Avis juridique important

|

31989L0108

Rådets direktiv 89/108/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om dybfrosne levnedsmidler

EF-Tidende nr. L 040 af 11/02/1989 s. 0034 - 0037 den finske specialudgave: kapitel 15 bind 9 s. 0049  den svenske specialudgave: kapitel 15 bind 9 s. 0049

RAADETS DIREKTIV af 21 . december 1988 om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om dybfrosne levnedsmidler ( 89/108/EOEF )   RAADET fOR DE EUROPISKE FAELLESSKABER HAR - under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 100 A,  under henvisning til forslag fra Kommissionen,  i samarbejde med Europa-Parlamentet ( 1 ),  under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg ( 2 ), og ud fra foelgende betragtninger :  Fremetilling af og handel med dybfrosne levnedsmidler, i des foelgende benaent »dybfrostvarer«, spiller en stadig stoerre rolle i Faellesskabet;  de eksisterende forskelle mellem de nationale lovgivninger vedroerende dybfrostvarer er en hindring for disse varers frie bevaegelighed; lovgivningerne kan skabe ulige konkurrencevilkaar, og de har saaledes en direkte virkning paa det faelles markeds  oprettelse og funktion;  det er derfor noedvendigt at gennemfoere en indbyrdes tilnaermelse af disse lovgivninger;  med henblik herpaa boer faellesskabsforskrifterne sikres det bredest mulige anvendelsesomraade, som omfatter alle dybfrosne levnedsmidler indbefattet ikke blot Produkter, der er bestemt til at skuIle leveres til den endelige forbruger samt til restauranter,  hospitaler, marketenderier og lignende etablissementer og institutioner i uaendret form, men ogsaa produkter, som skal forarbejdes eller tilberedes yderligere;  disse forskrifter maa dog ikke finde anvendelse paa produkter, som ikke skal markedsfoeres som dybfrostvarer;  under alle omstaendigheder boer der opstilles generelle principper, som skal gaelde for alle dybfrostvarer;  derefter kan de generelle principper om noedvendigt suppleres med saerlige bestemmelser for visse grupper af dybfrostvarer i henhold til den fremgangsmaade, der gaelder for hver af disse gruPPer;    formaalet med dybfrysning er at bevare levnedsmidlernes naturlige karakteristika ved en hurtig nedfrysning, og det er noedvendigt at naa ned paa en temperatur paa mimus 18 oC eller lavere overalt i varen;  ved en temperatur paa minus 18 oC ophoerer al mikrobiologisk aktivitet, som kan aendre kvaliteten af et levnedsmiddel, og det er derfor noedvendigt at bevare denne temperatur, dog med en teknisk uundgaaelig tolerance, under lagring og distribution af  dybfrostvarer, inden de udbydes til salg til den endelige forbruger;  visse temperaturstigninger er uundgaaelige af tekniske grunde, og de kan derfor accepteres, forudsat at de ikke skader varernes kvalitet, hvilket kan sikres ved at foelge god opbevarings - og distributionspraksis, specielt hvad angaar lagrenes  omsaetningshastighed;  visse former for teknisk udstyr, der for tiden benyttes til lokal distribution af dybfrostvarer, er ikke tilstraekkelig effektive til, at de i dette direktiv fastsatte temperaturgraenser i ethvert tilfaelde overholdes fuldt ud, og der boer derfor fastlaegges  en overgangsordning, saaledes at det bestaaende materiel kan nedskrives paa normal vis;  dette direktiv kan begraenses til at opregne de maal, der skal naas med hensyn til saavel det udstyr, der anvendes til selve nedfrysningen, som til de temperaturer, der skal overholdes i anlaeg og materiel til oplagring, haandtering, transport og  distribution;  det paahviler medlemsstaterne ved officiel kontrol at sikre, at det anvendte materiel er i overensstemmelse med disse maal;  en saadan kontrol overfloediggoer ethvert system med officiel attestering i handelsleddene;  det boer vaere muligt at anvende frysevaesker, hvilket indebaerer, at disse kommer i direkte beroering med dybfrostvarerne; disse vaesker maa saaledes vaere tilstraekkelig inaktive til ikke at afgive bestanddele til levnedsmidlerne i en maengde, der kan frembyde  fare for menneskets sundhed, medfoere uacceptable aendringer i levnedsmidlernes sammensaetning eller aendre deres organoleptiske egenskaber;  for at naa disse maal boer der vedtages en liste over de paagaeldende stoffer og fastsaettes renhedskriterier herfor samt betingelser for dets anvendelse;  dybfrostvarer bestemt til den endelige forbruger samt til restauranter, hospitaler, marketenderier og andre lignende etablissementer og institutioner er, for saa vidt angaar maerkning, undergivet de regler, der er fastlagt i Raadets direktiv 79/112/EOEF af  18. december 1978 om tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning, om maerkning af og praesentationsmaader for levnedsmidler bestemt til den endelige forbruger samt om reklame for saadanne levnedsmidler ( 1 ), senest aandret ved direktiv 86/197/EOEF ( 2 ); det er  derfor tilstraekkeligt, at der i naervaerende direktiv kun fastsaettes bestemmelser om de specifikke paaskrifter for dybfrostvarer;  for at lette handelen boer der ligeledes fastsaettes maerkningsregler for dybfrostvarer, der ikke er bestemt til at skulle leveres til den endelige forbruger eller til restauranter, hospitaler, marketenderier og andre lignende etablissementer og  institutioner, i uaendret form;  for at forenkle og fremskynde proceduren boer det overlades til Kommissionen at vedtage gennemfoerelsesforanstaltninger aef tekniske karakter;  i alle de tilfaelde, hvor Raadet overdrager Kommissionen befoejelser til at gennemfoere de regler, der er opstillet paa levnedsmiddelomraadet, boer der fastlaegges en fremgangsmaade, ved hvilken der etableres et snaevert samarbejde mellem medlemsstaterne og  Kommissionen i Den Staaende Levnedsmiddelkomité, der blev nedsat ved Raadets afgoerelse 69/414/EOEF ( 3 )-  UDSTEDT FOELGENDE NDE DIREKTIV :    Artikel 1 1 . Dette direktiv gaelder for dybfrosne levnedsmidler, i det foelgende benaevnt »dybfrostvarer «.  2 . I dette direktiv forstaas ved »dybfrostvarer«, levnedsmidler,  - som har undergaaet en saerlig nedfrysningsproces, benaevnt »dybfrysning«, hvorved zonen for maksimal krystallisering naas saa hurtigt som kraevet for det paagaeldende produkt, og som bevirker, at temperaturen overalt i varen - efter termisk stabilisering -  uafbrudt holdes paa mimis 18 oC eller derunder, og   - som markedsfoeres med anfoerelse af, at de har undergaaet denne proces .  Konsumis betragtes ikke som dybfrostvare i henhold til dette direktiv .  3 . Dette direktiv gennemfoeres med forbehold af Faellesskabets bestemmelser vedroerende :  a ) en faelles markedsordning for landbrug og fiskeri b) veterinaerhygiejne .  Artikel 2 Kun de produkter, der er defineret i artikel l, stk . 2, kan maerkes med de i artikel 8 og 9 fastsatte betegnelser .  Artikel 3 1 . Raavarer, som anvendes til fremstilling af dybfrostvarer, skal vaere af sund og saedvanlig handelskvalitet samt have den noedvendige friskhed .  2 . Forbehandlingen af produkterne samt selve dybfrysningen skal foretages omgaaende ved hjaelp af et egnet teknisk udstyr, saaledes at de kemiske, biokemiske og mikrobiologiske aendringer begraenses til et minimum .  Artikel 4 De frysemedier, der som de eneste maa komme i direkte beroering med dybfrostvarer,er foelgende :  - luft - kvaelstof - kuldioxid .  Som en fravigelse af stk . 1 kan medlemsstaterne indtil den 31 december 1992 opretholde de nationale lovgivninger, som tillader anvendelse af dichlordifluormethan ( R 12 ) som fysemedium .  De renhedskriterier, som disse frysemedier skal opfylde, fastsaettes i fornoedent omfang efter fremgangsmaaden i artikel 12 .  Artikel 5 1 . Temperaturen i dybfrostvarer skal vaere stabil og overalt i varen vaere minus 18 oC eller derunder, eventuelt med kortvarige temperaturstigninger paa hoejst 3 oC under transport .  2 . Afvigelser i varens temperatur under iagttagelse af god opbevarings - og distributionspraksis accepteres dog under lokal distribution og i frysediske med henblik paa salg til den endelige forbruger paa foelgende betingelser :  a ) disse afvigelser maa ikke overskride 3 oC b ) de kan dog naa op paa 6 oC i frysediske med henblik paa salg til den endelige forbruger, saafremt og i det omfang medlemsstaterne traeffer afgoerelse herom; i saa fald fastsaetter medlemsstaterne den gaeldende temperatur under hensyn til lagrenes eller  varernes omsaetningshastighed inden for detailhandelen, og de underretter Kommissionen om de trufne foranstaltninger med angivelse af begrundelserne herfor .  Kommissionen tager den afvigelse, der naevnes under dette litra, op til fonmyet overvejelse paa baggrund af den tekniske udvikling og forelaegger om noedvendigt forslag for Raadet inden den 1 . januar 1993 .  3 . Inden for en frist paa otte aar fra meddelelsen af dette direktiv kan medlemsstaterne tillade afvigelser paa op til 6 oC i forbindelse med lokal distribution .  Artikel 6 1 . Medlemsstaterne :  a ) sikrer sig, at udstyret til nedfrysing, oplagring, transport, lokal distribution samt frysediskene er i stand til at sikre overholdelsen af de krav, der er fastsat i dette direktiv b ) kontrollerer ved en officiel stikproevekontrol dybfrostvarernes temperatur .  2 . Medlemsstaterne undlader at kraeve, at overholdelsen af bestemmelserne i stk . 1 skal bekraeftes ved en officiel attestering, naar dybfrostvarer bliver eller paataenkes bragt i handelen .  Artikel 7 Dybfrostvarer bestemt til levering til den endelige forbruger skal i fabrik eller emballeringsvirksomhed faerdigpakkes i passende emballage, der beskytter dem mod bakteriekontamination udefra og lignende samt mod udtoerring .  Artikel 8 1 . Direktiv 79/112/EOEF finder anvendelse paa de varer, der er omhandlet i dette direktiv, og som er bestemt til i uaendret stand at blive leveret til den endelige forbruger, samt til restauranter, hospitaler, marketenderier og andre lignende  etablissementer og institutioner, paa foelgende betingelser :  a ) varebetegnelsen skal suppleres med foelgende paapkrifter :  - paa spansk »ultracongelado« eller »congelado rapidamente« - paa dansk »dybfrossen« - paa tysk »tiefgefroren« eller »Tieeuehlkost« eller »tiefgekuehlt« eller »gefrostet« - paa grak "vaqeias katapszxis eller tacheias zperkatepszgmena";  - p  engelsk »quick-frozen« - paa fransk »surgelé« - paa italiensk »surgelato« - Paa nederlandsk »diepvries« - paa portugisisk »ultracongelado« b ) angivelsen af datoen for mindste holdbarhed skal ledsages af angivelsen af det tidsrum, i hvilket denne dybfrostvare kan opbevares af modtageren, og af angivelsen af opbevaringstemperatur og/eller krav til opbevaringsudstyr c ) alle dybfrostvarer skal vaere maerket saaledes, at det vareparti, hvorfra en given vare stammer, kan identificeres d ) maerkningen af alle dybfrostvarer skal omfatte en tydelig paaskrift af typen »maa ikke nedfryses igen efter optoening «.  Artikel 9 1 . Maerkningen af de i artikel l, stk . 2, omhandlede varer, der ikke er bestemt til levering til den endelige forbruger eller til restauranter, hospitaler, marketenderier og andre lignende etablissementer og institutioner, omfatter kun foelgende  obligatoriske paaskrifter :  a ) varebetegneIsen suppleret i overensstemmelse med artikel 8, stk . 1, litra a ), i dette direktiv b ) nettomaengden udtrykt i masseenhed c ) angivelse, der goer det muligt at identificere partiet d ) navn eller firmanavn og adresse paa fabrikanten eller emballeringsvirksomhed eller paa en forhandler, der er etableret inden for Faellesskabet .  2 . De i stk . I naevnte paaskrifter skal anfoeres paa emballagen, beholderen eller pakningen eller paa en etiket fastgjort herpaa .  3 . Bestemmelserne i denne artikel beroerer ikke mere detaljerede eller vidtgaaende faellesskabsbestemmelser paa det metrologiske omraade .  Artikel 10 Medlemsstaterne kan ikke af grunde vedroerende en vares fabrikationskendetegn, emballering eller maerkning forbyde eller indskraenke handel med de i artikel l, stk . 2, omhandlede varer, som er i overensstemmelse med dette direktiv og de foranstaltninger, der er truffet for dets gennemfoerelse Artikel 11 Bestemmelserne vedroerende proeveudtagning, kontrol af dybfrostvarernes temperatur og kontrol af temperaturen i trartsportmidler samt i depot - og oplagringsrum fastsaettes efter fremgangsmaaden i artikel 12, iden udloebet af en frist paa 24 maaneder  efter meddelelsen af dette direktiv .  Artikel 12 1 . Naar der henvises til fremgangsmaaden i denne artikel, indbringer formanden sagen for Den Staaende Levnedsmiddelkomité, enten paa eget initiativ eller efter anmodning fra en medlemsstats repraesentant .  2 . Kommissionens repraesentant forelaegger komitéen et udkast til de foranstaltninger, der skal traeffes . Komitéen afgiver udtalelse om dette udkast inden for en frist, som formanden kan fastsaette under hensyn til, hvor meget spoergsmaalet haster . Udtalelsen  vedtages med kvalificeret flertal, som fastsat i Traktatens artikel 148, stk . 2 . Formanden deltager ikke i afstemningen .  3 . a ) Kommissionen vedtager de paataenkte foranstaltninger, naar de er i overensstemmelse med komitéens udtalelse .  b ) Naar de Paataenkte foranstaltninger ikke er i overensstemmelse med komitéens udtalelse, eller naar der ikke er afgivet nogen udtalelse, forelaegger Kommissionen omgaaende Raadet et forslag om de foranstaltninger, der skal traeffes . Raadet traeffer afgoerelse  med kvalificeret flertal .  c ) Saafremt Raadet ikke har truffet nogen afgoerelse inden udloebet af en frist paa tre maaneder fra den dato, paa hvilken det har faaet sagen forelagt, vedtager Kommissionen de foreslaaede foranstaltninger .  Artikel 13 1 . Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger for at efterkomme dette direktiv . De underretter straks Kommissionen herom . Disse foranstaltninger skal :  - senest 18 maaneder efter meddelelsen ( 3 ) af direktivet tillade handel med produkter, der er i overensstemmelse med dette direktiv - senest 24 maaneder efter meddelelsen af direktivet forbyde handel med produkter, der ikke er i overensstemmelse med dette direktiv .  2 . For saa vidt angaar frysediske med henblik paa salg til den endelige forbruger kan medlemsstaterne inden for en frist paa otte aar fra meddelelsen af dette direktiv opretholde den lovgivning, der gaelder paa tidspunktet for ivaerksaettelsen af dette direktiv.   I saa fald underretter medlemsstaterne Kommissionen herom med angivelse af begrundelse for deres afgoerelse .  Artikel 14 Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne .   Udfaerdiget i Bruxelles, den 21 . december 1988 .  Paa Raadets vegne V . PAPANDREOU Formand        ( 1 ) EFT nr . C 175 af 15 . 7 . 1985, s . 296, og EFT nr . C 12 af 16 . 1 . 1989 . ( 2 ) EFT nr . C 104 af 2S . 4. 1985, s . 17.(3 ) EFT nr . 1 . 33 af 8 . 2 . 1979, s . 1 . ( 4 ) EFT nr . 1 . 144 af 29 . 5 . 1986, s . 38 . ( 5 ) EFT nr . 291 af 19 . 11 . 1969, s . 9.(6 ) Dette direktiv er meddeit medlemsstaterne den 10 . januar 1989


Avis juridique important

|

31980L1268

Rådets direktiv 80/1268/EØF af 16. december 1980 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om motordrevne køretøjers brændstofforbrug

EF-Tidende nr. L 375 af 31/12/1980 s. 0036 - 0045 den finske specialudgave: kapitel 13 bind 11 s. 0050  den græske specialudgave: Kapitel 13 bind 10 s. 0107  den svenske specialudgave: kapitel 13 bind 11 s. 0050  den spanske specialudgave: Kapitel 13 bind 11 s. 0124  den portugisiske specialudgave: Kapitel 13 bind 11 s. 0124

++++  RAADETS DIREKTIV  af 16 . december 1980  om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om motordrevne koeretoejers braendstofforbrug   ( 80/1268/EOEF )  RAADET FOR EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab , saerlig artikel 100 ,  under henvisning til forslag fra Kommissionen ( 1 ) ,  under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet ( 2 ) ,  under henvisning til udtalelse fra Det oekonomiske og sociale Udvalg ( 3 ) , og  ud fra foelgende betragtninger :  De tekniske forskrifter , som motorkoeretoejer skal overholde i henhold til visse nationale lovgivninger , omhandler bl.a . den maalemetode for braendstofforbrug , som skal anvendes til angivelse af en koeretoejstypes braendstofforbrug ;  disse forskrifter er forskellige fra medlemsstat til medlemsstat ; resultatet heraf er , at der opstaar tekniske hindringer for samhandelen , og for at fjerne disse maa samtlige medlemsstater - enten som tillaeg til eller i stedet for deres nugaeldende bestemmelser - vedtage ensartede bestemmelser , saerligt med henblik paa , at fremgangsmaaden for EOEF-standardtypegodkendelse i henhold til Raadets direktiv 70/156/EOEF af 6 . februar 1970 om tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om godkendelse af motordrevne koeretoejer og paahaengskoeretoejer dertil , ( 4 ) senest aendret ved direktiv 80/1267/EOEF , ( 5 ) kan anvendes for alle koeretoejstyper ;  det er vigtigt , at faellesskabsforskrifterne foerst og fremmest indeholder en metode til maaling af motorkoeretoejers braendstofforbrug ;  en EF-maalemetode for braendstofforbrug er ligeledes og i saerdeleshed noedvendig for at sikre objektive og praecise oplysninger for koebere og brugere ;  bestemmelserne i dette direktiv finder kun anvendelse paa motorkoeretoejer af klasse M1 ifoelge den internationale klassificering af motorkoeretoejer , der er anfoert i direktiv 70/156/EOEF ; for andre kategorier af motorkoeretoejer vil en maalemetode for braendstofforbruget blive udarbejdet , saa snart visse tekniske vanskeligheder er overvundet -  UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV :  Artikel 1  Ved koeretoejer forstaas i dette direktiv alle motordrevne koeretoejer , med eller uden karrosseri , der er bestemt til faerdsel paa vej , og som har mindst fire hjul og en konstruktivt bestemt maksimalhastighed paa mere en 25 km/h , skinnekoeretoejer samt landbrugstraktorer og -arbejdsredskaber dog undtaget .  Artikel 2  Medlemsstaterne kan ikke naegte EOEF-standardtypegodkendelse eller national godkendelse af et koeretoej eller naegte eller forbyde salg , indregistrering , ibrugtagning eller brug af et koeretoej under henvisning til braendstofforbruget , dersom vaerdierne for forbruget er bestemt i overensstemmelse med bestemmelserne i bilag I og II og er anfoert i et dokument , som udleveres til bilisten ved koebet ifoelge de eventuelle retningslinjer , som fastlaegges af hver enkelt medlemsstat .  Artikel 3  De aendringer , som er noedvendige for at tilpasse forskrifterne i bilagene til den tekniske udvikling , vedtages i overensstemmelse med den i artikel 13 i Raadets direktiv 70/156/EOEF fastsatte fremgangsmaade .  Artikel 4  1 . Medlemsstaterne saetter de noedvendige bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv inden 18 maaneder efter dets meddelelse . De underretter straks Kommissionen herom .  2 . Medlemsstaterne drager omsorg for at meddele Kommissionen ordlyden af de vigtigste nationale bestemmelser , som de vedtager paa det omraade , der er omfattet af dette direktiv .  Artikel 5  Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne .  Udfaerdiget i Bruxelles , den 16 . december 1980 .  Paa Raadets vegne  Colette FLESCH  Formand  ( 1 ) EFT nr . C 104 af 28 . 4 . 1980 , s . 1 .  ( 2 ) EFT nr . C 265 af 13 . 10 . 1980 , s . 76 .  ( 3 ) EFT nr . C 182 af 21 . 7 . 1980 , s . 3 .  ( 4 ) EFT nr . L 42 af 23 . 2 . 1970 , s . 1 .  ( 5 ) Se side 34 i denne Tidende .  BILAG I  BESTEMMELSE AF BRAENDSTOFFORBRUG  1 . EOEF-STANDARDTYPEGODKENDELSE  1.1 . Ansoegning om EOEF-standardtypegodkendelse  1.1.1 . Ansoegning om EOEF-standardtypegodkendelse af en koeretoejstype for saa vidt angaar motorens braendstofforbrug indgives af koeretoejets fabrikant eller dennes befuldmaegtigede .  1.1.2 . Den ledsages af de nedenfor angivne dokumenter samt af foelgende oplysninger i tre eksemplarer :  1.1.2.1 . Behoerigt udfyldt beskrivelsesskema .  1.1.2.2 . Noedvendige oplysninger til udstedelse af det i bilag II omhandlede dokument .  1.1.3 . Hvis den tekniske tjeneste , der er ansvarlig for proeverne , selv udfoerer disse , fremstilles et repraesentativt koeretoej for den koeretoejstype , der skal EOEF-standardtypegodkendes , for den paagaeldende tjeneste .  1.2 . Dokumentation  Hvis en ansoegning som omhandlet i punkt 1.1 godkendes , udsteder den kompetente myndighed det dokument , hvortil modellen er vist i bilag II . Den kompetente myndighed i den medlemsstat , der foretager EOEF-standardtypegodkendelsen , kan ved udstedelsen af dette dokument anvende en rapport , der er udarbejdet af et godkendt laboratorium i overensstemmelse med bestemmelserne i dette direktiv .  2 . ANVENDELSESOMRAADE  Denne metode gaelder koeretoejer af klasse M1 udstyret med forbraendingsmotor .  3 . ALMINDELIGE SPECIFIKATIONER  3.1 . Braendstofforbruget bestemmes ved foelgende proever :  3.1.1 . En cyklus , der simulerer bykoersel , som beskrevet i bilag III til Raadets direktiv 70/220/EOEF af 20 . marts 1970 om tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om foranstaltninger mod luftforurening foraarsaget af udstoedningsgas fra koeretoejsmotorer med styret taending ( 1 ) , senest aendret ved direktiv 78/665/EOEF ( 2 ) , ( jf . punkt 5 ) .  3.1.2 . Proeve ved konstant hastighed paa 90 km/h  ( jf . punkt 6 ) .  3.1.3 . Proeve ved konstant hastighed paa 120 km/h  ( jf . punkt 6 ) . Denne proeve skal ikke gennemfoeres , dersom koeretoejets maksimale konstruktivt bestemte hastighed er mindre end 130 km/h .  3.2 . Proeveresultaterne skal udtrykkes i liter/100 km , afrundet til naermeste decimal ( 1 decimal ) .  3.3 . Afstande skal maales med en noejagtighed paa 5 pro mille og tider med en noejagtighed paa 2/10 sekund .  3.4 . Proevebraendstof  Proevebraendstoffet skal alt efter den konkrete proeve vaere det referencebraendstof , som er defineret i bilag VI til direktiv 70/220/EOEF eller det , som er defineret i bilag V til Raadets direktiv 72/306/EOEF af 2 . august 1972 om tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om foranstaltninger mod emissionen af forurenende stoffer fra dieselmotorer til fremdrift af koeretoejer ( 3 ) .  4 . PROEVEFORHOLD  4.1 . Koeretoejets generelle tilstand .  4.1.1 . Koeretoejet skal vaere rent , vinduer og luftindtag lukket og kun det udstyr , der er noedvendigt for koeretoejets funktion ved proevens gennemfoerelse , skal vaere i brug . Hvis der er en manuelt kontrolleret anordning paa karburatorindtaget til luftopvarmning , skal denne vaere indstillet paa " sommer " . Generelt skal saadanne hjaelpeanordninger , som kraeves for koeretoejets normale drift , vaere i anvendelse .  4.1.2 . Hvis ventilatoren er temperaturreguleret skal indstillingen vaere den normale for koeretoejets drift . Kabineopvarmningssystemet skal vaere afbrudt , ligesom ogsaa luftkonditioneringssystemet , men kompressoren skal fungere normalt .  4.1.3 . Hvis en tryklader er monteret , skal den vaere i den til proevehastigheden svarende normale funktionstilstand .  4.1.4 . Koeretoejet skal vaere tilkoert og skal mindst have koert 3 000 km foer proeven .  4.2 . Smoeremidler  Smoeremidlerne skal vaere de af fabrikanten anbefalede og skal angives i proeverapporten .  4.3 . Daek  Daekkene skal vaere af en af de typer , som koeretoejsfabrikanten har angivet som originalt udstyr , og skal have det anbefalede tryk til proevelasten og -hastighederne ( om noedvendigt tilpasset proevebaenkoperationen ) . Disse tryk skal angives i proeverapporten .  4.4 . Maaling af braendstofforbrug  4.4.1 . Braendstoffet skal tilfoeres motoren gennem en anordning , som kan maale den forbrugte maengde med en noejagtighed paa mere eller mindre 2 % . Denne anordning maa ikke indvirke paa den normale tilfoerselstilstand . Hvis der anvendes et volumetrisk maalesystem , skal braendstoftemperaturen maales i volumenmaalepunktet .  4.4.2 . Gennem et ventilsystem skal der hurtigt kunne skiftes fra det normale braendstoftilfoerselssystem til maalesystemet . Skiftet maa hoejst vare 0,2 sekund .  4.5 . Referenceforhold  Tryk : H = 1 000 mbar  Temperatur : T = 293 * K ( 20 * C ) .  4.5.1 . Luftens massefylde  4.5.1.1 . Luftens massefylde ved afproevning af koeretoejet beregnet som beskrevet i punkt 4.5.1.2 nedenfor maa ikke afvige mere end 7,5 % fra luftens referencemassefylde .  4.5.1.2 . Luftens massefylde beregnes ved formlen :  d T = d o * H T/H o * T o/T T  hvor  d T = luftens massefylde ved proeven ,  d o = luftens referencemassefylde ,  H T = trykket ved proeven ,  T T = absolut temperatur under proeven ( * K ) .  5 . MAALING AF BRAENDSTOFFORBRUG VED EN CYKLUS , DER SIMULERER BYKOERSEL  5.1 . Proevecyklen er den i bilag III til direktiv 70/220/EOEF beskrevne .  5.1.1 . For dieselmotorkoeretoejer bestemmes bremseindstillingen for et tilsvarende benzindrevet koeretoej eller ved en anden metode , der anerkendes som svarende hertil .  5.1.2 . Koeretoejets referencemasse  Koeretoejets masse er den i punkt 1.2 i bilag I til direktiv 70/220/EOEF definerede referencemasse .  5.2 . Dynamometerbaenken indstilles med den aekvivalente inerti som angivet i punkt 4.2 i bilag III til direktiv 70/220/EOEF .  5.3 . Maaling af forbrug  5.3.1 . Forbruget bestemmes ud fra den maengde braendstof , som bruges under gennemfoerelse af to paa hinanden foelgende cykler .  5.3.2 . Foer nogen maaling foretages , skal motoren varmes op fra koldstart ved , at der gennemfoeres 5 komplette proevecykler . Maalingen kan ligeledes udfoeres umiddelbart efter de i direktiv 70/220/EOEF definerede type I - og type II - proever . Temperaturen skal holdes inden for det normale driftsinterval for den paagaeldende motor , om noedvendigt ved anvendelse af ekstra koeleudstyr .  5.3.3 . Tomgangsperioden mellem to cykler kan udstraekkes med hoejst 60 sekunder med henblik paa at lette braendstofmaalingen .  5.4 . Beregning af forbruget  5.4.1 . Hvis braendstofforbruget maales ved vejning , udtrykkes forbruget i liter pr . 100 km ved at transformere maaleresultatet M ( forbrugt braendstof udtrykt i kg ) ved hjaelp af foelgende formel :  C = M/D * Sg * 100 ( liter/100 km )  hvor :  Sg = braendstoffets referencemassefylde ( kg/dm3 )  D = tilbagelagt straekning under proeven ( km ) .  5.4.2 . Hvis braendstofforbruget maales ved hjaelp af volumenmaaling , udtrykkes forbruget i liter pr . 100 km ved hjaelp af foelgende formel :  C = V ( 1 + a ( T O - T F ) ) /D * 100 ( liter / 100 km )  hvor :  V = det forbrugte braendstofs volumen , maalt i liter  a = braendstoffets rumudvidelseskoefficient . For baade dieselolie og benzin er dette 0,001 pr . * C  T O = referencetemperatur i * C  T F = braendstoftemperatur maalt i volumenmaalepunktet , udtrykt i * C .  5.5 . Fremstilling af resultaterne  5.5.1 . Standardforbruget ved bykoersel er den aritmetiske middelvaerdi af tre paa hinanden foelgende maalinger , udfoert efter den ovenfor beskrevne fremgangsmaade .  5.5.2 . Hvis den stoerste og/eller den mindste maalevaerdi afviger mere end 5 % fra middelvaerdien , skal der gennemfoeres yderligere proeve efter samme fremgangsmaade for at opnaa en maalenojagtighed paa mindst 5 % .  5.5.3 . Maalenojagtigheden beregnes af formlen :  Noejagtighed = k * S / * n * 100/C %  hvor :  C er afledt af formlen i punkt 5.4  C er den aritmetiske middelvaerdi af n vaerdier af C  n er antal maalinger  S = * ( S i)n 1 ( C - C i)2/n - 1  k faas af foelgende tabel :  Antal maalinger * 4 * 5 * 6 * 7 * 8 * 9 * 10 *  k * 3,2 * 2,8 * 2,6 * 2,5 * 2,4 * 2,3 * 2,3 *  5.5.4 . Hvis en nojagtighed paa mindst 5 % ikke er naaet efter 10 maalinger , skal forbruget bestemmes ved anvendelse af et andet koeretoej af samme type .  6 . MAALING AF BRAENDSTOFFORBRUG VED KONSTANT HASTIGHED  6.1 . Denne afproevning kan udfoeres enten paa en dynamometerbaenk eller paa vejen .  6.1.1 . Koeretoejets masse  6.1.1.1 . Koeretoejets masse skal vaere den i punkt 6.1.1.2 definerede masse i driftsklar stand plus 180 kg eller plus halvdelen af den fulde last , dersom dette er mere end 180 kg , indbefattet maaleudstyr og personer . Koeretoejet er i ligevaegt , naar lastens tyngdepunkt er midt i den rette linje , som forbinder R-punkterne paa forsaederne .  6.1.1.2 . Koeretoejets masse i driftsklar stand er i dette direktiv den samlede masse i ubelastet stand med alle tanke fyldt undtagen braendstoftanken , som skal vaere fyldt til 90 % af den af fabrikanten specificerede kapacitet , samt et vaerktoejssaet og reservehjul i bilen .  6.2 . Gearkasse  Hvis koeretoejet er forsynet med haandbetjent gear , skal det hoejeste gear anvendes , som anbefales af fabrikanten ved hver af proevehastighederne .  6.3 . Fremgangsmaade ved proevekoersel  6.3.1 . Afproevning paa vej  6.3.1.1 . Vejrbetingelser  6.3.1.1.1 . Den relative luftfugtighed skal vaere mindre end 95 % . Vejen skal vaere toer . Vejoverfladen maa imidlertid baere spor af fugtighed under forudsaetning af , at der ikke nogetsteds er nogen vaesentlig vandfilm .  6.3.1.1.2 . Den gennemsnitlige vindhastighed skal vaere mindre end 3 m/s og vindstoed mindre end 8 m/s .  6.3.1.2 . For der foretages maaling , skal koeretoejet koere paa den valgte bane ved en hastighed taet ved provehastigheden og over en tilstraekkelig distance til at drifttemperaturen naas , dog under ingen omstaendigheder mindre en 10 km .  6.3.1.3 . Proevestraekning  Ved proeven skal en konstant hastighed kunne holdes . Koerslen skal foregaa over mindst 2 km . Koerslen skal foregaa paa en lukket bane og vejoverfladen skal vaere i god stand . En lige vej kan anvendes , under forudsaetning af at de 2 km koeres i begge retninger . Afvigelse fra vandret maa mellem to vilkaarlige punkter ikke overstige mere eller mindre 2 % .  6.3.1.4 . Ved hver proevekoersel skal hastigheden holdes konstant inden for mere eller mindre 2 km/h . Den gennemsnitlige hastighed for hver proeve maa ikke afvige fra referencehastigheden med mere end 2 km/h .  6.3.1.5 . For at bestemme forbruget ved hver af referencehastighederne ( se tegning nedenfor ) gennemfoeres 4 proever , 2 ved en gennemsnitshastighed , som er mindre end referencehastigheden , og 2 ved en gennemsnitshastighed , som er stoerre end referencehastigheden .  6.3.1.6 . Braendstofforbruget for hver proevekoersel beregnes ud fra formlen i punkt 5.4 .  6.3.1.7 . Forskellen mellem de to laveste beregnede vaerdier maa ikke vaere stoerre end 5 % af disses gennemsnitlige vaerdi ; det samme gaelder for de to hoejeste beregnede vaerdier . Braendstofforbruget ved den givne referencehastighed beregnes ved lineaer interpolation , som vist i nedenstaaende diagram .  6.3.1.7.1 . Hvis betingelserne i punkt 6.3.1.7 ikke kan opfyldes for noget par af de beregnede vaerdier , skal de fire proevekoersler gentages . Dersom den kraevede overensstemmelse ikke er opnaaet efter 10 forsoeg , skal et andet koeretoej underkastes alle de i denne procedure naevnte prover .  Eksempel : Beregning for en gennemsnitshastighed paa 90 km/h : JFR . EFT  De fire kryds svarer til den beregnede vaerdi for hver proevekoersel . C o er den beregnede vaerdi af forbruget ved referencehastigheden V o over proevedistancen .  6.3.2 . Proevning paa dynamometerbaenk  6.3.2.1 . Indstilling af dynamometerbaenk  Baenken skal indstilles som beskrevet i punkt 4.1 i bilag III til direktiv 70/220/EOEF med foelgende aendringer :   - baenken skal indstilles til den givne proevehastighed ;   - koeretoejets specifikationer under proevecyklerne skal vaere som naevnt i punkt 4.1 til 4.3 , og vejrbetingelserne under proeven paa vej med henblik paa at bestemme den korrekte indstilling af undertrykket i indsugningsmanifold skal vaere som angivet i punkt 6.3.1.1 .  For et dieselmotorkoeretoej indstilles baenken som foreskrevet i punkt 5.1.1 .  6.3.2.2 . Koling  Supplerende luftkoeleanordninger kan anvendes for at opretholde driftsbetingelser og smoere - og koelemidlers temperatur inden for graenserne af , hvad der en normalt ved samme hastighed paa vejen .  6.3.2.3 . For der foretages maaling , skal koeretoejet koere paa baenken ved en hastighed taet ved provehastigheden og over en tilstraekkelig distance til , at drifttemperaturen naas , dog under ingen omstaendigheder mindre end 10 km .  6.3.2.4 . Provedistancen maa ikke vaere mindre end 2 km maalt paa omdrejningstaeller paa baenken .  6.4 . Baenktypen skal angives i proeverapporten .  6.5 . Fremstilling af resultaterne  Uafhaengig af maalemetode skal resultaterne udtrykkes i liter/100 km under de i punkt 4.5 naevnte referenceforhold .  ( 1 ) EFT nr . L 76 af 6 . 4 . 1976 , s . 1 .  ( 2 ) EFT nr . L 223 af 14 . 8 . 1978 , s . 48 .  ( 3 ) EFT nr . L 190 af 20 . 8 . 1972 , s . 1 .  BILAG II  Den paagaeldende myndigheds navn  MODEL  Bilag til EOEF-standardtypegodkendelsesskema for en koeretoejstype for saa vidt angaar braendstofforbrug   ( Artikel 4 , stk . 2 , og artikel 10 i Raadets direktiv 70/156/EOEF af 6 . februar 1970 om tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om godkendelse af motordrevne koeretoejer og paahaengskoeretoejer dertil )  EOEF-standardtypegodkendelsesnummer : ...  1 . Koeretoejets fabriks - eller varemaerke : ...  2 . Koeretoejets type og handelsbetegnelse : ...  3 . Fabrikantens navn og adresse : ...  4 . Navn og adresse paa fabrikantens eventuelle befuldmaegtigede : ...  5 . Beskrivelse af koretoejet  5.1 . Masse ( bilag I , punkt 6.1.1.2 ) : ...  5.2 . Tilladt totalmasse : ...  5.3 . Karosseritype : Sedan , Stationcar , Coupé ( 1 )  5.4 . Drivhjul : forhjul , baghjul , 4 gange 4 ( 1 )  5.5 . Motor  5.5.1 . Slagvolumen : ...  5.5.2 . Braendstofforsyning : karburator , indsproejtning ( 1 )  5.5.3 . Braendstof anbefalet af fabrikanten : ...  5.5.4 . Maksimal effekt : ... kW ved ... omdr/min .  5.5.5 . Trykladning : ja - nej ( 1 )  5.5.6 . Taending : diesel , styret , taending  ( mekanisk eller elektronisk ) ( 1 )  5.6 . Transmission  5.6.1 . Geartype : haandbetjent - automatisk ( 1 )  5.6.2 . Antal gear : ...  5.6.3 . Samlede udvekslingsforhold ( herunder daekkenes omkreds ved koersel under belastning ) :  Hastigheder i km/h ved 1 000 omdr . min . af motoren :  1 . gear : ...  2 . gear : ...  3 . gear : ...  4 . gear : ...  5 . gear : ...  Overgear : ...  5.6.4 . Total udvekslingsforhold : ...  5.6.5 . Daek :  Type : ...  Dimensioner : ...  Omkreds ved koersel under belastning : ...  6 . EOEF-standardtypedogkendelsesnummer meddelt paa grundlag af direktiv 70/220/EOEF eller 72/306/EOF : ...  7 . Braendstofforbrug :   - ved bykoersel : ... liter/100 km   - ved konstant hastighed paa 90 km/h : ... liter/100 km   - ved konstant hastighed paa 120 km/h : ... liter/100 km  8 . Koeretoejet fremstillet til EOEF-standardtypegodkendelse den : ...  9 . Teknisk tjeneste eller godkendt laboratorium , der har foretaget afproevning af braendstofforbruget : ...  10 . Nummer paa proeverapporten : ...  11 . Proeverapport udfaerdiget den : ...  12 . Sted : ...  13 . Dato : ...  14 . Underskrift : ...


Avis juridique important

|

31985L0374

Rådets direktiv 85/374/EØF af 25. juli 1985 om tilnærmelse af medlemsstaternes administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om produktansvar

EF-Tidende nr. L 210 af 07/08/1985 s. 0029 - 0033 den finske specialudgave: kapitel 15 bind 6 s. 0239  den spanske specialudgave: Kapitel 13 bind 19 s. 0008  den svenske specialudgave: kapitel 15 bind 6 s. 0239  den portugisiske specialudgave: Kapitel 13 bind 19 s. 0008

*****  RAADETS  DIREKTIV  af 25. juli 1985  om tilnaermelse af medlemsstaternes administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om produktansvar  (85/374/EOEF)  RAADET FOR DE EUROPAEISKE  FAELLESSKABER HAR -  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske faellesskab, saerlig artikel 100,  under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),  under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),  under henvisning til udtalelse fra Det oekonomiske og sociale Udvalg (3), og  ud fra foelgende betragtninger:  Det er noedvendigt at foretage en tilnaermelse af de nationale retsregler om producentens ansvar for skade foraarsaget af en defekt ved hans produkt, fordi uensartede regler kan forvride konkurrencen og beroere de frie varebevaegelser inden for det faelles marked samt medfoere forskelle i graden af beskyttelse af forbrugerne mod skader paa deres helbred eller ejendom, som foraarsages af et defekt produkt;  kun hvis der paalaegges producenten et objektivt ansvar, opnaas en hensigtsmaessig loesning paa det problem, som er karakteristisk for nutidens stadige tekniske udvikling, og som bestaar i at foretage en rimelig placering af ansvaret for de risici, som den moderne tekniske produktion indebaerer;  ansvaret omfatter kun industrielt fremstillet loesoere; derfor forekommer det hensigtsmaessigt ikke at medtage ansvar for landbrugsvarer og produkter hidroerende fra jagt, undtagen naar saadanne produkter har gennemgaaet en forarbejdning af industriel karakter, som kan foraarsage en defekt ved produkterne; ansvaret i henhold til dette direktiv skal gaelde ogsaa for produkter, der anvendes ved opfoerelse af bygninger, eller som indgaar i disse;  beskyttelsen af forbrugerne goer det noedvendigt at enhver, der har andel i produktionsprocessen, skal kunne goeres ansvarlig, for saa vidt som et faerdigt produkt eller et delprodukt af et saadant eller et leveret materiale lider af en defekt; af samme grund omfatter ansvaret importoerer af produkter fremstillet uden for Faellesskabet samt enhver, der praesenterer sig som producent i eget navn eller med sit eget maerke eller kendetegn, samt enhver, der leverer et produkt, hvis producent ikke kan identificeres;  saafremt flere personer haefter for den samme skade, er det af hensyn til beskyttelsen af forbrugerne noedvendigt, at skadelidte kan kraeve fuld skadeserstatning hos hver enkelt;  for at beskytte en person og hans ejendom skal der ved afgoerelsen af, om et produkt lider af en defekt, ikke laegges vaegt paa, om produktet mangler brugsegnethed, men derimod paa, om det ikke frembyder den sikkerhed, som forbrugerne kan goere krav paa; ved vurderingen heraf skal der ses bort fra enhver fejlagtig anvendelse af produktet, der under de givne omstaendigheder maa anses for ufornuftig;  en retfaerdig risikofordeling mellem en skadelidt og en producent maa indebaere, at en producent skal kunne friholde sig for ansvar, saafremt han beviser, at der foreligger forhold, der fritager ham for ansvar;  beskyttelsen af forbrugerne goer det noedvendigt, at producentens ansvar ikke beroeres af, at andre personer maatte have bidraget til at foraarsage skaden; dog kan en medvirkende fejl fra skadelidtes side tages i betragtning med henblik paa at nedsaette ansvaret eller at lade dette bortfalde;  beskyttelsen af forbrugerne goer det noedvendigt at yde erstatning for personskade, herunder ved doed, samt for skader paa ting; sidstnaevnte form for skade skal imidlertid vaere begraenset til ting til privat brug eller til privat fortaering, og der skal som selvrisiko fradrages et fast beloeb for at undgaa et for stort antal tvister; dette direktiv beroerer ikke erstatning for svie og smerte samt anden ikke-oekonomisk skade, der maatte vaere omfattet af bestemmelser i den for dette omraade gaeldende lovgivning;  en ensartet foraeldelsesfrist for krav om skadeserstatning er saavel i den skadelidtes som i producentens interesse;  produkter slides i tidens loeb; der udvikles strengere sikkerhedsforskrifter og der sker stadig videnskabelige og tekniske fremskridt; det ville derfor ikke vaere rimeligt at lade en producent haefte i et ubegraenset tidsrum for, at hans produkter er defekte; hans ansvar boer foegelig ophoere efter et rimelig langt tidsrum, idet dog allerede ivaerksat retsforfoelgning ikke skal paavirkes heraf;  for at sikre en effektiv beskyttelse af forbrugerne skal producentens ansvar over for den skadelidte ikke kunne indskraenkes ved en kontraktlig klausul;  i henhold til medlemsstaternes retsregler kan en skadelidt have ret til erstatning paa grundlag af et kontraktligt ansvar eller paa et grundlag uden for kontraktsforhold, som er forskelligt fra det i dette direktiv omhandlede; for saa vidt saadanne bestemmelser tillige har til formaal at virkeliggoere en effektiv beskyttelse af forbrugerne, beroeres de ikke af dette direktiv; saafremt der i en medlemsstat ved en saerlig ansvarsordning allerede sikres forbrugerne en effektiv beskyttelse paa medicinalvareomraadet, skal det ligeledes fortsat vaere muligt at ivaerksaette retsforfoelgning paa grundlag af en saadan ordning;  i det omfang ansvaret for nukleare skader allerede i tilstraekkeligt omfang er reguleret ved saerlige bestemmelser i alle medlemsstaterne kan skader af denne art udelukkes fra direktivet;  udelukkelsen af landbrugsraavarer og produkter hidroerende fra jagt fra direktivets anvendelsesomraade kan paa baggrund af behovet for beskyttelse af forbrugerne i visse medlemsstater opfattes som en ubegrundet indskraenkning i denne beskyttelse; en medlemsstat skal derfor kunne udvide ansvaret til disse produkter;  af lignende aarsager kan adgang for en producent til at afvise et ansvar, hvis han beviser, at det ikke paa grundlag af den videnskabelige og tekniske viden paa det tidspunkt, da han bragte produktet i omsaetning, havde vaeret muligt at opdage defekten, i visse medlemsstater opfattes som en ubegrundet indskraenkning i beskyttelsen af forbrugerne; en medlemsstat skal derfor i sin lovgivning kunne opretholde bestemmelser om eller kunne indfoere en ny lovgivning om, at en saadan frigoerende bevisfoerelse ikke skal kunne finde sted; i tilfaelde af indfoerelse af ny lovgivning skal anvendelsen af denne undtagelsesbestemmelse dog vaere betinget af en standstill-procedure paa faellesskabsplan med henblik paa, hvis det er muligt, at gennemfoere en ensartet foroegelse af beskyttelsesniveauet i Faellesskabet;  paa baggrund af de retlige traditioner i de fleste medlemsstater er det ikke hensigtsmaessigt at fastsaette en oekonomisk overgraense for en producents objektive ansvar; eftersom der dog findes forskellige traditioner, forekommer det rimeligt at tillade, at en medlemsstat fraviger princippet om ubegraenset ansvar og foreskriver en begraensning af producentens samlede ansvar for personskader, herunder doed, som er foraarsaget af identiske genstande med samme defekt, saafremt denne begraensning fastsaettes paa et tilstraekkeligt hoejt niveau til at sikre beskyttelsen af forbrugerne og det faelles markeds korrekte funktion;  den harmonisering, der foelger af dette direktiv, kan ikke paa indevaerende stadium vaere fuldstaendig, men den aabner vejen for en mere vidtgaaende harmonisering; Raadet skal derfor med regelmaessige mellemrum have forelagt rapporter fra Kommissionen om gennemfoerelsen af dette direktiv, eventuelt ledsaget af passende forslag;  paa denne baggrund er det saerlig vigtigt at foretage en fornyet gennemgang af de bestemmelser i dette direktiv, der omhandler medlemsstaternes muligheder for at goere undtagelser, hvilket skal ske efter et tidsrum, som er tilstraekkelig langt til, at der samles praktisk erfaring om virkningerne af disse undtagelser paa beskyttelsen af forbrugerne og paa det faelles markeds funktion -  UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:  Artikel 1  En producent er ansvarlig for skade, der foraarsages af en defekt ved hans produkt.  Artikel 2  Ved gennemfoerelsen af dette direktiv forstaas ved udtrykket »produkt« enhver loesoeregenstand med undtagelse af landbrugsraavarer og produkter hidroerende fra jagt, selv om genstanden indgaar som en fast bestanddel i en anden loesoeregenstand eller i en fast ejendom. Ved »landbrugsraavarer« forstaas jordbrugsprodukter, husdyrbrugsprodukter og fiskeriprodukter med undtagelse af produkter, der har undergaaet en foerste forarbejdning. Udtrykket »produkt« omfatter tillige elektricitet.  Artikel 3  1. Ved »producent« forstaas fabrikanten af et faerdigt produkt, producenten af en raavare eller fabrikanten af et delprodukt, samt enhver person, der ved at anbringe sit navn, maerke eller andet kendetegn paa produktet udgiver sig for at vaere dets producent. 2. Uden at producentens ansvar derved beroeres, anses den, der med henblik paa videresalg, udlejning, leasing eller enhver anden form for distribution som led i sin erhvervsvirksomhed indfoerer et produkt i Faellesskabet som dettes producent i henhold til dette direktiv, og den paagaeldende er ansvarlig paa samme maade som producenten.  3. Saafremt producenten af produktet ikke kan identificeres, anses enhver leverandoer af produktet som dets producent, medmindre leverandoeren inden for et rimeligt tidsrum oplyser skadelidte om producentens identitet eller om identiteten af den person, som har leveret produktet til ham. Det samme gaelder, endog selv om producentens navn er angivet, for indfoerte produkter, der ikke angiver identiteten af den i stk. 2 omhandlede importoer.  Artikel 4  Det paahviler skadelidte at foere bevis for skaden, defekten og aarsagsforbindelsen mellem defekten og skaden.  Artikel 5  Saafremt flere personer i henhold til bestemmelserne i dette direktiv er ansvarlige for samme skade, haefter de solidarisk, og uden at nationale bestemmelser om regres beroeres.  Artikel 6  1. Et produkt lider af en defekt, naar det ikke frembyder den sikkerhed, som med rette kan forventes under hensyntagen til alle omstaendigheder, navnlig  a) produktets praesentation;  b) den anvendelse af produktet, som med rimelighed kan forventes;  c) tidspunktet, hvor produktet er bragt i omsaetning;  2. Et produkt anses ikke for at lide af en defekt, blot fordi der senere er bragt et bedre produkt i omsaetning.  Artikel 7  Producenten er efter dette direktiv ikke ansvarlig, hvis han beviser,  a) at han ikke har bragt produktet i omsaetning,  b) at det, omstaendighederne taget i betragtning, maa antages, at den defekt, der har forvoldt skaden, ikke var til stede paa det tidspunkt, da han bragte produktet i omsaetning, eller at denne defekt er opstaaet senere,  c) at produktet hverken var fremstillet med henblik paa salg eller anden form for distribution i et for producenten erhvervsmaessigt oejemed eller fremstillet eller distribueret som led i producentens erhvervsvirksomhed,  d) at defekten skyldes, at produktet skal vaere i overensstemmelse med ufravigelige forskrifter udstedt af de offentlige myndigheder,  e) at det paa grundlag af den videnskabelige og tekniske viden paa det tidspunkt, da han bragte produktet i omsaetning, ikke var muligt at opdage defekten, eller  f) at defekten, hvor der er tale om en fabrikant af et delprodukt, kan tilskrives udformningen af det produkt, i hvilket delproduktet indgaar, eller de af det samlede produkts fabrikant givne anvisninger.  Artikel 8  1. For saa vidt andet ikke fremgaar af nationale bestemmelser om regres, nedsaettes producentens ansvar ikke, naar skaden er foraarsaget af en defekt ved produktet i forening med en tredjemands adfaerd.  2. Producentens ansvar kan under hensyn til samtlige omstaendigheder nedsaettes eller bortfalde, naar skaden er foraarsaget af en defekt ved produktet i forening med fejl udvist af skadelidte eller af en person, for hvem skadelidte er anvarlig.  Artikel 9  Ved »skade« i artikel 1 forstaas:  a) personskade, herunder doed;  b) skade paa eller oedelaeggelse af en anden ting end selve det defekte produkt, med fradrag af en selvrisiko paa 500 ECU, forudsat at den paagaeldende ting  i) er af en art, som saedvanligvis er beregnet til privat brug eller fortaering, og  ii) hovedsagelig er anvendt af skadelidte til privat brug eller med henblik paa privat fortaering.  Nationale bestemmelser om ikke-oekonomisk skade paavirkes ikke af denne artikel.  Artikel 10  1. Medlemsstaterne fastsaetter i deres lovgivning, at erstatningskrav paa grundlag af dette direktiv foraeldes tre aar efter den dag, da klageren har faaet eller burde have faaet kendskab til skaden, defekten og producentens identitet.  2. Medlemsstaternes bestemmelser om suspension eller afbrydelse af foraeldelsesfrister beroeres ikke af dette direktiv. Artikel 11  Medlemsstaterne fastsaetter i deres lovgivning, at skadelidtes rettigheder i henhold til bestemmelser i dette direktiv ophoerer ti aar efter den dag, da producenten har bragt det produkt, der har foraarsaget skaden, i omsaetning, medmindre skadelidte inden for dette tidsrum har anlagt retssag mod denne.  Artikel 12  Producentansvaret i henhold til dette direktiv kan ikke fraskrives eller indskraenkes over for skadelidte ved en ansvarsfritagelses- eller ansvarsbegraensningsklausul.  Artikel 13  Dette direktiv beroerer ikke de rettigheder, som skadelidte kan paaberaabe sig under henvisning til retsreglerne om ansvar i og uden for kontraktforhold eller under henvisning til saerregler om ansvar, der er gaeldende paa tidspunktet for diretivets meddelelse.  Artikel 14  Dette direktiv finder ikke anvendelse paa skade, som indtraeffer ved nukleare ulykker, og som er omfattet af internationale konventioner, der er ratificeret af medlemsstaterne.  Artikel 15  1. Hver medlemsstat kan  a) som en undtagelse fra artikel 2 i sin lovgivning bestemme, at udtrykket »produkt« i artikel 1 tillige betegner landbrugsraavarer og produkter hidroerende fra jagt;  b) som en undtagelse fra artikel 7, litra e), i sin lovgivning bevare eller under iagttagelse af den i stk. 2 i naervaerende artikel omhandlede procedure indfoere bestemmelser om, at producenten er ansvarlig, selv om han beviser, at det paa grundlag af den videnskabelige og tekniske viden paa det tidspunkt, da han bragte produktet i omsaetning, ikke havde vaeret muligt at opdage defekten.  2. Den medlemsstat, der oensker at goere brug af den i stk. 1, litra b), omhandlede foranstaltning, giver Kommissionen meddelelse om teksten til den paataenkte foranstaltning; Kommissionen underretter de oevrige medlemsstater herom.  Den paagaeldende medlemsstat afstaar fra at gennemfoere den paataenkte foranstaltning i et tidsrum af ni maaneder fra meddelelsen til Kommissionen, for saa vidt Kommissionen ikke i mellemtiden har forelagt Raadet forslag til aendring af dette direktiv med hensyn til det omhandlede spoergsmaal. Hvis imidlertid Kommissionen ikke inden for et tidsrum af tre maaneder fra modtagelsen af ovennaevnte meddelelse underretter vedkommende medlemsstat om, at den agter at forelaegge et saadant forslag for Raadet kan medlemsstaten straks gennemfoere den paagaeldende foranstaltning.  Hvis Kommissionen forelaegger Raadet et forslag til aendring af dette direktiv inden for ovennaevnte tidsrum af ni maaneder, skal vedkommende medlemsstat afstaa fra at gennemfoere den paataenkte foranstaltning i et yderligere tidsrum af atten maaneder fra forslagets forelaeggelse.  3. Ti aar efter datoen for direktivets meddelelse forelaegger Kommissionen Raadet en rapport om, hvorledes domstolenes anvendelse af artikel 7, litra e), og af stk. 1, litra b), i naervaerende artikel har indvirket paa beskyttelsen af forbrugerne og paa det faelles markeds funktion. Paa baggrund af denne rapport traeffer Raadet i henhold til traktatens artikel 100 paa forslag af Kommissionen afgoerelse om ophaevelse af artikel 7, litra e).  Artikel 16  1. Medlemsstaterne kan bestemme, at producentens samlede ansvar for personskade, herunder doed, som er foraarsaget af identiske genstande med samme defekt, skal vaere begraenset til et beloeb paa mindst 70 mio ECU.  2. Ti aar efter datoen for direktivets meddelelse aflaegger Kommissionen rapport til Raadet om, hvorledes anvendelsen af den oekonomiske begraensning af ansvaret i de medlemsstater, der har benyttet sig af den i stk. 1 fastsatte mulighed, har indvirket paa beskyttelsen af forbrugerne og paa det faelles markeds funktion. Paa baggrund af denne rapport traeffer Raadet i henhold til traktatens artikel 100 paa forslag af Kommissionen afgoerelse om ophaevelse af stk. 1.  Artikel 17  Dette direktiv finder ikke anvendelse paa produkter, der er bragt i omsaetning inden datoen for ikrafttraedelsen af de i artikel 19 omhandlede bestemmelser.  Artikel 18  1. ECUen er ved anvendelsen af dette direktiv den, der er fastsat i forordning (EOEF) nr. 3180/78 (1), som aendret ved forordning (EOEF) nr. 2626/84 (2). Modvaerdien i national valuta er foerste gang den, der gaelder paa datoen for udstedelsen af dette direktiv.  2. Raadet foranstalter paa forslag af Kommissionen hvert femte aar en undersoegelse og eventuelt en revision af direktivets beloeb under hensyn til den oekonomiske og valutariske udvikling i Faellesskabet.  Artikel 19  1. Medlemsstaterne aendrer deres nationale administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser med henblik paa at efterkomme dette direktiv senest tre aar efter datoen for direktivets meddelelse (1). De underretter straks Kommissionen herom.  2. Den i artikel 15, stk. 2, omhandlede procedure gaelder fra datoen for direktivets meddelelse.  Artikel 20  Medlemsstaterne tilsender Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsregler, som de udsteder paa det omraade, der er omfattet af dette direktiv.  Artikel 21  Kommissionen tilsender hvert femte aar Raadet en rapport om gennemfoerelsen af bestemmelserne i dette direktiv samt forelaegger det i givet fald passende forslag.  Artikel 22  Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.  Udfaerdiget i Bruxelles, den 25. juli 1985.  Paa Raadets vegne  J. POOS  Formand  (1) EFT nr. C 241 af 14. 10. 1976, s. 9, og  EFT nr. C 271 af 26. 10. 1979, s. 3.  (2) EFT nr. C 127 af 21. 5. 1979, s. 61.  (3) EFT nr. C 114 af 7. 5. 1979, s. 15.  (1) EFT nr. L 379 af 30. 12. 1978, s. 1.  (2) EFT nr. L 247 af 16. 9. 1984, s. 1.  (1) Dette direktiv er meddelt medlemsstaterne den 30. juli 1985.