Avis juridique important

|

31982L0057

Kommissionens direktiv 82/57/EØF af 17. december 1981 om fastsættelse af visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets direktiv 79/695/EØF om harmonisering af fremgangsmåderne ved varers overgang til fri omsætning

EF-Tidende nr. L 028 af 05/02/1982 s. 0038 - 0046 den spanske specialudgave: Kapitel 02 bind 9 s. 0052  den portugisiske specialudgave: Kapitel 02 bind 9 s. 0052

*****  KOMMISSIONENS  DIREKTIV  af 17. december 1981  om fastsaettelse af visse gennemfoerelsesbestemmelser til Raadets direktiv 79/695/EOEF om harmonisering af fremgangsmaaderne ved varers overgang til fri omsaetning  (82/57/EOEF)  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE  FAELLESSKABER HAR -  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab,  under henvisning til Raadets direktiv 79/695/EOEF af 24. juli 1979 om harmonisering af fremgangsmaaderne ved varers overgang til fri omsaetning (1), saerlig artikel 26, stk. 1, og  ud fra foelgende betragtninger:  med henblik paa noejagtigt at fastlaegge de forpligtelser, der gaelder for en person, som udfaerdiger angivelsen om overgang til fri omsaetning i henhold til artikel 3 i direktiv 79/695/EOEF, boer det bestemmes naermere, hvilke oplysninger denne angivelse skal indeholde , og hvilke dokumenter, der skal vedlaegges den;  anfoerelsen af disse oplysninger og fremlaeggelsen af disse dokumenter udgoer ifoelge bestemmelserne i naevnte direktivs artikel 6, stk. 1, betingelserne for, at angivelsen kan antages; i stk. 2 i naevnte artikel fastsaettes det dog, at toldmyndigheden paa klarererens anmodning, naar der foreligger grunde, som toldmyndigheden anser for rimelige, kan afvige fra dette krav og paa visse betingelser antage en ufuldstaendig angivelse; det boer derfor fastlaegges, hvilke oplysninger og dokumenter der under alle omstaendigheder er noedvendige for angivelsens antagelse, og der boer fastsaettes frister for angivelsens fuldstaendiggoerelse;  undladelse af at foretage efterfoelgende meddelelse af en oplysning eller fremlaeggelse af et dokument, som manglede paa tidspunktet for angivelsens antagelse, kan have indflydelse paa stoerrelsen af det importafgiftsbeloeb, der skal opkraeves for de varer, som angivelsen vedroerer; der boer derfor fastsaettes praecise regler, der sikrer den korrekte anvendelse af faellesskabsbestemmelserne og i givet fald betalingen af de pligtige afgifter for den paagaeldende vare;  med henblik paa bedst muligt at sikre den korrekte anvendelse af importafgifterne boer der fastlaegges praktiske og ensartede regler for den paagaeldende forudgaaende undersoegelse af varerne og udtagelse af proever; det samme gaelder for myndighedernes undersoegelse af varerne og udtagelse af proever efter angivelsens antagelse; i sidstnaevnte tilfaelde boer der bl.a. fastsaettes passende foranstaltninger for det tilfaelde, at klarereren naegter at bistaa ved undersoegelsen og proeveudtagelsen, saafremt toldmyndigheden har anmodet ham herom med henblik paa at afslutte sagen;  der boer vedtages foranstaltninger, som skal traeffes af myndighederne, naar det drejer sig om varer, som ikke kan frigives af en af de grunde, der omhandles i artikel 15, stk. 1, litra b) eller c) i direktiv 79/695/EOEF;  bestemmelserne i dette direktiv indskraenker ikke anvendelsen af Raadets forordning (EOEF) nr. 1736/75 af 24. juni 1975 om statistik over Faellesskabets udenrigshandel og over samhandelen mellem dets medlemsstater (1);  de i dette direktiv fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra Udvalget for almindelige Toldbestemmelser -  UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:  Artikel 1  1. I dette direktiv fastsaettes visse gennemfoerelsesbestemmelser til artikel 3, 4 og 6, artikel 9, stk. 1, 4 og 5, artikel 10, stk. 1, artikel 13 og 14, og artikel 15, stk. 1, i direktiv 79/695/EOEF, herefter benaevnt »grunddirektivet«.  AFSNIT I  ANGIVELSE OM OVERGANG TIL FRI OMSAETNING  A. Oplysninger i angivelsen  Artikel 2  1. De oplysninger, der omhandles i grunddirektivets artikel 3, stk. 1, og som skal indeholdes i angivelsen, er foelgende:  a) klarererens navn og adresse og, hvis han handler paa en andens vegne, det retlige grundlag herfor, saafremt denne angivelse er noedvendig med henblik paa at bestemme, hvem der er forpligtet til at betale eventuel toldskyld;  b) varemodtagerens navn og adresse, naar klarerer og varemodtager ikke er samme person;  c) for varer, der er angivet til fri omsaetning paa et toldsted, efter at der er indgivet en summarisk angivelse som omhandlet i artikel 3 i Raadets direktiv 68/312/EOEF af 30. juli 1968 om harmonisering af lovgivning om 1. toldbehandling af varer, der indfoeres i Faellesskabets toldomraade, og 2. den midlertidige opbevaring af disse varer (2): en henvisning til denne summariske angivelse, medmindre toldmyndigheden selv paatager sig at anfoere denne oplysning;  d) for varer, for hvilke den i litra c) omhandlede summariske angivelse ikke er indgivet, og som angives til fri omsaetning  - uden forud at have vaeret henfoert under nogen anden toldprocedure:  de fornoedne oplysninger til identifikation af det transportmiddel, hvormed de er blevet transporteret til toldstedet  - efter tidligere at have vaeret henfoert under en anden toldprocedure:  en henvisning til denne procedure;  e) antal, art, maerker og numre paa kolliene indeholdende de angivne varer eller, hvis det drejer sig om uemballerede varer, antallet af de i angivelsen anfoerte varer eller paategningen »styrtgods« samt de for identifikationen af disse uemballerede varer noedvendige oplysninger;  f) det sted, hvor de angivne varer befinder sig, saafremt toldmyndigheden finder dette noedvendigt;  g) varernes position eller underposition ifoelge nomenklaturen i den faelles toldtarif samt en varebeskrivelse af de paagaeldende varer ifoelge denne nomenklatur eller en beskrivelse, der er tilstraekkelig noejagtig til, at toldmyndigheden straks og utvetydigt kan fastslaa, at varerne henhoerer under den angivne position eller underposition;  h) for vaerditoldpligtige varer: toldvaerdien ansat i overensstemmelse med gaeldende faellesskabsbestemmelser, samt i givet fald de oplysninger om maengden, som er noedvendige for at bestemme denne vaerdi;  i) for varer med specifikke toldsatser: maengden og andre oplysninger, som maatte vaere noedvendige for at kunne paalaegge den specifikke told;  j) vor vaerditoldpligtige varer med minimums eller maksimumssats paa basis af specifikke oplysninger : alle de i litra h) og i) anfoerte angivelser;  k) varernes afsendelsesland efter artikel 10 i forordning (EOEF) nr. 1736/75 og oprindelsesland efter Raadets forordning (EOEF) nr 802/68 af 27. juni 1968 om den faelles definition af begrebet varers oprindelse (3) eller for varer, for hvilke der anmodes om praeferencer paa grund af deres oprindelsesstatus, efter faellesskabsbestemmelserne eller aftalerne vedroerende de paagaeldende praeferencer;  l) nummer, efterfulgt af det eller de bogstaver, som betegner udstedelseslandet, samt udstedelsesdatoen for den importlicens eller forudfastsaettelsesattest, der er fremlagt i henhold til bestemmelserne vedroerende den faelles landbrugspolitik;  m) enhver anden oplysning, der maatte vaere noedvendig for anvendelsen af de bestemmelser, der gaelder for de i angivelsen anfoerte varers overgang til fri omsaetning.  2. Udover de i stk. 1 omhandlede oplysninger kan medlemsstaterne kraeve, at foelgende oplysninger anfoeres i angivelsen:  a) afsenderens navn og adresse,  b) importafgiftssatsen for den angivne vare,  c) til orientering det af klarereren beregnede importafgiftsbeloeb.  3. Saafremt en medlemsstat ikke anvender bestemmelserne i grunddirektivets artikel 17, litra b), og saafremt de paagaeldende varer kan indfoeres med fortoldning efter enhedstoldsats eller med fritagelse for importafgifter, kan de i stk. 1, litra g) omhandlede oplysninger anfoeres i forenklet form.  For varer, som kan indfoeres med fritagelse for importafgifter, kraeves de i stk. 1, litra h), i), j) og k), omhandlede oplysninger ikke medmindre toldmyndigheden finder dem noedvendige af hensyn til anvendelsen af de bestemmelser, der gaelder for de paagaeldende varers overgang til fri omsaetning.  B. Dokumenter, som skal vedlaegges angivelsen  Artikel 3  1. De i grunddirektivets artikel 3, stk. 2, omhandlede dokumenter, der skal fremlaegges til stoette for angivelsen omfatter:  a) den faktura, der har dannet grundlag for angivelsen af varernes toldvaerdi, saaledes som den skal fremlaegges i henhold til Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1496/80 af 11. juni 1980 om angivelse af oplysninger vedroerende toldvaerdi og om dokumenter, der skal fremlaegges (1);  b) naar angivelse af oplysninger vedroerende de angivne varers toldvaerdi kraeves i medfoer af forordning (EOEF) nr. 1496/80: en saadan angivelse udarbejdet efter forskrifterne i naevnte forordning;  c) de dokumenter, som kraeves i forbindelse med praeferenceordninger eller enhver anden foranstaltning, hvorved der afviges fra de almindelige regler, der finder anvendelse paa de angivne varer;  d) ethvert andet dokument, der maatte vaere noedvendigt for anvendelsen af de bestemmelser, der gaelder for de angivne varers overgang til fri omsaetning.  2. Toldmyndigheden kan, hvis den finder det noedvendigt, kraeve, at der samtidig med indgivelsen af angivelsen fremlaegges transportdokumenter eller i givet fald dokumenter vedroerende den tidligere toldprocedure.  Toldmyndigheden kan ogsaa, naar samme vare frembydes i flere kolli, kraeve, at der fremlaegges en fortegnelse over indholdet i hvert kolli eller et tilsvarende dokument.  3. Saafremt en medlemsstat ikke anvender bestemmelserne i grunddirektivets artikel 17, litra b), og saafremt de paagaeldende varer kan indfoeres med fortoldning efter enhedstoldsats eller med fritagelse for importafgifter, kan det undlades at kraeve de i stk. 1, litra b) og c), omhandlede dokumenter fremlagt.  Saafremt det drejer sig om varer, som kan indfoeres med fritagelse for importafgifter, kan det ligeledes undlades at kraeve de i stk. 1, litra a), omhandlede dokumenter fremlagt, medmindre toldmyndigheden finder dem noedvendige af hensyn til anvendelsen af de bestemmelser, der gaelder for disse varers overgang til omsaetning.  4. De dokumenter, der skal fremlaegges som stoette for angivelsen, skal opbevares af toldmyndigheden, medmindre der er truffet andre bestemmelser herom, eller klarereren kan anvende dem i forbindelse med andre transaktioner. Er det sidste tilfaeldet, traeffer toldmyndigheden de fornoedne foranstaltninger for at sikre, at de paagaeldende dokumenter senere kun anvendes for de maengder eller vaerdi, som de stadig er gyldige for.  C. Undersoegelse af varerne og udtagelse proever inden indgivelsen af angivelsen  Artikel 4  1. Den undersoegelse af varerne og udtagelse af proever, der omhandles i grunddirektivets artikel 4, kan kun finde sted efter tilladelse fra toldmyndigheden. Denne tilladelse gives efter anmodning fra den paagaeldende.  2. Der gives tilladelse til undersoegelse af varerne efter den paagaeldendes mundtlige anmodning, medmindre toldmyndigheden paa grund af de foreligge omstaendigheder finder indgivelse af en skriftlig anmodning paakraevet.  Der kan kun gives tilladelse til udtagelse af proever efter den paagaeldendes skriftlige anmodning.  3. De i stk. 2 omhandlede skriftlige anmodninger skal underskrives af den paagaeldende og indgives til vedkommende toldsted. De skal indeholde foelgende angivelser:  - ansoegerens navn og adresse,  - det sted, hvor varen befinder sig,  - den summariske toldangivelses nummer, medmindre toldmyndigheden selv paatager sig at anfoere denne oplysning, eller henvisning til den forudgaaende toldprocedure eller de oplysninger, der er noevendige for at identificere det transportmiddel, hvori varen befinder sig,  - enhver anden oplysning, der er noedvendig for varernes identifikation.  Toldmyndigheden anfoerer sin tilladelse paa den anmodning, der er forelagt af den paagaeldende. Vedroerer anmodningen udtagelse af proever, anfoerer toldmyndigheden hvor meget af varen, der skal udtages som proeve.  4. Den forudgaaende undersoegelse af varerne og udtagelsen af proever sker under toldmyndighedens tilsyn og paa de betingelser, som denne fastsaetter under hensyntagen til forholdene i det paagaeldende tilfaelde.  Udpakning, vejning, genindpakning og anden haandtering af varerne sker for den paagaeldendes regning og risiko. Denne afholdes ligeledes eventuelle analyseomkostninger.  5. Bliver de udtagne proever ikke senere omfattet af en angivelse om overgang til fri omsaetning af de varer, som proeverne er udtaget af, beregnet eventuel importafgift paa proeverne paa grundlag af oplysningerne i den i stk. 2 omhandlede skriftlige anmodning og efter den sats, der gjaldt paa den dato, hvor denne anmodning blev antaget.  D. Ufuldstaendige angivelser  Artikel 5  De angivelser, som toldmyndigheden i henhold til grunddirektivets artikel 6, stk. 2, kan antage uden at de indeholder visse af de i artikel 2 naevnte oplysninger, skal i det mindste indeholde de oplysninger, der er naevnt i artikel 2, stk. 1, litra a), c), d) og e), samt:  - en beskrivelse af varerne, der er tilstraekkelig noejagtig til at toldmyndigheden straks og utvetydigt kan fastslaa hvilken position eller underposition, varerne henhoerer under;  - deres toldvaerdi, hvis der er tale om vaerditoldpligtige varer, eller, naar det viser sig at klarereren ikke er i stand til at angive denne vaerdi, en foreloebig vaerdiangivelse, som toldmyndigheden finder at kunne godtage, saerlig under hensyn til oplysninger, som klarereren raader over;  - enhver anden oplysning, som toldmyndigheden maatte finde noedvendig for at kunne identificere varerne og for anvendelsen af bestemmelserne vedroerende varernes overgang til fri omsaetning, samt for fastlaeggelsen af den sikkerhedsstillelse, der kan kraeves forud for varernes frigivelse.  Artikel 6  1. De angivelser, som toldmyndigheden i henhold til grunddirektivets artikel 6, stk. 2, kan antage, uden at de er vedlagt visse af de i artikel 3 anfoerte dokumenter, skal i det mindste vaere ledsaget af de dokumenter, der skal foreligge, for at de paagaeldende varer kan overgaa til fri omsaetning.  2. Uanset stk. 1 kan en angivelse, der ikke er ledsaget af et af de dokumenter, der skal foreligge, for at varerne kan overgaa til fri omsaetning, antages, saafremt det til toldmyndighedens tilfredshed er godtgjort:  a) at det paagaeldende dokument eksisterer og er gyldigt;  b) at dette dokument ikke har kunnet vedlaegges angivelsen som foelge af omstaendigheder, klarereren ikke er herre over;  c) at enhver forsinkelse i antagelsen af angivelsen vil forhindre varernes overgang til fri omsaetning eller medfoere, at de paalaegges en hoejere importafgift.  Oplysninger vedroerende manglende dokumenter skal under alle omstaendigheder anfoeres paa angivelsen. Artikel 7  1. Uden at dette indskraenker anvendelsen af faellesskabsbestemmelserne vedroerende toldvaerdi kan den frist, som toldmyndigheden indroemmer klarereren til at meddele oplysninger eller fremlaegge dokumenter, som mangler ved antagelsen af angivelsen, ikke overskride en maaned regnet fra datoen for antagelsen af angivelsen.  Drejer det sig om fremlaeggelse af et dokument, som kraeves forelagt, for at der kan anvendes nedsat told eller nultold, og har toldmyndigheden begrundet formodning om, at de varer, der omfattes af den ufuldstaendige angivelse, rent faktisk kan indfoeres til nedsat told eller nultold, kan der dog efter klarererens anmodning indroemmes en yderligere frist for fremlaeggelsen af dette dokument. Denne yderligere frist kan ikke overstige tre maaneder.  2. Saafremt en nedsat sats eller nulsats kun gaelder for de varer, som er bragt i fri omsaetning, inden for visse toldkontingenter eller toldlofter, kan afskrivningen paa de godkendte maengder foerst ske, naar der sker faktisk fremlaeggelse af det dokument, som anvendelsen af denne nedsatte sats eller nulsats er betinget af; fremlaeggelsen af dokumentet skal under alle omstaendigheder ske:  - inden den dato, hvor en faellesskabsforanstaltning om genindfoerelse af de normale importafgifter traeder i kraft saafremt der er tale om et toldloft;  - inden de fastsatte begraensninger er naaet, saafremt der er tale om et toldkontingent.  3. Med forbehold af bestemmelserne i stk. 1 og 2 kan det dokument, hvis fremlaeggelse er en betingelse for anvendelsen af den nedsatte sats eller nulsats for importafgifterne, fremlaegges efter udloebet af den periode, som den nedsatte sats eller nulsatsen for importafgifterne var fastsat for, saafremt angivelsen vedroerende de paagaeldende varer er blevet antaget inden denne dato.  Artikel 8  1. Toldmyndighedens antagelse af en ufuldstaendig angivelse kan ikke medfoere, at frigivelsen af de varer, som angivelsen vedroerer, forhindres eller forsinkes, saafremt der ikke er andre forhold til hinder for frigivelsen. Frigivelsen sker paa de i stk. 2 til 5 anfoerte betingelser, jf. dog artikel 20.  2. Saafremt den senere meddelelse af en oplysning i angivelsen eller senere fremlaeggelse af et dokument, der manglede ved antagelsen af angivelsen, ikke kan faa nogen indflydelse paa det importafgiftsbeloeb, der skal paalaegges de varer, som denne angivelse vedroerer, bogfoerer toldmyndigheden straks dette afgiftsbeloeb beregnet paa saedvanlig maade.  3. Saafremt angivelsen i medfoer af artikel 5 indeholder oplysning om en foreloebig vaerdiangivelse:  - bogfoerer toldmyndigheden straks importafgiftsbeloebet beregnet efter denne foreloebig vaerdiangivelse  - kan toldmyndigheden i givet fald kraeve at der stilles en sikkerhed, som er tilstraekkelig stor til at daekke forskellen mellem dette beloeb og det beloeb, der endeligt vil kunne opkraeves for varerne.  4. Saafremt den senere meddelelse af en oplysning i angivelsen eller senere fremlaeggelse af et dokument, der manglede ved antagelsen af angivelsen, i andre end de i stk. 3 omhandlede tilfaelde kan faa indflydelse paa det importafgiftsbeloeb, der skal paalaegges de varer, som denne angivelse vedroerer, og  a) den senere meddelelse af oplysningen eller fremlaeggelse af det manglende dokument kan medfoere anvendelse af en importafgift med nedsat sats:  - bogfoerer toldmyndigheden straks importafgiftsbeloebet beregnet efter denne nedsatte sats;  - kraever toldmyndigheden, at der stilles sikkerhed for forskellen mellem dette beloeb og det beloeb, der fremkommer ved beregningen efter den normale sats af importafgiften paa de paagaeldende varer;  b) den senere meddelelse af oplysningen eller fremlaeggelse af det manglende dokument kan medfoere indroemmelse af fuldstaendig fritagelse for importafgift, kraever toldmyndigheden, at der stilles sikkerhed med henblik paa eventuel opkraevning af importafgiftsbeloebet beregnet efter den normale sats.  5. Uden at det foregriber de aendringer, der senere vil kunne forekomme, saerlig i forbindelse med den endelige fastsaettelse af toldvaerdien, kan medlemsstaterne bestemme, at klarereren i stedet for at stille den i stk. 3, andet led, og stk. 4, litra a) andet led, og litra b) naevnte sikkerhed kan anmode om oejeblikkelig bogfoering af det importafgiftsbeloeb, der endelig vil kunne opkraeves for varerne. Artikel 9  Har klarereren ved udloebet af den i artikel 7 naevnte frist ikke tilvejebragt de noedvendige oplysninger til den endelige bestemmelse af varernes vaerdi eller ikke meddelt den manglende oplysning eller fremlagt det manglende dokument, bogfoerer toldmyndigheden straks som importafgift paa de paagaeldende varer det beloeb, der er stillet som sikkerhed i henhold til artikel 8, stk. 3, andet led, eller stk. 4, litra a), andet led, og litra b).  AFSNIT II  UNDERSOEGELSE AF ANGIVELSEN OM VARERS OVERGANG TIL FRI OMSAETNING  A. Undersoegelse af dokumenterne  Artikel 10  Uden at det foregriber den undersoegelse, toldmyndigheden foretager foer antagelsen af angivelsen for at fastslaa, om der er noget til hinder for en saadan antagelse, undersoeger den i det omfang, den finder det noedvendigt, angivelsen og de dokumenter, der ledsager denne, bl.a. for at sikre sig, at oplysningerne i dokumenterne svarer til oplysningerne i angivelsen.  B. Undersoegelse af varerne  Artikel 11  Beslutter toldmyndigheden kun at undersoege en del af de angivne varer, meddeler den klarereren eller dennes repraesentant, hvilke varer den vil undersoege, uden at den paagaeldende kan modsaette sig toldmyndighedens valg.  Resultaterne af den delvise undersoegelse anvendes paa alle de varer, der er anfoert i angivelsen. Klarereren kan dog anmode om en supplerende undersoegelse af varerne, saafremt han mener, at resultatet af den delvise undersoegelse ikke kan anvendes paa resten af de angivne varer.  Artikel 12  1. Beslutter toldmyndigheden at undersoege varerne, giver den klarereren eller dennes repraesentant meddelelse herom.  2. Klarereren eller den person, som han har udpeget til at bistaa ved undersoegelsen af varerne, yder toldmyndigheden den fornoedne bistand, saaledes at dens arbejde lettes. Finder toldmyndigheden ikke den ydede bistand tilfredsstillende, kan den kraeve, at klarereren udpeger en person, som kan yde toldmyndigheden den kraevede bistand.  3. Naegter klarereren at bistaa ved undersoegelsen af varerne eller at udpege en person, som kan yde toldmyndigheden den bistand, den finder fornoeden, fastsaetter toldmyndigheden en frist, inden for hvilken klarereren skal opfylde sin pligt til at medvirke, medmindre den finder, at den kan give afkald paa denne undersoegelse.  Har klarereren ikke efterkommet toldmyndighedens paabud inden udloebet af den fastsatte frist, foretager sidstnaevnte af egen drift med henblik paa anvendelse af grunddirektivets artikel 15, stk. 1, litra a), undersoegelsen af varerne for klarererens regning og risiko, om noedvendigt bistaaet af en sagkyndig eller enhver anden person udpeget efter gaeldende bestemmelser.  Resultaterne af den undersoegelse, som toldmyndigheden har gennemfoert paa de i foregaaende afsnit omhandlede betingelser, har samme retsvirkning, som hvis undersoegelsen var blevet gennemfoert i klarererens naervaerelse.  4. Medlemsstaterne kan bestemme, at toldmyndigheden i stedet for de i stk. 3 omhandlede foranstaltninger kan anse angivelsen for at vaere uden virkning saafremt det er utvivlsomt at klarererens naegtelse af at bistaa ved undersoegelsen af varerne eller at udpege en person, som kan yde den fornoedne bistand, ikke har til formaal eller til foelge at hindre konstateringen af en overtraedelse af bestemmelserne om overgang til fri omsaetning af de paagaeldende varer eller at undgaa, at grunddirektivets artikel 8, stk. 2, eller artikel 11, stk. 2, andet afsnit, finder anvendelse.  C. Udtagelse af proever  Artikel 13  1. Beslutter toldmyndigheden at udtage proever, giver den klarereren eller dennes repraesentant meddelelse herom.  Saafremt toldmyndigheden finder det hensigtsmaessigt, kan den kraeve, at klarereren bistaar ved proeveudtagelsen eller lader sig repraesentere ved denne paa en saadan maade, at toldmyndigheden ydes den noedvendige bistand herved.  2. Toldmyndigheden udtager selv proeverne. Den kan dog anmode om, at klarereren eller en af denne udpeget person udtager proeverne under toldmyndighedens tilsyn.  Proeverne udtages efter de metoder, der er foreskrevet herfor i gaeldende bestemmelser.  3. Der maa ikke udtages stoerre maengder end noedvendigt af hensyn til analysen eller den indgaaende undersoegelse, herunder eventuel kontrolanalyse. Artikel 14  1. Klarereren eller den person, han udpeger til at bistaa ved proeveudtagelsen, skal yde toldmyndigheden enhver bistand, der er noedvendig for at lette udtagelsen.  2. Saafremt klarereren afholder sig fra at bistaa ved proeveudtagelsen eller ikke lader sig repraesentere, eller saafremt han ikke yder toldmyndigheden den fornoedne bistand med henblik paa at lette proeveudtagelsen, finder artikel 12, stk. 3 og 4, anvendelse.  Artikel 15  Naar toldmyndigheden har udtaget proever med henblik paa analyse eller indgaaende undersoegelse, frigiver den de paagaeldende varer uden at afvente resultaterne af analysen eller den indgaaende undersoegelsen, saafremt der ikke er andre omstaendigheder til hinder for frigivelsen.  I saa fald finder artikel 20 anvendelse.  Artikel 16  Ved bestemmelsen af stoerrelsen af det importafgiftsbeloeb, der paahviler de angivne varer, kan de varer, der er udtaget som proever af toldmyndigheden, ikke fradrages i den angivne maengde.  Artikel 17  Medmindre de udtagne proever oedelaegges ved analysen eller den indgaaende undersoegelse, tilbageleveres de til klareren hvis han anmoder herom og for hans regning, saa snart der ikke laengere er nogen grund til, at toldmyndigheden opbevarer dem, navnlig saa snart klarereren ikke mere har nogen mulighed for at anfaegte den afgoerelse, som toldmyndigheden har truffet paa grundlag af resultaterne af denne analyse eller indgaaende undersoegelse.  Proever, som klarereren ikke har anmodet om at faa tilbageleveret, kan enten tilintetgoeres eller opbevares af toldmyndigheden som proever, der kan lette senere undersoegelser. I saerlige tilfaelde kan toldmyndigheden dog kraeve, at den paagaeldende tager de tiloversblevne proever tilbage.  D. Toldmyndighedens paategning  Artikel 18  1. Naar toldmyndigheden kontrollerer angivelsen og de vedlagte dokumenter eller undersoeger varerne, anfoerer den i det mindste paa det eksemplar af angivelsen, der er bestemt til toldmyndigheden, eller paa et dokument, der vedlaegges dette, hvad er kontrolleret eller undersoegt samt de opnaaede resultater. I tilfaelde af delvis undersoegelse af varerne anfoeres ligeledes henvisning til det undersoegte vareparti.  I givet fald anfoerer toldmyndigheden ogsaa i angivelsen, at klarereren eller dennes repraesentant ikke var til stede.  2. Saafremt resultatet af kontrollen af angivelsen af de vedlagte dokumenter eller undersoegelsen af varerne ikke er i overensstemmelse med angivelsen, praeciserer toldmyndigheden, i det mindste paa det eksemplar af angivelsen, der er bestemt til toldmyndigheden eller paa det dokument, der er vedlagt angivelsen, jf. stk. 1, paa hvilket grundlag de paagaeldende varer skal toldansaettes, samt grundlaget for anvendelsen af de oevrige bestemmelser om varernes overgang til fri omsaetning.  3. Toldmyndighedens paategning skal vaere dateret og indeholde de oplysninger, der er noedvendige for at identificere den tjenestemand, der har foretaget paategningen.  4. Medlemsstaterne kan bestemme, at toldmyndigheden ikke skal foretage nogen paategning, paa angivelsen eller paa det dokument, der er vedlagt angivelsen, jf. stk. 1, saafremt toldmyndigheden ikke har foretaget nogen kontrol af angivelsen eller undersoegelsen af varerne.  AFSNIT III  DET VIDERE HAENDELSESFORLOEB FOR VARER, DER ER ANGIVET TIL FRI OMSAETNING  A. Frigivelse af varerne til fri omsaetning  Artikel 19  1. Frigivelse af varerne til fri omsaetning sker samtidig for alle de i angivelsen anfoerte varer.  2. Datoen for varernes frigivelse til fri omsaetning anfoeres paa angivelsen.  Artikel 20  1. Selv om toldmyndigheden, saa laenge den venter paa resultatet af de undersoegelser, som den har ivaerksat vedroerende kontrol af oplysningerne i angivelsen eller i de vedlagte dokumenter eller vedroerende undersoegelsen af varerne, ikke mener sig i stand til at bestemme stoerrelsen af det importafgiftsbeloeb, der paahviler varerne, kan den dog frigive varerne, hvis klarereren anmoder herom. Denne frigivelse af varerne medfoerer, at der straks skal ske bogfoering af det importafgiftsbeloeb, der paahviler varerne i henhold til angivelsens oplysninger. Naar toldmyndigheden skoenner, at de undersoegelser, som den har ivaerksaet, vil kunne foere til beregning af et hoejere importafgiftsbeloeb end det, der foelger af oplysningerne i angivelsen, kraever den desuden, at der stilles en sikkerhed, som er tilstraekkelig til at daekke forskellen mellem det beloeb, der er naevnt i foregaaende afsnit og det, som ved den endelige beregning vil kunne paahvile varerne. Medlemsstaterne kan dog fastsaette, at klarereren i stedet for at stille denne sikkerhed kan anmode om oejeblikkelig bogfoering af det importafgiftsbeloeb, der endeligt vil kunne opkraeves for varerne.  2. Naar toldmyndigheden paa grundlag af de undersoegelser, den har ivaerksaet, konstaterer, at importafgiftsbeloebet er forskelligt fra det, som ville foelge af oplysningerne i angivelsen, medfoerer frigivelsen af varerne, at det saaledes konstaterede importafgiftsbeloeb straks skal bogfoeres.  Artikel 21  1. Saafremt varerne ikke kan frigives af en af de i grunddirektivets artikel 15, stk. 1, litra b) eller c), anfoerte grunde, giver toldmyndigheden klarereren en frist til at bringe forholdene for disse varer i orden.  2. Har klarereren i de i grunddirektivets artikel 15, stk. 1, litra b), omhandlede tilfaelde ikke inden udloebet af den i stk. 1 fastsatte frist fremlagt de kraevede dokumenter, anses den paagaeldende angivelse for at vaere uden virkning.  3. Har klarereren i de i grunddirektivets artikel 15, stk. 1, litra c), omhandlede tilfaelde, hverken betalt eller stillet sikkerhed for det skyldige afgiftsbeloeb, inden udloebet af den i stk. 1, omhandlede frist, kan toldmyndigheden uden at mulighederne for en eventuel anvendelse af artikel 8, stk. 2, eller artikel 14 i det paagaeldende direktiv begraenses heraf, traeffe indledende foranstaltninger med henblik paa at saelge varerne. I saa fald saelges disse, medmindre forholdene i mellemtiden er blevet bragt i orden, eventuelt efter betalingsopfordring ved staevningsmand, hvis lovgivningen i den medlemsstat hvorunder toldmyndigheden henhoerer, hjemler dette. Toldmyndigheden underretter klarereren herom.  Toldmyndigheden kan for klarererens regning og risiko overfoere de paagaeldende varer til et saerligt sted, som er under toldmyndighedens tilsyn.  B. Overgivelse af varerne  Artikel 22  Ved anvendelse af grunddirektivets artikel 14, stk. 1, foerste led, skal anmodning om overgivelse af varerne til statskassen ske skriftligt og vaere underskrevet af klarereren. Denne anmodning kan fremsaettes paa selve angivelsen.  Saafremt de ansvarlige myndigheder giver klarereren tilladelse til at overgive varerne til statskassen, skal denne tilladelse anfoeres paa angivelsen.  Den af de ansvarlige myndigheder givne tilladelse indebaerer, at angivelsen ikke faar virkning.  C. Tilintetgoerelse af varerne  Artikel 23  Ved anvendelse af grunddirektivets artikel 14, stk. 1, andet led, skal anmodning om tilintetgoerelse af varerne ske skriftligt og underskrives af klarereren. Denne anmodning kan fremsaettes paa selve angivelsen.  Saafremt de ansvarlige myndigheder indvilliger i, at varerne tilintetgoeres, skal dette anfoeres paa angivelsen eller ethvert andet vedlagt dokument.  De toldmyndigheder, der overvaerer varens tilintetgoerelse, anbringer en paategning herom paa angivelsen eller paa ethvert andet vedlagt dokument. De anfoerer i givet fald arten og maengden af det affald eller skrot, som fremkommer ved tilintetgoerelsen, paa angivelsen med henblik paa, at dette affald eller skrot kan overgaa til fri omsaetning paa grundlag af beregning af importafgifter efter dets beskaffenhed.  AFSNIT IV  AFSLUTTENDE BESTEMMELSER  Artikel 24  Forudsat at bestemmelserne i de foregaaende afsnit overholdes, er dette direktivs bestemmelser ikke til hinder for, at der anvendes angivelsesblanketter, som omfatter flere varer.  Oplysningerne for hver vare anses i saa fald for at udgoere en saerskilt angivelse.  Artikel 25  Naar der i henhold til artikel 8, 15 og 20 straks skal ske bogfoering af importafgifterne, sker bogfoeringen uden at dette foregriber anvendelsen af de bestemmelser, der er fastsat til gennemfoerelsen af Raadets direktiv 78/453/EOEF om harmonisering af de administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om henstand med betaling af import- og eksportafgifter (1).  Artikel 26  Medlemsstaterne traeffer de fornoedne foranstaltninger for at efterkomme dette direktiv senest den 1. juli 1982. De underretter straks Kommissionen herom.  Kommissionen meddeler de oevrige medlemsstater disse oplysninger.  Artikel 27  Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.  Udfaerdiget i Bruxelles, den 17. december 1981.  Paa Kommissionens vegne  Karl-Heinz NARJES  Medlem af Kommissionen  (1) EFT nr. L 205 af 13. 8. 1979, s. 19.  (1) EFT nr. L 183 af 14. 7. 1975, s. 3.  (2) EFT nr. L 194 af 6. 8. 1968, s. 13.  (3) EFT nr. L 148 af 28. 6. 1968, s. 1.  (1) EFT nr. L 154 af 21. 6. 1980, s. 16.  (1) EFT nr. L 146 af 2. 6. 1978, s. 19.


title: Kommissionens direktiv 2004/96/EF af 27. september 2004 om ændring af Rådets direktiv 76/769/EØF for så vidt angår begrænsning af markedsføring og anvendelse af nikkel i piercing-stikkere for at tilpasse dets bilag I til den tekniske udvikling(EØS-relevant tekst)

text:
               28.9.2004

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 301/51

      KOMMISSIONENS DIREKTIV 2004/96/EF
   af 27. september 2004
   om ændring af Rådets direktiv 76/769/EØF for så vidt angår begrænsning af markedsføring og anvendelse af nikkel i piercing-stikkere for at tilpasse dets bilag I til den tekniske udvikling
   (EØS-relevant tekst)
   KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
   under henvisning til Rådets direktiv 76/769/EØF af 27. juli 1976 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om begrænsning af markedsføring og anvendelse af visse farlige stoffer og præparater (1), særlig artikel 2a, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               I henhold til direktiv 76/769/EØF, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådet direktiv 94/27/EF (2), må nikkel og forbindelser heraf ikke anvendes i visse piercing-stikkere og visse andre produkter, medmindre de opfylder kravene i direktiv 76/769/EØF.

               (2)

               Risikoen for menneskers sensibilisering over for nikkel som følge af anvendelse af piercing-stikkere er for nylig blevet vurderet i en målrettet risikovurdering. I risikovurderingen konkluderes det, at en migrationsgrænse for piercing-stikkere ville være mere hensigtsmæssig end en indholdsgrænse.

               (3)

               Den nye nikkelafgivelseshastighed (migrationsgrænse) bør justeres med den multiplikationsfaktor, der er fastlagt i EN 1811, for at kompensere for variationer mellem laboratorier og måleunøjagtigheder. Den Europæiske Standardiseringsorganisation (CEN) opfordres til at revidere EN 1811, især for så vidt angår justeringsfaktoren, og udarbejde en revideret standard uden justeringsfaktor eller eventuelt med en mindre justeringsfaktor.

               (4)

               Risikovurderingen har været forelagt Den Videnskabelige Komité for Toksicitet, Økotoksicitet og Miljø (SCTEE) til ekspertgennemgang, og SCTEE har bekræftet, at en grænse for nikkelmigration vil kunne indebære ringere risiko for sensibilisering end en grænse for nikkelindholdet.

               (5)

               De i dette direktiv fastlagte bestemmelser tager hensyn til det nuværende stade med hensyn til viden, videnskab og teknikker.

               (6)

               Dette direktiv bør ikke berøre Fællesskabets minimumsforskrifter for beskyttelse af arbejdstagerne, som fastlagt navnlig i Rådets direktiv 89/391/EØF af 12. juni 1989 om iværksættelse af foranstaltninger til forbedring af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed under arbejdet (3) og i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/37/EF af 29. april 2004 om beskyttelse af arbejdstagerne mod risici for under arbejdet at være udsat for kræftfremkaldende stoffer eller mutagener (sjette særdirektiv i henhold til artikel 16, stk. 1, i direktiv 89/391/EØF) (4).

               (7)

               Foranstaltningerne i dette direktiv er i overensstemmelse med udtalelse fra Udvalget for Tilpasning til den Tekniske Udvikling af direktiver om fjernelse af tekniske hindringer for handel med farlige stoffer og præparater —

         UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
   Artikel 1
   Bilag I til direktiv 76/769/EØF ændres som angivet i bilaget til nærværende direktiv.
   Artikel 2
   1.   Medlemsstaterne vedtager og offentliggør senest den 1. august 2005 de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette direktiv. De tilsender straks Kommissionen disse bestemmelser med en sammenligningstabel, som viser sammenhængen mellem de pågældende bestemmelser og dette direktiv.
   De anvender disse bestemmelser fra den 1. september 2005.
   Bestemmelserne skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
   2.   Medlemsstaterne tilsender Kommissionen de vigtigste nationale bestemmelser, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.
   Artikel 3
   Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
   Artikel 4
   Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 27. september 2004.

            På Kommissionens vegne

         Olli REHN

            Medlem af Kommissionen

      (1)  EFT L 262 af 27.9.1976, s. 201. Senest ændret ved Kommissionens direktiv 2004/21/EF (EUT L 57 af 25.2.2004, s. 4).

      (2)  EFT L 188 af 22.7.1994, s. 1.

      (3)  EFT L 183 af 29.6.1989, s. 1. Ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1882/2003 (EUT L 284 af 31.10.2003, s. 1).

      (4)  EUT L 158 af 30.4.2004, s. 50.

      BILAG
      I bilag I til direktiv 76/769/EØF foretages følgende ændringer i punkt 28 — »Nikkel« — punkt 1 i anden kolonne:

                     »1)

                     i alle stikkere, som indsættes i hullede ører og andre hullede legemsdele, medmindre nikkelafgivelsen fra sådanne stikkere er mindre end 0,2 μg/cm2/uge (migrationsgrænse)«.


title: Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/41/EU af 7. juli 2010 om anvendelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder i selvstændige erhverv og om ophævelse af Rådets direktiv 86/613/EØF

text:
               15.7.2010

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 180/1

         EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 2010/41/EU
   af 7. juli 2010
   om anvendelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder i selvstændige erhverv og om ophævelse af Rådets direktiv 86/613/EØF
   EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 157, stk. 3,
   under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
   under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
   efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Rådets direktiv 86/613/EØF af 11. december 1986 om anvendelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder i selvstændige erhverv, herunder i landbrugserhverv, samt om beskyttelse af kvinder i selvstændige erhverv i forbindelse med graviditet og barsel (3) sikrer anvendelse i medlemsstaterne af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder i selvstændige erhverv eller medhjælpende mænd og kvinder i sådanne erhverv. For så vidt angår selvstændige erhvervsdrivende og selvstændige erhvervsdrivendes ægtefæller, har direktiv 86/613/EØF ikke været effektivt, og dets anvendelsesområde bør tages op til fornyet overvejelse, eftersom forskelsbehandling på grund af køn og chikane også finder sted på områder uden for lønnet arbejde. Af hensyn til klarheden bør direktiv 86/613/EØF erstattes af dette direktiv.

               (2)

               I sin meddelelse af 1. marts 2006 med en køreplan for ligestilling mellem kvinder og mænd bebudede Kommissionen, at den med henblik på at skabe bedre forvaltning af ligestilling mellem mænd og kvinder ville gennemgå eksisterende EU-ligestillingslovgivning, der ikke er omfattet af omarbejdningen i 2005, med henblik på at ajourføre, modernisere og om nødvendigt omarbejde den. Direktiv 86/613/EØF var ikke omfattet af omarbejdningen.

               (3)

               I konklusionerne af 5. og 6. december 2007 om afbalancerede roller for kvinder og mænd i henseende til job, vækst og social sammenhængskraft opfordrede Rådet Kommissionen til at overveje behovet for om nødvendigt at revidere direktiv 86/613/EØF for at sikre rettigheder i forbindelse med moderskab og faderskab for selvstændige erhvervsdrivende og deres medhjælpende ægtefæller.

               (4)

               Europa-Parlamentet har konsekvent opfordret Kommissionen til at revidere direktiv 86/613/EØF, navnlig for at øge beskyttelsesforanstaltninger i forbindelse med barsel for selvstændige erhvervsdrivende kvinder og forbedre situationen for selvstændige erhvervsdrivendes ægtefæller.

               (5)

               Europa-Parlamentet har allerede givet udtryk for sin holdning på dette område i sin beslutning af 21. februar 1997 om medhjælpende ægtefæller (4).

               (6)

               I sin meddelelse af 2. juli 2008, »Den nye sociale dagsorden: Muligheder, adgang og solidaritet i det 21. århundredes Europa«, har Kommissionen bekræftet behovet for en indsats mod kønsforskellen på iværksætterområdet og for at gøre det lettere at forene privatliv og arbejdsliv.

               (7)

               Der findes allerede en række retsakter om gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder, som omfatter selvstændig erhvervsvirksomhed, navnlig Rådets direktiv 79/7/EØF af 19. december 1978 om gradvis gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder med hensyn til social sikring (5) og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/54/EF af 5. juli 2006 om gennemførelse af princippet om lige muligheder for og ligebehandling af mænd og kvinder i forbindelse med beskæftigelse og erhverv (6). Nærværende direktiv bør derfor ikke finde anvendelse på områder, som allerede er dækket af andre direktiver.

               (8)

               Dette direktiv berører ikke medlemsstaternes ret til at tilrettelægge deres sociale beskyttelsessystemer. Medlemsstaternes enekompetence med hensyn til at tilrettelægge deres sociale beskyttelsessystemer omfatter bl.a. beslutninger om etablering, finansiering og forvaltning af sådanne systemer og hertil knyttede institutioner samt om substansen i ydelserne og leveringen af disse, niveauet for bidragene samt adgangsbetingelserne.

               (9)

               Dette direktiv bør finde anvendelse på selvstændige erhvervsdrivende og deres ægtefæller eller deres livsledsagere, hvis og i det omfang disse anerkendes i national ret, når disse på vilkår fastsat i den nationale lovgivning sædvanligvis deltager i virksomhedens aktiviteter. For at forbedre situationen for disse selvstændige erhvervsdrivendes ægtefæller og livsledsagere, hvis og i det omfang disse anerkendes i national ret, bør deres arbejde anerkendes.

               (10)

               Dette direktiv bør ikke finde anvendelse på områder, der er dækket af andre direktiver om gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder, herunder særlig Rådets direktiv 2004/113/EF af 13. december 2004 om gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder i forbindelse med adgang til og levering af varer og tjenesteydelser (7). Bl.a. finder artikel 5 i direktiv 2004/113/EF om forsikring og lignende finansielle ydelser fortsat anvendelse.

               (11)

               Med henblik på at forebygge forskelsbehandling på grund af køn bør dette direktiv finde anvendelse på både direkte forskelsbehandling og indirekte forskelsbehandling. Chikane og sexchikane bør betragtes som forskelsbehandling og derfor forbydes.

               (12)

               Dette direktiv bør ikke berøre de rettigheder og pligter, der følger af den ægteskabelige eller familiemæssige stilling, som defineret i national ret.

               (13)

               Princippet om ligebehandling bør dække forbindelserne mellem den selvstændige erhvervsdrivende og tredjemand inden for rammerne af dette direktiv, men ikke forbindelser mellem den selvstændige erhvervsdrivende og hans eller hendes ægtefælle eller livsledsager.

               (14)

               Inden for selvstændig erhvervsvirksomhed betyder anvendelse af princippet om ligebehandling, at der ikke må finde forskelsbehandling sted på grund af køn i forbindelse med oprettelse, indretning eller udvidelse af en virksomhed eller påbegyndelse eller udvidelse af enhver anden form for selvstændig erhvervsvirksomhed.

               (15)

               Medlemsstater kan, jf. artikel 157, stk. 4, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, opretholde eller vedtage foranstaltninger, som tager sigte på at indføre specifikke fordele, der har til formål at gøre det lettere for det underrepræsenterede køn at indlede selvstændig erhvervsvirksomhed eller at forebygge eller kompensere for ulemper i deres erhvervsmæssige karrierer. I princippet bør foranstaltninger såsom positiv særbehandling, der har til formål at opnå ligestilling mellem mænd og kvinder i praksis, ikke betragtes som krænkelser af det retlige princip om ligebehandling af mænd og kvinder.

               (16)

               Det er nødvendigt at sikre, at betingelserne for at oprette et selskab mellem ægtefæller eller mellem livsledsagere, hvis og i det omfang disse anerkendes i national ret, ikke er mere restriktive end betingelserne for at oprette et selskab mellem andre personer.

               (17)

               Med henblik på deres deltagelse i familievirksomhedens aktiviteter bør selvstændige erhvervsdrivendes ægtefæller eller livsledsagere, hvis og i det omfang disse anerkendes i national ret, der har adgang til et socialt beskyttelsessystem, efter anmodning også omfattes af social beskyttelse. Medlemsstaterne bør forpligtes til at træffe de nødvendige foranstaltninger for at tilrettelægge denne sociale beskyttelse i overensstemmelse med national lovgivning. Det er især op til medlemsstaterne at beslutte, hvorvidt denne sociale beskyttelse gennemføres på obligatorisk eller frivillig basis. Medlemsstaterne kan bestemme, at den sociale beskyttelse kan være proportional med deltagelsen i den selvstændige erhvervsdrivendes aktiviteter og/eller niveauet for bidrag.

               (18)

               Gravide selvstændige erhvervsdrivendes og gravide ægtefællers og livsledsageres, hvis og i det omfang disse anerkendes i national ret, økonomiske og fysiske sårbarhed gør det nødvendigt at give dem ret til barselsydelser. Medlemsstaterne kan dog stadig tilrettelægge sådanne ydelser, herunder fastsætte niveauet for bidrag, og alle ordninger vedrørende ydelser og udbetalinger, forudsat at de opfylder minimumskravene i dette direktiv. Navnlig kan de bestemme, hvor længe før og/eller efter fødsel der gives ret til barselsydelser.

               (19)

               Længden af den periode, i hvilken kvindelige selvstændige erhvervsdrivende og selvstændige erhvervsdrivendes kvindelige ægtefæller eller kvindelige livsledsagere, hvis og i det omfang disse anerkendes i national ret, tildeles barselsydelser, svarer til varigheden af den barselsorlov for lønmodtagere, der i øjeblikket gælder på EU-niveau. I tilfælde af, at varigheden af barselsorloven for lønmodtagere ændres på EU-niveau, bør Kommissionen sende Europa-Parlamentet og Rådet en vurdering af, hvorvidt varigheden af den periode, i hvilken de i artikel 2 omhandlede kvindelige selvstændige erhvervsdrivende og selvstændige erhvervsdrivendes kvindelige ægtefæller eller kvindelige livsledsagere tildeles barselsydelser, ligeledes bør ændres.

               (20)

               For at tage hensyn til de særlige forhold ved selvstændig erhvervsvirksomhed bør kvindelige selvstændige erhvervsdrivende og selvstændige erhvervsdrivendes kvindelige ægtefæller eller kvindelige livsledsagere, hvis og i det omfang disse anerkendes i national ret, gives adgang til enhver eksisterende afløsningsordning, der tillader afbrydelse af erhvervsaktiviteten som følge af graviditet eller moderskab eller til eksisterende nationale sociale tjenesteydelser. Adgang til disse ordninger kan være et alternativ til eller en del af barselsydelsen.

               (21)

               Personer, som har været udsat for forskelsbehandling på grund af køn, bør sikres passende retsbeskyttelse. For at sikre en mere effektiv beskyttelse bør foreninger, organisationer og andre juridiske personer have beføjelse til, efter nærmere bestemmelser fastlagt af medlemsstaterne, enten på vegne af eller til støtte for ethvert offer for forskelsbehandling at indtræde som part i en sag uden at tilsidesætte nationale procesregler vedrørende repræsentation og retten til forsvar.

               (22)

               Beskyttelse af selvstændige erhvervsdrivende og selvstændige erhvervsdrivendes ægtefæller eller livsledsagere, hvis og i det omfang disse anerkendes i national ret, mod forskelsbehandling på grund af køn bør styrkes, ved at der i hver medlemsstat er et organ eller flere organer med kompetence til at analysere de pågældende problemer, undersøge mulige løsninger og yde ofre praktisk bistand. Det organ eller disse organer kunne være de samme som dem, der på nationalt plan har til opgave at gennemføre princippet om ligebehandling.

               (23)

               Dette direktiv fastsætter mindstekrav og giver derved medlemsstaterne mulighed for at opretholde eller indføre gunstigere bestemmelser.

               (24)

               Målet for den påtænkte foranstaltning, nemlig at sikre et fælles højt niveau for beskyttelse mod forskelsbehandling i alle medlemsstater, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går dette direktiv ikke videre end, hvad der er nødvendigt for at nå dette mål —

         VEDTAGET DETTE DIREKTIV:
   Artikel 1
   Emne
   1.   Dette direktiv fastlægger en ramme for gennemførelse i medlemsstaterne af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder i selvstændige erhverv eller medhjælpende mænd og kvinder i sådanne erhverv, for så vidt angår de områder, der ikke er dækket af direktiv 2006/54/EF og 79/7/EØF.
   2.   Gennemførelsen af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder i forbindelse med adgang til og levering af varer og tjenesteydelser er fortsat dækket af direktiv 2004/113/EF.
   Artikel 2
   Anvendelsesområde
   Dette direktiv vedrører:

               a)

               selvstændige erhvervsdrivende, navnlig enhver, der på vilkår fastsat i den nationale lovgivning arbejder i egen virksomhed med gevinst for øje

               b)

               selvstændige erhvervsdrivendes ægtefæller eller selvstændige erhvervsdrivendes livsledsagere, hvis og i det omfang disse anerkendes i national ret, der uden at være lønmodtagere eller forretningspartnere sædvanligvis og på vilkår fastsat i den nationale lovgivning deltager i arbejdet i den selvstændige erhvervsdrivendes virksomhed og udfører de samme eller supplerende arbejdsopgaver.

         Artikel 3
   Definitioner
   I dette direktiv forstås ved:
   a)   »direkte forskelsbehandling«: at en person behandles ringere på grund af køn, end en anden bliver, er blevet eller ville blive behandlet i en tilsvarende situation
   b)   »indirekte forskelsbehandling«: at en tilsyneladende neutral bestemmelse, betingelse eller praksis stiller personer af det ene køn særlig ufordelagtigt i forhold til personer af det andet køn, medmindre den pågældende bestemmelse, betingelse eller praksis er objektivt begrundet i et legitimt mål, og midlerne til at opfylde det er hensigtsmæssige og nødvendige
   c)   »chikane«: at der udvises en uønsket adfærd i relation til en persons køn med det formål, eller den virkning, at krænke denne persons værdighed og skabe et truende, fjendtligt, nedværdigende, ydmygende eller ubehageligt klima
   d)   »sexchikane«: at der udvises enhver form for verbal, ikke-verbal eller fysisk adfærd med seksuelle undertoner med det formål eller den virkning at krænke en persons værdighed, navnlig ved at skabe et truende, fjendtligt, nedværdigende, ydmygende eller ubehageligt klima.
   Artikel 4
   Princippet om ligebehandling
   1.   Princippet om ligebehandling indebærer, at der ikke finder nogen form for forskelsbehandling sted på grund af køn i den offentlige eller den private sektor, hverken direkte eller indirekte, f.eks. i forbindelse med oprettelse, indretning eller udvidelse af en virksomhed samt påbegyndelse eller udvidelse af enhver anden form for selvstændig erhvervsvirksomhed.
   2.   På de i stk. 1 nævnte områder betragtes chikane og sexchikane som forskelsbehandling på grund af køn og forbydes derfor. En persons afvisning eller accept af en sådan adfærd må ikke anvendes som grundlag for en beslutning, der vedrører den pågældende.
   3.   På de i stk. 1 nævnte områder betragtes en instruks om at forskelsbehandle en person på grund af køn som forskelsbehandling.
   Artikel 5
   Positiv særbehandling
   Medlemsstaterne kan opretholde eller vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med artikel 157, stk. 4, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde for i praksis at sikre fuld ligestilling mellem mænd og kvinder på arbejdsmarkedet f.eks. med henblik på at fremme kvinders iværksætterinitiativer.
   Artikel 6
   Oprettelse af et selskab
   Med forbehold af de særlige betingelser for adgang til visse erhverv, der gælder på samme måde for begge køn, træffer medlemsstaterne de nødvendige foranstaltninger til, at betingelserne for oprettelse af et selskab mellem ægtefæller eller mellem livsledsagere, hvis og i det omfang disse anerkendes i national ret, ikke er mere restriktive end betingelserne for oprettelse af et selskab mellem andre personer.
   Artikel 7
   Social beskyttelse
   1.   Hvor der eksisterer et socialt beskyttelsessystem for selvstændige erhvervsdrivende i en medlemsstat, træffer medlemsstaten de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at de i artikel 2, litra b), omhandlede ægtefæller og livsledsagere kan omfattes af en social beskyttelse i overensstemmelse med national lovgivning.
   2.   Medlemsstaterne kan beslutte, om deres sociale beskyttelse som omhandlet i stk. 1 skal gennemføres på obligatorisk eller frivillig basis.
   Artikel 8
   Barselsydelser
   1.   Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at kvindelige selvstændige erhvervsdrivende og kvindelige ægtefæller og livsledsagere, som er nævnt i artikel 2, i overensstemmelse med den nationale lovgivning tildeles en tilstrækkelig barselsydelse, der tillader afbrydelse af deres erhvervsaktivitet som følge af graviditet eller moderskab i mindst 14 uger.
   2.   Medlemsstaterne kan beslutte, om barselsydelse som omhandlet i stk. 1 skal gives på obligatorisk eller frivillig basis.
   3.   Den i stk. 1 omhandlede ydelse betragtes som tilstrækkelig, hvis den sikrer indkomst på et niveau, der mindst svarer til:

               a)

               den ydelse, som den berørte person ville modtage under sygeorlov, og/eller

               b)

               det gennemsnitlige tab af indkomst eller fortjeneste i forhold til en sammenlignelig forudgående periode inden for et loft, fastsat i henhold til den nationale lovgivning og/eller

               c)

               en hvilken som helst anden i den nationale lovgivning fastsat familierelateret ydelse inden for et loft, fastsat i henhold til den nationale lovgivning.

         4.   Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at kvindelige selvstændige og kvindelige ægtefæller og de i artikel 2 omhandlede livsledsagere har adgang til en eksisterende afløsningsordning eller eksisterende nationale sociale tjenesteydelser. Medlemsstaterne kan foreskrive, at adgangen til disse tjenesteydelser er et alternativ til eller en del af den i nærværende artikels stk. 1 omhandlede ydelse.
   Artikel 9
   Klageadgang
   1.   Medlemsstaterne sikrer, at enhver, der mener sig påført tab eller skade, fordi princippet om ligebehandling tilsidesættes i forhold til den pågældende, kan indgive klage til retslige eller administrative instanser, herunder, hvor medlemsstaterne finder det hensigtsmæssigt, til forligsinstanser, med henblik på håndhævelse af forpligtelserne i henhold til dette direktiv, også selv om det forhold, hvori forskelsbehandlingen angiveligt har fundet sted, er ophørt.
   2.   Medlemsstaterne sikrer, at foreninger, organisationer og andre juridiske personer, der efter kriterierne i deres nationale ret har en legitim interesse i at sikre, at dette direktiv overholdes, er berettigede til — enten på vegne af eller til støtte for klageren med dennes godkendelse — at indtræde som part i klagen til retslige eller administrative instanser med henblik på håndhævelse af forpligtelserne i dette direktiv.
   3.   Stk. 1 og 2 berører ikke nationale regler om tidsfrister for anlæggelse af sager vedrørende princippet om ligebehandling.
   Artikel 10
   Erstatning eller godtgørelse
   Medlemsstaterne indfører i deres nationale retsorden de nødvendige bestemmelser for at sikre en reel og effektiv erstatning eller godtgørelse efter medlemsstatens afgørelse for tab og skader, der er påført en person som følge af forskelsbehandling på grund af køn, således at den erstatning eller godtgørelse har en præventiv virkning og står i et rimeligt forhold til det tab eller den skade, den pågældende har lidt. En sådan erstatning eller godtgørelse kan ikke begrænses ved på forhånd at fastsætte et maksimumsbeløb.
   Artikel 11
   Organer for ligebehandling
   1.   Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at det organ eller de organer, der er udpeget i overensstemmelse med artikel 20 i direktiv 2006/54/EF, ligeledes har kompetence til fremme, evaluering og overvågning af samt til støtte for ligebehandling af alle personer, der er omfattet af dette direktiv, uden forskelsbehandling på grund af køn.
   2.   Medlemsstaterne sikrer, at de i stk. 1 omhandlede organers opgaver også omfatter:

               a)

               at give ofre for forskelsbehandling uvildig bistand til at få behandlet deres klager over forskelsbehandling under hensyntagen til ofrenes, foreningernes, organisationernes og andre juridiske personers rettigheder, jf. artikel 9, stk. 2

               b)

               at foretage uvildige undersøgelser af forskelsbehandling

               c)

               at offentliggøre uvildige rapporter og fremsætte henstillinger om ethvert spørgsmål vedrørende forskelsbehandling

               d)

               på et passende niveau at udveksle tilgængelige oplysninger med tilsvarende europæiske organer, f.eks. Det Europæiske Institut for Ligestilling mellem Mænd og Kvinder.

         Artikel 12
   Integration af kønsaspektet
   Medlemsstaterne tager aktivt hensyn til målsætningen om ligestilling mellem mænd og kvinder ved udformningen og gennemførelsen af love og administrative bestemmelser, politikker og aktiviteter på de områder, der er omhandlet i dette direktiv.
   Artikel 13
   Formidling af information
   Medlemsstaterne sikrer, at de bestemmelser, der vedtages i medfør af dette direktiv, og de relevante bestemmelser, der allerede finder anvendelse, på hele deres område bringes til de berørte personers kendskab ved hjælp af alle egnede midler.
   Artikel 14
   Beskyttelsesniveau
   Medlemsstaterne kan indføre eller opretholde bestemmelser, som er gunstigere for beskyttelsen af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder end bestemmelserne i dette direktiv.
   Gennemførelsen af dette direktiv berettiger under ingen omstændigheder til at forringe det eksisterende beskyttelsesniveau i medlemsstaterne mod forskelsbehandling på de områder, der er omfattet af dette direktiv.
   Artikel 15
   Rapporter
   1.   Medlemsstaterne meddeler senest 5. august 2015 Kommissionen alle tilgængelige oplysninger om gennemførelsen af dette direktiv.
   Kommissionen udarbejder en sammenfattende rapport, som forelægges for Europa-Parlamentet og Rådet senest 5. august 2016. Denne rapport bør tage højde for enhver lovgivningsmæssig ændring vedrørende varigheden af barselsorloven for lønmodtagere. Rapporten ledsages i givet fald af forslag om tilpasning af dette direktiv.
   2.   Kommissionens rapport skal tage hensyn til de berørte parters synspunkter.
   Artikel 16
   Gennemførelse
   1.   Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest 5. august 2012. De meddeler straks Kommissionen teksten til disse bestemmelser.
   Disse bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
   2.   Medlemsstaterne kan om nødvendigt for at tage hensyn til særlige vanskeligheder få en yderligere frist på to år ind til den 5. august 2014 til at opfylde kravene i artikel 7 og til at opfylde kravene i artikel 8 for så vidt angår kvindelige ægtefæller og livsledsagere som omhandlet i artikel 2, litra b).
   3.   Medlemsstaterne meddeler Kommissionen de vigtigste nationale bestemmelser, som de vedtager på det område, der er omfattet af dette direktiv.
   Artikel 17
   Ophævelse
   Direktiv 86/613/EF ophæves med virkning fra 5. august 2012.
   Henvisninger til det ophævede direktiv betragtes som henvisninger til nærværende direktiv.
   Artikel 18
   Ikrafttræden
   Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
   Artikel 19
   Adressater
   Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

      Udfærdiget i Strasbourg, den 7. juli 2010.

            På Europa-Parlamentets vegne

         J. BUZEK

            Formand

            På Rådets vegne

         O. CHASTEL

            Formand

      (1)  EUT C 228 af 22.9.2009, s. 107.

      (2)  Europa-Parlamentets holdning af 6.5.2009 (endnu ikke offentliggjort i EUT), Rådets førstebehandlingsholdning af 8.3.2010 (EUT C 123 E af 12.5.2010, s. 5) og Europa-Parlamentets holdning af 18.5.2010.

      (3)  EFT L 359 af 19.12.1986, s. 56.

      (4)  EFT C 85 af 17.3.1997, s. 186.

      (5)  EFT L 6 af 10.1.1979, s. 24.

      (6)  EUT L 204 af 26.7.2006, s. 23.

      (7)  EUT L 373 af 21.12.2004, s. 37.


Avis juridique important

|

31987L0328

Rådets direktiv 87/328/EØF af 18. juni 1987 om godkendelse af racerent avlskvæg til avlsbrug

EF-Tidende nr. L 167 af 26/06/1987 s. 0054 - 0055 den finske specialudgave: kapitel 3 bind 23 s. 0208  den svenske specialudgave: kapitel 3 bind 23 s. 0208

*****  RAADETS  DIREKTIV  af 18. juni 1987  om godkendelse af racerent avlskvaeg til avlsbrug  (87/328/EOEF)  RAADET FOR DE EUROPAEISKE  FAELLESSKABER HAR -  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab,  under henvisning til Raadets direktiv 77/504/EOEF af 25. juli 1977 om racerent avlskvaeg (1), senest aendret ved forordning (EOEF) nr. 3768/85 (2), saerlig artikel 3,  under henvisning til forslag fra Kommissionen, og  ud fra foelgende betragtninger:  Formaalet med direktiv 77/504/EOEF er gradvis et frigoere samhandelen inden for Faellesskabet med racerent avlskvaeg; med henblik herpaa er det noedvendigt med en yderligere harmonisering med hensyn til godkendelse af saadanne dyr og deres saed til avlsbrug;  med henblik herpaa boer det undgaas, at nationale bestemmelser vedroerende godkendelse af racerent avlskvaeg og saed herfra til avlsbrug kommer til at forbyde, begraense eller hindre samhandelen inden for Faellesskabet, hvad enten der er tale om naturlig bedaekning eller kunstig saedoverfoering;  der maa ikke foreligge noget forbud eller nogen begraensning for anvendelse af racerent hunkvaeg til avlsbrug;  kunstig saedoverfoering er en vigtig teknik for udbredelsen af bedre avlsdyr og dermed for forbedring af kvaegbestanden; i den forbindelse boer det imidlertid undgaas, at arveanlaeggene forringes, navnlig for saa vidt angaar handyr til avl, der skal frembyde sikkerhed for deres genetiske vaerdi og for at vaere fri for arvelige fejl;  med henblik herpaa er det noedvendigt at skelne mellem godkendelse til kunstig saedoverfoering af racerene tyre og saed herfra, som har gennemgaaet alle de officielle proever, der kraeves for deres race i en medlemsstat, og godkendelse af tyre og saed herfra, der kun godkendes med henblik paa afproevning;  det er hensigtsmaessigt at fastlaegge en fremgangsmaade til at loese saerlige problemer, som maatte opstaa med hensyn til fortolkning af proeveresultaterne;  bestemmelser om, at saed skal komme fra en officielt godkendt tyrestation, frembyder den noedvendige sikkerhed for virkeliggoerelsen af dette maal;  det er oenskeligt, at racerene tyre og saed herfra identificeres ved blodtypeanalyser eller andre passende metoder;  det er hensigtsmaessigt at udpege visse organer, som skal deltage i arbejdet med at goere proevemetoderne ensartede og i vurderingen af afproevningsresultaterne;  paa baggrund af de nuvaerende forhold i Spanien og Portugal er det noedvendigt at foreskrive en supplerende frist for gennemfoerelsen af dette direktiv -  UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:  Artikel 1  Medlemsstaterne soerger for, at godkendelsen af racerene hundyr til avlsbrug og af racerene tyre til naturlig bedaekning ikke forbydes, begraenses eller hindres, dog med forbehold af de veterinaerpolitimaessige bestemmelser.  Artikel 2  1. En medlemsstat kan ikke forbyde, begraense eller hindre:  - godkendelse med henblik paa officiel afproevning af racerene tyre eller anvendelse af saed fra disse i de maengder, som er noedvendige for, at godkendte organisationer eller sammenslutninger kan foretage disse officielle proever;  - godkendelse til kunstig saedoverfoering paa sit omraade af racerene tyre eller anvendelse af saed fra disse, saafremt tyrene er godkendt til kunstig saedoverfoering i en medlemsstat efter proever, som er udfoert i overensstemmelse med afgoerelse 86/130/EOEF (1).  2. Giver anvendelsen af stk. 1 anledning til uoverensstemmelser, navnlig med hensyn til fortolkningen af proeveresultaterne, har de herfor ansvarlige ret til at indhente udtalelse fra en sagkyndig.  Under hensyn til den sagkyndiges udtalelse kan der paa anmodning af en medlemsstat traeffes foranstaltninger i henhold til fremgangsmaaden i artikel 8 i direktiv 77/504/EOEF.  3. De almindelige gennemfoerelsesbestemmelser til  stk. 2 fastsaettes efter fremgangsmaaden i artikel 8 i direktiv 77/504/EOEF.  Artikel 3  Medlemsstaterne drager omsorg for, at der som betingelse for anvendelse af racerene tyre og af saed fra disse, jf. artikel 2, kraeves identifikation af disse tyre i form af blodtypebestemmelse eller efter en anden metode, som fastsaettes efter fremgangsmaaden i artikel 8 i direktiv 77/504/EOEF.  Artikel 4  Med henblik paa samhandelen inden for Faellesskabet drager medlemsstaterne omsorg for, at den i artikel 2 naevnte saed udtages, behandles og opbevares paa en officielt godkendt tyrestation.  Artikel 5  Raadet, som traeffer afgoerelse med kvalificeret flertal paa forslag af Kommissionen, udpeger et eller flere referenceorganer, som skal deltage i arbejdet med at goere proevemetoderne ensartede og i vurderingen af proeveresultaterne.  Artikel 6  Medlemsstaterne saetter de noedvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 1. januar 1989. De underretter straks Kommissionen herom.  Kongeriget Spanien og republikken Portugal har dog en yderligere frist paa tre aar til at efterkomme direktivet.  Artikel 7  Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.  Udfaerdiget i Luxembourg, den 18. juni 1987.  Paa Raadets vegne  P. DE KEERSMAEKER  Formand  (1) EFT nr. L 206 af 12. 8. 1977, s. 8.  (2) EFT nr. L 362 af 31. 12. 1985, s. 8.  (1) EFT nr. L 101 af 17. 4. 1986, s. 37.


title: 2006/137/EF Europa-Parlamentets og Rådets direktiv af 18. december 2006 om ændring af direktiv 2006/87/EF om fastsættelse af tekniske forskrifter for fartøjer på indre vandveje

text:
               30.12.2006

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 389/261

      EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV

   af 18. december 2006
   om ændring af direktiv 2006/87/EF om fastsættelse af tekniske forskrifter for fartøjer på indre vandveje
   (2006/137/EF)
   EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 71, stk. 1,
   under henvisning til forslag fra Kommissionen,
   under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg,
   efter høring af Regionsudvalget,
   efter proceduren i traktatens artikel 251 (1), og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Ved direktiv 2006/87/EF (2) er betingelserne for udstedelse af tekniske certifikater for fartøjer til sejlads på indre vandveje harmoniseret for hele Fællesskabets net af indre vandveje.

               (2)

               De tekniske forskrifter i bilagene til direktiv 2006/87/EF er stort set de samme som bestemmelserne i inspektionsforordningen for fartøjer på Rhinen, i den version, som blev vedtaget af medlemmerne af Centralkommissionen for Sejlads på Rhinen (CCNR) i 2004. Betingelserne og de tekniske forskrifter for udstedelse af certifikater for sejlads på indre vandveje i henhold til artikel 22 i den reviderede konvention om sejlads på Rhinen ajourføres løbende og svarer til den seneste teknologiske udvikling.

               (3)

               For at undgå konkurrenceforvridning og divergerende sikkerhedsniveauer og af hensyn til harmoniseringen på europæisk plan bør der vedtages ækvivalente tekniske forskrifter, som gælder for hele Fællesskabets net af indre vandveje, og de bør ajourføres løbende, så de forbliver ækvivalente.

               (4)

               Ved direktiv 2006/87/EF bemyndiges Kommissionen til at tilpasse de nævnte tekniske forskrifter til den tekniske udvikling og til ændringer, som følger af arbejdet i andre internationale organisationer, navnlig CCNR.

               (5)

               Disse tilpasninger skal foretages hurtigt for at sikre, at de tekniske forskrifter, der er nødvendige for udstedelse af fællesskabscertifikatet vedrørende sejlads på indre vandveje, giver et sikkerhedsniveau, der er ækvivalent med det, der kræves for udstedelse af det certifikat, der er omhandlet i artikel 22 i den reviderede konvention om sejlads på Rhinen.

               (6)

               De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af direktiv 2006/87/EF bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen (3).

               (7)

               Kommissionen bør navnlig tillægges beføjelser til at fastsætte under hvilke betingelser de tekniske forskrifter og administrative procedurer som anført i bilagene til direktiv 2006/87/EF kan ændres. Da der er tale om generelle foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i direktiv 2006/87/EF, bør foranstaltningerne vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 5a i afgørelse 1999/468/EF.

               (8)

               Af effektivitetshensyn bør de frister, som normalt gælder i forbindelse med forskriftsproceduren med kontrol, afkortes for så vidt angår vedtagelse af ændringer i bilagene til direktiv 2006/87/EF.

               (9)

               På grund af sagens hastende karakter er det nødvendigt at anvende hasteproceduren i artikel 5a, stk. 6, i afgørelse 1999/468/EF ved enhver tilpasning af bilagene til direktiv 2006/87/EF til den tekniske udvikling og til ændringer på området, som er et resultat af arbejdet i andre internationale organisationer, navnlig CCNR, og ved vedtagelse af midlertidige forskrifter.

               (10)

               Direktiv 2006/87/EF bør ændres i overensstemmelse hermed —

         UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
   Artikel 1
   I direktiv 2006/87/EF foretages følgende ændringer:

               1)

               Følgende stykker tilføjes artikel 19:
               »3.   Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5a, stk. 1-4, artikel 5a, stk. 5, litra b), og artikel 7 i afgørelse 1999/468/EF, jf. dennes artikel 8.
               Fristerne i artikel 5a, stk. 3, litra c), og artikel 5a, stk. 4, litra b) og e), i afgørelse 1999/468/EF, fastsættes til henholdsvis enogtyve dage, femten dage og en måned.
               4.   Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5a, stk. 1, 2, 4 og 6, og artikel 7 i afgørelse 1999/468/EF, jf. dennes artikel 8.«

               2)

               Artikel 20 affattes således:
               »Artikel 20
               Tilpasning af bilagene og henstillinger om midlertidige certifikater
               1.   De ændringer, som er nødvendige for at tilpasse bilagene til dette direktiv til den tekniske udvikling eller til ændringer på området, som er et resultat af arbejdet i andre internationale organisationer, navnlig i Centralkommissionen for Sejlads på Rhinen (CCNR), med henblik på at sikre, at de to certifikater, der er omhandlet i artikel 3, stk. 1, litra a), udstedes på grundlag af tekniske forskrifter, som sikrer et ækvivalent sikkerhedsniveau, eller for at tage højde for de tilfælde, der henvises til i artikel 5, vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 19, stk. 3. I særligt hastende tilfælde kan Kommissionen anvende hasteproceduren i artikel 19, stk. 4.
               Disse ændringer skal foretages hurtigt for at sikre, at de tekniske forskrifter for udstedelse af fællesskabscertifikatet vedrørende sejlads på Rhinen, giver et sikkerhedsniveau, der er ækvivalent med det, der kræves for udstedelse af det certifikat, der er omhandlet i artikel 22 i den reviderede konvention om sejlads på Rhinen.
               2.   Med forbehold af stk. 1, vedtager Kommissionen de i artikel 5, stk. 2, omhandlede godkendelser efter proceduren i artikel 19, stk. 2.
               3.   Kommissionen træffer afgørelse om udvalgets henstillinger om udstedelse af foreløbige fællesskabscertifikater for sejlads på indre vandveje i overensstemmelse med artikel 2.19 i bilag II.«

               3)

               I bilag II foretages følgende ændringer:

                           1)

                           Artikel 1.06 affattes således:
                           »1.06
                           Midlertidige forskrifter
                           Når det anses for bydende nødvendigt, kan der efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 19, stk. 4, vedtages forskrifter af midlertidig karakter, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i dette direktiv ved supplering af dette direktiv med henblik på tilpasning til den tekniske udvikling i transporten ad indre vandveje, således at bestemmelserne i dette direktiv kan fraviges eller for at give mulighed for forsøg. Forskrifterne skal offentliggøres og må højst gælde i tre år. De skal træde i kraft i alle medlemsstaterne samtidig og ophæves på samme betingelser i alle medlemsstaterne.«

                           2)

                           Artikel 10.03a, stk. 5, affattes således:
                           »5.   Anlæg, der sprøjter mindre mængder vand, skal være typegodkendt i henhold til IMO-resolution A 800(19) eller have en anerkendt standard. Disse godkendelser vedtages, når de har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i dette direktiv, efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 19, stk. 3, i dette direktiv. Typegodkendelsen skal foretages af et godkendt klassifikationsselskab eller et akkrediteret prøvningsorgan. Det akkrediterede prøvningsorgan skal opfylde de harmoniserede standarder for drift af prøvningslaboratorier (EN ISO/IEC 17025:2000).«

                           3)

                           Artikel 10.03b, stk. 1, affattes således:
                           »1.   Ildslukkere
                           Af hensyn til beskyttelsen af maskinrum, kedelrum og pumperum kan følgende ildslukkere anvendes i faste brandslukningsanlæg:

                                       a)

                                       CO2 (kuldioxid)

                                       b)

                                       HFC 227 ea (heptafluorpropan)

                                       c)

                                       IG-541 (52 % nitrogen, 40 % argon, 8 % kuldioxid).

                                 Når den er bestemt til at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i dette direktiv gives en tilladelse til at anvende andre ildslukkere efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 19, stk. 3, i dette direktiv.«

         Artikel 2
   1.   Medlemsstater, der har indre vandveje som nævnt i artikel 1, stk. 1, i direktiv 2006/87/EF, sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme nærværende direktiv med virkning fra den 30.12.2008. De underretter straks Kommissionen herom.
   Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
   2.   Medlemsstaterne meddeler straks Kommissionen teksten til de nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv. Kommissionen underretter de øvrige medlemsstater herom.
   Artikel 3
   Dette direktiv træder i kraft den på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
   Artikel 4
   Dette direktiv er rettet til de medlemsstater, der har indre vandveje som omhandlet i artikel 1, stk. 1, i direktiv 2006/87/EF.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 18. december 2006

            På Europa-Parlamentets vegne

         J. BORRELL FONTELLES

            Formand

            På Rådets vegne

         J.-E. ENESTAM

            Formand

      (1)  Europa-Parlamentets udtalelse af 30.11.2006 (endnu ikke offentliggjort i EUT) og Rådets afgørelse af 18.12.2006.

      (2)  Se s. 1 i denne EU-Tidende.

      (3)  EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23. Ændret ved afgørelse 2006/512/EF (EUT L 200 af 22.7.2006, s. 11).


title: Kommissionens direktiv 2011/30/EU af 7. marts 2011 om ændring af Rådets direktiv 91/414/EØF for at optage fenbutatinoxid som aktivstof og om ændring af beslutning 2008/934/EF  EØS-relevant tekst

text:
               8.3.2011

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 61/14

         KOMMISSIONENS DIREKTIV 2011/30/EU
   af 7. marts 2011
   om ændring af Rådets direktiv 91/414/EØF for at optage fenbutatinoxid som aktivstof og om ændring af beslutning 2008/934/EF
   (EØS-relevant tekst)
   EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
   under henvisning til Rådets direktiv 91/414/EØF af 15. juli 1991 om markedsføring af plantebeskyttelsesmidler (1), særlig artikel 6, stk. 1, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Ved Kommissionens forordning (EF) nr. 451/2000 (2) og (EF) nr. 1490/2002 (3) er der fastsat nærmere bestemmelser for iværksættelsen af tredje fase af det arbejdsprogram, der er omhandlet i artikel 8, stk. 2, i direktiv 91/414/EØF, ligesom der er opstillet en liste over aktivstoffer, som skal vurderes med henblik på eventuel optagelse i bilag I til direktiv 91/414/EØF. Denne liste omfatter fenbutatinoxid.

               (2)

               Anmelderen trak i overensstemmelse med artikel 11e i forordning (EF) nr. 1490/2002 sin støtte til optagelsen af aktivstoffet i bilag I til direktiv 91/414/EØF tilbage inden for to måneder efter modtagelsen af udkastet til vurderingsrapport. Derfor blev det ved Kommissionens beslutning 2008/934/EF af 5. december 2008 om afvisning af at optage visse aktivstoffer i bilag I til Rådets direktiv 91/414/EØF og om tilbagekaldelse af godkendelser af plantebeskyttelsesmidler, der indeholder disse stoffer (4) vedtaget, at fenbutatinoxid ikke skulle optages i det pågældende bilag

               (3)

               Den oprindelige anmelder (i det følgende benævnt »ansøgeren«) har i henhold til artikel 6, stk. 2, i direktiv 91/414/EØF indgivet en ny ansøgning og anmodet om, at den blev behandlet efter den fremskyndede procedure, der er omhandlet i artikel 14-19 i Kommissionens forordning (EF) nr. 33/2008 af 17. januar 2008 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets direktiv 91/414/EØF for så vidt angår en almindelig og en fremskyndet procedure for vurdering af aktivstoffer, der har været omfattet af det i artikel 8, stk. 2, i samme direktiv omhandlede arbejdsprogram, men som ikke er optaget i direktivets bilag I (5).

               (4)

               Ansøgningen blev indgivet til Belgien, der blev udpeget som rapporterende medlemsstat ved forordning (EF) nr. 451/2000. Tidsfristen for den fremskyndede procedure er overholdt. Aktivstoffets specifikation og de anvendelsesformål, der er fremlagt dokumentation for, er de samme som i beslutning 2008/934/EF. Ansøgningen opfylder ligeledes de øvrige indholdsmæssige og proceduremæssige krav i artikel 15 i forordning (EF) nr. 33/2008.

               (5)

               Belgien har evalueret de supplerende data, som ansøgeren har forelagt, og har udarbejdet en supplerende rapport. Rapporten blev den 1. december 2009 meddelt Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet (i det følgende benævnt »EFSA«) og Kommissionen. EFSA underrettede de øvrige medlemsstater og ansøgeren om den supplerende rapport, med henblik på at de kunne fremsætte bemærkninger hertil, og sendte de modtagne bemærkninger til Kommissionen. I henhold til artikel 20, stk. 1, i forordning (EF) nr. 33/2008 og efter anmodning fra Kommissionen forelagde EFSA sin konklusion om fenbutatinoxid for Kommissionen den 23. august 2010 (6). Udkastet til vurderingsrapport, den supplerende rapport og EFSA's konklusion er blevet behandlet af medlemsstaterne og Kommissionen i Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed, og behandlingen blev afsluttet den 28. januar 2011 med Kommissionens reviderede vurderingsrapport om fenbutatinoxid.

               (6)

               Det fremgår af diverse undersøgelser, at plantebeskyttelsesmidler, der indeholder fenbutatinoxid, kan forventes generelt at opfylde kravene i artikel 5, stk. 1, litra a) og b), i direktiv 91/414/EØF, især med hensyn til de anvendelsesformål, der er undersøgt og udførligt beskrevet i Kommissionens reviderede vurderingsrapport. Fenbutatinoxid bør derfor optages i bilag I for at sikre, at godkendelse af plantebeskyttelsesmidler, der indeholder det pågældende aktivstof, kan finde sted i alle medlemsstater i overensstemmelse med direktivet.

               (7)

               Uden at det berører denne konklusion, bør der indhentes yderligere oplysninger om visse specifikke forhold. I henhold til artikel 6, stk. 1, i direktiv 91/414/EØF kan der fastsættes betingelser for optagelsen af et stof i bilag I. Det bør derfor kræves, at ansøgeren fremlægger yderligere oplysninger til bekræftelse af resultaterne af risikovurderingen under hensyntagen til den nyeste videnskabelige viden om den relevante urenhed bis[hydroxybis(2-methyl-2-phenylpropyl)tin]oxid (SD 31723). Disse oplysninger bør omfatte følgende data: det genotoksikologiske potentiale, den økotoksikologiske relevans, spektre og urenhedens lagringsstabilitet samt analysemetoder for plantebeskyttelsesmidlerne.

               (8)

               Før et aktivstof optages i bilag I, bør medlemsstaterne og de berørte parter have en rimelig frist til at forberede sig, så de kan opfylde de nye krav, optagelsen medfører.

               (9)

               Uden at det berører de forpligtelser, der i henhold til direktiv 91/414/EØF følger af, at et aktivstof optages i bilag I, bør medlemsstaterne have en frist på seks måneder efter optagelsen til at tage eksisterende godkendelser af plantebeskyttelsesmidler, der indeholder fenbutatinoxid, op til fornyet overvejelse for at sikre, at kravene i direktiv 91/414/EØF, navnlig i artikel 13, og de relevante betingelser i bilag I er opfyldt. Medlemsstaterne bør, alt efter hvad der er relevant, ændre, erstatte eller tilbagekalde eksisterende godkendelser i henhold til direktiv 91/414/EØF. Uanset ovenstående frist bør der afsættes en længere periode til indgivelse og vurdering af det fuldstændige dossier, jf. bilag III, for hvert plantebeskyttelsesmiddel og for hvert enkelt påtænkt anvendelsesformål i overensstemmelse med de ensartede principper i direktiv 91/414/EØF.

               (10)

               Erfaringerne fra tidligere optagelser i bilag I til direktiv 91/414/EØF af aktivstoffer, som er vurderet inden for rammerne af Kommissionens forordning (EØF) nr. 3600/92 af 11. december 1992 om de nærmere bestemmelser for iværksættelsen af første fase af det arbejdsprogram, der er omhandlet i artikel 8, stk. 2, i direktiv 91/414/EØF om markedsføring af plantebeskyttelsesmidler (7), har vist, at der kan opstå vanskeligheder med fortolkningen af de pligter, som indehavere af eksisterende godkendelser har med hensyn til adgang til data. For at undgå yderligere vanskeligheder synes det derfor nødvendigt at præcisere medlemsstaternes pligter, især pligten til at kontrollere, at indehaveren af en godkendelse kan påvise, at han har adgang til et dossier, der opfylder kravene i bilag II til direktivet. Denne præcisering pålægger imidlertid ikke medlemsstaterne eller indehavere af godkendelser nye forpligtelser i forhold til de hidtil vedtagne direktiver om ændring af bilag I.

               (11)

               Direktiv 91/414/EØF bør derfor ændres i overensstemmelse hermed.

               (12)

               Det blev ved beslutning 2008/934/EF vedtaget, at fenbutatinoxid ikke skulle optages i bilag I, og at godkendelser af plantebeskyttelsesmidler, der indeholder det pågældende stof, skulle tilbagekaldes senest den 31. december 2011. Det er nødvendigt at slette rækken vedrørende fenbutatinoxid i beslutningens bilag.

               (13)

               Beslutning 2008/934/EF bør derfor ændres i overensstemmelse hermed.

               (14)

               Foranstaltningerne i dette direktiv er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed —

         VEDTAGET DETTE DIREKTIV:
   Artikel 1
   Bilag I til direktiv 91/414/EØF ændres som angivet i bilaget til nærværende direktiv.
   Artikel 2
   Rækken vedrørende fenbutatinoxid i bilaget til beslutning 2008/934/EF udgår.
   Artikel 3
   Medlemsstaterne vedtager og offentliggør senest den 30. november 2011 de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette direktiv. De tilsender straks Kommissionen disse love og bestemmelser med en sammenligningstabel, som viser sammenhængen mellem de pågældende love og bestemmelser og dette direktiv.
   De anvender disse love og bestemmelser fra den 1. december 2011.
   Lovene og bestemmelserne skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
   Artikel 4
   1.   Om nødvendigt ændrer eller tilbagekalder medlemsstaterne i henhold til direktiv 91/414/EØF senest den 30. november 2011 eksisterende godkendelser af plantebeskyttelsesmidler, der indeholder fenbutatinoxid som aktivstof.
   Inden da skal medlemsstaterne navnlig kontrollere, at betingelserne i bilag I til direktiv 91/414/EØF vedrørende fenbutatinoxid er overholdt, dog ikke betingelserne i del B vedrørende dette aktivstof, og at indehaveren af godkendelsen er i besiddelse af eller har adgang til et dossier, der opfylder kravene i bilag II til direktivet, jf. betingelserne i direktivets artikel 13.
   2.   Uanset stk. 1 revurderer medlemsstaterne for hvert godkendt plantebeskyttelsesmiddel, der indeholder fenbutatinoxid, enten som eneste aktivstof eller som ét af flere aktivstoffer, som alle er optaget i bilag I til direktiv 91/414/EØF pr. 31. maj 2011, midlet i overensstemmelse med de ensartede principper i bilag VI til direktiv 91/414/EØF på grundlag af et dossier, der opfylder kravene i bilag III til nævnte direktiv, idet der samtidig tages højde for del B i bilag I til direktivet vedrørende fenbutatinoxid. På grundlag af den vurdering fastslår medlemsstaterne, om midlet opfylder kravene i artikel 4, stk. 1, litra b)-e), i direktiv 91/414/EØF.
   Derefter skal medlemsstaterne:

               a)

               hvis det drejer sig om et middel, der indeholder fenbutatinoxid som eneste aktivstof, om nødvendigt ændre godkendelsen eller trække den tilbage senest den 31. maj 2015, eller

               b)

               hvis det drejer sig om et middel, der indeholder fenbutatinoxid som ét af flere aktivstoffer, om nødvendigt ændre godkendelsen eller trække den tilbage senest den 31. maj 2015 eller senest den dato, der er fastsat for en sådan ændring eller tilbagetrækning i det eller de pågældende direktiver, hvorved det eller de pågældende stoffer blev optaget i bilag I til direktiv 91/414/EØF, alt efter hvilket der er det seneste tidspunkt.

         Artikel 5
   Dette direktiv træder i kraft den 1. juni 2011.
   Artikel 6
   Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 7. marts 2011.

            På Kommissionens vegne

         José Manuel BARROSO

            Formand

      (1)  EFT L 230 af 19.8.1991, s. 1.

      (2)  EFT L 55 af 29.2.2000, s. 25.

      (3)  EFT L 224 af 21.8.2002, s. 23.

      (4)  EUT L 333 af 11.12.2008, s. 11.

      (5)  EUT L 15 af 18.1.2008, s. 5.

      (6)  Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet, »Conclusion on the peer review of the pesticide risk assessment of the active substance fenbutatin oxide«. EFSA Journal 2010; 8(9):1711. [73 pp.]. doi:10.2903/j.efsa.2010.1711. Foreligger online: www.efsa.europa.eu

      (7)  EFT L 366 af 15.12.1992, s. 10.

      BILAG
      Følgende indsættes sidst i tabellen i bilag I til direktiv 91/414/EØF:

                     Nr.

                     Almindeligt anvendt navn, identifikationsnummer

                     IUPAC-navn

                     Renhed (1)

                     Ikrafttrædelse

                     Udløbsdato for stoffets optagelse i listen

                     Særlige bestemmelser

                     »338

                     Fenbutatinoxid
                     CAS-nr.: 13356-08-6

                     CIPAC-nr.: 359

                     bis[tris(2-methyl-2-phenylpropyl)-tin]oxid

                     ≥ 970 g/kg
                     Urenheder:
                     bis[hydroxybis(2-methyl-2-phenylpropyl)tin]oxid (SD 31723): højst 3 g/kg

                     1.6.2011

                     31.5.2021

                     DEL A
                     Må kun tillades anvendt som acaricid i væksthuse.
                     DEL B
                     Med henblik på gennemførelsen af de ensartede principper i bilag VI skal der tages hensyn til konklusionerne i den reviderede vurderingsrapport om fenbutatinoxid, særlig tillæg I og II, som færdigbehandlet i Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed den 28. januar 2011.
                     Ved denne samlede vurdering skal medlemsstaterne:

                                 —

                                 være særligt opmærksomme på den tekniske specifikation for indholdet af urenheder

                                 —

                                 være særligt opmærksomme på restkoncentrationer i små tomatsorter (kirsebærtomater)

                                 —

                                 være særligt opmærksomme på brugernes sikkerhed. Anvendelsesbetingelserne skal foreskrive brug af egnede personlige værnemidler, hvis det er relevant.

                                 —

                                 være særligt opmærksomme på risikoen for vandorganismer.

                           Godkendelsesbetingelserne skal omfatte risikobegrænsende foranstaltninger, hvis det er relevant.
                     De berørte medlemsstater anmoder om fremlæggelse af oplysninger til bekræftelse af risikovurderingen under hensyntagen til den nyeste videnskabelige viden om urenheden SD 31723. Disse oplysninger bør omfatte følgende data:

                                 a)

                                 det genotoksikologiske potentiale

                                 b)

                                 den økotoksikologiske relevans

                                 c)

                                 spektre og lagringsstabilitet samt analysemetoder for formuleringen.

                           De berørte medlemsstater sikrer, at ansøgeren forelægger Kommissionen disse bekræftende oplysninger senest den 31. maj 2013.«

         (1)  Yderligere oplysninger om aktivstoffets identitet og specifikation fremgår af den reviderede vurderingsrapport.