>ConcE,i - ConcA,i>DEN>ConcD,i - ConcA,ihvor:ConcE = våd koncentration af sporgassen i den ufortyndede udstødningsgasConcD = våd koncentration af sporgassen i den fortyndede udstødningsgasConcA = våd koncentration af sporgassen i fortyndingsluftenKoncentrationer, der er målt på tør basis, skal omregnes til våd basis som angivet i dette tillægs punkt 1.3.2.1.4.2.3. Systemer med CO2-måling og kulstofbalancemetodenGEDFW,i = >NUM>206,6 × GFUEL,i>DEN>CO2D,i - CO2A,ihvor:CO2D = CO2-koncentration i den fortyndede udstødningsluftCO2A = CO2-koncentration i fortyndingsluften(koncentrationsangivelser i vægtprocent på våd basis)Denne ligning er baseret på forudsætningen om kulstofbalance (alt kulstof, der tilføres motoren, afgives som CO2) og er udledt i følgende trin:GEDFW,i = GEXHW,i × qiog:qi = >NUM>206,6 × GFUEL,i>DEN>GEXHW,i × (CO2D,i - CO2A,i)1.4.2.4. Systemer med flowmålingGEDFW,i = GEXHW,i × qiqi = >NUM>GTOTW,i>DEN>(GTOTW,i - GDILW,i)1.4.3. TotalstrømsfortyndingssystemRapportens prøvningsresultater vedrørende partikelemission beregnes i følgende trin.Alle beregninger skal baseres på gennemsnitsværdier for de enkelte sekvenser (i) i prøvetagningsperioden.GEDFW,i = GTOTW,ieller:VEDFW,i = VTOTW,i1.4.4. Beregning af partikelmassestrømmenPartikelmassestrømmen beregnes på følgende måde:For enkeltfiltermetoden:PTmass = >NUM>Mf>DEN>MSAM × >NUM>(GEDFW)gnsn>DEN>1 000eller:PTmass = >NUM>Mf>DEN>VSAM × >NUM>(VEDFW)gnsn>DEN>1 000hvor:(GEDFW)gnsn, (VEDFW)gnsn, (MSAM)gnsn og (VSAM)gnsn i prøvecyklen bestemmes ved summation af gennemsnitsværdierne for de enkelte sekvenser i prøveopsamlingsperioden:(GEDFW)gnsn = Ói=1n GEDFW,i × WFi(VEDFW)gnsn = Ói=1n VEDFW,i × WFiMSAM = Ói=1n MSAM,iVSAM = Ói=1n VSAM,ihvor i = 1, . . . n.For flerfiltermetoden:PTmass,i = >NUM>Mf,i>DEN>MSAM,i × >NUM>(GEDFW,i)>DEN>1 000eller:PTmass,i = >NUM>Mf,i>DEN>VSAM,i × >NUM>(VEDFW,i)>DEN>1 000hvor i = 1, . . . n.Partikelmassestrømmen kan korrigeres for baggrund på følgende måde:For enkeltfiltermetoden:PTmass = [>NUM>Mf>DEN>MSAM - (>NUM>Md>DEN>MDIL × (1 - >NUM>1>DEN>DF))] × [>NUM>(GEDFW)gnsn>DEN>1 000]eller:PTmass = [>NUM>Mf>DEN>VSAM - (>NUM>Md>DEN>VDIL × (1 - >NUM>1>DEN>DF))] × [>NUM>(VEDFW)gnsn>DEN>1 000]Foretages der flere end én måling, skal (Md/MDIL) eller (Md/VDIL) erstattes af henholdsvis (Md/MDIL)gnsn og (Md/VDIL)gnsn 7DF = >NUM>13,4>DEN>concCO2 + (concCO + concHC) × 10-4eller:DF = >NUM>13,4/>DEN>conCO2For flerfiltermetoden:PTmass,i = [>NUM>Mf,i>DEN>MSAM,i - (>NUM>Md>DEN>MDIL × (1 - >NUM>1>DEN>DF))] × [>NUM>GEDFW,i>DEN>1 000]eller:PTmass,i = [>NUM>Mf,i>DEN>VSAM,i - (>NUM>Md>DEN>VDIL × (1 - >NUM>1>DEN>DF))] × [>NUM>VEDFW,i>DEN>1 000]Foretages flere end én måling, skal (Md/MDIL) eller (Md/VDIL) erstattes af henholdsvis (Md/MDIL)gnsn og (Md/VDIL)gnsn 7DF = >NUM>13,4>DEN>concCO2 + (concCO + concHC) × 10-4eller:DF = >NUM>13,4/>DEN>concCO21.4.5. Beregning af specifik emissionDen specifikke partikelemission PT (g/kWh) beregnes på følgende måde (3):For enkeltfiltermetoden:PT = >NUM>PTmass>DEN>Ói = 1nPi × WFiFor flerfiltermetoden:PT = >NUM>Ói = 1nPTmass,i × WFi>DEN>Ói = 1nPi × WFiPi = Pm,i + PAE,i1.4.6. Effektiv vægtningsfaktorFor enkeltfiltermetoden beregnes den effektive vægtningsfaktor WFE,i for hver prøvningssekvens som følger:WFE,i = >NUM>MSAM,i × (GEDFW)gnsn>DEN>MSAM × (GEDFW,i)eller:WFE,i = >NUM>VSAM,i × (VEDFW)gnsn>DEN>VSAM × (VEDFW,i)hvor i = 1, . . . n.Den absolutte værdi af de effektive vægtningsfaktorer må højst afvige med ± 0,005 fra de i bilag III, punkt 3.6.1, angivne vægtningsfaktorer.(1) For NOxemissionens vedkommende skal NOx-koncentration (NOxconc eller NOxconcc) ganges med KHNOX(faktor til fugtighedskorrektion af NOx-værdier som anført i punkt 1.3.3 ovenfor) som følger:KHNOX × conc eller KHNOX × concc.(2) Partikelmassestrømmen PTmass skal ganges med Kp (fugtighedskorrektionsfaktoren for partikelemission omhandlet i punkt 1.4.1).BILAG IV TEKNISKE SPECIFIKATIONER FOR DET REFERENCEBRÆNDSTOF, DER SKAL ANVENDES VED AFPRØVNINGER I FORBINDELSE MED GODKENDELSESPROCEDUREN OG TIL KONTROL AF PRODUKTIONENS OVERENSSTEMMELSE >TABELPOSITION>BILAG V 1 SYSTEM TIL ANALYSE OG PRØVETAGNING SYSTEMER TIL UDTAGNING AF PRØVER AF GAS OG PARTIKLER>TABELPOSITION>1.1. Bestemmelse af forurenende luftarterDe anbefalede systemer til prøveudtagning og analyse er indgående beskrevet i punkt 1.1.1 og figur 2 og 3. Da tilsvarende resultater vil kunne opnås med afvigende udformning af systemerne, kræves der ikke nøje overensstemmelse med den i disse figurer viste udformning. Der kan anvendes supplerende komponenter såsom instrumenter, ventiler, magnetventiler, pumper og kontakter til at give yderligere oplysninger og koordinere funktionen af systemernes komponenter. Andre komponenter kan udelades, hvis de for nogle systemers vedkommende er unødvendige for at sikre nøjagtigheden, og deres udeladelse er teknisk velbegrundet.1.1.1. Udstødningens gaskomponenter: CO, CO2, HC, NOxDer beskrives et analysesystem til bestemmelse af forurenende luftarter i den ufortyndede udstødningsgas. Systemet er baseret på anvendelse af følgende udstyr:- HFID-analysator til bestemmelse af kulbrinter- NDIR-analysatorer til bestemmelse af kulmonoxid og kuldioxid- HCLD- eller tilsvarende analysator til bestemmelse af kvælstofoxid.For den ufortyndede udstødningsgas (jf. figur 2) kan prøverne til bestemmelse af alle komponenter enten tages ved hjælp af en enkelt udtagningssonde eller med to tætsiddende sonder med indvendig forgrening til de forskellige analysatorer. Der skal være draget omsorg for, at der ikke kan forekomme kondensation af udstødningsgassens komponenter (herunder vand og svovlsyre) nogetsteds i analysesystemet.For den fortyndede udstødningsgas (jf. figur 3), skal prøven til kulbrintebestemmelse tages med en anden udtagningssonde end den, der anvendes til de øvrige komponenter. Der skal være draget omsorg for, at der ikke kan forekomme kondensation af udstødningsgassens komponenter (herunder vand og svovlsyre) nogetsteds i analysesystemet.Figur 2 Blokdiagram over system til bestemmelse af udstødningsgassens indhold af CO, NOx og HC>REFERENCE TIL EN GRAFIK>Figur 3 Blokdiagram over system til bestemmelse af CO, CO2, NOx og HC i fortyndet udstødningsgas>REFERENCE TIL EN GRAFIK>Beskrivelse - figur 2 og 3Som hovedregel gælder:Alle komponenter i prøvetagningsvejen skal holdes på den temperatur, der er specificeret for det pågældende system.- SP1: prøvetagningssonde for ufortyndet udstødningsgas (kun figur 2)En lige flerhullet sonde af rustfrit stål med lukket bund anbefales. Dens indvendige diameter må ikke være større end prøveudtagningsledningens indvendige diameter. Sondens vægtykkelse bør ikke være over 1 mm. Sonden skal have mindst tre huller i tre forskellige, radiære planer; hullerne skal være dimensioneret således, at de optager omtrent tilnærmelsesvis samme mængde prøve. Sonden skal strække sig over mindst 80 % af udstødningsrørets diameter.- SP2: prøvetagningssonde for fortyndet udstødningsgas (kun figur 3)Sonden skal:- være defineret som de første 254 til 762 mm af kulbrinteudtagningsledningen (HSL3)- have en indvendig diameter på mindst 5 mm- være monteret i fortyndingstunnelen, DT (punkt 1.2.1.2) i et punkt, hvor fortyndingsluft og udstødningsgas er godt opblandet (dvs. ca. 10 tunneldiametre nedstrøms for det punkt, hvor udstødningsgassen tilføres tunnelen)- være placeret i tilstrækkelig afstand (radiært) fra andre sonder og fra tunnelens væg, til at den ikke påvirkes af slipstrømme eller hvirvelstrømme- være opvarmet således, at gasstrømmen kan opvarmes til 463 K (190° C) ± 10 K ved afgangen fra sonden.- SP3: sonde til udtagning af prøver af fortyndet udstødningsgas til bestemmelse af CO, CO2 NOx (kun figur 3)Sonden skal:- være beliggende i samme plan som SP2- være placeret i tilstrækkelig afstand (radiært) fra andre sonder og fra tunnelens væg til ikke at påvirkes af slipstrømme eller hvirvelstrømme- være opvarmet og isoleret over hele sin længde til en minimumstemperatur på 328 K (55 °C), således at dannelse af kondensvand forhindres.- HSL1: prøveudtagsledningPrøveudtagsledningen leder gasprøver fra en enkeltsonde til forgreningspunktet (-punkterne) og til kulbrinteanalysatoren.For denne prøveudtagsledning gælder følgende:- ledningens indvendige diameter skal være mindst 5 mm og højst 13,5 mm- ledningen skal være fremstillet af rustfrit stål eller PTFE- såfremt temperaturen af udstødningsgassen ved prøvetagningssonden er 463 K (190 °C) eller derunder, skal ledningens vægtemperatur holdes på 463 K (190 °C) ± 10 K, målt på hver sektion med særskilt temperaturregulering- såfremt temperaturen af udstødningsgassen ved prøvetagningssonden er over 463 K (190 °C), skal ledningens vægtemperatur være over 453 K (180 °C)- gastemperaturen i ledningen skal være 463 K (190 °C) ± 10 K umiddelbart før det opvarmede filter (F2) og HFID-enheden.- HSL2: opvarmet NOx-prøvetagningsledningFor denne prøveudtagsledning gælder:- ledningens vægtemperatur skal være mellem 328 og 473 K (55 og 200° C) frem til konverteren, såfremt kølebad anvendes, og frem til analysatoren, såfremt kølebad ikke anvendes- ledningen skal være fremstillet af rustfrit stål eller PTFE.Da opvarmning af prøveudtagsledningen kun er nødvendig til forhindring af kondensation af vand og svovlsyre, vil prøveudtagsledningens temperatur være baseret på brændstoffets svovlindhold.- SL: prøveudtagsledning for CO (CO2)Ledningen skal være fremstillet af PTFE eller rustfrit stål. Den kan være opvarmet eller uopvarmet.- BK: sæk til baggrundsbestemmelse (ikke-obligatorisk; kun figur 3)Til bestemmelse af baggrundskoncentrationer.- BG: udtagningssæk (frivillig; figur 3 kun CO og CO2)Til bestemmelse af prøvernes koncentrationer.- F1: opvarmet forfilter (frivilligt)Skal have samme temperatur som HSL1.- F2: opvarmet filterFilteret skal udskille alle partikler fra gassen før analysatoren og skal have samme temperatur som HSL1. Filteret skal udskiftes efter behov.- P: pumpe for opvarmede prøverPumpen skal være opvarmet og temperaturen svare til HSL1.- HCOpvarmet flammeiondetektor (HFID) til kulbrintebestemmelse. Temperaturen skal holdes mellem 453 og 473 K (180 og 200 °C).- CO, CO2NDIR-analysatorer til kulmonoxid- og kuldioxidbestemmelse.- NO2(H)CLD-analysatorer til bestemmelse af kvælstofoxider. Anvendes HCLD, skal temperaturen holdes i intervallet mellem 328 og 473 K (55 og 200 °C).- C: konverterDer skal anvendes en konverter til katalytisk reduktion af NO2 til NO før bestemmelse i CLD- eller HCLD-enheden.- B: kølebadTil køling af udstødningsgasprøven og fortætning af dennes vandindhold. Badets temperatur holdes mellem 273 og 277 K (0 og 4 °C) ved istilsætning eller køling. Kølebadet kan undlades, hvis analyseenheden er fri for interferens fra vanddamp som fastlagt i bilag III, tillæg 3, punkt 1.9.1 og 1.9.2.Der må ikke benyttes kemiske tørremidler til fjernelse af vandindholdet i prøven.- T1, T2, T3: temperaturfølerTil overvågning af gasstrømmens temperatur.- T4: temperaturfølerTemperatur af NO2-NO konverteren.- T5: temperaturfølerTil regulering af kølebadets temperatur.- G1, G2, G3: trykmålerTil måling af trykket i prøveudtagsledningerne.- R1, R2: trykregulatorTil kontrol af henholdsvis luft og brændstof til HFID-analysatoren.- R3, R4, R5: trykregulatorTil regulering af trykket i prøveudtagsledninger og af gastilførslen til analysatorerne.- FL1, FL2, FL3: flowmeterTil flowregulering af prøvegasomledning.- FL4 til FL7: flowmeter (ikke obligatorisk)Til regulering af gennemstrømningshastigheden i analysatorerne.- V1 til V6: omskifterventilerPassende ventiler til omskiftning mellem prøve, kalibreringsgas eller frisklufttilførsel til analysatoren.- V7, V8: magnetventilerTil omgåelse af NO2-NO konverteren.- V9: nåleventilTil afbalancering af gennemstrømningen gennem NO2-NO konverteren og omledningen.- V10, V11: nåleventilTil regulering af gasstrømmene til analysatorerne.- V12, V13: aftapningsventilTil udtømning af kondensat fra bad B.- V14: omskifterventilTil omskiftning mellem udtagningssække for prøve og baggrund.1.2. PartikelbestemmelseEn udtømmende beskrivelse af de anbefalede systemer til fortynding og prøveudtagning er givet i punkt 1.2.1 og 1.2.2 og figur 4 til 15. Da tilsvarende resultater vil kunne fås med en afvigende udformning af systemerne, kræves ikke nøje overensstemmelse med den udformning, der er gengivet i disse figurer. Der kan anvendes supplerende komponenter såsom instrumenter, ventiler, magnetventiler, pumper og kontakter til at give yderligere oplysninger og koordinere funktionen af systemernes komponenter. Andre komponenter kan udelades, hvis de for nogle systemers vedkommende ikke er nødvendige af hensyn til nøjagtigheden, og hvis udeladelsen af dem er teknisk velbegrundet.1.2.1. Fortyndingssystem1.2.1.1. Delstrømsfortyndingssystem (figur 4 til 12)Der beskrives et fortyndingssystem, der er baseret på fortynding af en del af udstødningsgasstrømmen. Til deling og efterfølgende fortynding af udstødningsgasstrømmen kan forskellige typer fortyndingssystemer anvendes. Til den derpå følgende udskillelse af partikler kan enten hele mængden af udstødningsgas eller en del af den fortyndede udstødningsgas ledes til partikeludskillelsessystemet (punkt 1.2.2, figur 14). Den førstnævnte metode benævnes totalprøveudtagning, den sidstnævnte delstrømsprøveudtagning.Beregningen af fortyndingsforholdet vil afhænge af den anvendte type system. Følgende typer anbefales:- Isokinetiske systemer (figur 4 og 5)I denne type systemer bliver tilførslen til overføringsrøret afpasset efter udstødningsgasstrømmens hastighed og/eller tryk, hvilket således kræver uforstyrret og homogen strømning af udstødningsgassen ved prøveudtagssonden. Dette opnås sædvanligvis ved hjælp af en resonator og et lige tilførselsrør opstrøms for prøveudtagningsstedet. Delingsforholdet kan derved beregnes af let målelige størrelser såsom rørdiametre. Det skal bemærkes, at isokinetiske forhold kun anvendes til tilpasning af strømningsparametre og ikke til tilpasning af størrelsesfordelingen. Dette sidste er dog typisk unødvendigt, da partiklerne er så små, at de følger strømlinjerne.- Strømningsregulerede systemer med koncentrationsmåling (figur 6 til 10)I disse systemer tages en prøve af den samlede udstødningsgasstrøm ved indstilling af strømningshastigheden af fortyndingsluft og af den samlede fortyndede udstødningsgasstrøm. Fortyndingsforholdet bestemmes af koncentrationen af sporluftarter som CO2 eller NOx, der er naturligt forekommende i motorens udstødning. Koncentrationerne i den fortyndede udstødningsgas og i fortyndingsluften måles, medens koncentrationen i den ufortyndede udstødningsgas enten kan måles direkte eller bestemmes af brændstoftilførselshastigheden og kulstofbalancen, forudsat at brændstoffets sammensætning er kendt. Systemerne kan reguleres ved det beregnede fortyndingsforhold (figur 6 og 7) eller ved størrelsen af den tilførte strøm til overføringsrøret (figur 8, 9 og 10).- Strømningsregulerede systemer med flowmåling (figur 11 og 12)I disse systemer tages en prøve af den samlede udstødningsgasstrøm ved indstilling af strømningshastigheden af fortyndingsluften og af den samlede strøm af fortyndet udstødningsgas. Fortyndingsforholdet bestemmes af forskellen mellem de to strømningshastigheder. Der kræves nøjagtig indbyrdes kalibrering af flowmetrene, da den relative forskel mellem de to strømningshastigheder kan føre til væsentlige fejl ved større fortyndingsforhold (figur 9 og ovenfor). Strømningsreguleringen er ganske enkel og består i, at den fortyndede udstødningsgasstrøm holdes konstant, medens man om nødvendigt varierer strømningshastigheden af fortyndingsluften.For at udnytte fordelene ved fortyndingssystemer efter delstrømsprincippet skal der drages omsorg for at undgå eventuelle problemer med tab af partikler i overføringsrøret, idet der tages en repræsentativ prøve for motorens udstødning, og delingsforholdet bestemmes.I de beskrevne systemer er der taget hensyn til disse vigtige punkter.Figur 4 Fortyndingssystem efter delstrømsprincippet med isokinetisk sonde og delstrømsprøveudtagning (SB-regulering)>REFERENCE TIL EN GRAFIK>Den ufortyndede udstødningsgas overføres af den isokinetiske prøvetagningssonde (ISP) fra udstødningsrøret (EP) gennem overføringsrøret (TT) til fortyndingstunnelen (DT). Trykforskellen af udstødningsgassen mellem udstødningsrøret og sondens indgang måles med tryktransduceren DPT. Dette signal føres til strømningsregulatoren FC1, som regulerer sugepumpen SB således, at der opretholdes en trykforskel på nul ved den yderste ende af sonden. Under disse omstændigheder er hastigheden af udstødningsgassen i EP og ISP ens, og strømmen gennem ISP og TT er en konstant brøkdel af udstødningsgasstrømmen. Delingsforholdet bestemmes af forholdet mellem tværsnitsarealet af EP og ISP. Strømningshastigheden af fortyndingsluft måles med flowmeteret FM1. Fortyndingsforholdet beregnes af fortyndingsluftens strømningshastighed og delingsforholdet.Figur 5 Fortyndingssystem efter delstrømsprincippet med isokinetisk sonde og delstrøm prøvetagning (PB-regulering)>REFERENCE TIL EN GRAFIK>Den ufortyndede udstødningsgas overføres af den isokinetiske prøveudtagningssonde (ISP) fra udstødningsrøret (EP) til fortyndingstunnelen (DT) gennem overføringsrøret (TT). Udstødningsgassens trykforskel mellem udstødningsrøret og sondens indgang måles af tryktransduceren DPT. Dette signal overføres til strømningsregulatoren FCI, der regulerer trykpumpen PB, således at trykdifferencen ved enden af sonden holdes på nul. Dette gøres ved at tage en lille brøkdel af fortyndingsluften (efter at dennes strømningshastighed er målt af flowmeteret FM1), og tilføre den til TT ved hjælp af en pneumatisk åbning. Under disse omstændigheder er udstødningsgassens hastighed i EP og ISP ens, og strømmen gennem ISP og TT er en fast brøkdel (delingsforholdet) af udstødningsgasstrømmen. Delingsforholdet er bestemt af tværsnitsarealet af EP og ISP. Fortyndingsluften suges gennem DT af sugepumpen SB, og strømningshastigheden måles af FM1 ved indgangen til DT. Fortyndingsforholdet beregnes af fortyndingsluftens strømningshastighed og delingsforholdet.Figur 6 Delstrømsfortyndingssystem med måling af CO2- eller NOx-koncentration og delstrømsprøveudtagning>REFERENCE TIL EN GRAFIK>Den ufortyndede udstødningsgas overføres gennem prøvesonden SP og overføringsrøret TT fra udstødningsrøret EP til fortyndingstunnelen DT. Koncentrationerne af sporgasser (CO2 eller NOx) måles i den ufortyndede og fortyndede udstødningsgas samt i fortyndingsluften ved hjælp af gasanalysatoren (-erne) EGA. Signalerne herfra overføres til strømningsregulatoren FC2, der ved styring af trykpumpen PB og sugepumpen SM opretholder det korrekte delings- og fortyndingsforhold i DT. Fortyndingsforholdet beregnes af sporgaskoncentrationerne i ufortyndet udstødningsgas, fortyndet udstødningsgas og fortyndingsluft.Figur 7 Delstrømsfortyndingssystem med måling af CO2-koncentration, kulstofbalance og total prøveudtagning>REFERENCE TIL EN GRAFIK>Den ufortyndede udstødningsgas overføres gennem prøvetagningssonden (SP) og overføringsrøret (TT) fra udstødningsrøret (RP) til fortyndingstunnelen (DT). CO2-koncentrationen i den fortyndede udstødningsgas og i fortyndingsluften måles af gasanalysatoren (-erne) EGA. Signalerne for CO2- og brændstofstrøm GFUEL tilføres enten strømningsregulatoren FC2 eller strømningsregulatoren FC3 i partikelprøvetagningssystemet (jf. figur 14). FC2 regulerer trykpumpen PB, medens FC3 regulerer partikelprøvetagningssystemet (se figur 14) og derved indstiller systemets indad- og udadgående strømme, således at det ønskede delingsforhold og fortyndingsforhold i fortyndingstunnelen DT opretholdes. Fortyndingsforholdet beregnes af CO2-koncentrationerne og GFUEL ved hjælp af kulstofbalancen.Figur 8 Delstrømsfortyndingssystem med enkelt venturi, koncentrationsmåling og delstrømsprøveudtagning>REFERENCE TIL EN GRAFIK>Ufortyndet udstødningsgas overføres gennem prøvetagningssonden SP og overføringsrøret (TT) fra udstødningsrøret (EP) til fortyndingstunnelen (DT) som følge af det undertryk, som venturien (VN) skaber i DT. Gashastigheden i overføringsrøret TT afhænger af impulsudvekslingen i venturiområdet og påvirkes af gassens absolutte temperatur ved afgangen fra TT. Udstødningsgassens delingsforhold er derfor ikke konstant ved en given tunnelgennemstrømning, og ved lav belastning er fortyndingsforholdet en smule lavere end ved høj belastning. Koncentrationen af sporluftarterne (CO2 eller NOx) måles i den ufortyndede udstødningsgas, den fortyndede udstødningsgas og fortyndingsluften med udstødningsgasanalysatoren (-erne) EGA, og af de således målte værdier beregnes fortyndingsforholdet.Figur 9 Delstrømsfortyndingssystem med dobbelt venturi eller dobbelt blænde, koncentrationsmåling og delstrømsprøveudtagning>REFERENCE TIL EN GRAFIK>Den ufortyndede udstødningsgas føres fra udstødningsrøret EP til fortyndingstunnelen DT gennem prøvetagningssonden SP og overføringsrøret TT af en strømdeler, der indeholder et sæt blænder eller venturier. Den første, (FD1) er placeret i EP, den anden (FD2) i TT. Herudover kræves to trykreguleringsventiler (PCV1 og PCV2), der holder udstødningsgassens delingsforhold konstant ved at regulere modtrykket i EP og trykket i DT. PCV1 er placeret nedstrøms for SP i EP, PCV2 mellem trykpumpen og DT. Koncentrationen af sporgas (CO2 eller NOx) måles i den ufortyndede udstødningsgas, den fortyndede udstødningsgas og fortyndingsluften ved hjælp af udstødningsgasanalysatoren (-erne) EGA. Disse værdier er nødvendige til kontrol af udstødningens delingsforhold og kan bruges til styring af trykreguleringsventilerne (PCV1 og PCV2), hvorved delingsforholdet kan beregnes af sporgaskoncentrationerne.Figur 10 Delstrømsfortyndingssystem med forgrenede rør, koncentrationsmåling og delstrømsprøveudtagning>REFERENCE TIL EN GRAFIK>Den ufortyndede udstødningsgas føres fra udstødningsrøret EP til fortyndingstunnelen DT gennem overføringsrøret TT af en strømdeler FD3, der består af en række rør af ens dimensioner (samme diameter, længde og indlejringsradius), monteret i EP. Udstødningsgassen fra et af disse rør ledes til fortyndingstunnelen DT, medens gassen fra de øvrige rør føres gennem dæmpekammeret DC. Udstødningsgassens delingsforhold er således bestemt af det samlede antal rør. Til at holde delingsforholdet konstant kræves en trykdifferens på nul mellem dæmpekammeret DC og afgangen fra overføringsrøret TT, hvilket måles af differenstryktransduceren DPT. Et differenstryk på nul opnås ved indblæsning af frisk luft i fortyndingstunnelen DT ved afgangen fra overføringsrøret TT. Koncentrationerne af sporluftarter (CO2 eller NOx) måles i den ufortyndede udstødningsgas, den fortyndede udstødningsgas og fortyndingsluften ved hjælp af udstødningsgasanalysatoren (-erne) EGA. Disse værdier er nødvendige til regulering af udstødningsgassens delingsforhold og kan anvendes til styring af strømningshastigheden af indblæst luft, hvorved delingsforholdet kan reguleres nøjagtigt. Fortyndingsforholdet beregnes af sporgaskoncentrationerne.Figur 11 Delstrømsfortyndingssystem med strømningsregulering og total prøveudtagning>REFERENCE TIL EN GRAFIK>Den ufortyndede udstødningsgas ledes fra udstødningsrøret EP til fortyndingstunnelen DT gennem prøvetagningssonden SP og overføringsrøret TT. Den samlede strømningshastighed gennem tunnelen justeres ved hjælp af strømningsregulatoren FC3 og prøvetagningspumpen P i partikelprøveudtagningssystemet (jf. figur 16). Fortyndingsluftens strømningshastighed reguleres af strømningsregulatoren FC2, der kan benytte GEXH, GAIR eller GFUEL som styresignal til regulering af udstødningsgassens delingsforhold. Fortyndingstunnelen DT's indgående prøvegasstrøm er forskellen mellem den samlede gennemstrømning og fortyndingsluftstrømmen. Fortyndingsluftens strømningshastighed måles af flowmeteret FM1, den samlede strømningshastighed af flowmeteret FM3 i partikelprøveudtagningssystemet (jf. figur 14). Af disse to strømningshastigheder kan fortyndingsforholdet beregnes.Figur 12 Delstrømsfortyndingssystem med strømningsregulering og delstrømsprøveudtagning>REFERENCE TIL EN GRAFIK>Ufortyndet udstødningsgas føres fra udstødningsrøret EP til fortyndingstunnelen DT gennem prøvetagningssonden SP og overføringsrøret TT. Udstødningsgassens delingsforhold og den indgående strøm til DT reguleres af strømningsregulatoren FC2, som styrer hastigheden (eller flow) af trykpumpen PB og sugepumpen SB. Dette er muligt, fordi prøven, der udtages af partikelprøvetagningssystemet, returneres til fortyndingstunnelen DT. GEXH, GAIR og GFUEL kan anvendes som styresignaler for strømningsregulatoren FC2. Fortyndingsluftens strømningshastighed måles med flowmeteret FM1, den samlede gennemstrømning med flowmeteret FM2. Af de to strømningshastigheder beregnes fortyndingsforholdet.Beskrivelse - figur 4 til 12- EP: udstødningsrørUdstødningsrøret kan være isoleret. For at mindske opvarmningstrægheden af udstødningsrøret anbefales et forhold vægtykkelse: diameter på højst 0,015. Længden af fleksible rørafsnit bør tilsammen højst udgøre tolv rørdiametre. Bøjninger bør indskrænkes til det mindst mulige for at mindske inertiafsætningen. Indgår en prøvebænkslydpotte i systemet, kan denne ligeledes være isoleret.I isokinetiske systemer skal udstødningsrøret være fri for skarpe bøjninger og bratte diameterændringer i en afstand af mindst seks rørdiametre opstrøms og tre rørdiametre nedstrøms for prøvetagningssonden. Gashastigheden på prøvetagningsstedet skal være over 10 m/s undtagen i tomgang. Udstødningsgassens tryksvingninger må i gennemsnit ikke overstige ± 500 Pa. Foranstaltninger til nedsættelse af tryksvingningerne ud over brug af et udstødningssystem af chassistype (bestående af en lydpotte og en efterbehandlingsenhed) må ikke ændre motorydelsen eller medføre partikelafsætning.I systemer uden isokinetiske sonder anbefales, at røret i en afstand af mindst seks rørdiametre opstrøms for og tre rørdiametre nedstrøms for prøvetagningssonden er lige.- SP: prøvetagningssonde (figur 6 til 12)Sondens indvendige diameter skal være mindst 4 mm. Forholdet mellem diameteren af udstødningsrør og sonde skal være mindst fire. Sonden skal være et åbent, opadvendt rør beliggende i udstødningsrørets midtlinje, eller en flerhullet sonde som beskrevet under SP1 i punkt 1.1.1.- ISP: isokinetisk prøvetagningssonde (figur 4 og 5)Den isokinetiske prøvetagningssonde skal være placeret vendt mod strømmen og i udstødningsrørets midtlinje, hvor kravene til strømningsforholdene i afsnit EP er opfyldt, og skal være udformet således, at den giver en proportional prøve af den ufortyndede udstødningsgas. Dens indvendige diameter skal være mindst 12 mm.For at isokinetisk opdeling af udstødningsgassen kan finde sted, kræves et reguleringssystem til opretholdelse af et differenstryk på nul mellem EP og ISP. Under disse omstændigheder er gashastigheden i EP og ISP ens, og massestrømmen gennem ISP er en fast brøkdel af udstødningsgasstrømmen. ISP tilsluttes en differenstryktransducer. Fastholdelse af differenstrykket mellem EP og ISP på nul sker gennem styring af blæserhastigheden eller ved hjælp af en strømningsregulator.- FD1 og FD2: strømdelere (figur 9)I udstødningsrøret (EP) og i overføringsrøret (TT) er indsat et sæt venturier eller blænder til at give en proportional prøve af den ufortyndede udstødningsgas. For at proportional deling kan opnås, kræves et reguleringssystem bestående af to trykreguleringsventiler PCV1 og PCV2 til regulering af trykket i udstødningsrøret EP og fortyndingstunnelen DT.- FD3: strømdeler (figur 10)I udstødningsrøret EP er monteret et sæt rør (en flerrørsenhed), der giver en proportional prøve af den ufortyndede udstødningsgas. Det ene af rørene fører udstødningsgas til fortyndingstunnelen DT, medens de øvrige rør fører udstødningsgassen til et dæmpekammer DC. Rørene skal have ens dimensioner (samme diameter, længde, bøjningsradius), således at delingsforholdet for udstødningsgassen alene afhænger af det samlede antal rør. For at proportional deling kan opnås, kræves et reguleringssystem, der opretholder et differenstryk på nul mellem flerrørsenhedens udmunding i dæmpekammeret DC og afgangen fra overføringsrøret TT. Under disse omstændigheder er udstødningsgassens hastighed i udstødningsrøret EP og strømdeleren FD3 proportionale, og gennem overføringsrøret TT strømmer en konstant brøkdel af udstødningsgasstrømmen. De to punkter skal være forbundet med en differenstryktransducer DPT. Reguleringen af differenstrykket på nul sker ved hjælp af strømningsregulatoren FC1.- EGA: udstødningsgasanalysator (figur 6 til 10)Der kan anvendes CO2- eller NOx-analysatorer (med brug af kulstofbalance alene for CO2). Analysatorerne kalibreres på samme måde som dem, der benyttes til bestemmelse af forurenende luftarter. Til bestemmelse af koncentrationsforskelle kan anvendes en eller flere analysatorer.Målesystemet skal være tilstrækkelig nøjagtigt til, at GEDFW,i og VEDFW,i er fastlagt med en præcision ± 4 %.- TT: overføringsrør (figur 4 til 12)For partikelprøveoverføringsrøret gælder:- Røret skal være så kort som muligt og højst 5 m langt- Rørets diameter skal være mindst lig sondediameteren, men højst 25 mm- Rørets munding skal vende nedstrøms og være placeret i fortyndingstunnelens midtlinje.Er rørets længde 1 meter eller derunder, skal det isoleres med brug af materiale med en varmeledningsevne på højst 0,05 W/(m  7 K) med en radial isoleringstykkelse svarende til sondens diameter. Er røret længere end 1 meter, skal det være isoleret og opvarmet til en vægtemperatur på 523 K (250 °C).Alternativt kan den nødvendige vægtemperatur af røret bestemmes ved sædvanlige varmeoverføringsberegninger.- DPT: differenstryktransducer (figur 4, 5 og 10)Differenstryktransduceren skal have et område på højst ± 500 Pa.- FC1: strømningsregulator (figur 4, 5 og 10)I isokinetiske systemer (figur 4 og 5) kræves en strømningsregulator til opretholdelse af et differenstryk på nul mellem EP og ISP. Reguleringen kan finde sted på følgende måder:a) ved at styre hastighed eller gennemstrømning i sugepumpen (SB) og fastholde hastigheden af trykpumpen (PB) i hver prøvningssekvens (figur 4)ellerb) ved at indstille sugepumpen (SB) på en konstant massestrøm af fortyndet udstødningsgas og styre pumpehastigheden af trykpumpen (PB) og dermed udstødningsprøvegasstrømmen i et område ved enden af overføringsrøret (TT) (figur 5).For trykregulerede systemer må restfejlen i reguleringssløjfen ikke være over ± 3 Pa. Tryksvingningerne i fortyndingstunnelen må i gennemsnit ikke overstige ± 250 Pa.For at opnå proportional opdeling af udstødningsgassen i flerrørssystemer (figur 10) kræves en strømningsregulator, der holder et differenstryk på nul mellem udgangen af flerrørsenheden og afgangen fra overføringsrøret (TT). Reguleringen kan ske ved styring af luftindblæsningen i fortyndingstunnelen (DT) ved afgangen fra TT.- PCV1, PCV2: trykreguleringsventiler (figur 9)Til proportional strømdeling i systemer med dobbelt venturi/blænde kræves to trykreguleringsventiler, der regulerer modtrykket i udstødningsrøret (EP) og trykket i fortyndingstunnelen (DT). Ventilerne skal være placeret nedstrøms for prøvetagningssonden SP i udstødningsrøret (EP) og mellem trykpumpen (PB) og fortyndingstunnelen (DT).- DC: dæmpekammer (figur 10)Ved afgangen fra flerrørsenheden skal forefindes et dæmpekammer til minimering af tryksvingningerne i udstødningsrøret (EP).- VN: venturi (figur 8)Fortyndingstunnelen er forsynet med en venturi, der skaber undertryk omkring afgangen fra overføringsrøret TT. Størrelsen af gasstrømmen gennem TT bestemmes af impulsudvekslingen i venturiområdet og er som hovedregel proportional med strømningshastigheden i trykpumpen PB, hvorved der fås et konstant fortyndingsforhold. Da impulsudvekslingen påvirkes af temperaturen ved afgangen fra overføringsrøret TT og af trykforskellen mellem udstødningsrøret EP og fortyndingstunnelen DT, er det faktiske fortyndingsforhold en smule lavere ved lav end ved høj belastning.- FC2: strømningsregulator (figur 6, 7, 11 og 12; frivillig)Til regulering af gennemstrømningen i trykpumpen PB og/eller sugepumpen SB kan anvendes en strømningsregulator. Den kan tilsluttes signalet udstødningsgas eller brændstofstrøm og/eller differenssignalet for CO2 eller NOx.Anvendes en tryksat luftforsyning (figur 11), kontrollerer strømningsregulatoren FC2 luftstrømmen direkte.- FM1: flowmeter (figur 6, 7, 11 og 12)Gasmåler eller andet flowmeter til måling af fortyndingsluftstrømmen. FM1 er ikke obligatorisk, hvis trykpumpen PB er kalibreret til måling af strømningen.- FM2: flowmeter (figur 12)Gasmåler eller andet flowmeter til måling af strømmen af fortyndet udstødningsgas. FM2 er ikke obligatorisk, hvis sugepumpen SB er kalibreret til måling af gennemstrømningen.- PB: trykpumpe (figur 4, 5, 6, 7, 8, 9 og 12)Til regulering af fortyndingsluftens strømningshastighed kan PB tilsluttes strømningsregulatorerne FC1 eller FC2. En trykpumpe PB kræves ikke, hvis der anvendes et drosselspjæld. Er PB kalibreret, kan den anvendes til måling af strømmen af fortyndingsluft.- SB: sugepumpe (figur 4, 5, 6, 9, 10 og 12)Kun til delstrømsprøveudtagning. Er SB kalibreret, kan den anvendes til måling af strømmen af fortyndet udstødningsgas.- DAF: fortyndingsluftfilter (figur 4 til 12)Det anbefales, at fortyndingsluften filtreres og skrubbes med trækul for at fjerne kulbrinter i den omgivende luft. Fortyndingsluftens temperatur skal være 298 K (25 °C) ± 5 K.På fabrikantens begæring skal der efter god teknisk skik tages prøver af fortyndingsluften til bestemmelse af baggrundspartikelkoncentrationen, som derefter fratrækkes de værdier, der måles i den fortyndede udstødningsgas.- PSP: prøvetagningssonde for partikler (figur 4, 5, 6, 8, 9, 10 og 12)Prøvetagningssonden, som er den forreste del af PTT,- skal være placeret således, at den vender mod strømmen et sted, hvor fortyndingsluft og udstødningsgas er godt sammenblandet, dvs. i midtlinjen af fortyndingstunnelen DT, ca. ti tunneldiametre nedstrøms for det punkt, hvor udstødningsgassen tilføres fortyndingstunnelen- skal have en indvendig diameter på mindst 12 mm- kan være opvarmet til en vægtemperatur på højst 325 K (52 °C), enten ved direkte opvarmning eller ved forvarmning af fortyndingsluften, forudsat at lufttemperaturen ikke er over 325 K (52 °C), før udstødningsgassen tilføres fortyndingstunnelen- kan være isoleret.- DT: fortyndingstunnel (figur 4 til 12)For fortyndingstunnelen gælder følgende:- tunnelen skal være tilstrækkelig lang til at sikre fuldstændig opblanding af udstødningsgas og fortyndingsluft ved turbulent strømning- tunnelen skal være fremstillet af rustfrit stål- er tunnelens indvendige diameter over 75 mm, må forholdet vægtykkelse: diameter højst være 0,025:1- er tunnelens diameter ikke over 75 mm, må den nominelle vægtykkelse ikke være over 1,5 mm- er tunnelen af typen med delstrømsprøveudtagning, skal dens diameter være mindst 75 mm- er tunnelen af typen med totalprøveudtagning, anbefales en tunneldiameter på mindst 25 mmTunnelen kan være opvarmet til en vægtemperatur på højst 325 K (52 °C) enten ved direkte opvarmning eller ved forvarmning af fortyndingsluften, forudsat at lufttemperaturen ikke er over 325 K (52 °C), før udstødningsgassen tilføres fortyndingstunnelen.Tunnelen kan være isoleret.Tunnelen skal sikre tilstrækkelig opblanding af udstødningsgassen med fortyndingsluften. For systemer med delstrømsprøvetagning skal opblandingens kvalitet efter idriftsættelse kontrolleres ved, at tunnelens CO2-profil bestemmes, mens motoren er i gang (mindst fire målepunkter med samme indbyrdes afstand. Om nødvendigt kan der bruges en blænde til at sikre opblanding.Bemærkning: er temperaturen af luften, der omgiver fortyndingstunnelen, under 293 K (20 °C), skal der tages forholdsregler til at undgå tab af partikler som følge af afsætning på den kolde vægoverflade af fortyndingstunnelen. Det anbefales derfor, at tunnelen opvarmes og/eller isoleres inden for ovennævnte grænser.Ved stærk belastning af motoren kan tunnelen køles med ikke-aggressive midler som f.eks. roterende ventilator, forudsat at temperaturen af kølemediet ikke er under 293 K (20 °C).- HE: varmeveksler (figur 9 og 10)Varmeveksleren skal have tilstrækkelig kapacitet til at holde sugepumpen SB's indgangstemperatur inden for ± 11 K af den gennemsnitlige driftstemperatur, der er iagttaget under testen.1.2.1.2. Totalstrømsfortyndingssystem (figur 13)Der beskrives et system til fortynding af den samlede mængde udstødningsgas, baseret på prøvetagning med konstant volumen (Constant Volume Sampling (CVS)). Der kan enten anvendes en fortrængningspumpe (PDP) eller et system med kritisk venturi (CFV).Til efterfølgende indsamling af partikler ledes en prøve af den fortyndede udstødningsgas til partikelindsamlingssystemet (punkt 1.2.2, figur 14 og 15). Gøres dette direkte, betegnes det enkelt fortynding. Fortyndes prøven en ekstra gang i den sekundære fortyndingstunnel, betegnes det dobbelt fortynding. Sidstnævnte er nyttigt, hvis kravene til filteroverfladens temperatur ikke kan opfyldes ved enkelt fortynding. Skønt det dobbelte fortyndingssystem delvis er et fortyndingssystem, beskrives det som en modifikation af partikelprøvetagningssystemet i punkt 1.2.2, figur 15, da det med hensyn til størstedelen af komponenterne svarer til et typisk partikelprøvetagningssystem.Forurenende luftarter kan desuden bestemmes i fortyndingstunnelen i et fortyndingssystem af totalstrømstypen. Derfor er prøvetagningssonder for gaskomponenter vist i figur 13, men er ikke medtaget i beskrivelseslisten. De respektive krav er anført i punkt 1.1.1.Beskrivelser - figur 13- EP: UdstødningsrørLængden af udstødningsrøret må ikke være over 10 m, regnet fra afgangen af motorens udstødningsmanifold, fra turboladerens afgang eller fra en efterbehandlingsenhed til fortyndingstunnelen. Er systemet over 4 m langt, skal alle rør ud over en længde af 4 m være isoleret, bortset fra en eventuel røgmåler. Isoleringens radiale tykkelse skal være mindst 25 mm. Isoleringens varmeledningsevne må ikke være over 0,1 W (m  7 K), målt ved 673 K (400 °C). For at mindske udstødningsrørets termiske træghed anbefales et forhold mellem rørets tykkelse og diameter på højst 0,015. Længden af fleksible rørafsnit skal være begrænset til tolv rørdiametre.Figur 13 Fortyndingssystem af fuldstrømstypen>REFERENCE TIL EN GRAFIK>Hele mængden af ufortyndet udstødningsgas opblandes i fortyndingstunnelen med fortyndingsluft.Strømningshastigheden af den fortyndede udstødningsgas måles enten med en fortrængningspumpe PDP eller med en kritisk venturi CFV. Til proportional partikeludskillelse og strømningsmåling kan benyttes en varmeveksler HE eller elektronisk strømningskompensation EFC. Da partikelbestemmelsen er baseret på den totale fortyndede udstødningsgasstrøm, behøver fortyndingsforholdet ikke beregnes.- PDP: fortrængningspumpePDP måler den totale fortyndede udstødningsgasstrøm på grundlag af antal pumpeomdrejninger og pumpens slagvolumen. Modtrykket i udstødningssystemet må ikke kunstigt sænkes af PDP eller tilførselssystemet for fortyndingsluft. Modtrykket i udstødningssystemet, målt under statiske forhold når konstantvolumen-prøvetagningssystemet CVS er i funktion, må ikke afvige mere end ± 1,5 kPa fra det målte statiske tryk uden tilslutning til CVS med samme motorhastighed og -belastning.Temperaturen af gasblandingen umiddelbart foran fortrængningspumpen PDP må ikke afvige mere end ± 6 K fra den gennemsnitlige driftstemperatur målt under prøven, når der ikke anvendes strømningskompensation.Strømningskompensation kan kun anvendes, hvis temperaturen ved indgangen til PDP ikke er over 323 k (50 °C).- CFV: kritisk venturiCFV måler den totale fortyndede udstødningsgasstrøm ved at opretholde neddroslet (kritisk) strømning). Det statiske modtryk i udstødningssystemet, målt med CFV-systemet i funktion, skal være inden for ± 1,5 kPa af det statiske tryk, målt uden tilslutning til CFV ved samme motorhastighed og -belastning. Gasblandingens temperatur umiddelbart foran den kritiske venturi må ikke afvige mere end ± 11 K fra den gennemsnitlige driftstemperatur, der måles under testen uden brug af strømningskompensation.- HE: varmeveksler (frivillig når EFC anvendes)Varmeveksleren skal have tilstrækkelig kapacitet til at holde temperaturen inden for ovennævnte grænser.- EFC: elektronisk strømningskompensation (ikke obligatorisk, når varmeveksler anvendes)Hvis indgangstemperaturen til enten fortrængningspumpe PDP eller kritisk venturi CFV ikke holdes inden for de ovenfor angivne grænser, kræves et system til elektronisk strømningskompensation, som konstant måler strømningshastigheden og regulerer det proportionale prøveudtag i partikeludskillelsessystemet.Hertil anvendes strømningshastighedssignalerne, der afgives løbende, til at korrigere prøvegassens strømningshastighed gennem partikeludskillelsessystemets partikelfiltre (se figur 14 og 15).- DT: fortyndingstunnelFor fortyndingstunnelen gælder:- tunnelens diameter skal være tilstrækkelig lille til at skabe turbulent strømning (Reynold's tal > 4 000) og tilstrækkelig lang til at sikre fuldstændig opblanding af udstødningsgas og fortyndingsluft. Der kan anvendes en blænde til at sikre opblanding- tunnelens diameter skal være mindst 75 mm- tunnelen kan være isoleret.Motorens udstødning skal ledes direkte med strømmen i det punkt, hvor den tilføres fortyndingstunnelen, og skal være godt opblandet.Hvis der anvendes enkelt fortynding, overføres en prøve fra fortyndingstunnelen til partikeludskillelsessystemet (punkt 1.2.2, figur 14). Trykpumpen (PDP) eller den kritiske venturi (CFV) skal have tilstrækkelig strømningskapacitet til at holde temperaturen af den fortyndede udstødningsgas på højst 325 K (52 °C) umiddelbart foran partikelfilteret.Anvendes dobbelt fortynding, overføres en prøve fra fortyndingstunnelen til den sekundære fortyndingstunnel, hvor den fortyndes yderligere, og ledes derefter gennem prøveudskillelsesfiltrene (punkt 1.2.2, figur 15).PDP eller CFV skal have tilstrækkelig strømningskapacitet til at holde temperaturen af den fortyndede udstødningsgas på højst 464 K (191 °C) i prøvetagningszonen. Det sekundære fortyndingssystem skal tilføre tilstrækkelig fortyndingsluft til at holde temperaturen af den dobbelt fortyndede udstødningsgasstrøm på højst 325 K (52 °C) umiddelbart før det primære partikelfilter.- DAF: fortyndingsluftfilterDet anbefales, at fortyndingsluften filtreres og skrubbes med trækul for at fjerne baggrundsindholdet af kulbrinter. Fortyndingsluftens temperatur skal være 298 K (25 °C) ± 5 K. På fabrikantens anmodning kan der efter god teknisk skik tages prøver af fortyndingsluften til bestemmelse af baggrundspartikelkoncentrationen, som derefter fratrækkes de værdier, der måles i den fortyndede udstødningsgas.- PSP: partikelprøvetagningssondePrøvetagningssonden, som er den forreste del af PTT- skal være placeret, så den vender mod strømmen et sted, hvor fortyndingsluft og udstødningsgas er godt opblandet, dvs. i midtlinjen af fortyndingstunnel DT, ca. ti tunneldiametre nedstrøms for det punkt, hvor udstødningsgassen tilføres fortyndingstunnelen.- skal have en indvendig diameter på mindst 12 mm- kan være opvarmet til en vægtemperatur på højst 325 K (52 °C), enten ved direkte opvarmning eller ved forvarmning af fortyndingsluften, forudsat at lufttemperaturen ikke er over 325 K (52 °C), før udstødningsgassen tilføres fortyndingstunnelen- kan være isoleret.1.2.2. Partikelindsamlingssystem (figur 14 og 15)Der kræves et system til udskillelse af partiklerne på partikelfilteret. Ved total prøveindsamling med delstrømsfortynding, hvor hele den fortyndede udstødningsgasprøve ledes gennem filtrene, udgør fortyndings- (punkt 1.2.1.1, figur 7 og 11) og prøvetagningssystemet sædvanligvis en helhed. Ved delvis prøveindsamling med delstrømsfortynding eller totalstrømsfortynding, hvoraf kun en del af den fortyndede udstødningsgas ledes gennem filtrene, er fortyndings- (punkt 1.2.1.1, figur 4, 5, 6, 8, 9, 10 og 12 og punkt 1.2.1.2, figur 13) og prøvetagningssystem sædvanligvis særskilte enheder.I dette direktiv anses det dobbelte fortyndingssystem DDS (figur 15) i et totalstrømsfortyndingssystem som en særlig modifikation af et typisk prøvetagningssystem som det i figur 14 viste. I det dobbelte fortyndingssystem indgår alle vigtige dele af partikelprøvetagningssystemet, foruden visse fortyndingsfaciliteter såsom tilførsel af fortyndingsluft og en sekundær fortyndingstunnel.For at undgå enhver påvirkning af reguleringssløjferne anbefales det at lade prøvetagningspumpen arbejde under hele prøveforløbet. Ved enkeltfiltermetoden skal der anvendes et omledningssystem til at lede prøven gennem prøvetagningsfiltrene til ønsket tid. Interferens med reguleringssløjferne fra tilkoblingsproceduren skal nedsættes til det mindst mulige.Beskrivelser - figur 14 og 15- PSP: partikelprøvetagningssonde (figur 14 og 15)Partikelprøvetagningssystemet, der er vist i figurerne, udgør den forreste del af partikeloverføringsrøret PTT.For partikelprøvetagningssonden gælder:- skal vende opstrøms, monteret på et sted, hvor fortyndingsluft og udstødningsgas er godt opblandet, dvs. i midtlinjen i fortyndingstunnelen DT (se punkt 1.2.1), ca. ti tunneldiametre nedstrøms for det punkt, hvor udstødningsgassen tilføres fortyndingstunnelen)- skal have en indvendig diameter på 12 mm- kan være opvarmet til en vægtemperatur på højst 325 K (52 °C), enten ved direkte opvarmning eller ved forvarmning af fortyndingsluften, forudsat at temperaturen af luften ikke overstiger 325 K (52 °C), før udstødningsgassen tilføres fortyndingsluften- kan være isoleret.Figur 14 Partikelprøvetagningssystem>REFERENCE TIL EN GRAFIK>Ved hjælp af prøvetagningspumpen P tages en prøve af den fortyndede udstødningsgas taget fra fortyndingstunnelen (DT) i et delstrøms- eller totalstrømsfortyndingssystem gennem partikelprøvetagningssonden (PSP) og partikeloverføringsrøret (PTT). Prøven ledes gennem filterholderen (-holderne) (FH), der indeholder prøvetagningsfiltrene. Prøvestrømmens hastighed reguleres af strømningsregulatoren (FC3). Anvendes elektronisk strømningskompensation (EFC) (se figur 13), benyttes strømningshastigheden af fortyndet udstødningsgas som styresignal for FC3.Figur 15 Fortyndingssystem (kun fuldstrømssystem)>REFERENCE TIL EN GRAFIK>En prøve af den fortyndede udstødningsgas overføres fra fortyndingstunnelen (DT) i et totalstrømsfortyndingssystem gennem partikelprøvetagningssonden PSP og partikeloverføringsrøret PTT til den sekundære fortyndingstunnel SDT, hvor den fortyndes yderligere. Prøven ledes dernæst gennem filterholderen (-holderne), der indeholder partikelprøvetagningsfiltrene. Fortyndingsluftens strømningshastighed er sædvanligvis konstant, hvorimod prøvegassens strømningshastighed reguleres af strømningsregulatoren FC3. Anvendes elektronisk strømningskompensation (EFC) (se figur 13), fungerer strømningshastigheden af fortyndet udstødningsgas som styresignal for FC3.- PTT: partikeloverføringsrør (figur 14 og 15)Partikeloverføringsrøret skal være så kort som muligt og højst 1 020 mm.Dimensioneringen er gyldig for:- delstrømsfortyndingssystemer og delvis prøvetagning samt totalstrømsfortyndingssystemer med enkelt fortyndingssystem fra prøvesondens ende til filterholderen.- delstrømsfortyndingssystemer med total prøvetagning fra enden af fortyndingstunnelen til filterholderen.- totalstrømsfortyndingssystemer med dobbelt fortynding fra enden af sonden til den sekundære fortyndingstunnel.Overføringsrøret:- kan opvarmes til en vægtemperatur på højst 325 K (52 °C) ved direkte opvarmning eller ved forvarmning af fortyndingsluften, forudsat at lufttemperaturen ikke er over 325 K (52 °C), før udstødningsgassen tilføres fortyndingstunnelen- kan være isoleret.- SDT: sekundær fortyndingstunnel (figur 15)Diameteren af den sekundære fortyndingstunnel skal være mindst 75 mm, og dens længde skal være tilstrækkelig til, at gassens opholdstid er mindst 0,25 sekund for den dobbeltfortyndede prøve. Den primære filterholder, FH, skal være placeret højst 300 mm fra afgangen fra SDT.For den sekundære fortyndingstunnel gælder:- tunnelen kan opvarmes til en vægtemperatur på højst 325 K (52 °C) ved direkte opvarmning eller ved forvarmning af fortyndingsluften, forudsat at lufttemperaturen ikke er over 325 K (52 °C), før udstødningsgassen tilføres fortyndingstunnelen- tunnelen kan være isoleret.- FH: filterholder(e) (figur 14 og 15)Til primære filtre og sekundære filtre kan anvendes et enkelt filterhus eller separate filterhuse. Kravene i bilag III, tillæg 1, punkt 1.5.1.3 skal være opfyldt.Filterholderen (-holderne):- kan være opvarmet til en vægtemperatur på højst 325 K (52 °C), enten direkte eller ved forvarmning af fortyndingsluften, forudsat at lufttemperaturen ikke er over 325 K (52 °C)- kan være isoleret.- P: prøvetagningspumpe (figur 14 og 15)Partikelprøvetagningspumpen skal være placeret i tilstrækkelig afstand fra tunnelen, således at gassens indgangstemperatur fastholdes (inden for en afvigelse på ± 3 K), hvis der ikke anvendes strømningskorrektion med regulatoren FC3.- DP: fortyndingsluftpumpe (figur 15) (kun ved totalstrømssystem med dobbelt fortynding)Fortyndingsluftpumpen skal være placeret således, at den leverer sekundær fortyndingsluft ved en temperatur af 298 K (25 °C) ± 5 K.- FC3: strømningsregulator (figur 14 og 15)Til at kompensere for variationer i partikelprøvegassens strømningshastighed forårsaget af svingninger i temperatur og modtryk på prøvens vej anvendes en strømningsregulator, medmindre dette kan ske på anden måde. En strømningsregulator kræves, hvis der benyttes elektronisk strømningskompensation (EFC) (se figur 13).- FM3: flowmeter (figur 14 og 15) (partikelprøvestrøm)Gasmåler eller flowmeter skal være placeret i tilstrækkelig afstand fra prøvetagningspumpen, således at indsugningsgassens temperatur fastholdes (inden for ± 3 K), hvis der ikke anvendes strømningskorrektion med regulatoren FC3.- FM4: flowmeter (figur 15) (kun totalstrømsfortyndingssystem med dobbelt fortynding)Gasmåler eller flowmeter skal være placeret således, at gassens indgangstemperatur holdes på 298 K (25 °C) ± 5 K.- BV: kugleventil (frivillig)Kugleventilens diameter skal være mindst lig den indvendige diameter af prøvetagningsrøret, og dens omskiftningstid skal være under 0,5 sekund.Bemærkning:Hvis temperaturen omkring PSP, PTT, SDT og FH er under 239 K (20 °C), bør der tages forholdsregler til at undgå tab af partikler på de kolde overflader af væggene af disse dele. Derfor anbefales opvarmning og/eller isolering af disse dele inden for de i de pågældende beskrivelser foreskrevne grænser. Derudover anbefales, at filteroverfladens temperatur under prøvetagningen ikke er under 293 K (20 °C).Ved stærk motorbelastning kan der anvendes køling af ovenstående dele på ikke aggressiv måde som f.eks. ved en roterende ventilator, forudsat at temperaturen af kølemediet ikke er under 293 K (20 °C).BILAG VI (Model) TYPEGODKENDELSESATTEST >START GRAFIK>Myndighedens stempelMeddelelse om:- typegodkendelse/udvidelse/nægtelse/inddragelse (1) af typegodkendelsefor en motortype eller familie af motortyper hvad angår emission af luftforurenende stoffer i henhold til direktiv 97/68/EF, senest ændret ved direktiv . ./. . ./EFTypegodkendelse nr.: . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . Udvidelse nr.:.Årsag til udvidelse (i påkommende tilfælde):.AFSNIT I0. Almindelige oplysninger0.1. Fabriksmærke (firmabetegnelse):.0.2. Fabrikantens betegnelse for stammotorens og, i givet fald, motorfamiliens type(r) (1):.0.3. Fabrikantens typeidentifikationsmærker som markeret på motoren (-erne):.Mærkets anbringelsessted:.Mærkets fastgøringsmåde:.0.4. Specifikation af den maskine, der skal fremdrives af motoren (2):..0.5. Fabrikantens navn og adresse:..Navn og adresse på fabrikantens befuldmægtigede repræsentant (i givet fald):..0.6. Motornummerets placering, kodning og fastgøring:.0.7. EF-godkendelsesmærkets placering og fastgøring:..0.8. Adresse(r) på samlefabrik(ker):..AFSNIT II1. Eventuelle indskrænkninger i anvendelsen:.1.1. Særlige forhold, der skal tages hensyn til ved montering af motoren (-erne) på det pågældende redskab eller udstyr:.1.1.1. Største tilladte indsugningsvakuum:. kPa1.1.2. Største tilladte modtryk:. kPa2. Teknisk tjeneste, der forestår afprøvningen (3):...3. Prøverapportens dato:.(1) Det ikke gældende overstreges.(2) Som defineret i dette direktivs bilag I, afsnit 1 (f.eks.: »A«).(3) Udføres prøverne af den godkendende myndighed selv, anføres »ikke relevant«.4. Prøverapportens nummer:.5. Undertegnede attesterer hermed, at den af fabrikanten i vedføjede informationspakke givne beskrivelse af ovennævnte motor(er) er korrekt og at de vedføjede prøvningsresultater er gyldige for typen. Prøven (-erne) er udvalgt af de godkendende myndigheder og forelagt af fabrikanten som (stam)motortypen (-erne) (1).Typegodkendelse meddelt/udvidet/nægtet/inddraget (1):Sted:.Dato:.Underskrift:.Bilag: InformationspakkePrøvningsresultater (jf. tillæg 1)Korrelationsundersøgelse vedrørende anvendte prøvetagningssystemer, der afviger fra referencesystemerne (2) (i givet fald)(1) Det ikke gældende overstreges.(2) Angivet i bilag I, punkt 4.2.>SLUT GRAFIK>Tillæg 1 PRØVNINGSRESULTATER >START GRAFIK>1. Oplysninger vedrørende prøvens (prøvernes) udførelse (1):1.1. Referencebrændstof, der er anvendt ved prøvningen1.1.1. Cetantal: .1.1.2. Svovlindhold: .1.1.3. Massefylde: .1.2. Smøremiddel1.2.1. Fabrikat(er): .1.2.2. Type(r): .(angiv olieprocent i blandingen, hvis brændstoffet iblandes smøremidlet)1.3. Eventuelt motordrevet udstyr1.3.1. Liste og angivelse af detaljer til identifikation: .1.3.2. Optagen effekt ved angivne motorhastigheder (som specificeret af fabrikanten):Optagen effekt PAE (kW) ved forskellige motorhastigheder (1)UdstyrMellem-Mærke-Total(1) Må ikke være over 10 % af den under prøven målte effekt.1.4. Motorydelse1.4.1. Motorhastigheder:Tomgang: . o/min.Mellem: . o/min.Mærke: . o/min.1.4.2. Motoreffekt (2)Effektindstilling ved forskellige motorhastighederTilstandMellem-Mærke-Maksimaleffekt målt ved prøven (PM) (kW) (a)Total optagen effekt af motordrevet udstyr i henhold til dette tillægs punkt 1.3.2 eller bilag III, punkt 2.8, (PAE) (kW) (b)Motorens nettoeffekt som angivet i bilag I, punkt 2.4, (kW) (c)c = a + b(1) Er der tale om flere stammotorer, skal oplysninger til dette punkt gives for hver af dem.(2) Ukorrigeret effekt, målt i henhold til forskrifterne i bilag I, punkt 2.4. 1.5. Forureningsniveau1.5.1. Dynamometerindstilling (kW)Dynamometerindstilling (kW) ved forskellige motorhastighederBelastning (%)MellemMærkehastighed1050751001.5.2. Resultater af 8-sekvensers forureningsprøve:CO: . g/kWhHC: . g/kWhNOx: . g/kWhPartikler: . g/kWh1.5.3. Prøvetagningssystem anvendt ved prøven:1.5.3.1. Forurenende luftarter (1): .1.5.3.2. Partikler (1): .1.5.3.2.1. Enkelfiltermetode / Flerfiltermetode (2):(1) Angiv de i bilag V, punkt 1, fastlagte illustrationsnumre.(2) Det ikke gældende overstreges.>SLUT GRAFIK>BILAG VII NUMMERERINGSSYSTEM FOR GODKENDELSESATTESTER (jf. artikel 4, punkt 2) 1. Nummeret består af 5 dele, adskilt af tegnet »*«.>TABELPOSITION>2. del:nummeret på nærværende direktiv. Da dette indeholder forskellige gennemførelsesdatoer og forskellige tekniske normer, tilføjes to alfabetiske tegn. Disse tegn vedrører gennemførelsesdatoerne for de forskellige trin i stramningen af reglerne og for den anvendelse af motoren til forskellige specifikationer af mobilt udstyr, på grundlag af hvilken typegodkendelse er meddelt. Det første tegn er defineret i artikel 9. Det andet tegn er defineret i bilag I, afsnit 1, hvad angår den i bilag III, punkt 3.6, fastlagte prøvningssekvens.3. del:nummeret på seneste ændringsdirektiv, som typegodkendelsen omfattes af. I givet fald skal der tilføjes yderligere to alfabetiske tegn, afhængigt af de i del 2 angivne forhold, også hvis kun et af tegnene ændredes på grund af de nye parametre. Er disse tegn ikke ændret, udelades de.4. del:et 4-cifret løbenummer (i givet fald udfyldt med foranstillede nuller) til angivelse af basistypegodkendelsen. Nummerserien begynder ved 0001.5. del:et 2-cifret løbenummer (i givet fald udfyldt med foranstillede nuller) til angivelse af udvidelsen. Denne nummerserie begynder med 01 for hvert basistypegodkendelsesnummer.2. Eksempel på tredje typegodkendelse (endnu ikke udvidet), svarende til gennemførelsesdato A (trin I, øvre effektområde) og med henblik på anvendelse af motoren til specifikation A for mobilt udstyr, meddelt af Storbritannien:e 11*98/...AA*00/000XX*0003*003. Eksempel på andet udvidelse af fjerde typegodkendelse, svarende til gennemførelsesdato E (trin II, mellemste effektområde) for samme udstyrsspecifikation, meddelt af Tyskland:e 1*01/...EA*00/000XX*0004*02BILAG VIII FORTEGNELSE OVER TYPEGODKENDELSER AF MOTORER/MOTORFAMILIER >START GRAFIK>Myndighedens stempel Fortegnelse nr.: .For perioden: . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . til .Følgende oplysninger skal gives for hver godkendelse, der er meddelt, nægtet eller inddraget i ovenstående tidsrum:Fabrikant: .Godkendelse nr.: .Begrundelse for udvidelse (i påkommende tilfælde): .Fabrikat: .Type motor / motorfamilie (1): .Udstedelsesdato: .Første udstedelsesdato (ved udvidelser): .(1) Det ikke gældende overstreges.>SLUT GRAFIK>BILAG IX FORTEGNELSE OVER PRODUCEREDE MOTORER >START GRAFIK>Myndighedens stempel Fortegnelse nr.: .For perioden: . . . . . . . . . . . . . . til .Der skal gives følgende oplysninger med hensyn til numre, typer, familier og typegodkendelsesnumre på motorer produceret i ovennævnte tidsrum i henhold til kravene i nærværende direktiv:Fabrikant: .Mærke: .Godkendelsesnummer: .Navn på motorfamilie (1): .Motortype:1: . . . . .2: . . . . .n: . . . . .. . . 001. . . 001. . . 001. . . 002. . . 002. . . 002.......... . . . . m. . . . . p. . . . . qUdstedelsesdato: .Første udstedelsesdato (ved udvidelser): .(1) Det ikke gældende udelades; eksemplet omhandler en motorfamilie bestående af »n« forskellige motortyper, der ved produktionen er tildelt motornummer:. . . 001 til . . . . . m af type 1. . . 001 til . . . . . p af type 2. . . 001 til . . . . . q af type n.>SLUT GRAFIK>BILAG X DATABLAD FOR TYPEGODKENDTE MOTORER >START GRAFIK>Myndighedens stempelBeskrivelse af motorenEmissioner (g/kWh)Nr.AttesteringsdatoFabrikantType/ familieKølemedium (1)CylinderantalSlagvolumen(cm3)Effekt(kW)Mærkehastighed(min-1)Forbrænding (2)Efterbehandling (3)PTNOxCOHC(1) Væske eller luft.(2) Forkortes:DI = Direkte indsprøjtning, PC = For-/turbulenskammer, NA = Naturlig indsugning, TC = Turboladet, TCA = Turboladet med efterkøling.Eksempler:DI NA, DI TC, DI TCA, PC NA, PC TC, PC TCA.(3) Forkortes:CAT = Katalysator, TP = Partikelfilter, EGR = Udstødningsrecirkulation.>SLUT GRAFIK>Erklæring fra Kommissionen ad artikel 15 Kommissionen bekræfter, at den i overensstemmelse med såvel ånden som bogstavet i modus vivendi vedrørende udvalgsproceduren vil holde Europa-Parlamentet fuldt underrettet om de bestemmelser, som den påtænker at vedtage til gennemførelse af dette direktiv.