title: Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2015/719 af 29. april 2015 om ændring af Rådets direktiv 96/53/EF om fastsættelse af de største tilladte dimensioner i national og international trafik og største tilladte vægt i international trafik for visse vejkøretøjer i brug i Fællesskabet (EØS-relevant tekst)

text:
                  6.5.2015

                  DA

                  Den Europæiske Unions Tidende

                  L 115/1

            EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV (EU) 2015/719
      af 29. april 2015
      om ændring af Rådets direktiv 96/53/EF om fastsættelse af de største tilladte dimensioner i national og international trafik og største tilladte vægt i international trafik for visse vejkøretøjer i brug i Fællesskabet
      (EØS-relevant tekst)
      EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
      under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 91,
      under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
      efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
      under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
      efter høring af Regionsudvalget,
      efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og
      ud fra følgende betragtninger:

                  (1)

                  Det er nødvendigt at understrege behovet for at nedbringe drivhusgasemissionerne, navnlig emissioner af kuldioxid (CO2), forbedre trafiksikkerheden, tilpasse den relevante lovgivning til den teknologiske udvikling og de ændrede behov på markedet samt lette den intermodale transport, samtidig med at det sikres, at konkurrencen ikke fordrejes, og at vejinfrastrukturen beskyttes.

                  (2)

                  Den teknologiske udvikling gør det muligt at fastgøre aerodynamiske anordninger, der kan trækkes ind eller foldes, bag på køretøjerne. Fastgørelsen af sådanne anordninger vil imidlertid medføre en overskridelse af de største tilladte længder i henhold til Rådets direktiv 96/53/EF (3). Det er derfor nødvendigt med en dispensation fra de største tilladte længder. Nærværende direktiv har til formål at gøre det muligt at montere sådanne anordninger, så snart de nødvendige ændringer af de tekniske krav i forbindelse med typegodkendelse af de aerodynamiske anordninger er gennemført eller anvendes, og Kommissionen har vedtaget gennemførelsesretsakterne om operationelle regler vedrørende brugen af sådanne anordninger.

                  (3)

                  Den aerodynamiske forbedring af motorkøretøjernes førerhus gør det muligt at opnå betydelige forbedringer for så vidt angår køretøjernes energimæssige ydeevne, eventuelt sammen med aerodynamiske anordninger, der kan trækkes ind eller foldes, bag på køretøjerne. En sådan forbedring er imidlertid ikke mulig inden for de nuværende største tilladte længder fastsat ved direktiv 96/53/EF, uden at køretøjernes lasteevne reduceres, og vejtransportsektorens økonomiske ligevægt bringes i fare. Det er af denne grund også nødvendigt med en dispensation fra de største tilladte længder. Denne dispensation bør ikke bruges til at øge køretøjets lasteevne.

                  (4)

                  I medfør af rammerne i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/46/EF (4) skal aerodynamiske anordninger, der overstiger en længde på 500 mm, og motorkøretøjer, der er udstyret med førerhuse, som forbedrer deres aerodynamiske ydeevne, typegodkendes forud for markedsføringen, hvis sådanne køretøjer overskrider de grænser, der er fastsat ved direktiv 96/53/EF.

                  (5)

                  Muligheden for, at køretøjerne kan få en ny udformning af førerhusene, vil ligeledes bidrage til at forbedre trafiksikkerheden ved at mindske førerens blinde vinkler, herunder blinde vinkler under forruden, hvilket burde gøre det muligt at redde talrige bløde trafikanters liv, f.eks. fodgængere eller cyklister. En ny udformning af førerhusene kan også omfatte konstruktioner, der er energiabsorberende i tilfælde af sammenstød. Den mulige gevinst for så vidt angår førerhusets størrelse bør endvidere forbedre førerens sikkerhed og komfort. Når først der er blevet opstillet forbedrede sikkerhedskrav for længere førerhuse, kan det overvejes, hvorvidt det er hensigtsmæssigt at anvende disse på køretøjer, som ikke har gavn af forlængelsen.

                  (6)

                  Alternative drivaggregater, som omfatter hybride drivaggregater, er drivaggregater, der til den mekaniske fremdrift bruger energi fra et brændstof, der forbruges, og/eller et batteri eller en anden elektrisk eller mekanisk kraftlagringsenhed. Brugen af alternative drivaggregater til tunge køretøjer eller busser kan medføre en ekstra vægt, men reducerer forurening. Denne ekstra vægt bør ikke medregnes, så det går ud over køretøjets nyttelast, da dette ville medføre, at vejtransportsektoren straffes økonomisk. Den ekstra vægt bør dog heller ikke medføre, at køretøjets lasteevne forøges.

                  (7)

                  Fremtidige køretøjer, der bruger alternative brændstoffer (med tungere drivaggregater end dem, der benyttes i køretøjer, der bruger konventionelle brændstoffer), kan også have nytte af en yderligere vægtkvote. Sådanne alternative brændstoffer kan derfor medtages på den i dette direktiv omhandlede liste over alternative brændstoffer, hvis brugen af dem kræver en yderligere vægtkvote.

                  (8)

                  Nærværende direktiv tillader dispensationer fra den største tilladte vægt og de største tilladte dimensioner for køretøjer og vogntog fastsat i direktiv 96/53/EF. Medlemsstaterne bør dog af grunde, der vedrører trafiksikkerheden eller infrastrukturkarakteristika, kunne begrænse visse køretøjers kørsel på bestemte dele af deres vejnet.

                  (9)

                  På området containerisering anvendes containere med en længde på 45 fod i stadig større omfang. Sådanne containere transporteres med alle transportformer. Den intermodale transports vejkomponenter kan imidlertid i øjeblikket kun anvendes, hvis både medlemsstaterne og transportørerne følger omstændelige administrative procedurer, eller hvis disse containere har patenterede affasede hjørner, hvilket medfører uoverkommelige omkostninger. Hvis den tilladte længde af de køretøjer, der transporterer sådanne containere, øges med 15 cm, kunne transportørerne spares for disse administrative procedurer og den intermodale transport lettes uden risiko eller negative følger for infrastrukturen eller de øvrige trafikanter. Definitionen af intermodal transport i dette direktiv berører ikke arbejdet med at revidere Rådets direktiv 92/106/EØF (5).

                  (10)

                  For at fremme den intermodale transport yderligere og tage hensyn til egenvægten af containere eller veksellad med en længde på op til 45 fod, bør kørsel med 3-akslede motorkøretøjer med 2- eller 3-akslede sættevogne være tilladt op til en tilladt totalvægt på 44 t. 2-akslede motorkøretøjer med 3-akslede sættevogne, der transporterer containere eller veksellad med en længde på op til 45 fod, bør være tilladte i intermodal transport op til en tilladt totalvægt på 42 t.

                  (11)

                  Siden vedtagelsen af direktiv 96/53/EF er buspassagerers og deres bagages gennemsnitsvægt steget væsentligt. På grund af de vægtgrænser, der er fastsat i nævnte direktiv, har dette ført til en gradvis reduktion i antallet af transporterede passagerer. Endvidere lægges det udstyr, der er nødvendigt for at opfylde de nuværende tekniske krav, såsom Euro VI, til vægten af de køretøjer, der transporterer dem. Behovet for at fremme den kollektive transport i forhold til den individuelle transport for at opnå en bedre energieffektivitet indebærer, at det er nødvendigt at oprette det tidligere antal passagerer pr. bus under hensyntagen til denne stigning i deres og deres bagages vægt. Dette kan ske ved at øge 2-akslede bussers tilladte vægt inden for grænser, der ikke desto mindre sikrer, at vejinfrastrukturen ikke skades på grund af hurtigere nedslidning.

                  (12)

                  Det er nødvendigt, at medlemsstaterne tager behørigt hånd om overtrædelser i forbindelse med overlastning af køretøjer med henblik på at undgå konkurrencefordrejninger og på at drage omsorg for trafiksikkerheden.

                  (13)

                  For at sikre, at konkurrencen mellem operatørerne ikke fordrejes og for at forbedre afsløringen af overtrædelser bør medlemsstaterne senest den 27. maj 2021 træffe specifikke foranstaltninger til at identificere køretøjer eller vogntog under kørsel, der sandsynligvis har overskredet de relevante vægtgrænser, og som derfor bør kontrolleres. En sådan identificering kan udføres ved hjælp af vejemekanismer, der er integreret i vejinfrastrukturen, eller ved hjælp af en måleanordning på køretøjet, som på afstand kommunikerer data til de relevante myndigheder Disse data fra køretøjet bør også gøres tilgængelige for føreren. Hver medlemsstat bør årligt udføre et passende antal kontroller af køretøjers vægt. Antallet af sådanne kontroller bør stå i rimeligt forhold til det samlede antal køretøjer, der hvert år inspiceres i den pågældende medlemsstat.

                  (14)

                  For at sikre, at dette direktiv overholdes, bør medlemsstaterne fastsætte regler om sanktioner for overtrædelser af dette direktiv og sikre, at de iværksættes. Disse sanktioner bør være effektive, ikkediskriminerende, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have afskrækkende virkning.

                  (15)

                  Det er vigtigt, at de kompetente myndigheder i medlemsstaterne udveksler oplysninger for at gøre kontrollen med køretøjers eller vogntogs vægt mere effektiv på internationalt plan og for at fremme en god afvikling af denne kontrol. Det kontaktpunkt, der udpeges i medfør af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1071/2009 (6), bør benyttes til en sådan udveksling af oplysninger.

                  (16)

                  Europa-Parlamentet og Rådet bør regelmæssigt modtage oplysninger om den kontrol, medlemsstaternes kompetente myndigheder foretager med vejtrafikken. Disse oplysninger, som medlemsstaterne fremsender, vil gøre det muligt for Kommissionen at sikre, at transportvirksomhederne overholder reglerne i dette direktiv, og at fastslå, om der er behov for yderligere tvangsforanstaltninger eller ej.

                  (17)

                  For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af dette direktiv bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 (7).

                  (18)

                  Kommissionen bør ikke vedtage gennemførelsesretsakter om de operationelle krav vedrørende brugen af aerodynamiske anordninger eller detaljerede specifikationer for vejeanordninger på køretøjer, hvis det udvalg, der nedsættes i henhold til dette direktiv, ikke afgiver nogen udtalelse om det af Kommissionen forelagte udkast til gennemførelsesretsakt.

                  (19)

                  For at ajourføre listen over alternative brændstoffer i dette direktiv på baggrund af den seneste teknologiske udvikling bør beføjelsen til at vedtage retsakter delegeres til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 290 i TEUF. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder høringer af medlemsstaternes eksperter, før den vedtager de delegerede retsakter. Kommissionen bør i forbindelse med forberedelsen og udarbejdelsen af delegerede retsakter sørge for samtidig, rettidig og hensigtsmæssig fremsendelse af relevante dokumenter til Europa-Parlamentet og Rådet.

                  (20)

                  Målene for dette direktiv kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, men kan på grund af dets omfang og virkninger bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går dette direktiv ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.

                  (21)

                  Direktiv 96/53/EF bør derfor ændres i overensstemmelse hermed —

            VEDTAGET DETTE DIREKTIV:
      Artikel 1
      Direktiv 96/53/EF ændres således:

                  1)

                  I artikel 1, stk. 1, litra a) affattes således:

                              »a)

                              dimensioner for motorkøretøjer i klasse M2 og M3 og påhængskøretøjer hertil i klasse O samt motorkøretøjer i klasse N2 og N3 og påhængskøretøjer hertil i klasse 03 og 04 som defineret i bilag II til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/46/EF (*).

                     (*)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/46/EF af 5. september 2007 om fastlæggelse af en ramme for godkendelse af motorkøretøjer og påhængskøretøjer dertil samt af systemer, komponenter og separate tekniske enheder til sådanne køretøjer (»Rammedirektiv«) (EUT L 263 af 9.10.2007, s. 1).«"

                  2)

                  I artikel 2 foretages følgende ændringer:

                              a)

                              i stk. 1 tilføjes følgende definitioner:
                              »—   »alternative brændstoffer«: brændstoffer eller energikilder, som i hvert fald delvist erstatter fossile oliekilder i energiforsyningen til transport, og som har potentiale til at bidrage til dekarboniseringen af transporten og forbedre miljøpræstationerne i transportsektoren, og som består af:

                                          a)

                                          elektricitet forbrugt i alle typer elektriske køretøjer

                                          b)

                                          brint

                                          c)

                                          naturgas, herunder biomethan, i gasform (komprimeret naturgas — CNG) og flydende form (flydende naturgas — LNG)

                                          d)

                                          flydende gas (LPG)

                                          e)

                                          mekanisk energi fra lagring i køretøjet/kilder i køretøjet, inklusive overskydende varme

                                    —   »køretøj, der bruger alternative brændstoffer«: et motorkøretøj, der helt eller delvist drives af et alternativt brændstof, og som er godkendt i henhold til rammerne i direktiv 2007/46/EF
                              —   »intermodal transport«:

                                          a)

                                          kombineret transport, jf. artikel 1 i Rådets direktiv 92/106/EØF (**), der anvendes til transport af en eller flere containere eller veksellad med en samlet længde på op til 45 fod, eller

                                          b)

                                          transport ad vandvejen af en eller flere containere eller veksellad med en samlet længde på op til 45 fod, forudsat at den vejstrækning, der indgår som første eller sidste led, ikke overstiger 150 km på Unionens område. Den ovenfor nævnte afstand på 150 km kan overskrides for at nå frem til den nærmeste egnede transportterminal for de planlagte ydelser, når der er tale om:

                                                      i)

                                                      køretøjer, der overholder bilag I, punkt 2.2.2, litra a) eller b), eller

                                                      ii)

                                                      køretøjer, der overholder bilag I, punkt 2.2.2., litra c) eller d), i tilfælde hvor den relevante medlemsstat tillader sådanne afstande.

                                    For intermodal transport kan den nærmeste egnede transportterminal, der leverer en ydelse, ligge i en anden medlemsstat end den, hvor forsendelsen blev lastet eller losset
                              —   »afskiber«: en retlig enhed eller en fysisk eller juridisk person, der er anført på konnossementet eller på et tilsvarende transportdokument, f.eks. et gennemgangskonnossement, som afskiber, og/eller i hvis navn eller på hvis vegne, der er indgået en transportkontrakt med transportvirksomheden.

                                 (**)  Rådets direktiv 92/106/EØF af 7. december 1992 om indførelse af fælles regler for visse former for kombineret godstransport mellem medlemsstaterne (EFT L 368 af 17.12.1992, s. 38).«"

                              b)

                              i stk. 2 erstattes henvisningen »direktiv 70/156/EØF« af følgende:
                              »direktiv 2007/46/EF«.

                  3)

                  I artikel 4 foretages følgende ændringer:

                              a)

                              stk. 4, tredje og fjerde afsnit, udgår

                              b)

                              stk. 6 udgår.

                  4)

                  Artikel 5 affattes således:
                  »Artikel 5
                  Med henblik på artikel 3 skal sættevognstog, der er taget i brug inden den 1. januar 1991, og som ikke opfylder bestemmelserne i punkt 1.6 og 4.4 i bilag I, anses for at være i overensstemmelse med disse bestemmelser, såfremt den samlede længde ikke overstiger 15,50 m.«.

                  5)

                  Artikel 8, 8a og 9 udgår.

                  6)

                  Følgende artikler indsættes:
                  »Artikel 8b
                  1.   Med det formål at forbedre deres energieffektivitet kan de største tilladte længder i nærværende direktivs bilag I, punkt 1.1, overskrides for køretøjer eller vogntog, som er udstyret med aerodynamiske anordninger, der opfylder kravene i stk. 2 og 3, og som overholder direktiv 2007/46/EF, for at tillade påsætning bag på køretøjer eller vogntog af sådanne anordninger. Køretøjer eller vogntog udstyret med sådanne anordninger skal overholde nærværende direktivs bilag I, punkt 1.5, og en eventuel overskridelse af de største tilladte længder må ikke medføre en forøgelse af de pågældende køretøjers eller vogntogs lad.
                  2.   Forud for markedsføringen typegodkendes de i stk. 1 omhandlede aerodynamiske anordninger, der overstiger en længde på 500 mm, i overensstemmelse med reglerne for typegodkendelse inden for rammerne af direktiv 2007/46/EF.
                  Senest den 27. maj 2017 vurderer Kommissionen behovet for at vedtage eller ændre de inden for de nævnte rammer fastsatte tekniske krav i forbindelse med typegodkendelse af aerodynamiske anordninger under hensyntagen til behovet for at sikre trafiksikkerheden og sikkerheden i forbindelse med intermodal transport, navnlig følgende:

                              a)

                              sikker fastgørelse af anordningerne for at begrænse risikoen for, at de med tiden løsner sig, herunder ved intermodal transport

                              b)

                              sikkerheden for andre trafikanter, især bløde trafikanter, bl.a. ved at sikre, at konturmærkningen er synlig, når der monteres aerodynamiske anordninger, ved at tilpasse kravene til indirekte udsyn og, i tilfælde af sammenstød med bagenden af et køretøj eller vogntog, ved ikke at kompromittere beskyttelsen bagtil mod underkøring.

                        Kommissionen forelægger med henblik herpå om fornødent et lovgivningsmæssigt forslag om ændring af de relevante regler om typegodkendelse inden for rammerne af direktiv 2007/46/EF.
                  3.   De i stk. 1 omhandlede aerodynamiske anordninger skal opfylde følgende driftsmæssige betingelser:

                              a)

                              under forhold, hvor andre trafikanters eller førerens sikkerhed er i fare, skal de foldes, trækkes ind eller fjernes af føreren

                              b)

                              anvendelse af dem i trafikinfrastrukturer i og mellem byer skal ske under hensyntagen til de specielle karakteristika ved områder, hvor hastighedsgrænsen er under eller lig med 50 km/t, og hvor bløde trafikanter i højere grad kan forventes at befinde sig, og

                              c)

                              anvendelsen af dem skal være forenelig med intermodal transport og de må navnlig ikke, når de er trukket ind/foldet, overskride den største tilladte længde med mere end 20 cm.

                        4.   Kommissionen vedtager gennemførelsesretsakter, som fastsætter nærmere bestemmelser til sikring af ensartede betingelser for gennemførelsen af stk. 3. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 10i, stk. 2.
                  5.   Stk. 1 finder anvendelse fra datoen for gennemførelsen eller anvendelsen af de nødvendige ændringer af de i stk. 2 omhandlede instrumenter og efter vedtagelsen af de i stk. 4 omhandlede gennemførelsesretsakter, alt efter hvad der er relevant.
                  Artikel 9a
                  1.   For at forbedre energieffektiviteten, særlig for så vidt angår førerhusenes aerodynamiske ydeevne, samt trafiksikkerheden kan de største tilladte længder i nærværende direktivs bilag I, punkt 1.1, overskrides for køretøjer eller vogntog, der opfylder kravene i stk. 2 og overholder direktiv 2007/46/EF, forudsat at deres førerhuse giver forbedret aerodynamisk ydeevne, energieffektivitet og forbedret sikkerhed. Køretøjer eller vogntog udstyret med sådanne førerhuse skal overholde nærværende direktivs bilag I, punkt 1.5, og en eventuel overskridelse af de største tilladte længder må ikke medføre en forøgelse af de pågældende køretøjers lasteevne.
                  2.   Forud for markedsføringen godkendes de i stk. 1 omhandlede køretøjer i overensstemmelse med reglerne om typegodkendelse inden for rammerne af direktiv 2007/46/EF. Senest den 27. maj 2017 vurderer Kommissionen behovet for at udvikle de inden for de nævnte rammer fastsatte tekniske krav i forbindelse med typegodkendelse af køretøjer udstyret med sådanne førerhuse, under hensyntagen til følgende:

                              a)

                              forbedringen af køretøjernes eller vogntogenes aerodynamiske ydeevne

                              b)

                              bløde trafikanter og forbedring af synligheden af disse for førerne, navnlig ved at mindske førernes blinde vinkler

                              c)

                              reduktion af andre trafikanters tings- eller personskader i tilfælde af sammenstød

                              d)

                              sikkerhed og komfort for førerne.

                        Kommissionen forelægger med henblik herpå om fornødent et lovgivningsmæssigt forslag om ændring af de relevante regler om typegodkendelse inden for rammerne af direktiv 2007/46/EF.
                  3.   Stk. 1 finder anvendelse fra tre år efter datoen for gennemførelsen eller anvendelsen af de nødvendige ændringer af de i stk. 2 omhandlede instrumenter, alt efter hvad der er relevant.«.

                  7)

                  Artikel 10a udgår.

                  8)

                  Følgende artikler indsættes:
                  »Artikel 10b
                  Den største tilladte vægt for køretøjer, der bruger alternative brændstoffer, er den vægt, der er fastsat i bilag I, punkt 2.3.1, 2.3.2 og 2.4.
                  Køretøjer, der bruger alternative brændstoffer, skal tillige overholde de i bilag I, punkt 3, anførte grænser for største tilladte akseltryk.
                  Den ekstra vægt, som køretøjer, der bruger alternative brændstoffer, kræver, fastsættes på grundlag af den dokumentation, som fabrikanten fremlægger, når det pågældende køretøj godkendes. Den ekstra vægt skal angives i det officielle bevis, der kræves i henhold til artikel 6.
                  Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 10h for, med henblik på dette direktiv, at ajourføre listen over de i artikel 2 omhandlede alternative brændstoffer, der kræver ekstra vægt. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen følger sin sædvanlige praksis og gennemfører høringer med eksperter, herunder medlemsstaternes eksperter, før den vedtager disse delegerede retsakter.
                  Artikel 10c
                  De største tilladte længder fastsat i bilag I, punkt 1.1, hvor det er relevant med forbehold af artikel 9a, stk. 1, og den største tilladte afstand fastsat i bilag I, punkt, 1.6, kan overskrides med 15 cm for køretøjer eller vogntog, der transporterer tomme eller lastede containere eller veksellad med en længde på 45 fod, forudsat at vejtransporten af den pågældende container eller det pågældende veksellad indgår i intermodal transport.
                  Artikel 10d
                  1.   Senest den 27. maj 2021 træffer medlemsstaterne specifikke foranstaltninger til at identificere køretøjer eller vogntog under kørsel, der sandsynligvis har overskredet den største tilladte vægt, og som derfor bør kontrolleres af deres kompetente myndigheder med henblik på at sikre overholdelse af kravene i dette direktiv. Disse foranstaltninger kan træffes ved hjælp af automatiske systemer anbragt på vejinfrastrukturerne eller ved hjælp af vejeanordninger på køretøjerne i overensstemmelse med stk. 4.
                  En medlemsstat må ikke kræve, at der monteres vejeanordninger på køretøjer eller vogntog, der er registreret i en anden medlemsstat.
                  Uden at dette berører EU-retten og national ret, skal automatiske systemer, der anvendes til at fastslå, at dette direktiv er overtrådt, og til at pålægge sanktioner, certificeres. Anvendes automatiske systemer kun til identifikationsformål, kræves ikke certificering.
                  2.   Hver medlemsstat foretager hvert kalenderår et passende antal kontroller af vægten af køretøjer eller vogntog under kørsel, som står i rimeligt forhold til det samlede antal køretøjer, der hvert år inspiceres på dens område.
                  3.   Medlemsstaterne sikrer i overensstemmelse med artikel 18 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1071/2009 (1), at deres kompetente myndigheder udveksler oplysningerne om overtrædelser og sanktioner vedrørende nærværende artikel.
                  4.   De i stk. 1 omhandlede vejeanordninger på køretøjerne skal være nøjagtige og pålidelige, fuldstændig interoperable og kompatible med alle køretøjstyper.
                  5.   Senest den 27. maj 2016 vedtager Kommissionen gennemførelsesretsakter, som fastsætter nærmere bestemmelser til sikring af ensartede betingelser for gennemførelsen af de i stk. 4 fastsatte regler om interoperabilitet og kompatibilitet.
                  For at sikre interoperabilitet skal disse nærmere bestemmelser gøre det muligt til enhver tid at kommunikere vægtoplysninger fra et køretøj i brug til de kompetente myndigheder og til dets fører. Kommunikationen sker via en grænseflade defineret af standarderne CEN DSRC EN 12253, EN 12795, EN 12834, EN 13372 og ISO 14906. Herudover skal en sådan kommunikation sikre, at de kompetente myndigheder i medlemsstaterne kan kommunikere og udveksle oplysninger på samme måde med køretøjer og vogntog, der er indregistreret i en hvilken som helst medlemsstat og bruger vejeanordninger på køretøjet.
                  Med henblik på at sikre kompatibilitet med alle køretøjstyper skal systemer på motorkøretøjer kunne modtage og behandle data fra enhver type påhængsvogn eller sættevogn, der er påhægtet motorkøretøjet.
                  Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 10i, stk. 2.
                  Artikel 10e
                  Medlemsstaterne fastsætter regler om de sanktioner, der finder anvendelse ved overtrædelse af dette direktiv, og træffer alle nødvendige foranstaltninger for at sikre, at de iværksættes. Disse sanktioner skal være effektive, ikkediskriminerende, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have afskrækkende virkning. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen disse regler.
                  Artikel 10f
                  1.   I forbindelse med transport af containere og veksellad fastsætter medlemsstaterne regler, som kræver, at:

                              a)

                              afskiberen udsteder en erklæring om vægten af den container eller det veksellad, der transporteres, til den transportvirksomhed, der varetager transporten af containeren eller vekselladet, og

                              b)

                              transportvirksomheden giver adgang til al relevant dokumentation fremlagt af afskiberen.

                        2.   Medlemsstaterne fastsætter regler om ansvar for både afskiberen og transportvirksomheden, alt efter hvad der er relevant, i de tilfælde, hvor de i stk. 1 nævnte oplysninger mangler eller er fejlagtige, og køretøjet eller vogntoget er overlastet.
                  Artikel 10g
                  Medlemsstaterne forelægger hvert andet år senest den 30. september i det år, der følger efter udløbet af den pågældende toårsperiode, Kommissionen de nødvendige oplysninger om:

                              a)

                              antallet af de i de to foregående kalenderår gennemførte kontroller, og

                              b)

                              antallet af konstaterede overlastede køretøjer eller vogntog.

                        Disse oplysninger kan indgå i de oplysninger, der fremsendes i henhold til artikel 17 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 561/2006 (2).
                  Kommissionen foretager en analyse af de i medfør af nærværende artikel modtagne oplysninger og medtager denne analyse i den rapport, der skal fremsendes til Europa-Parlamentet og Rådet i henhold til forordning (EF) nr. 561/2006.
                  Artikel 10h
                  1.   Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter tillægges Kommissionen på de i denne artikel fastlagte betingelser.
                  2.   Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter, jf. artikel 10b, tillægges Kommissionen for en periode på fem år fra den 26. maj 2015. Kommissionen udarbejder en rapport vedrørende delegationen af beføjelser senest ni måneder inden udløbet af femårsperioden. Delegationen af beføjelser forlænges stiltiende for perioder af samme varighed, medmindre Europa-Parlamentet eller Rådet modsætter sig en sådan forlængelse senest tre måneder inden udløbet af hver periode.
                  3.   Den i artikel 10b omhandlede delegation af beføjelser kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet. En afgørelse om tilbagekaldelse bringer delegationen af de beføjelser, der er angivet i den pågældende afgørelse, til ophør. Den får virkning dagen efter offentliggørelsen af afgørelsen i Den Europæiske Unions Tidende eller på et senere tidspunkt, der angives i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af delegerede retsakter, der allerede er i kraft.
                  4.   Så snart Kommissionen vedtager en delegeret retsakt, giver den samtidigt Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom.
                  5.   En delegeret retsakt vedtaget i henhold til artikel 10b træder kun i kraft, hvis hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har gjort indsigelse inden for en frist på to måneder fra meddelelsen af den pågældende retsakt til Europa-Parlamentet og Rådet, eller hvis Europa-Parlamentet og Rådet inden udløbet af denne frist begge har informeret Kommissionen om, at de ikke agter at gøre indsigelse. Fristen forlænges med to måneder på Europa-Parlamentets eller Rådets initiativ.
                  Artikel 10i
                  1.   Kommissionen bistås af det i artikel 42 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 165/2014 (3) omhandlede vejtransportudvalg. Dette udvalg er et udvalg som omhandlet i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 (4).
                  2.   Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 i forordning (EU) nr. 182/2011.
                  3.   Afgiver udvalget ikke nogen udtalelse, vedtager Kommissionen ikke udkastet til gennemførelsesretsakt, og artikel 5, stk. 4, tredje afsnit, i forordning (EU) nr. 182/2011 finder anvendelse.
                  Artikel 10j
                  Kommissionen forelægger senest den 8. maj 2020, i hensigtsmæssigt omfang, Europa-Parlamentet og Rådet en rapport om gennemførelsen af de ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2015/719 (5) indførte ændringer af nærværende direktiv, idet de specifikke træk ved visse markedssegmenter tages i betragtning. Hvis hensigtsmæssigt fremsætter Kommissionen på grundlag af nævnte rapport et lovgivningsmæssigt forslag behørigt ledsaget af en konsekvensanalyse. Rapporten gøres tilgængelig senest seks måneder forud for fremsættelsen af eventuelle lovgivningsmæssige forslag.

                     (1)

                              (1)*

                              Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1071/2009 af 21. oktober 2009 om fælles regler om betingelser for udøvelse af vejtransporthvervet og om ophævelse af Rådets direktiv 96/26/EF (EUT L 300 af 14.11.2009, s. 51).

                     (2)

                              (2)*

                              Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 561/2006 af 15. marts 2006 om harmonisering af visse sociale bestemmelser inden for vejtransport og om ændring af Rådets forordning (EØF) nr. 3821/85 og (EF) nr. 2135/98 samt ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 3820/85 (EUT L 102 af 11.4.2006, s. 1).

                     (3)

                              (3)*

                              Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 165/2014 af 4. februar 2014 om takografer inden for vejtransport, om ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 3821/85 om kontrolapparatet inden for vejtransport og om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 561/2006 om harmonisering af visse sociale bestemmelser inden for vejtransport (EUT L 60 af 28.2.2014, s. 1).

                     (4)

                              (4)*

                              Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 af 16. februar 2011 om de generelle regler og principper for, hvordan medlemsstaterne skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser (EUT L 55 af 28.2.2011, s. 13).

                     (5)

                              (5)*

                              Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2015/719 af 29. april 2015 om ændring af Rådets direktiv 96/53/EF om fastsættelse af de største tilladte dimensioner i national og international trafik og største tilladte vægt i international trafik for visse vejkøretøjer i brug i Fællesskabet (EUT L 115 af 6.5.2015, s. 1).«

                  9)

                  I bilag I foretages følgende ændringer:

                              a)

                              punkt 1.2, litra a), affattes således:

                                          »a)

                                          alle køretøjer bortset fra de i litra b) omhandlede: 2,55 m«

                              b)

                              punkt 1.2, litra b), affattes således:

                                          »b)

                                          temperaturkontrollerede opbygninger eller temperaturkontrollerede containere eller veksellad, der transporteres af køretøjer: 2,60 m«

                              c)

                              punkt 2.2.2, litra c), affattes således:

                                          »c)

                                          2-akslet motorkøretøj med 3-akslet sættevogn, der i forbindelse med intermodal transport transporterer en eller flere containere eller et eller flere veksellad med en største tilladt samlet længde på op til 45 fod: 42 t«

                              d)

                              i punkt 2.2.2 tilføjes følgende litra:

                                          »d)

                                          3-akslet motorkøretøj med 2- eller 3-akslet sættevogn, der i forbindelse med intermodal transport transporterer en eller flere containere eller et eller flere veksellad med en største tilladt samlet længde på op til 4 fod: 44 t«

                              e)

                              punkt 2.3.1 affattes således:

                                          »2.3.1.

                                          2-akslede motorkøretøjer bortset fra busser: 18 t
                                          2-akslede motorkøretøjer, der bruger alternative brændstoffer, bortset fra busser: den største tilladte vægt på 18 t forhøjes med den ekstra vægt, der kræves til den alternative brændstofteknologi, dog højst 1 t
                                          2-akslede busser: 19,5 t«

                              f)

                              punkt 2.3.2 affattes således:

                                          »2.3.2.

                                          3-akslede motorkøretøjer: 25 t eller 26 t, når drivakslen er forsynet med tvillinghjul og luftaffjedring eller en i Unionen anerkendt tilsvarende affjedring som nærmere fastlagt i bilag II, eller når hver drivaksel er forsynet med tvillinghjul, og den enkelte aksels tilladte tryk ikke overstiger 9,5 t
                                          3-akslede motorkøretøjer, der bruger alternative brændstoffer: den største tilladte vægt på 25 t eller 26 t forhøjes med den ekstra vægt, der kræves til den alternative brændstofteknologi, dog højst 1 t (når drivakslen er forsynet med tvillinghjul og luftaffjedring eller en i Unionen anerkendt tilsvarende affjedring som nærmere fastlagt i bilag II, eller når hver drivaksel er forsynet med tvillinghjul, og den enkelte aksels tilladte tryk ikke overstiger 9,5 t)«

                                    .

                              g)

                              punkt 2.4 affattes således:

                                          »2.4.

                                          3-akslede ledbusser: 28 t
                                          3-akslede ledbusser, der bruger alternativt brændstof: den største tilladte vægt på 28 t forhøjes med den yderligere vægt, der kræves til den alternative brændstofteknologi, dog højst 1 t«

                                    .

            Artikel 2
      1.   Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 7. maj 2017. De underretter straks Kommissionen herom.
      Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
      2.   Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.
      Artikel 3
      Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
      Artikel 4
      Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

         Udfærdiget i Strasbourg, den 29. april 2015.

               På Europa-Parlamentets vegne

            M. SCHULZ

               Formand

               På Rådets vegne

            Z. KALNIŅA-LUKAŠEVICA

               Formand

         (1)  EUT C 327 af 12.11.2013, s. 133.

         (2)  Europa-Parlamentets holdning af 15.4.2014 (endnu ikke offentliggjort i EUT) og Rådets førstebehandlingsholdning af 16.10.2014 (EUT C 40 af 5.2.2015, s. 1). Europa-Parlamentets holdning af 10.3.2015 (endnu ikke offentliggjort i EUT) og Rådets afgørelse af 20.4.2015.

         (3)  Rådets direktiv 96/53/EF af 25. juli 1996 om fastsættelse af de største tilladte dimensioner i national og international trafik og største tilladte vægt i international trafik for visse vejkøretøjer i brug i Fællesskabet (EFT L 235 af 17.9.1996, s. 59).

         (4)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/46/EF af 5. september 2007 om fastlæggelse af en ramme for godkendelse af motorkøretøjer og påhængskøretøjer dertil samt af systemer, komponenter og separate tekniske enheder til sådanne køretøjer (»Rammedirektiv«) (EUT L 263 af 9.10.2007, s. 1).

         (5)  Rådets direktiv 92/106/EØF af 7. december 1992 om indførelse af fælles regler for visse former for kombineret godstransport mellem medlemsstaterne (EFT L 368 af 17.12.1992, s. 38).

         (6)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1071/2009 af 21. oktober 2009 om fælles regler om betingelser for udøvelse af vejtransporterhvervet og om ophævelse af Rådets direktiv 96/26/EF (EUT L 300 af 14.11.2009, s. 51).

         (7)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 af 16. februar 2011 om de generelle regler og principper for, hvordan medlemsstaterne skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser (EUT L 55 af 28.2.2011, s. 13).


Avis juridique important

|

32001L0037

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/37/EF af 5. juni 2001 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om fremstilling, præsentation og salg af tobaksvarer - Erklæring fra Kommissionen

EF-Tidende nr. L 194 af 18/07/2001 s. 0026 - 0035

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/37/EFaf 5. juni 2001om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om fremstilling, præsentation og salg af tobaksvarerEUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 95 og 133,under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg(2),under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget(3),efter proceduren i traktatens artikel 251(4) på grundlag af Forligsudvalgets fælles udkast af 5. april 2001, ogud fra følgende betragtninger:(1) Rådets direktiv 89/622/EØF af 13. november 1989 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om mærkning af tobaksvarer samt om forbud mod markedsføring af visse tobaksvarer, der indtages oralt(5), blev ændret betydeligt ved direktiv 92/41/EØF(6). Da det er nødvendigt at foretage yderligere ændringer af såvel direktiv 89/622/EØF som Rådets direktiv 90/239/EØF af 17. maj 1990 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om maksimalt tilladt tjæreindhold i cigaretter(7), bør disse direktiver nyaffattes af hensyn til klarheden.(2) Der er endnu væsentlige forskelle mellem medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om fremstilling, præsentation og salg af tobaksvarer, hvilket hæmmer det indre markeds funktion.(3) Disse hindringer bør fjernes, og med henblik herpå bør der ske en indbyrdes tilnærmelse af bestemmelserne om fremstilling, præsentation og salg af tobaksvarer, idet medlemsstaterne dog skal have mulighed for under visse forhold at fastsætte sådanne krav, som de finder nødvendige for at sikre beskyttelsen af befolkningens sundhed.(4) I henhold til traktatens artikel 95, stk. 3, bør der lægges et højt beskyttelsesniveau til grund for sundhed, sikkerhed, miljøbeskyttelse og forbrugerbeskyttelse under hensyntagen til navnlig enhver ny udvikling baseret på videnskabelige kendsgerninger. I betragtning af tobakkens yderst skadelige virkninger bør sundhedsbeskyttelse i denne forbindelse have særlig prioritet.(5) Direktiv 90/239/EØF fastsatte et maksimalt tjæreindhold i cigaretter, der markedsføres i medlemsstaterne, med virkning fra den 31. december 1992. På grund af tjæres kræftfremkaldende egenskaber er det nødvendigt at nedsætte tjæreindholdet i cigaretter yderligere.(6) Direktiv 89/622/EØF indeholder bestemmelser om en generel advarsel, der skal anføres på alle tobaksvarepakninger, samt om supplerende advarsler, der udelukkende skal anføres på cigaretpakker, og i 1992 blev kravet om supplerende advarsler udvidet til andre tobaksvarer.(7) Flere medlemsstater har tilkendegivet, at hvis der ikke træffes foranstaltninger til fastsættelse af maksimumsgrænser for cigaretters kulilteindhold på fællesskabsplan, vil de træffe sådanne foranstaltninger på nationalt plan. Forskellene i reglerne vedrørende kulilte er af en sådan art, at de formentlig skaber handelshindringer og dermed hæmmer det indre markeds funktion. Desuden er det påvist, at cigaretter afgiver kulilte i et omfang, der er skadeligt for menneskers sundhed, og som kan medvirke til hjertesygdomme og andre lidelser.(8) En revision af de lovgivningsmæssige rammer må nødvendigvis omfatte en vurdering af dokumentationen for påstande om tobaksvarer, der fremstilles og/eller markedsføres med henblik på at "nedsætte risikoen", eller for fabrikantens påstande om, at de er mindre sundhedsskadelige.(9) Der er en række forskelle mellem medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om begrænsning af det maksimalt tilladte nikotinindhold i cigaretter. Disse forskelle er af en sådan art, at de skaber visse handelshindringer og dermed hæmmer det indre markeds funktion. Nogle medlemsstater og videnskabelige sagkyndige har peget på specifikke folkesundhedsproblemer på et område, hvor der i forvejen er sket en harmonisering, og Kommissionen har behandlet disse spørgsmål.(10) Sådanne hindringer bør derfor fjernes, og med henblik herpå bør overgangen til fri omsætning, markedsføring og fremstilling af cigaretter underkastes fælles regler ikke blot for så vidt angår tjære, men også for det maksimalt tilladte niveau for nikotin og for kulilte.(11) Dette direktiv vil også berøre tobaksvarer, der eksporteres fra Det Europæiske Fællesskab. Eksportordningen er et led i den fælles handelspolitik. Hensynet til sundhedsbeskyttelsen skal ifølge traktatens artikel 152, stk. 1, samt De Europæiske Fællesskabers Domstols retspraksis være et integreret led i Fællesskabets andre politikker. Der bør vedtages regler for at sikre, at det indre markeds bestemmelser ikke undermineres.(12) Dette direktivs bestemmelser berører ikke Fællesskabets lovgivning vedrørende brugen og mærkningen af genetisk modificerede organismer.(13) Fastlæggelse af internationale standarder for tobaksvarer er et af emnerne for forhandlingerne om udarbejdelse af en WHO-rammekonvention om kontrol med tobak.(14) Der bør henvises til ISO-standard ISO 4387, ISO 10315 og ISO 8454, der er de eneste internationalt anerkendte standarder til måling af indholdet af tjære, nikotin og kulilte i cigaretter, idet yderligere forskning og teknologisk udvikling sandsynligvis vil gøre det muligt at udvikle og anvende mere nøjagtige og pålidelige metoder til måling af indholdet i cigaretter samt at udvikle målemetoder for de andre tobaksvarer.(15) Der findes ingen internationalt godkendte standarder eller prøver til kvantificering og vurdering af indholdet af andre bestanddele i cigaretrøg end tjære, nikotin og kulilte. Der er derfor behov for en procedure for udarbejdelse af sådanne standarder i samarbejde med Den Internationale Standardiseringsorganisation.(16) På grund af særlige socioøkonomiske vanskeligheder fik Grækenland ved direktiv 90/239/EØF en undtagelse fra fristen for at gennemføre bestemmelserne om det maksimalt tilladte tjæreindhold. Denne undtagelse bør opretholdes i det fastsatte tidsrum.(17) Anvendelsen af tjære-, nikotin- og kuliltelofter for eksporterede cigaretter bør være underlagt en overgangsordning, således at der bliver bedre tid til en ændring af varespecifikationerne, og der kan indføres internationalt godkendte standarder.(18) Der bør også være overgangsperioder for de øvrige bestemmelser i dette direktiv for at muliggøre de nødvendige produktionsændringer og for afsætning af lagrene, navnlig af andre tobaksvarer end cigaretter. Det bør være tilladt at anvende mærkater, som ikke kan fjernes, for at lette gennemførelsen af mærkningskravene i dette direktiv.(19) I medlemsstaterne har det fortsat været forskelligt, hvordan advarsler og indhold er blevet anført. Forbrugere kan således være bedre informeret om risici ved tobaksvarer i én medlemsstat end i en anden. Disse forskelle er uacceptable, og de kan skabe handelshindringer og dermed hæmme et velfungerende indre marked for tobaksvarer og bør derfor fjernes. Det er i den forbindelse nødvendigt, at de gældende bestemmelser strammes og gøres klarere, idet der bør sikres et højt niveau for sundhedsbeskyttelse.(20) Hvert parti tobaksvarer bør forsynes med mærkning for at sikre, at varerne kan spores med henblik på kontrol af, at bestemmelserne i dette direktiv overholdes.(21) De direkte og indirekte samfundsøkonomiske omkostninger ved aktiv og passiv tobaksrygning bør vurderes og offentliggøres med jævne mellemrum inden for rammerne af de relevante fællesskabsprogrammer.(22) Forholdene i medlemsstaterne er forskellige med hensyn til de ingredienser og tilsætningsstoffer, der anvendes ved fremstilling af tobaksvarer. I en række medlemsstater findes der hverken lovgivning eller frivillige aftaler om disse stoffer. En række medlemsstater, hvor der findes lovgivning eller frivillige aftaler herom, modtager ingen oplysninger fra tobaksfabrikanterne om, hvor store mængder ingredienser og tilsætningsstoffer der findes i bestemte tobaksvarer opdelt pr. handelsnavn. Der bør gennemføres en indbyrdes tilnærmelse af foranstaltningerne på dette område, således at gennemsigtigheden forbedres.(23) Utilstrækkelige oplysninger og manglen på toksikologiske data forhindrer myndighederne i medlemsstaterne i på en hensigtsmæssig måde at vurdere tobaksprodukters toksicitet og den fare, de udgør for forbrugernes sundhed. Dette er ikke i overensstemmelse med Fællesskabets forpligtelse til at sikre et højt niveau for sundhedsbeskyttelse.(24) Medlemsstaterne bør kunne vedtage strengere regler for tobaksvarer, når de finder det nødvendigt for at beskytte folkesundheden, såfremt disse regler ikke er i modstrid med reglerne i dette direktiv, og traktatens bestemmelser overholdes.(25) Indtil der kan opstilles en fælles ingrediensliste som omhandlet i artikel 12, kan medlemsstaterne forbyde brugen af ingredienser, der forstærker tobaksvarers vanedannende egenskaber, eftersom brugen af sådanne ingredienser kan undergrave de i dette direktiv fastsatte grænser for nikotinindholdet.(26) Det er påvist, at tobaksvarer indeholder og afgiver mange skadelige og kræftfremkaldende stoffer, der er sundhedsfarlige, når de brændes. I de seneste år er det ligeledes påvist, at passiv rygning medfører risici navnlig for fostre og spædbørn, og at den kan forårsage eller forværre alvorlige luftvejssygdomme hos personer, der indånder røgen. I øvrigt er 80 % af nye rygere i Fællesskabet under 18 år. Der bør sikres størst mulig gennemsigtighed i oplysningerne om varerne, samtidig med at det påses, at der på passende måde tages hensyn til tobaksfabrikanternes handelsmæssige og intellektuelle ejendomsret.(27) Anvendelse på pakninger til tobaksvarer af visse tekster som "lavt tjæreindhold", "light", "ultralight", "mild", af navne, billeder og figurer og andre tegn kan vildlede forbrugeren til at tro, at disse produkter er mindre skadelige, og give anledning til forbrugsændringer. Rygeadfærden og afhængighed, og ikke kun indholdet af visse stoffer i tobaksvaren inden forbruget, er også bestemmende for mængden af inhalerede stoffer. Dette forhold fremgår ikke af anvendelsen af sådanne udtryk og kan derfor undergrave mærkningskravene i dette direktiv. For at sikre, at det indre marked fungerer korrekt, og henset til udviklingen med hensyn til foreslåede internationale regler, bør der på fællesskabsplan indføres forbud mod denne anvendelse, idet der må gives tilstrækkelig tid til indførelse af denne regel.(28) Direktiv 89/622/EØF forbød markedsføring af visse typer tobak, der indtages oralt. Sverige er ifølge artikel 151 i akten vedrørende Østrigs, Finlands og Sveriges tiltrædelse undtaget fra nævnte direktivs bestemmelser herom.(29) De tekniske og videnskabelige fremskridt med hensyn til tobaksvarer nødvendiggør en regelmæssig revision af dette direktivs bestemmelser og gennemførelse i medlemsstaterne. Til dette formål bør der indføres en procedure, hvorefter Kommissionen regelmæssigt udarbejder rapporter på grundlag af videnskabelige og tekniske oplysninger. I den sammenhæng bør visse oplysninger undersøges med særlig opmærksomhed.(30) Med hensyn til fastsættelsen af maksimumsindholdet bør det navnlig undersøges, om det er hensigtsmæssigt på et senere tidspunkt yderligere at nedsætte de fastsatte værdier, hvilken sammenhæng - hvis nogen - der er mellem disse værdier, samt om sådanne standarder bør udvikles for andre produkter end cigaretter, herunder navnlig for rulletobak.(31) For så vidt angår andre tobaksvarer end cigaretter er det nødvendigt, at der udvikles standarder og målemetoder på fællesskabsplan, og Kommissionen bør anmodes om at forelægge passende forslag herom.(32) Med hensyn til andre ingredienser, herunder tilsætningsstoffer, bør det overvejes at opstille en fælles liste med henblik på senere harmonisering.(33) På grund af omfanget af det indre marked for tobaksvarer og den voksende tendens hos tobaksfabrikanterne til at samle produktionen i hele Fællesskabet på nogle få produktionsanlæg i medlemsstaterne er der behov for lovgivning på fællesskabsplan snarere end på nationalt plan for at opnå et velfungerende indre marked for tobaksvarer.(34) Kommissionen forelægger i 2002 Europa-Parlamentet og Rådet en rapport om, hvorledes den fælles markedsordning for råtobak fungerer(8). Kommissionen har tilkendegivet, at denne rapport også vil behandle spørgsmålet om medtagelse af hensynet til folkesundheden, herunder de i dette direktiv fastlagte standarder, i andre fællesskabspolitikker, jf. traktatens artikel 152.(35) For så vidt angår gennemførelsen af dette direktiv bør der fastsættes tidsfrister, som dels åbner mulighed for så effektivt som muligt at fuldføre den omlægning, der blev påbegyndt ved direktiv 90/239/EØF, dels gør det muligt for forbrugere og fabrikanter at tilpasse sig til produkter med lavere tjære-, nikotin- og kulilteindhold.(36) De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af dette direktiv bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen(9).(37) Dette direktiv bør ikke berøre medlemsstaternes forpligtelser med hensyn til gennemførelse og anvendelse af de i bilag II anførte direktiver -UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:Artikel 1FormålDette direktiv har til formål at tilnærme medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om maksimalt tilladt indhold af tjære, nikotin og kulilte i cigaretter og om advarsler om sundhedsrisici og andre angivelser på tobaksvarepakker samt om visse foranstaltninger vedrørende ingredienser i og betegnelser for tobaksvarer, idet der tages udgangspunkt i et højt sundhedsbeskyttelsesniveau.Artikel 2DefinitionerI dette direktiv forstås ved:1) "tobaksvarer": varer, der er bestemt til at ryges, indsnuses, suttes eller tygges, hvis de, også kun delvis, er fremstillet af tobak, uanset om den er genetisk modificeret2) "tjære": nikotinfri anhydrid kondensat af ufiltreret røg3) "nikotin": nikotinalkaloider4) "tobak, som indtages oralt": varer, der er bestemt til oral indtagelse, med undtagelse af varer bestemt til at ryges eller tygges, og som helt eller delvis består af tobak i form af pulver eller fine partikler eller enhver kombination af disse former - navnlig varer i portionsbreve eller porøse breve - eller i en form, der minder om et levnedsmiddel5) "ingrediens": alle stoffer eller alle bestanddele, undtagen tobaksblade eller andre naturlige eller uforarbejdede tobaksplantedele, der anvendes ved fremstilling eller tilberedning af tobaksvarer, og som genfindes i det endelige produkt i uændret eller ændret form, herunder papir, filter, blæk og klæbemiddel.Artikel 3Grænseværdier for maksimalt indhold af tjære, nikotin og kulilte i cigaretter1. Fra 1. januar 2004 må cigaretter, der overgår til fri omsætning, markedsføres eller fremstilles i medlemsstaterne, ikke indeholde mere end- 10 mg tjære pr. cigaret- 1 mg nikotin pr. cigaret- 10 mg kulilte pr. cigaret.2. Som en undtagelse fra datoen i stk. 1 kan medlemsstaterne for så vidt angår cigaretter, der fremstilles i, men eksporteres til lande uden for Det Europæiske Fællesskab, anvende de i denne artikel fastlagte grænseværdier for indhold fra 1. januar 2005, men skal under alle omstændigheder anvende dem senest fra 1. januar 2007.3. For Den Hellenske Republik gælder det som en midlertidig undtagelse, at den i stk. 1 omhandlede ikrafttrædelsesdato for så vidt angår det maksimale tjæreindhold i cigaretter, som fremstilles og markedsføres inden for landets grænser, er 1. januar 2007.Artikel 4Målemetoder1. Indholdet af tjære, nikotin og kulilte i cigaretter måles efter ISO-standarderne 4387 (tjære), 10315 (nikotin) og 8454 (kulilte).Nøjagtigheden af de angivelser vedrørende tjære og nikotin, der står anført på cigaretpakkerne, kontrolleres ved hjælp af ISO-standard 8243.2. De prøver, der er omhandlet i stk. 1, udføres eller kontrolleres af prøvningslaboratorier, som er godkendt af medlemsstaternes kompetente myndigheder og overvåges af disse.Medlemsstaterne meddeler Kommissionen listen over godkendte laboratorier senest den 30. september 2002, samt enhver ændring heraf, idet de præciserer, hvilke kriterier der er lagt til grund for godkendelsen, samt hvilke midler der anvendes til overvågning af dem.3. Medlemsstaterne kan endvidere kræve, at tobaksfabrikanter eller -importører udfører enhver anden prøve, som de kompetente nationale myndigheder fastsætter, med henblik på at vurdere indholdet af andre stoffer, der afgives af deres tobaksvarer, opdelt pr. handelsnavn og type og disse stoffers sundhedsmæssige virkning, bl.a. under hensyntagen til deres vanedannende virkning. Medlemsstaterne kan desuden kræve, at sådanne prøver udføres eller kontrolleres i godkendte prøvningslaboratorier, jf. stk. 2.4. Resultaterne af prøver, der udføres i henhold til stk. 3, forelægges årligt de relevante nationale myndigheder. Medlemsstaterne kan fastsætte længere intervaller mellem meddelelserne af resultaterne af prøverne, når varespecifikationerne ikke er ændret. Medlemsstaterne skal underrettes om ændringer i sådanne varespecifikationer.Medlemsstaterne sørger på enhver relevant måde for formidling af de oplysninger, som er meddelt i medfør af denne artikel, for at underrette forbrugerne, idet der dog skal tages hensyn til oplysninger, der udgør en produktionshemmelighed.5. Medlemsstaterne sender hvert år Kommissionen de data og oplysninger, der indgives i medfør af denne artikel; Kommissionen tager hensyn til oplysningerne ved udarbejdelsen af den i artikel 11 omhandlede rapport.Artikel 5Mærkning1. Cigaretters indhold af tjære, nikotin og kulilte målt i overensstemmelse med artikel 4 skal være påtrykt den ene side af cigaretpakkerne på det eller de officielle sprog i den medlemsstat, hvor varen markedsføres, således at mindst 10 % af den pågældende flade er dækket.Denne procentsats forhøjes til 12 % i medlemsstater med to officielle sprog og til 15 % i medlemsstater med tre officielle sprog.2. Alle tobaksvarepakker - undtagen pakninger til tobak, der indtages oralt, og anden røgfri tobak - skal være forsynet med følgende advarsler:a) Generelle advarsler:1. "Rygning dræber/Rygning kan dræbe" eller2. "Rygning er yderst skadelig for dig og dine omgivelser".Ovennævnte generelle advarsler skal alternere, således at det sikres, at de påtrykkes regelmæssigt. Advarslen trykkes på den mest synlige af pakkens sider og på eventuel ydre emballage, undtagen gennemsigtig yderemballage, der anvendes ved detailsalg af varen, ogb) en supplerende advarsel fra listen i bilag I.Ovennævnte supplerende advarsler skal alternere, således at det sikres, at de påtrykkes regelmæssigt.Denne advarsel trykkes på pakkens anden lige så synlige side og på eventuel ydre emballage, undtagen gennemsigtig yderemballage, der anvendes ved detailsalg af varen.Medlemsstaterne kan fastsætte, hvor advarslerne skal anbringes på de pågældende flader, for at sproglige krav kan imødekommes.3. Kommissionen skal snarest muligt og under alle omstændigheder senest den 31. december 2002 efter proceduren i artikel 10, stk. 2, vedtage regler for brugen af farvefotografier eller andre illustrationer for at vise og forklare de sundhedsmæssige følger af rygning med henblik på at sikre, at det indre markeds bestemmelser ikke undermineres.Hvis medlemsstaterne kræver yderligere advarsler i form af farvefotografier eller andre illustrationer, skal disse være i overensstemmelse med de regler, der er nævnt i første afsnit.4. Tobak, der indtages oralt, for så vidt det må markedsføres i henhold til artikel 8, og røgfri tobak skal være forsynet med følgende advarsel: "Denne tobaksvare kan være sundhedsskadelig og er vanedannende".Advarslen trykkes på den mest synlige af pakkens sider og på eventuel ydre emballage, undtagen gennemsigtig yderemballage, der anvendes ved detailsalg af varen.Medlemsstaterne kan fastsætte, hvor advarslen skal anbringes på denne flade, for at sproglige krav kan imødekommes.5. Den generelle advarsel, der er nævnt i stk. 2, litra a), og advarslen vedrørende røgfri tobak og tobak, der indtages oralt, der er nævnt i stk. 4, skal dække mindst 30 % af ydersiden af den pågældende flade af den tobakspakke, den er påtrykt. Denne procentsats forhøjes til 32 % i medlemsstater med to officielle sprog og til 35 % i medlemsstater med tre officielle sprog. Den supplerende advarsel, der er nævnt i stk. 2, litra b), skal dække mindst 40 % af ydersiden af den pågældende flade af den tobakspakke, den er påtrykt. Denne procentsats forhøjes til 45 % i medlemsstater med to officielle sprog og til 50 % i medlemsstater med tre officielle sprog.På pakker bestemt til andre produkter end cigaretter, hvis mest synlige overflade er større end 75 cm2, skal den i stk. 2 omhandlede advarsel dække mindst 22,5 cm2 af hver overflade. Dette areal forhøjes til 24 cm2 i medlemsstater med to officielle sprog og til 26,25 cm2 i medlemsstater med tre officielle sprog.6. De advarsler og indholdsoplysninger, der skal angives ifølge denne artikel, anføres således:a) trykt med sort, fed skrift i skrifttypen Helvetica på hvid baggrund. For at sproglige krav kan imødekommes, kan medlemsstaterne selv fastsætte skrifttypens punktstørrelse, under forudsætning af at den skriftstørrelse, der fastsættes i deres lovgivning, sikrer, at den størst mulige andel af det område, der er forbeholdt den pågældende tekst, bliver udfyldtb) med små bogstaver, undtagen tekstens begyndelsesbogstav, og når det er krævet af grammatiske grundec) centreret på det område, hvor den pågældende tekst skal trykkes, parallelt med pakkens overkantd) for så vidt angår andre varer end de i stk. 4 omhandlede, omkranset af en sort kant, der er mindst 3 mm og højst 4 mm bred, og som på ingen måde forstyrrer den pågældende advarsel eller informatione) på det eller de officielle sprog i den medlemsstat, hvor varen markedsføres.7. Det er forbudt at trykke de tekster, der kræves i henhold til denne artikel, på pakkernes banderole. Teksterne skal trykkes på en sådan måde, at de ikke kan fjernes eller slettes, og de må under ingen omstændigheder skjules, tildækkes eller brydes af andre påskrifter eller billeder eller ved åbning af pakken. Ved andre tobaksvarer end cigaretter kan teksterne anbringes ved hjælp af selvklæbende mærkater, forudsat at disse mærkater ikke kan fjernes.8. Medlemstaterne kan fastsætte, at der i forbindelse med de i stk. 2 og 4 anførte advarsler uden for rammen med advarslen skal oplyses om, hvilken myndighed den hidrører fra.9. For at sikre, at varerne kan identificeres og spores, skal tobaksvaren mærkes på passende måde ved anførelse af batchnummer eller tilsvarende på de enkelte pakker, således at sted og tidspunkt for fremstillingen kan fastslås.De tekniske gennemførelsesforanstaltninger til denne bestemmelse vedtages efter proceduren i artikel 10, stk. 2.Artikel 6Yderligere vareoplysninger1. Medlemsstaterne anmoder alle tobaksfabrikanter og -importører om at indgive en liste over alle de ingredienser - og mængden heraf - som anvendes ved fremstillingen af deres tobaksvarer, opdelt pr. handelsnavn og type.Listen skal ledsages af en erklæring om, hvorfor de pågældende ingredienser indgår i disse tobaksvarer. Den skal oplyse om ingrediensernes funktion og kategori. Listen skal også indeholde alle de toksikologiske oplysninger, producenten eller importøren har til rådighed om disse ingredienser, før og efter forbrændingen, alt efter hvad der er relevant, med særlig henvisning til deres sundhedsmæssige virkning, blandt andet med hensyn til alle de risici for afhængighed, de indebærer. Alle de ingredienser, der indgår i den pågældende tobaksvare, skal opføres på listen i rækkefølge efter faldende vægt.De oplysninger der er nævnt i første afsnit indgives en gang om året, første gang senest den 31. december 2002.2. Medlemsstaterne sørger på enhver relevant måde for formidling af de oplysninger, der er meddelt i medfør af denne artikel, med henblik på underretning af forbrugerne. Der skal dog tages behørigt hensyn til beskyttelse af oplysninger om specifikke produktformler, som udgør en produktionshemmelighed.3. Medlemsstaterne sikrer, at ingredienslisten for hver vare, med angivelse af tjære-, nikotin- og kulilteindholdet, offentliggøres.4. Medlemsstaterne sender hvert år Kommissionen de data og oplysninger, der indgives i medfør af denne artikel. Kommissionen tager hensyn til oplysningerne ved udarbejdelsen af den i artikel 11 omhandlede rapport.Artikel 7VarebetegnelserMed virkning fra 30. september 2003, og med forbehold af artikel 5, stk. 1, må tekst, navne, varemærker, billeder og figurer eller andre tegn, der antyder, at en bestemt tobaksvare er mindre skadelig end andre, ikke anvendes på tobaksvarers indpakning.Artikel 8Tobak, der indtages oraltMedlemsstaterne forbyder markedsføring af tobak, som indtages oralt, jf. dog artikel 151 i akten vedrørende Østrigs, Finlands og Sveriges tiltrædelse.Artikel 9TilpasningsforanstaltningerKommissionen ajourfører efter proceduren i artikel 10, stk. 2, under hensyn til den videnskabelige og tekniske udvikling:a) de i artikel 4 anførte målemetoder og definitionerne i tilknytning hertilb) de advarsler om sundhedsrisici på tobaksvarepakker, der er anført i bilag I, og hvor ofte de skal alternerec) mærkning af tobaksvarer med henblik på identificering og sporing.Artikel 10Forskriftsprocedure1. Kommissionen bistås af et udvalg.2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 og 7 i afgørelse 1999/468/EF, jf. dennes artikel 8.Fristen i artikel 5, stk. 6, i afgørelse 1999/468/EF fastsættes til tre måneder.3. Udvalget vedtager selv sin forretningsorden.Artikel 11RapportSenest den 31. december 2004 og derefter hvert andet år skal Kommissionen forelægge Europa-Parlamentet, Rådet og Det Økonomiske og Sociale Udvalg en rapport om anvendelsen af dette direktiv.Med henblik på udarbejdelse af den i stk. 1 nævnte rapport bistås Kommissionen af videnskabelige og tekniske eksperter for at kunne råde over alle de fornødne oplysninger.Ved forelæggelsen af den første rapport fremhæver Kommissionen især de elementer, der bør revideres eller udbygges som følge af den videnskabelige og tekniske udvikling, herunder udviklingen af internationalt godkendte regler og standarder for produkter, idet den navnlig er opmærksom på:- muligheden for yderligere nedsættelse af de maksimumsindholdsmængder, der er fastsat i artikel 3, stk. 1- eventuelle forbindelser mellem disse mængder- forbedringer af sundhedsadvarsler for så vidt angår størrelse, placering og ordlyd- nye videnskabelige og tekniske oplysninger om mærkning og påtrykning af fotografier eller andre illustrationer på cigaretpakker med henblik på at vise og forklare rygningens sundhedsmæssige følger- metoder til en mere realistisk bedømmelse og regulering af den toksiske påvirkning og skadevirkningerne heraf- vurdering af de vanedannende virkninger af de ingredienser, som fremmer afhængigheden- vurdering af tobaksvarer, som måske har potentiale til at mindske skadevirkningerne- udvikling af standardiserede prøvningsmetoder til bedømmelse af indholdet af andre bestanddele i cigaretrøg end tjære, nikotin og kulilte- toksikologiske data, som fabrikanterne skal oplyse om ingredienser, og måden, hvorpå de skal prøves med henblik på at sætte de offentlige sundhedsmyndigheder i stand til at vurdere deres anvendelse- udarbejdelsen af standarder vedrørende andre varer end cigaretter, navnlig rulletobak.Rapporten skal ligeledes undersøge forbindelsen mellem kravene om mærkning i artikel 5 og forbrugeradfærd. Rapporten skal ledsages af de forslag til ændring af dette direktiv, som Kommissionen skønner nødvendige, med henblik på at tilpasse det til udviklingen inden for tobaksvarer, i det omfang det er nødvendigt for det indre markeds gennemførelse og funktion, og under hensyntagen til enhver ny udvikling baseret på videnskabelige kendsgerninger og udviklingen inden for internationalt vedtagne varestandarder.Artikel 12Fælles ingredienslisteSom led i den første rapport, der er nævnt i artikel 11, opfordres Kommissionen af hensyn til det indre markeds funktion til senest den 31. december 2004 på grundlag af de i artikel 6 omhandlede oplysninger at forelægge et forslag til en fælles liste over tilladte ingredienser i tobaksvarer, bl.a. under hensyn til den risiko for afhængighed, de indebærer.Artikel 13Import, salg og forbrug af tobaksvarer1. Medlemsstaterne må ikke af grunde, der vedrører begrænsning af tjære-, nikotin- eller kulilteindholdet i cigaretter, advarsler om sundhedsrisici eller andre krav i dette direktiv, forbyde eller begrænse import, salg eller forbrug af tobaksvarer, der er i overensstemmelse med dette direktiv, med undtagelse af foranstaltninger til efterprøvelse af oplysninger, der er meddelt i medfør af artikel 4.2. Dette direktiv berører ikke medlemsstaternes mulighed for, under overholdelse af traktaten, at bibeholde eller fastsætte strengere bestemmelser om produktion, import, salg og forbrug af tobaksvarer, som de finder nødvendige for at beskytte befolkningens sundhed, for så vidt disse bestemmelser ikke strider mod de bestemmelser, der er fastsat i dette direktiv.3. Indtil der er udarbejdet en fælles ingrediensliste som omhandlet i artikel 12, kan medlemsstaterne navnlig forbyde brugen af ingredienser, der forstærker tobaksvarernes vanedannende egenskaber.Artikel 14Gennemførelse1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 30. september 2002, jf. dog artikel 15. De underretter straks Kommissionen herom.Disse love og administrative bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.2. Produkter, der ikke er i overensstemmelse med dette direktiv, kan markedsføres i endnu et år efter den i stk. 1 nævnte dato.3. Som en undtagelse fra stk. 2 kan andre produkter end cigaretter, der ikke er i overensstemmelse med dette direktiv, markedsføres i endnu to år efter den i stk. 1 nævnte dato.4. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen de nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.Artikel 15OphævelseDirektiv 89/622/EØF og 90/239/EØF ophæves, uden at dette berører medlemsstaternes forpligtelser vedrørende de frister for gennemførelse og anvendelse af direktiverne, der er anført i bilag II.Henvisninger til de ophævede direktiver skal forstås som henvisninger til nærværende direktiv og læses efter sammenligningsskemaet i bilag III.Artikel 16IkrafttrædenDette direktiv træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Artikel 17AdressaterDette direktiv er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Luxembourg, den 5. juni 2001.På Europa-Parlamentets vegneN. FontaineFormandPå Rådets vegneL. EnqvistFormand(1) EFT C 150 E af 30.5.2000, s. 43, og EFT C 337 af 28.11.2000, s. 177.(2) EFT C 140 af 18.5.2000, s. 24.(3) EFT C 226 af 8.8.2000, s. 5.(4) Europa-Parlamentets udtalelse af 14.6.2000 (EFT C 67 af 1.3.2001, s. 150), Rådets fælles holdning af 31.7.2000 (EFT C 300 af 20.10.2000, s. 49) og Europa-Parlamentets afgørelse af 13.12.2000 (endnu ikke offentliggjort i EFT), Europa-Parlamentets afgørelse af 15.5.2001 og Rådets afgørelse af 14.5.2001.(5) EFT L 359 af 8.12.1989, s. 1.(6) EFT L 158 af 11.6.1992, s. 30.(7) EFT L 137 af 30.5.1990, s. 36.(8) Artikel 26 i Rådets forordning (EØF) nr. 2075/92 af 30.6.1992 om den fælles markedsordning for råtobak (EFT L 215 af 30.7.1992, s. 70), som ændret ved forordning (EF) nr. 1636/98 af 20.7.1998 (EFT L 210 af 28.7.1998, s. 23).(9) EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23.BILAG IListe over supplerende advarsler(jf. artikel 5, stk. 2, litra b))1. Rygning nedsætter levealderen2. Rygning medfører åreforkalkning og forårsager hjerteanfald og slagtilfælde3. Rygning forårsager dødelig lungekræft4. Hvis du er gravid, skader rygning dit barns sundhed5. Beskyt børn mod tobaksrøg - de har ret til selv at vælge6. Din læge eller din apoteker kan hjælpe dig med at holde op med at ryge7. Rygning er stærkt vanedannende: lad være med at begynde8. Hold op med at ryge, hvis du vil nedsætte risikoen for dødelige hjerte- og lungesygdomme9. Rygning kan medføre en langsom og smertefuld død10. Få hjælp til at holde op med at ryge: (telefonnummer/postadresse/internetadresse/spørg din læge/din apoteker)11. Rygning kan nedsætte blodgennemstrømningen og medfører impotens12. Rygning ælder huden13. Rygning kan beskadige sæden og nedsætter frugtbarheden14. Røg indeholder benzen, nitrosaminer, formaldehyd og cyanbrinteBILAG IIFrister for gennemførelse og for anvendelse af de ophævede direktiver(jf. artikel 15)>TABELPOSITION>BILAG IIISAMMENLIGNINGSSKEMA>TABELPOSITION>Erklæring fra KommissionenAd betragtning 19Kommissionen vil undersøge folkesundheds- og forbrugerbeskyttelsesaspekterne i forbindelse med salg af tobaksvarer fra tobaksautomater på grundlag af bestemmelserne i traktatens artikel 152 og 153. Dette spørgsmål er også omfattet af de igangværende forhandlinger om udarbejdelse af WTO's rammekonvention om bekæmpelse af tobaksrygning.


title: RAADETS DIREKTIV AF 19. DECEMBER 1974 OM FORLAENGELSE AF GYLDIGHEDSPERIODEN FOR DIREKTIV 72/273/EOEF OM STOETTE TIL SKIBSBYGNINGSINDUSTRIEN ( 74/643/EOEF )

text:
Nr. L 349/62                                De Europæiske Fællesskabers Tidende                             28 . 12. 74
                                                  RÅDETS DIREKTIV
                                                  af 19. december 1974
             om forlængelse af gyldighedsperioden for direktiv 72/273/EØF om støtte til
                                                 skibsbygningsindustrien
                                                       (74/643/ EØF)
             RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
             under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europæiske økonomiske Fællesskab,
             særlig artiklerne 92 og 113 ,
             under henvisning til forslag fra Kommissionen, og
             ud fra følgende betragtninger :
             Rådets direktiv 72/273/EØF af 20 . juli 1972 om støtte til skibsbygningsindustrien ( ! ) udlø
             ber den 31 . december 1974 ;
             de forslag, som Kommissionen har forelagt for Rådet den 5. november 1973 er meget
             komplekse, idet de både indeholder retningslinjer for en industripolitik for så vidt angår
             skibsbygningsindustrien og et udkast til et tredje direktiv om den direkte og den indirekte
             støtte på dette område ;
             under hensyntagen til disse forslags komplekse karakter* synes det ikke muligt, at Rådet
              kan træffe afgørelse om Kommissionens forslag inden den 31 . december 1974, hvor direk
              tiv 72/273/ EØF udløber ;
              der bør derfor træffes bestemmelse om en ny forlængelse af gyldighedsperioden for direk
              tiv 72/273/ EØF ; et tidsrum på seks måneder skulle gøre det muligt for Rådet at træffe af
             gørelse —
              UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV :
                                                          Artikel 1
              Gyldighedsperioden for direktiv 72/273/ EØF forlænges indtil den 30 . juni 1975 .
                                                          A rtikel 2
              Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne .
              Udfærdiget i Bruxelles, den 19 . december 1974.
                                                                           På Rådets vegne
                                                                           J. P. FOURCADE
                                                                                Formand
(') EFT nr. L 169 af 27 . 7. 1972, s . 28 .


Avis juridique important

|

31987L0101

Rådets direktiv 87/101/EØF af 22. december 1986 om ændring af direktiv 75/439/EØF om bortskaffelse af olieaffald

EF-Tidende nr. L 042 af 12/02/1987 s. 0043 - 0047 den finske specialudgave: kapitel 15 bind 7 s. 0197  den svenske specialudgave: kapitel 15 bind 7 s. 0197

*****  RAADETS  DIREKTIV  af 22. december 1986  om aendring af direktiv 75/439/EOEF om bortskaffelse af olieaffald  (87/101/EOEF)  RAADET FOR DE EUROPAEISKE  FAELLESSKABER HAR -  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab, saerlig artikel 100 og 235,  under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),  under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),  under henvisning til udtalelse fra Det oekonomiske og sociale Udvalg (3), og  ud fra foelgende betragtninger:  I henhold til direktiv 75/439/EOEF (4) traeffer medlemsstaterne de noedvendige foranstaltninger til indsamling og uskadelig bortskaffelse af olieaffald, idet denne bortskaffelse saa vidt muligt skal ske ved genanvendelse (regenerering og/eller forbraending med andre formaal end tilintetgoerelse);  regenerering er generelt den mest rationelle nyttiggoerelse af olieaffald i betragtning af de energibesparelser, der kan opnaas herved; behandling af olieaffald ved regenerering skal derfor prioriteres, naar dette er muligt ud fra tekniske, oekonomiske og organisatoriske hensyn;  medlemsstaterne kan i henhold til gaeldende faellesskabsforskrifter paa visse betingelser forbyde forbraending af olieaffald paa deres omraade; dette direktiv har ikke til formaal at aendre denne situation;  afbraending af olieaffald frembringer roeggasser, der indeholder stoffer, som er skadelige for miljoeet, naar emissionen heraf overstiger visse koncentrationer; det er derfor noedvendigt, at der fastsaettes vilkaar for en saadan afbraending;  det er oenskeligt at goere indsamlingen af olieaffald mere effektiv og udbygge kontrolforanstaltningerne paa dette omraade;  da PCB/PCT er saerlig farligt, er det noedvendigt at styrke Faellesskabets bestemmelser om forbraending eller regenerering af olieaffald, der er forurenet med disse stoffer;  medlemsstaterne boer have mulighed for under overholdelse af kravene i traktaten at traeffe strengere foranstaltninger med henblik paa miljoebeskyttelse -  UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:  Artikel 1  Direktiv 75/439/EOEF aendres saaledes:  1. Artikel 1 til 6 erstattes af foelgende:  »Artikel 1  I dette direktiv forstaas ved:  - olieaffald:  enhver form for industriolie eller smoereolie, af mineralsk oprindelse, der er blevet uegnet til det formaal, som den oprindeligt var bestemt til, navnlig olie, fra forbraendingsmotorer og transmissionssystemer samt mineralolie til maskiner, turbiner og hydrauliske anordninger;  - bortskaffelse:  behandling eller destruktion af olieaffald samt opbevaring og deponering heraf paa eller i jorden;  - behandling:  enhver proces, der skal goere det muligt at genanvende olieaffald, herunder navnlig regenerering og forbraending;  - regenerering:  enhver proces, hvorved der kan fremstilles basisolier ved raffinering af olieaffald, bl.a. ved udskillelse af de forurenende stoffer, oxidationsprodukter og tilsaetningsstoffer, som dette olieaffald indeholder;  - forbraending:  anvendelse af olieaffald som braendsel med passende genvinding af den frembragte varme;  - indsamling:  samtlige processer, hvorved olieaffald overfoeres fra indehaverne til de virksomheder, som bortskaffer saadant olieaffald.  Artikel 2  Med forbehold af direktiv 78/319/EOEF (1) traeffer medlemsstaterne de noedvendige foranstaltninger for at sikre indsamling og bortskaffelse af olieaffald, uden at dette paafoerer mennesker og miljoeet skader, der kan undgaas.  (1) EFT nr. L 84 af 31. 3. 1978, s. 43.  Artikel 3  1. Medlemsstaterne traeffer, naar dette er muligt ud fra tekniske, oekonomiske og organisatoriske hensyn, de noedvendige foranstaltninger for at prioritere behandling af olieaffald ved regenerering.  2. Naar der ikke foretages regenerering ud fra de i stk. 1 naevnte hensyn, traeffer medlemsstaterne de noedvendige foranstaltninger til, at forbraending af olieaffald sker efter naermere, miljoemaessigt forsvarlige regler i overensstemmelse med bestemmelserne i dette direktiv, forudsat at en saadan forbraending er mulig ud fra et teknisk, oekonomisk og organisatorisk synspunkt.  3. Naar der hverken foretages regenerering eller forbraending af olieaffald ud fra de i stk. 1 og 2 naevnte hensyn, traeffer medlemsstaterne de noedvendige foranstaltninger til at sikre dets destruktion uden skadelige virkninger eller kontrolleret opbevaring eller deponering.  Artikel 4  Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger for at forbyde:  a) udledning af olieaffald i fersk overfladevand, grundvand, territorialfarvand og roerledninger;  b) deponering og/eller udledning af olieaffald med skadevirkninger for jorden samt ukontrolleret udledning af reststoffer fra behandling af olieaffald;  c) behandling af olieaffald, der fremkalder luftforurening, som overstiger det ved gaeldende bestemmelser fastsatte niveau.  Artikel 5  1. Naar det er noedvendigt for at naa de maal, der er opstillet i dette direktiv, ivaerksaetter medlemsstaterne offentlige oplysningskampagner med henblik paa at skabe et bredere grundlag for hensigtsmaessig opbevaring og en saa omfattende indsamling af olieaffald som muligt, jf. dog artikel 2.  2. Naar de i artikel 2, 3 og 4 fastsatte maal ikke kan naas paa anden vis, traeffer medlemsstaterne de noedvendige foranstaltninger for at sikre, at en eller flere virksomheder indsamler og/eller i givet fald bortskaffer det olieaffald, de faar tilbudt af indehaverne, i det omraade, som anvises dem af de kompetente myndigheder.  3. For at opfylde de i artikel 2 og 4 fastsatte maal kan medlemsstaterne traeffe beslutning om, hvilken af de behandlinger, der er omhandlet i artikel 3, olieaffaldet skal underkastes. Med henblik herpaa kan de ivaerksaette passende kontrolforanstaltninger.  4. For at sikre at de i henhold til artikel 4 trufne forholdsregler overholdes, skal alle virksomheder, som indsamler olieaffald, foretage registrering hos og vaere underkastet passende kontrol af de kompetente nationale myndigheder, herunder eventuelt en ordning med udstedelse af tilladelse.  Artikel 6  1. For at overholde de i henhold til artikel 4 trufne forholdsregler skal alle virksomheder, som bortskaffer olieaffald, opnaa tilladelse. Denne tilladelse gives om fornoedent, efter at der er foretaget en undersoegelse af anlaeggene.  2. Med forbehold af krav, der foelger af nationale bestemmelser og faellesskabsbestemmelser, der har et andet end dette direktivs sigte, kan tilladelsen kun gives til virksomheder, der regenererer olieaffald eller anvender olieaffald som braendsel, naar den kompetente myndighed har sikret sig, at der er truffet passende foranstaltninger for at beskytte sundhed og miljoe, herunder anvendelse af den bedste til raadighed staaende teknologi, forudsat at dette ikke medfoerer alt for store omkostninger.  Artikel 7  Ved regenerering af olieaffald skal medlemsstaterne traeffe de fornoedne foranstaltninger til at sikre, a) at brugen af de anlaeg, hvor regenereringen foregaar, ikke foraarsager skader paa miljoeet, som kunne undgaas.  Med henblik herpaa skal medlemsstaterne drage omsorg for, at farer, som kan foraarsages af maengden af restprodukter fra regenereret affald og af disse produkters giftige og farlige egenskaber, reduceres til et minimum, og at restprodukterne bortskaffes i overensstemmelse med artikel 9 i direktiv 78/319/EOEF;  b) at basisolie hidroerende fra regenerering ikke udgoer giftigt og farligt affald som defineret i artikel 1, litra b), i direktiv 78/319/EOEF og ikke indeholder polychlordiphenyler og polychlortriphenyler i koncentrationer, der overskrider de graensevaerdier, der er fastsat i artikel 10.  Medlemsstaterne underretter Kommissionen om de paagaeldende foranstaltninger. Paa grundlag af oplysningerne forelaegger Kommissionen senest fem aar efter meddelelsen af dette direktiv Raadet en rapport, eventuelt ledsaget af passende forslag.  Artikel 8  1. Med forbehold af direktiv 84/360/EOEF (1) og af artikel 3, stk. 1, i naervaerende direktiv traeffer medlemsstaterne, naar der anvendes olieaffald som braendsel, de noedvendige foranstaltninger for at sikre, at driften af anlaegget ikke medfoerer signifikant luftforurening, navnlig ved emission af de i bilaget opregnede stoffer. Med henblik herpaa  a) sikrer medlemsstaterne sig, at emissionsgraensevaerdierne i bilaget overholdes ved forbraending af olie i anlaeg med en varmeeffekt paa 3 MW eller derover, der maales paa grundlag af den nedre braendvaerdi.  Medlemsstaterne kan til enhver tid fastsaette strengere graensevaerdier end dem, der er fastsat i bilaget. De kan ligeledes fastsaette graensevaerdier for stoffer og parametre, der ikke er omhandlet i bilaget.  b) traeffer medlemsstaterne de foranstaltninger, de anser for noedvendige, for at sikre, at der foretages passende kontrol med forbraendingen af olieaffald i anlaeg med en varmeffekt paa-mindre end 3 MW, der maales paa grundlag af den nedre braendvaerdi.  De underretter Kommissionen om disse foranstaltninger. Paa grundlag af oplysningerne forelaegger Kommissionen senest fem aar efter meddelelsen af dette direktiv Raadet en rapport, eventuelt ledsaget af passende forslag.  2. Medlemsstaterne sikrer sig endvidere,  a) at restprodukterne fra forbraendingen af olieaffald bortskaffes i overensstemmelse med artikel 9 i direktiv 78/319/EOEF;  b) at olieaffald, der anvendes som braendsel, ikke udgoer giftigt og farligt affald som defineret i artikel 1, litra b), i direktiv 78/319/EOEF og ikke indeholder PCB/PCT i koncentrationer, der overskrider 50 ppm.  3. Overholdelsen af de i bilaget anfoerte graensevaerdier kan alternativt sikres gennem en passende ordning, der omfatter kontrol med koncentrationerne af forurenede stoffer i olieaffald eller blandinger af olieaffald og andet braendsel, der skal anvendes til forbraending, under hensyn til anlaeggets tekniske beskaffenhed.  I forbindelse med anlaeg, hvor emissionerne af de i bilaget anfoerte stoffer desuden kan hidroere fra opvarmningen af produkter, sikrer medlemsstaterne ved en anerkendt kontrolordning, at den andel af disse stoffer, der skyldes forbraending af affaldsolie, ikke overstiger de graensevaerdier, der er fastsat i bilaget.  (1) EFT nr. L 188 af 16. 7. 1984, s. 20.«)  2. Artikel 7 bliver artikel 9.  3. Artikel 8 og 9 udgaar.  4. Der indsaettes foelgende nye artikel 10:  »Artikel 10  1. Under opbevaringen og indsamlingen maa indehaverne og indsamlerne ikke blande olieaffaldet med PCB/PCT som defineret i direktiv 76/403/EOEF (1) eller med giftige og farlige stoffer som defineret i direktiv 78/319/EOEF.  2. Undtagen i det i stk. 3 naevnte tilfaelde er olieaffald, som indeholder mere end 50 ppm PCB/PCT, underlagt bestemmelserne i direktiv 76/403/EOEF.  Medlemsstaterne traeffer endvidere de saerlige tekniske foranstaltninger, der er noedvendige for at sikre, at alt olieaffald, der indeholder PCB/PCT, bortskaffes, uden at dette paafoerer mennesker og miljoeet skader, der kan undgaas.  3. Regenerering af olieaffald, der indeholder PCB/PCT, kan tillades, hvis regenereringsprocesserne goer det muligt enten at nedbryde PCB/PCT eller at nedbringe maengden deraf, saaledes at den regenererede olie ikke indeholder PCB/PCT ud over en maksimal graense, som i intet tilfaelde maa overstige 50 ppm.  4. Referencemaalemetoden til fastlaeggelse af PCB/PCT-indholdet i olieaffald fastsaettes af Kommissionen efter hoering af det udvalg for tilpasning af direktivet til den tekniske udvikling, der er nedsat ved artikel 18 i direktiv 78/319/EOEF. 5. Olieaffald, som er forurenet af stoffer, der falder ind under definitionen af giftigt og farligt affald i artikel 1, litra b), i direktiv 78/319/EOEF, bortskaffes i overensstemmelse med naevnte direktivs bestemmelser.  (1) EFT nr. L 108 af 26. 4. 1976, s. 41.«)  5. Artikel 10 bliver artikel 11.  6. Artikel 11 bliver artikel 12 og affattes saaledes:  »Artikel 12  Enhver virksomhed, som indsamler, ligger inde med og/eller bortskaffer olieaffald, skal efter anmodning fra de kompetente myndigheder meddele disse alle oplysninger om indsamling og/eller bortskaffelse af olieaffald eller restprodukter deraf.«  7. Artikel 12 bliver artikel 13 og affattes saaledes:  »Artikel 13  1. De i artikel 6 omhandlede virksomheder kontrolleres regelmaessigt af medlemsstaterne, isaer for saa vidt angaar overholdelsen af betingelserne for tilladelsen.  2. De kompetente myndigheder foelger udviklingen i teknologien og/eller miljoesituationen med henblik paa om noedvendigt at revidere en tilladelse, der er meddelt en virksomhed i henhold til dette direktiv.«  8. Artikel 13 og 14 bliver henholdsvis artikel 14 og 15.  9. Der indsaettes foelgende nye artikel 16:  »Artikel 16  Medlemsstaterne kan, under overholdelse af bestemmelserne i traktaten, med henblik paa miljoebeskyttelse traeffe foranstaltninger, der er strengere end dem, der er fastsat i dette direktiv.  Saadanne foranstaltninger kan under samme forudsaetninger bl.a. omfatte forbud mod forbraending af olieaffald.«  10. Artikel 15 og 16 bliver henholdsvis artikel 17 og 18.  11. Bilaget til naervaerende direktiv tilfoejes.  Artikel 2  Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger for at efterkomme dette direktiv med virkning fra den 1. januar 1990 og underretter straks Kommissionen herom.  Artikel 3  De foranstaltninger, som medlemsstaterne traeffer i henhold til dette direktiv, kan gradvis anvendes paa de i artikel 6 i direktiv 75/439/EOEF omhandlede virksomheder, der allerede eksisterer ved naervaerende direktivs meddelelse (1), inden for en periode paa syv aar fra denne meddelelse.  Artikel 4  Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder paa det omraade, der er omfattet af dette direktiv.  Artikel 5  Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.  Udfaerdiget i Bruxelles, den 22. december 1986.  Paa Raadets vegne  G. SHAW  Formand  (1) EFT nr. C 58 af 6. 3. 1985, s. 3.  (2) EFT nr. C 255 af 13. 10. 1986, s. 269.  (3) EFT nr. C 330 af 20. 12. 1985, s. 32.  (4) EFT nr. L 194 af 25. 7. 1975, s. 23.  (1) Dette direktiv er meddelt medlemsstaterne den 13. januar 1987.  BILAG  Emissionsgraensevaerdier (1) for visse stoffer der afgives under forbraending af olieaffald i anlaeg med en varmeeffekt paa mindst 3 MW (nedre braendvaerdi)  1,3.4,6 //  //  // Forurenende stof  // Graensevaerdi mg/Nm3  //  //  // 1.2,3.4,6 //  // Cd   // 0,5  //  // Ni   // 1  //  //  // 1.2.3.4.5.6 //  //  //  // eller (2):   // eller (2):   //   //   //   //   //   //   //   //   // Cr   //   //  // Cr   //   //   // Cu   //   // 1,5   // Cu   //   //   // V   //   //   // V   // 5   //   // Pb   //   // 5   // Pb 1.2.3.4,6 //  // Cl   // (3)   // 100  //  // F   // (4)   // 5  //  // SO2   // (5)   // - 1,2.3.4,6 // Stoev (i alt)  // (5)  // -   //  //  // (1) Disse graensevaerdier, som ikke maa overskrides, naar der afbraendes olieaffald, angiver massekoncentrationen i emissionerne af forbraendingsgas af de naevnte stoffer i forhold til maengden af forbraendingsgas i normtilstanden (273 K, 1013 hPa) efter fratraekning af indholdet af vanddamp og i forhold til et iltvolumenindhold i forbraendingsgassen paa 3 %. For saa vidt angaar artikel 8, stk. 3, andet afsnit, skal iltindholdet vaere det, der svarer til normale driftsbetingelser i den saerlige proces, der er tale om.  (2) Medlemsstaterne kan selv bestemme, hvilken af disse muligheder der skal gaelde i deres land.  (3) Uorganiske, gasformige chlorforbindelser, udtrykt som hydrogenchlorid.  (4) Uorganiske, gasformige fluorforbindelser, udtrykt som hydrogenfluorid.  (5) Det er ikke muligt at fastsaette graensevaerdier for disse stoffer paa nuvaerende stadium. Medlemsstaterne kan selv fastsaette emissionsnormer for disse stoffer under overholdelse af kravene i direktiv 80/779/EOEF (EFT nr. L 229 af 30. 8. 1980, s. 30).  ERKLAERING  Ad artikel 10, stk. 3, i direktiv 75/439/EOEF  Raadet er af den opfattelse, at den i artikel 10, stk. 3, naevnte graensevaerdi faktisk er en maksimumsgraense for det regenererede produkt. Da det er oenskeligt i videst muligt omfang at fjerne PCB/PCT fra miljoeet, opfordrer det medlemsstaterne til at goere alt for at holde sig et godt stykke under denne graense. Det opfordrer endvidere Kommissionen til at tage denne graensevaerdi op til fornyet undersoegelse og at forelaegge egnede forslag med henblik paa fastsaettelse af en ny graensevaerdi inden fem aar efter meddelelsen af naervaerende direktiv.