Avis juridique important

|

31968L0360

Rådets direktiv 68/360/EØF af 15. oktober 1968 om afskaffelse af restriktioner om rejse og ophold inden for Fællesskabets for medlemsstaternes arbejdstagere og deres familiemedlemmer

EF-Tidende nr. L 257 af 19/10/1968 s. 0013 - 0016 den finske specialudgave: kapitel 5 bind 1 s. 0044  den danske specialudgave: serie I kapitel 1968(II) s. 0477  den svenske specialudgave: kapitel 5 bind 1 s. 0044  den engelske specialudgave: serie I kapitel 1968(II) s. 0485  den græske specialudgave: Kapitel 05 bind 1 s. 0043  den spanske specialudgave: Kapitel 05 bind 1 s. 0088  den portugisiske specialudgave: Kapitel 05 bind 1 s. 0088

++++  RAADETS DIREKTIV  af 15 . oktober 1968  om afskaffelse af restriktioner om rejse og ophold inden for Faellesskabet for medlemsstaternes arbejdstagere og deres familiemedlemmer   ( 68/360/EOEF )  RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR  under henvisning til bestemmelserne i traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab , saerlig artikel 49 ,  under henvisning til forslag fra Kommissionen ,  under henvisning til udtalelse fra Det europaeiske Parlament ( 1 ) ,  under henvisning til udtalelse fra Det oekonomiske og sociale Udvalg ( 2 ) , og  ud fra foelgende betragtninger :  Raadets forordning ( EOEF ) nr . 1612/68 af 15 . oktober 1968 ( 3 ) har fastsat bestemmelser om arbejdskraftens frie bevaegelighed inden for Faellesskabet ; som foelge heraf boer der fastsaettes bestemmelser om afskaffelse af endnu bestaaende restriktioner med hensyn til at flytte og tage ophold inden for Faellesskabet svarende til de rettigheder og befoejelser , som naevnte forordning giver de enkelte medlemsstaters statsborgere , der flytter med henblik paa at have loennet beskaeftigelse , og deres familiemedlemmer ;  fastsaettelse af bestemmelser om ophold skal i stoerst muligt omfang tilnaerme stillingen for de oevrige medlemsstaters arbejdstagere og deres familiemedlemmer til indenlandske statsborgeres stilling ;  Koordineringen af saerlige bestemmelser for udlaendinges indrejse og ophold , der er begrundede i hensynet til den offentlige orden , sikkerhed og sundhed , er fastsat i det af Raadet i henhold til traktatens artikel 56 , stk . 2 , udstedte direktiv af 25 . februar 1964 ( 4 ) ,  UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV :  Artikel 1  Medlemsstaterne afskaffer i overensstemmelse med de i dette direktiv fastsatte bestemmelser restriktioner for statsborgere i medlemsstaterne og deres familiemedlemmer , der omfattes af forordning ( EOEF ) nr . 1612/68 , med hensyn til at flytte og tage ophold .  Artikel 2  1 . Medlemsstaterne anerkender , at de i artikel 1 naevnte statsborgere har ret til at rejse ud af deres omraade for at tage loennet beskaeftigelse inden for en anden medlemsstats omraade . Denne ret er alene afhaengig af forevisning af et gyldigt identitetskort eller pas . Famieliemedlemmerne har samme ret som den statsborger , hvortil de er knyttede .  2 . Medlemsstaterne udsteder eller forlaenger i overensstemmelse med deres lovgivning til deres statsborgere identitetskort eller pas , der specielt angiver statsborgerskabet .  3 . Passet skal mindst vaere gyldigt for samtlige medlemsstater og de gennemrejselande , som ligger umiddelbart mellem disse . Saafremt udrejse kun kan finde sted med pas , skal dette vaere udstedt med gyldighed i mindst fem aar .  4 . Medlemsstaterne kan ved de i stk . 1 naevnte statsborgeres udrejse hverken kraeve udrejsevisum eller paalaegge nogen anden lignende forpligtelse .  Artikel 3  1 . Medlemsstaterne skal tillade , at de i artikel 1 naevnte personer indrejser paa deres omraade mod forevisning af et gyldigt identitetskort eller pas .  2 . Ved indrejse maa der ikke stilles krav om indrejsevisum eller paalaegges nogen anden lignende forpligtelse ; dette gaelder dog ikke familiemedlemmer , der ikke er statsborgere i en medlemsstat . Medlemsstaterne skal yde disse personer enhver lettelse med henblik paa at opnaa de fornoedne visa .  Artikel 4  1 . Medlemsstaterne anerkender ret til ophold inden for deres omraade for de i artikel 1 naevnte personer , som foreviser den i stk . 3 naevnte dokumentation .  2 . For ret til ophold udstedes der en tilladelse benaevnt " opholdstilladelse for statsborgere i en EOEF-medlemsstat " . Denne tilladelse skal forsynes med paategning om , at den er udstedt i henhold til forordning  ( EOEF ) nr . 1612/68 og de bestemmelser , som medlemsstaterne har udstedt i henhold til dette direktiv . Ordlyden af denne paategning fremgaar af bilaget til dette direktiv .  3 . Til udstedelse af opholdstilladelse for statsborgere i en EOEF-medlemsstat kan medlemsstaterne kun kraeve forevist foelgende :   - af arbejdstageren :  a ) den legitimation , med hvilken han er indrejst paa vedkommende stats omraade ;  b ) en erklaering fra arbejdsgiveren om ansaettelse hos denne eller en arbejdsattes ;   - af familiemedlemmerne :  c ) den legitimation , med hvilken de er indrejst paa vedkommende stats omraade ;  d ) en af vedkommende myndighed i hjemlandet udstedt attest , hvoraf slaegtskabsforholdet fremgaar ;  e ) i de i artikel 10 , stk . 1 og 2 , i forordning  ( EOEF ) nr . 1612/68 , naevnte tilfaelde en af vedkommende myndighed i hjemlandet eller det senere opholdsland udstedt attest , hvoraf fremgaar , at de forsoerges af den paagaeldende arbejdstager eller er optaget i hans husstand i dette land .  4 . Saafremt et familiemedlem ikke er statsborger i en medlemsstat , udstedes der til vedkommende et opholdsbevis med samme gyldighed som for den arbejdstager , som han er knyttet til .  Artikel 5  Opfyldelsen af de formaliteter , der kraeves for at opnaa opholdstilladelse , maa ikke opstilles som en hindring for rettidig overholdelse af arbejdsaftaler , der er indgaaet af ansoegerne .  Artikel 6  1 . Opholdstilladelsen  a ) skal gaelde for hele den udstedende medlemsstats omraade ;  b ) skal have gyldighed i mindst fem aar regnet fra tidspunktet for udstedelsen og skal uden videre forlaenges .  2 . Opholdstilladelsens gyldighed beroeres ikke af afbrydelser i opholder af en varighed paa ikke over seks paa hinanden foelgende maaneder eller fravaer paa grund af militaertjeneste .  3 . Saafremt arbejdstageren har beskaeftigelse af mindst tre maaneders , men hoejst et aars varighed hos en arbejdsgiver i modtagerlandet eller for en tjenesteyders regning , udsteder modtagerlandet til vedkommende en midlertidig opholdstilladelse , hvis gyldighedsperiode kan begraenses til beskaeftigelsens paaregnede varighed .  Med forbehold af bestemmelserne i artikel 8 , stk . 1 , litra c ) , skal der ligeledes udstedes en midlertidig opholdstilladelse for saesonarbejdere , som beskaeftiges i over 3 maaneder . Beskaeftigelsens varighed skal fremgaa af de i artikel 4 , stk . 3 , litra b ) , naevnte dokumenter .  Artikel 7  1 . Gyldig opholdstilladelse kan ikke fratages en arbejdstager udelukkende med den begrundelse , at han ikke laengere har beskaeftigelse enten som foelge af midlertidig arbejdsudygtighed paa grund af sygdom eller ulykke eller som foelge af uforskyldt arbejdsloeshed behoerigt bekraeftet af den kompetente arbejdsmarkedsmyndighed .  2 . Opholdstilladelsens gyldighedsperiode kan ved foerste forlaengelse begraenses , saafremt arbejdstageren uforskyldt er arbejdsloes i modtagerlandet og har vaeret det i over tolv paa hinanden foelgende maaneder . Forlaengelsen maa dog ikke vaere for en periode , der er kortere end tolv maaneder .  Artikel 8  1 . Medlemsstaterne skal tillade nedennaevnte personer at opholde sig inden for deres omraade uden meddelelse af opholdstilladelse :  a ) arbejdstagere , som har loennet beskaeftigelse af en paaregnet varighed paa indtil tre maaneder . Under opholdet gaelder den legitimation , med hvilken den paagaeldende er indrejst i omraadet og en erklaering fra arbejdsgiveren med angivelse af den paaregnede beskaeftigelsesperiode . Arbejdsgiverens erklaering kraeves dog ikke for arbejdstagere , der omfattes af Raadets direktiv af 25 . februar 1964 om gennemfoerelse af etableringsfrihed og fri udveksling af tjenesteydelser for mellemmandsvirksomhed inden for handel , industri og haandvaerk ( 5 ) ;  b ) arbejdstagere , der er beskaeftiget paa en medlemsstats omraade , men har bopael paa en anden medlemsstats omraade , hvortil de som regel vender hjem dagligt eller mindst en gang ugentligt . Vedkommende myndighed i beskaeftigelseslandet kan for disse arbejdstagere udstede en saerlig tilladelse , der skal have gyldighed i fem aar , og som kan forlaenges uden videre ;  c ) saesonarbejdere , saafremt de er i besiddelse af en arbejdsaftale med paategning af den kompetente myndighed i den medlemsstat , hvis omraade de begiver sig ind paa for at udoeve deres beskaeftigelse .  2 . I alle de i stk . 1 naevnte tilfaelde kan vedkommende myndighed i modtagerlandet kraeve , at arbejdstageren anmelder sit ophold i omraadet .  Artikel 9  1 . Udstedelse og forlaengelse af de i dette direktiv naevnte opholdsdokumenter for borgere i en EOEF-medlemsstat sker gratis eller mod betaling af et beloeb , der ikke maa overstige det gebyr , der betales af indenlandske statsborgere for udstedelse af identitetskort .  2 . De i artikel 3 , stk . 2 , og artikel 8 , stk . 1 , litra c ) , naevnte visa og paategninger meddeles gratis .  3 . Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger for mest muligt at forenkle formaliteter og fremgangsmaader ved fremskaffelse af de i stk . 1 naevnte dokumenter .  Artikel 10  Medlemsstaterne kan kun fravige bestemmelserne i dette direktiv , hvis det er begrundet i hensyn til den offentlige orden , sikkerhed og sundhed .  Artikel 11  1 . Dette direktiv beroerer ikke bestemmelserne i traktaten om oprettelse af Det europaeiske Kul - og Staalfaellesskab om arbejdstagere med en anerkendt faguddannelse inden for kul - og staalfagene , bestemmelserne i traktaten om oprettelse af Det europaeiske Atomenergifaellesskab om adgang til kvalificeret beskaeftigelse inden for atomenergiomraader eller bestemmelserne til disse traktaters gennemfoerelse .  2 . Dette direktiv omfatter dog de i stk . 1 naevnte grupper af arbejdstagere samt deres familiemedlemmer , for saa vidt der ikke er fastsat regler om deres retsstilling i de naevnte traktater eller bestemmelser .  Artikel 12  1 . Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger , for at dette direktiv kan traede i kraft inden ni maaneder efter , at det er meddelt og giver omgaaende Kommissionen underretning herom .  2 . Medlemsstaterne meddeler Kommissionen om de administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser foretagne aendringer , som tjener til forenkling af de formaliteter og fremgangsmaader for udstedelse af dokumenter , der endnu er noedvendige for udrejse , indrejse og ophold for arbejdstagere og deres familiemedlemmer .  Artikel 13  1 . Raadets direktiv af 25 . marts 1964 om afskaffelse af restriktioner vedroerende rejse og ophold inden for Faellesskabet for medlemsstaternes arbejdstagere og deres familiemedlemmer ( 6 ) forbliver i kraft , indtil dette direktiv er gennemfoert af medlemsstaterne .  2 . Opholdstilladelser , der er udstedt i henhold til det i stk . 1 naevnte direktiv af 25 . marts 1964 , og som er gyldige ved dette direktivs gennemfoerelse , bevarer deres gyldighed indtil foerstkommende udloebstidspunkt .  Artikel 14  Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne .  Udfaerdiget i Luxembourg , den 15 . oktober 1968 .  Paa Raadets vegne  G . SEDATI  Formand  ( 1 ) EFT nr . 268 af 6 . 11 . 1967 , s . 9 .  ( 2 ) EFT nr . 298 af 7 . 12 . 1967 , s . 10 .  ( 3 ) EFT nr . 257 af 19 . 10 . 1968 , s . 2 .  ( 4 ) EFT nr . 56 af 4 . 4 . 1964 , s . 850/64 .  ( 5 ) EFT nr . 56 af 4 . 4 . 1964 , s . 869/64 .  ( 6 ) EFT nr . 62 af 17 . 4 . 1964 , s . 981/64 .  BILAG  Ordlyden af den i artikel 4 , stk . 2 , angivne paategning :   " Denne opholdstilladelse er udstedt i henhold til De europaeiske Faellesskabers forordning ( EOEF ) nr . 1612/68 af 15 . oktober 1968 og de til gennemfoerelse af Raadets direktiv af 15 . oktober 1968 fastsatte bestemmelser .  I henhold til bestemmelserne i den naevnte forordning har indehaveren af denne opholdstilladelse ret til paa samme vilkaar som ... ( 1 ) arbejdstagere til at have loennet beskaeftigelse og at udoeve disse paa ... ( 1 ) omraade . "  ( 1 ) Alt efter udstedelsesland : belgisk(e ) , tysk(e ) , fransk(e ) , italiensk(e ) , luxembourgsk(e ) eller hollandsk(e ) .


title: Kommissionens direktiv 2012/7/EU af 2. marts 2012 om ændring af del III i bilag II til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/48/EF om sikkerhedskrav til legetøj med henblik på tilpasning til den tekniske udvikling  EØS-relevant tekst

text:
               3.3.2012

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 64/7

         KOMMISSIONENS DIREKTIV 2012/7/EU
   af 2. marts 2012
   om ændring af del III i bilag II til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/48/EF om sikkerhedskrav til legetøj med henblik på tilpasning til den tekniske udvikling
   (EØS-relevant tekst)
   EUROPA–KOMMISSIONEN HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
   under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/48/EF af 18. juni 2009 om sikkerhedskrav til legetøj (1), særlig artikel 46, stk. 1, litra b), og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Der er i direktiv 2009/48/EF fastsat grænseværdier for cadmium baseret på en række henstillinger fremsat i en rapport fra det nederlandske nationale institut for folkesundhed og miljø (RIVM) udgivet i 2008 ("Chemicals in Toys. A general methodology for assessment of chemical safety of toys with a focus on elements"). Henstillingerne fra RIVM tager udgangspunkt i den forudsætning, at børns eksponering for kemikalier i legetøj ikke må overskride en vis grænseværdi, nemlig det "acceptable daglige indtag". Da børn eksponeres for kemikalier fra andre kilder end legetøj, bør kun en vis procentdel af det acceptable daglige indtag komme fra legetøj. Den Videnskabelige Komité for Toksicitet, Økotoksicitet og Miljø (CSTEE) har i sin rapport fra 2004 anbefalet, at højst 10 % af det acceptable daglige indtag må komme fra legetøj. For cadmium og andre kemiske stoffer, der er særlig toksiske, bør andelen imidlertid ifølge anbefalingerne ikke overskride 5 % af det acceptable daglige indtag, så det sikres, at kun spor, som er forenelige med god fremstillingspraksis, er til stede.

               (2)

               Ifølge henstillingerne fra RIVM bør denne maksimale procentdel af det acceptable daglige indtag ganges med vægten af et barn, der anslås til 7,5 kg, og divideres med mængden af indtaget legetøjsmateriale for at beregne grænseværdierne for de kemiske stoffer, der er omfattet af direktiv 2009/48/EF.

               (3)

               For cadmium anvendte RIVM det acceptable ugentlige indtag på 7 μg/kg, der blev fastsat i 1989 af det fælles ekspertudvalg for fødevaretilsætningsstoffer (JECFA) nedsat af FAO (FN's Fødevare- og Landbrugsorganisation) og WHO (Verdenssundhedsorganisationen) og bekræftet af JECFA i 2001. Der blev anvendt en sikkerhedsfaktor på to, hvilket resulterede i et acceptabelt ugentligt indtag på 3,5 μg/kg og et acceptabelt dagligt indtag på 0,5 μg/kg.

               (4)

               Ved fastlæggelsen af mulige scenarier for eksponering for kemiske stoffer anslog RIVM mængden af indtaget legetøjsmateriale til 8 mg pr. dag for afskrabet legetøjsmateriale, 100 mg for skørt legetøjsmateriale og 400 mg for flydende eller klæbrigt legetøjsmateriale. Den Videnskabelige Komité for Sundheds- og Miljørisici (VKSM) understøttede de pågældende grænseværdier for indtagelse i sin udtalelse om risici ved organiske CMR-stoffer i legetøj, der blev vedtaget den 18. maj 2010.

               (5)

               Følgende grænseværdier for cadmium blev fastsat ved at gange 5 % af det acceptable daglige indtag med barnets vægt og dividere med mængden af indtaget legetøjsmateriale: 23 mg/kg for afskrabet materiale, 1,9 mg/kg for tørt materiale og 0,5 mg/kg for flydende materiale.

               (6)

               Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet (EFSA) konkluderede i sin udtalelse af 30. januar 2009, at det acceptable ugentlige indtag, som blev fastsat af JECFA i 1989 og bekræftet af JECFA i 2001, i betragtning af de nyeste oplysninger om cadmiums toksikologi ikke længere var relevant. EFSA har fastsat et nyt acceptabelt ugentligt indtag på 2,5 μg/kg, hvilket resulterer i et acceptabelt dagligt indtag på 0,36 μg/kg.

               (7)

               Ved at gange 5 % af det nye acceptable daglige indtag med barnets vægt og dividere med mængden af indtaget legetøjsmateriale opnås følgende grænseværdier for cadmium: 17 mg/kg for afskrabet materiale, 1,3 mg/kg for tørt materiale og 0,3 mg/kg for flydende materiale.

               (8)

               Direktiv 2009/48/EF bør derfor ændres i overensstemmelse hermed.

               (9)

               Foranstaltningerne i dette direktiv er i overensstemmelse med udtalelse fra Udvalget for Legetøjs Sikkerhed —

         VEDTAGET DETTE DIREKTIV:
   Artikel 1
   Del III i bilag II til direktiv 2009/48/EF ændres som angivet i bilaget til nærværende direktiv.
   Artikel 2
   1.   Medlemsstaterne vedtager og offentliggør senest den 20. januar 2013 de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette direktiv. De tilsender straks Kommissionen disse love og bestemmelser.
   De anvender disse love og bestemmelser fra den 20. juli 2013.
   Lovene og bestemmelserne skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
   2.   Medlemsstaterne tilsender Kommissionen teksten til de vigtigste nationale bestemmelser, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.
   Artikel 3
   Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
   Artikel 4
   Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 2. marts 2012.

            På Kommissionens vegne

         José Manuel BARROSO

            Formand

      (1)  EUT L 170 af 30.6.2009, s. 1.

      BILAG
      Del III i bilag II til direktiv 2009/48/EF ændres således:
      I punkt 13 affattes oplysningerne om cadmium således:

                     Grundstof

                     mg/kg
                     i tørt, skørt, pulverlignende eller bøjeligt legetøjsmateriale

                     mg/kg
                     i flydende eller klæbrigt legetøjsmateriale

                     mg/kg
                     i afskrabet legetøjsmateriale

                     »Cadmium

                     1,3

                     0,3

                     17«


Avis juridique important

|

31997L0051

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/51/EF af 6. oktober 1997 om ændring af Rådets direktiv 90/387/EØF og 92/44/EØF med henblik på tilpasning til konkurrenceforhold på telekommunikationsområdet

EF-Tidende nr. L 295 af 29/10/1997 s. 0023 - 0034

EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 97/51/EF af 6. oktober 1997 om ændring af Rådets direktiv 90/387/EØF og 92/44/EØF med henblik på tilpasning til konkurrenceforhold på telekommunikationsområdet EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 100 A,under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (2),i henhold til fremgangsmåden i traktatens artikel 189 B og på grundlag af Forligsudvalgets fælles udkast af 28. maj 1997 (3), ogud fra følgende betragtninger:(1) I Rådets direktiv 90/387/EØF af 28. juni 1990 om oprettelse af det indre marked for teletjenester ved gennemførelse af tilrådighedsstillelse af åbne net ONP (Open Network Provision - tilrådighedsstillelse af åbne net) (4) fastlægges der harmoniserede bestemmelser for åben og effektiv adgang til og anvendelse af offentlige telenet og i givet fald offentlige teletjenester; i henhold til ovennævnte direktiv har Rådet vedtaget direktiv 92/44/EØF af 5. juni 1992 om etablering af ONP-vilkår for faste kredsløb (5);(2) i Rådets resolution af 22. juli 1993 om forholdene inden for telekommunikationssektoren og behovet for yderligere udvikling på telekommunikationsmarkedet (6), der skal ses i sammenhæng med Rådets resolution af 22. december 1994 om principper og tidsplan for liberalisering af teleinfrastrukturerne (7), opfordres der til liberalisering af teletjenester og -infrastruktur pr. 1. januar 1998 (med overgangsperioder for nogle medlemsstaters vedkommende); dette tilsluttede Europa-Parlamentet sig i sin beslutning af 20. april 1993 om meddelelsen fra Kommissionen om 1992-rapporten om situationen i teletjenestesektoren (8) og i sin beslutning af 19. maj 1995 om grønbogen om liberalisering af teleinfrastruktur og kabel-tv-net (del II) (9);(3) i Rådets resolution af 22. juli 1993 betragtes det som en prioriteret målsætning for Fællesskabets politik for teletjenester, at der i hele Fællesskabet anvendes fælles ONP-principper vedrørende forsyningspligtydelser, samtrafik og tilslutningstakster, på de virksomheder, der er omfattet heraf, idet disse principper om nødvendigt tilpasses i lyset af den yderligere liberalisering, og idet tilsvarende principper skal iagttages vedrørende grundlaget for tilladelser; ved resolution af 18. september 1995 om udarbejdelse af den fremtidige lovgivningsmæssige ramme for teletjenester (10) anmodede Rådet Kommissionen om i overensstemmelse med den tidsplan, der er fastsat i Rådets resolutioner af 22. juli 1993 og 22. december 1994, inden den 1. januar 1996 at forelægge Europa-Parlamentet og Rådet alle de bestemmelser, som skal udgøre den lovgivningsmæssige ramme for teletjenester på fællesskabsplan i forbindelse med en fuldstændig liberalisering af sektoren, herunder ikke mindst tilpasning af ONP-foranstaltningerne til de fremtidige konkurrenceforhold;(4) i Europa-Parlamentets beslutning af 6. maj 1994 om meddelelsen fra Kommissionen samt forslag til Rådets resolution om fastlæggelse af principper for et alment teletjenesteudbud (11) understreges det, at principperne om alment tjenesteudbud har central betydning; Rådets resolution af 7. februar 1994 om fastlæggelse af principper for et alment udbud af teletjenester (12) indeholder en grundlæggende definition af forsyningspligtydelser og opfordrer medlemsstaterne til at vedtage passende lovgivning for at sikre, at der overalt på deres områder er adgang til sådanne ydelser; som Rådet erkender i nævnte resolution, må forsyningspligtydelserne udvikles i takt med den tekniske udvikling, markedsudviklingen og ændringerne i brugernes krav; forsyningspligtydelserne vil få betydning for den økonomiske og sociale samhørighed, især for fjerntliggende områder, rand- og indlandsområder, landdistrikter samt øer i Fællesskabet; hvor det er berettiget, kan nettoomkostningerne ved forsyningspligtydelser deles af markedsaktørerne i overensstemmelse med Fællesskabets bestemmelser;(5) de grundprincipper for adgang til og anvendelse af offentlige telenet og -tjenester, som er fastlagt i rammebestemmelserne om ONP, må tilpasses, så det sikres, at der under liberaliserede forhold opstår tjenester, som dækker hele Europa til gavn for brugerne og for organisationer, der stiller offentlige telenet og/eller -tjenester til rådighed; under liberaliserede forhold vil det være rimeligt at benytte en frivillig ordning, der bygger på fælles tekniske standarder og specifikationer, hvor der er gennemført de fornødne konsultationer med henblik på at imødekomme brugernes behov; dog må det i overensstemmelse med gældende fællesskabsforanstaltninger sikres, at der tilvejebringes forsyningspligtydelser, og at der står et minimumssæt af tjenester til rådighed for alle brugere i Fællesskabet; der er behov for generelle regler for samtrafik med offentlige telenet og offentlige teletjenester for at sikre brugerne i Fællesskabet, at nettene er interoperable hele vejen fra slutbruger til slutbruger;(6) ONP-bestemmelserne må ikke begrænse brugen af og adgangen til offentlige telenet eller offentligt tilgængelige teletjenester, undtagen hvis dette er begrundet i væsentlige krav eller skyldes udøvelsen af særlige og eksklusive rettigheder, som medlemsstaterne har i overensstemmelse med fællesskabsretten;(7) bestemmelserne i dette direktiv er ikke til hinder for, at en medlemsstat træffer foranstaltninger, som er begrundet i traktatens artikel 36 og 56, navnlig hensynet til den offentlige sikkerhed, den offentlige orden og den offentlige sædelighed;(8) Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen indgik den 20. december 1994 en modus vivendi vedrørende gennemførelsesforanstaltningerne til retsakter vedtaget efter fremgangsmåden i traktatens artikel 189 B (13);(9) i overensstemmelse med princippet om adskillelse mellem myndigheds- og driftsopgaver bør medlemsstaterne garantere det eller de nationale myndighedsorganers uafhængighed, for at det(de) kan træffe upartiske beslutninger, og sikre, at hver medlemsstats nationale myndighedsorgan(er) spiller en central rolle i gennemførelsen af rammebestemmelserne i de relevante fællesskabsregler; dette krav om uafhængighed berører hverken medlemsstaternes institutionelle autonomi og forfatningsmæssige forpligtelser eller princippet om neutralitet for så vidt angår de ejendomsretlige ordninger i medlemsstaterne, jf. traktatens artikel 222; de nationale myndighedsorganer bør være i besiddelse af alle de nødvendige ressourcer med hensyn til personale, ekspertise og økonomiske midler til at udføre deres opgave;(10) numre og de mere generelle adresse- og navnebegreber spiller en vigtig rolle; en harmoniseret fremgangsmåde i forbindelse med numre og adresser og, hvor det er relevant, navne vil bidrage til, at brugere i hele Europa kan kommunikere på kryds og tværs gennem hele systemet, og at tjenesterne kan fungere sammen; det vil måske som supplement til numre være hensigtsmæssigt at anvende principperne om objektivitet, gennemskuelighed, ikke-diskriminering og forholdsmæssighed ved tildelingen af navne og adresser; i Kommissionens direktiv 96/19/EF af 13. marts 1996 om ændring af direktiv 90/388/EØF om gennemførelse af fri konkurrence på telekommunikationsmarkederne (14) etableres grundlaget for tilvejebringelse af tilstrækkelig mange numre til alle teletjenester, og for at numrene kan blive tildelt på en tilstrækkelig objektiv, gennemskuelig, ikke-diskriminerende og forholdsmæssig måde;(11) for at garantere udbuddet af faste kredsløb over hele Fællesskabet bør medlemsstaterne sikre, at brugerne overalt på deres område har adgang til et minimumssæt af faste kredsløb fra mindst én organisation; de organisationer, der får forsyningspligt med hensyn til faste kredsløb, bør udpeges af medlemsstaterne; medlemsstaterne skal meddele Kommissionen, hvilke organisationer der er omfattet af direktivet, hvilke typer faste kredsløb inden for minimumssættet de har pligt til at udbyde, og hvilket geografisk område denne pligt omfatter; inden for et nærmere afgrænset geografisk område skal direktivets generelle bestemmelser gælde for alle de typer faste kredsløb, som udbydes af en således anmeldt organisation;(12) en organisations markedsposition afhænger af en række faktorer, herunder organisationens markedsandel for det pågældende produkt eller den pågældende tjeneste på det pågældende geografiske marked, dens omsætning i forhold til markedets størrelse, dens evne til at påvirke markedsforholdene, dens kontrol over mulighederne for at få adgang til slutbrugerne, dens adgang til finansieringsressourcer og dens erfaring med at udbyde produkter og tjenester på markedet; de nationale tilsynsmyndigheder bør på baggrund af situationen på det pågældende marked fastlægge, hvilke organisationer der har en stærk markedsposition;(13) tjenester, der udbydes via faste kredsløb, udvikles i takt med teknologien og markedets efterspørgsel, hvorved brugerne får mulighed for en mere fleksibel udnyttelse af båndbredden på det faste kredsløb;(14) for at effektivisere kommunikationen inden for Fællesskabet er det vigtigt, at medlemsstaterne tilskynder til etablering af et harmoniseret sæt mere avancerede faste kredsløb under hensyntagen til markedets efterspørgsel og standardiseringsudviklingen;(15) indtil der er etableret forhold med effektiv konkurrence, er der behov for myndighedstilsyn med taksterne for faste kredsløb med det formål at sikre omkostningsægthed og gennemskuelighed i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet; det vil være rimeligt at tillade, at der ses bort fra kravet om omkostningsægthed og gennemskuelighed på bestemte markeder, hvor ingen organisation har en stærk markedsposition, eller hvor effektiv konkurrence sikrer, at taksterne for faste kredsløb er rimelige;(16) betingelserne for tilslutning af terminaludstyr til faste kredsløb fastlægges i fælles tekniske forskrifter, som vedtages i medfør af Rådets direktiv 91/263/EØF af 29. april 1991 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om teleterminaludstyr samt gensidig anerkendelse af udstyrets overensstemmelse (15) og Rådets direktiv 93/97/EØF af 29. oktober 1993 om supplering af direktiv 91/263/EØF for så vidt angår satellit-jordstationsudstyr (16);(17) der bør foretages visse ændringer i de gældende ONP-foranstaltninger for at tilpasse dem til den seneste tekniske udvikling og til andre retsakter, som vil indgå i den overordnede rammelovgivning på teleområdet;(18) alle de områder, der i bilag I til direktiv 90/387/EØF er fastlagt som områder, for hvilke der kan fastlægges ONP-bestemmelser, er gennemgået i analyserapporter, som har været gjort til genstand for offentlig høring i overensstemmelse med proceduren i samme direktivs artikel 4; alle de prioriterede foranstaltninger, der er anført i direktivets bilag III, er vedtaget;(19) for at sætte Kommissionen i stand til at varetage den overvågningsopgave, der tillægges den i traktaten, skal den hurtigt have meddelelse om ændringer i det eller de nationale myndighedsorganer og i de berørte organisationer;(20) i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet og proportionalitetsprincippet, jf. traktatens artikel 3 B, kan målene for en tilpasning af direktiv 90/387/EØF og 92/44/EØF til konkurrenceforhold på telekommunikationsområdet ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor bedre gennemføres på fællesskabsplan;(21) det bør senest den 31. december 1999 undersøges, hvordan direktiv 90/387/EØF og 92/44/EØF fungerer; herunder bør der tages hensyn til konkurrencens øgede effektivitet på telekommunikationsmarkederne;(22) når der stilles forslag om yderligere foranstaltninger med henblik på at opfylde dette direktivs formål, bør det overvejes at lave en enkelt, konsolideret tekst, der omfatter alle Europa-Parlamentets og Rådets direktiver om implementering af ONP-bestemmelserne med henblik på at gøre fællesskabsforskrifterne mere gennemsigtige;(23) i henhold til traktatens artikel 52 og 59 bør reguleringen på telekommunikationsområdet være forenelig og i overensstemmelse med principperne om fri etableringsret og fri udveksling af tjenesteydelser samt tage hensyn til nødvendigheden af at gøre det lettere at indføre nye tjenester og udbrede anvendelsen af teknologiske forbedringer -UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:Artikel 1 Ændring af direktiv 90/387/EØF I direktiv 90/387 EØF foretages følgende ændringer:1) Artikel 1 ændres således:a) Stk. 2 affattes således:»2. Formålet med de i stk. 1 beskrevne bestemmelser er at gøre det lettere at stille offentlige telenet og/eller offentlige teletjenester til rådighed i og mellem medlemsstaterne, herunder navnlig for selskaber eller fysiske personer, der er hjemmehørende i en anden medlemsstat end den, hvor det selskab eller den fysiske person, som tjenesterne er bestemt for, er hjemmehørende.«b) Følgende stykke indsættes:»3. Bestemmelserne for tilrådighedsstillelse af åbne net (ONP-bestemmelserne) sigter navnlig mod:- at sikre, at der stilles et minimumssæt af tjenester til rådighed- at sikre adgang til og samtrafik mellem offentlige telenet og offentlige teletjenester- at tilskynde til, at der stilles harmoniserede teletjenester til rådighed for brugerne, særlig ved at udpege og ad frivillighedens vej fremme anvendelsen af harmoniserede tekniske grænseflader for åben og effektiv adgang og samtrafik og de dertil hørende standarder og/eller specifikationer, og- at garantere, at der tilvejebringes forsyningspligtydelser på teleområdet under hensyntagen til den fremtidige udviklingi hele Fællesskabet.«2) Artikel 2 affattes således:»Artikel 2I dette direktiv forstås ved:1) »brugere«: enkeltpersoner, herunder slutbrugere, eller organisationer, der bruger eller efterspørger offentligt tilgængelige teletjenester2) »telenet«: transmissionssystemer og, hvor det er relevant, koblingsudstyr og andet udstyr, som giver mulighed for fremføring af signaler mellem bestemte termineringspunkter via kabler, radiobølger, lyslederkabler eller ved andre elektromagnetiske fremføringsmåder»offentlige telenet«: telenet, som helt eller delvis bruges til udbud af offentligt tilgængelige teletjenester3) »teletjenester«: tjenester, som helt eller delvis består i fremføring og rutning af signaler via telenet, bortset fra radio/tv-spredning4) »forsyningspligtydelser«: et nærmere bestemt minimumssæt tjenester af en given kvalitet, hvortil alle brugere uanset deres geografiske placering har adgang, til en overkommelig pris i forhold til specifikke nationale betingelser5) »nettermineringspunkt«: det fysiske punkt, hvor en bruger får adgang til et offentligt telenet. Nettermineringspunkternes lokalisering fastlægges af de nationale myndighedsorganer og afgrænser det offentlige telenet i reguleringsøjemed6) »væsentlige krav«: ikke-økonomiske hensyn til almenhedens interesse, der kan foranledige en medlemsstat til at begrænse adgangen til oprettelse eller drift af offentlige telenet eller -tjenester. Sådanne hensyn er nettets driftssikkerhed og integritet samt i begrundede tilfælde interoperabilitet mellem tjenester og databeskyttelse, miljøbeskyttelse og hensynet til by- og landsplanlægning samt effektiv udnyttelse af frekvensspektret og beskyttelse mod skadelig interferens mellem radiobaserede telesystemer og andre rum- eller jordbaserede tekniske systemer. Databeskyttelse kan omfatte beskyttelse af personoplysninger, fortrolighed af informationer, der transmitteres eller oplagres, samt beskyttelse af privatlivets fred7) »samtrafik«: fysisk og logisk sammenkobling af telenet, som bruges af den samme eller af en anden organisation med henblik på at give en organisations brugere mulighed for at kommunikere indbyrdes eller med en anden organisations brugere eller få adgang til andre organisationers tjenester. Tjenester kan ydes af de involverede parter eller af andre parter, der har adgang til nettet8) »bestemmelser for tilrådighedsstillelse af åbne net (ONP-bestemmelser)«: de i henhold til dette direktiv harmoniserede bestemmelser, der vedrører åben og effektiv tilslutning til og brug af offentlige telenet og i givet fald offentlige teletjenester.Uden at foregribe gennemførelsen i det enkelte tilfælde kan ONP-bestemmelserne bl.a. omfatte harmoniserede bestemmelser for:- tekniske grænseflader, herunder i givet fald fastlæggelse og implementering af nettermineringspunkter- brugsbetingelser- takstprincipper- i givet fald adgang til frekvenser og numre/adresser/navne i overensstemmelse med rammehenvisningerne i bilaget.9) Termerne »tekniske specifikationer«, »standarder« og »terminaludstyr« har den betydning, der er fastlagt i artikel 1 i direktiv 91/263/EØF (*).(*) EFT L 128 af 23. 5. 1991, s. 1.«3) Artikel 3 ændres således:a) Stk. 2 og 3 affattes således:»2. ONP-bestemmelserne må ikke begrænse adgangen til offentlige telenet eller offentlige teletjenester, medmindre der er tale om væsentlige krav inden for rammerne af fællesskabsretten. Desuden finder de generelle bestemmelser for tilkobling af terminaludstyr til nettet anvendelse.3. Der må ikke på grundlag af ONP-bestemmelserne indføres yderligere restriktioner i brugen af det offentlige telenet og/eller de offentlige teletjenester ud over restriktioner, der er forenelige med fællesskabsretten.«b) Stk. 4 udgår.c) Stk. 5 affattes således:»5. Med forbehold af særdirektiver vedrørende tilrådighedsstillelse af åbne net, og i det omfang en medlemsstat kan blive nødsaget til at begrænse adgangen til offentlige telenet eller -tjenester for at kunne tilgodese de væsentlige krav, der er omhandlet i stk. 2, fastsættes de nærmere vilkår for ensartet anvendelse af disse væsentlige krav, navnlig for så vidt angår interoperabilitet mellem tjenester og databeskyttelse, i givet fald af Kommissionen efter proceduren i artikel 10.«4) Artikel 4 udgår.5) Artikel 5 affattes således:»Artikel 51. En henvisning til standarder og/eller specifikationer, der udarbejdes som basis for harmoniserede tekniske grænseflader og/eller tjenestefaciliteter for ONP, offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende som anvendelige standarder til at opfylde kravet om åben og effektiv adgang, samtrafik og interoperabilitet med henblik på at tilskynde til, at der stilles harmoniserede teletjenester til rådighed for brugere i hele Fællesskabet.Om nødvendigt kan Kommissionen i samråd med det i artikel 9 omhandlede udvalg anmode europæiske standardiseringsorganisationer om at udarbejde standarder.2. Medlemsstaterne tilskynder til, at de standarder og/eller specifikationer, der henvises til i De Europæiske Fællesskabers Tidende i henhold til stk. 1, anvendes ved etablering af tekniske grænseflader og/eller netfunktioner.Så længe der ikke foreligger sådanne standarder og/eller specifikationer, tilskynder medlemsstaterne til anvendelse af:- standarder og/eller specifikationer, der er vedtaget af europæiske standardiseringsorganisationer som f.eks. Det Europæiske Standardiseringsinstitut for Telekommunikation (ETSI) eller den fælles europæiske standardiseringsorganisation bestående af Den Europæiske Standardiseringsorganisation (CEN) og Den Europæiske Komité for Elektroteknisk Standardisering (CENELEC)eller, hvis sådanne standarder og/eller specifikationer ikke foreligger:- internationale standarder eller anbefalinger, der er vedtaget af Den Internationale Telekommunikationsunion (ITU), Den Internationale Standardiseringsorganisation (ISO) eller Den Internationale Elektrotekniske Kommission (IEC)eller, hvis sådanne standarder og/eller specifikationer ikke foreligger:- nationale standarder og/eller specifikationer.3. Viser det sig, at de i stk. 1 omhandlede standarder og/eller specifikationer ikke anvendes i tilstrækkeligt omfang til at sikre interoperabilitet mellem grænseoverskridende tjenester i en eller flere medlemsstater, kan anvendelsen af sådanne standarder og/eller specifikationer gøres obligatorisk efter proceduren i artikel 10, i det omfang dette er strengt nødvendigt for at sikre interoperabiliteten og øge brugernes valgmuligheder, jf. dog traktatens artikel 85 og 86.Inden anvendelsen af standarder og/eller specifikationer gøres obligatorisk efter første afsnit, offentliggør Kommissionen i De Europæiske Fællesskabers Tidende en opfordring til alle berørte parter om offentligt at fremsætte deres bemærkninger.4. Mener en medlemsstat eller Kommissionen, at de harmoniserede standarder og/eller specifikationer, der er omhandlet i stk. 1, ikke er i overensstemmelse med målet om åben og effektiv adgang, samtrafik og interoperabilitet, herunder især de grundlæggende principper og de væsentlige krav, der er omhandlet i artikel 3, træffes der efter proceduren i artikel 10 beslutning om, hvorvidt det er nødvendigt at tilbagekalde henvisningerne til disse standarder og/eller specifikationer i De Europæiske Fællesskabers Tidende.5. Kommissionen underretter medlemsstaterne om beslutningen og offentliggør oplysninger om tilbagekaldelsen af disse standarder og/eller specifikationer i De Europæiske Fællesskabers Tidende.«6) Følgende artikel indsættes:»Artikel 5a1. Udføres de opgaver, der i Fællesskabets retsregler tillægges det nationale myndighedsorgan, af mere end ét organ, skal medlemsstaten sikre, at de opgaver, der tillægges hvert organ, offentliggøres.2. For at sikre de nationale myndighedsorganers uafhængighed skal følgende opfyldes:- De nationale myndighedsorganer skal være juridisk adskilt fra og funktionelt uafhængige af alle organisationer, der stiller telenet, -udstyr eller -tjenester til rådighed.- Medlemsstater, som bevarer ejerskab til eller en væsentlig grad af kontrol over organisationer, der stiller telenet og/eller -tjenester til rådighed, skal sikre, at der er en effektiv strukturel adskillelse mellem myndighedsopgaverne og de aktiviteter, der er knyttet til ejerskabet eller kontrollen.3. Medlemsstaterne sørger for, at parter, som en afgørelse fra det nationale myndighedsorgan får virkning for, har mulighed for at indklage afgørelsen til en uafhængig myndighed på nationalt plan.4. Medlemsstaterne kan træffe foranstaltninger til at sikre, at de nationale myndighedsorganer fra telenet- og/eller teletjenesteorganisationer får mulighed for at indhente alle de oplysninger, der er nødvendige for at gennemføre fællesskabslovgivningen.«7) Artikel 6 og 7 udgår.8) Artikel 8 affattes således:»Artikel 8Kommissionen undersøger, hvordan dette direktiv fungerer, og aflægger første gang rapport herom til Europa-Parlamentet og Rådet senest den 31. december 1999. Rapporten skal bl.a. bygge på oplysninger, som medlemsstaterne sender til Kommissionen og til det udvalg, der er omhandlet i artikel 9 og 10. Om nødvendigt skal det i rapporten undersøges, hvilke bestemmelser i dette direktiv der bør tilpasses på baggrund af udviklingen på markedet. Der kan i rapporten stilles forslag om yderligere foranstaltninger med henblik på at opfylde dette direktivs formål. Kommissionen undersøger ligeledes i rapporten, om der med fordel kan oprettes et europæisk myndighedsorgan, der skal tage sig af de opgaver, som eventuelt kunne varetages mere effektivt på fællesskabsplan.«9) I artikel 9, stk. 1, andet afsnit, ændres »teleselskaberne« til »organisationer, der stiller offentlige telenet og/eller offentligt tilgængelige teletjenester til rådighed«.10) Bilag I og III udgår.11) Bilag II erstattes af bilag I til dette direktiv.Artikel 2 Ændring af direktiv 92/44/EØF I direktiv 92/44/EØF foretages følgende ændringer:1) I hele direktivet ændres »teleselskaber« til »organisationer, hvis navne er meddelt Kommissionen i henhold til artikel 11, stk. 1a«.2) I artikel 1 indsættes følgende stykker:»Medlemsstaterne sikrer, at der overalt på deres område findes mindst én organisation, der er omfattet af dette direktivs bestemmelser.Medlemsstaterne sørger for, at forpligtelserne i henhold til dette direktiv ikke pålægges organisationer uden en stærk markedsposition på det relevante marked for faste kredsløb, medmindre der i en given medlemsstat ikke findes organisationer med en stærk markedsposition på det relevante marked for faste kredsløb.«3) Artikel 2 affattes således:»Artikel 2Definitioner1. Definitionerne i direktiv 90/387/EØF som ændret ved direktiv 97/51/EF (*) finder i givet fald anvendelse på dette direktiv.2. I dette direktiv forstås desuden ved:- »faste kredsløb«: telekommunikationsfaciliteter, hvorved der stilles åben transmissionskapacitet til rådighed mellem nettermineringspunkter, uden at disse faciliteter omfatter opkobling på anfordring (dvs. opkoblingsfunktioner, som brugeren kan styre som en del af tilrådighedsstillelsen af det faste kredsløb)- »ONP-Udvalget«: det udvalg, der er omhandlet i artikel 9 og 10 i direktiv 90/387/EØF- »nationalt myndighedsorgan«: det organ, der er omhandlet i artikel 5a i direktiv 90/387/EØF.3. Ved anvendelsen af dette direktiv anses en organisation for at have en stærk markedsposition, hvis den har en andel på mindst 25 % af det relevante marked for faste kredsløb i en medlemsstat. Det relevante marked for faste kredsløb skal vurderes på grundlag af den eller de former for faste kredsløb, der udbydes i et bestemt geografisk område. Det geografiske område kan dække hele en medlemsstats område eller en del af dette.De nationale myndighedsorganer kan bestemme, at en organisation med en andel på mindre end 25 % på det relevante marked for faste kredsløb har en stærk markedsposition. De kan også bestemme, at en organisation med en andel på 25 % eller mere af det relevante marked for faste kredsløb ikke har en stærk markedsposition.I begge tilfælde skal der tages hensyn til organisationens evne til at påvirke markedsbetingelserne for faste kredsløb, dens omsætning i forhold til markedets størrelse, dens adgang til finansielle midler og dens erfaring med at udbyde produkter og tjenester på markedet.(*) EFT L 295 af 29. 10. 1997, s. 23.«4) Artikel 3 ændres således:a) I stk. 1 affattes andet punktum således:»Ændringer i eksisterende tjenester og oplysninger om nye udbud offentliggøres snarest muligt. Det nationale myndighedsorgan kan fastlægge en passende frist for offentliggørelsen.«b) Stk. 3 udgår.5) I artikel 4, andet led, affattes første afsnit således:»- typisk leveringstid, som er den tid, der går fra den dato, hvor brugeren har afgivet en endelig bestilling på et fast kredsløb, og indtil 95 % af alle faste kredsløb af tilsvarende type er etableret hos kunderne.«6) Artikel 6 ændres således:a) Stk. 1 affattes således:»1. Medlemsstaterne påser, at når adgangen til og brugen af faste kredsløb begrænses i overensstemmelse med fællesskabsretten, skal disse begrænsninger gennemføres ved hjælp af retsakter udstedt af de nationale myndighedsorganer.Der må ikke indføres eller opretholdes tekniske restriktioner for samtrafik mellem faste kredsløb indbyrdes eller for samtrafik mellem faste kredsløb og offentlige telenet.«b) Stk. 3, litra a), andet afsnit, affattes således:»Ved en nødsituation forstås i denne forbindelse et tilfælde af force majeure, som f.eks. ekstreme vejrforhold, jordskælv, oversvømmelse, lynnedslag eller brand.«c) Stk. 4, første afsnit, og fodnote 1 erstattes af følgende tekst:»Adgangsbetingelserne for terminaludstyr anses for at være opfyldt, når terminaludstyret opfylder de godkendelseskrav, der gælder for dets tilslutning til den pågældende type fast kredsløbs nettermineringspunkt i overensstemmelse med direktiv 91/263/EØF (*) eller 93/97/EØF (**).(*) EFT L 128 af 23. 5. 1991, s. 1.(**) EFT L 290 af 24. 11. 1993, s. 1.«7) Artikel 7 ændres således:a) Følgende stykke indsættes:»2a. Medlemsstaterne tilskynder til, at de yderligere typer faste kredsløb, der er anført i bilag III, stilles til rådighed under hensyntagen til efterspørgslen på markedet og udviklingen på standardiseringsområdet.«b) Stk. 3 affattes således:»3. De ændringer, der er nødvendige for at tilpasse bilag II og III til tekniske fremskridt eller til en ændret efterspørgsel på markedet, herunder eventuel udeladelse af visse typer faste kredsløb fra bilagene, vedtages af Kommissionen efter proceduren i artikel 10 i direktiv 90/387/EØF under hensyn til udviklingen i de nationale net.«8) Artikel 8 ændres således:Stk. 2 affattes således:»2. Det nationale myndighedsorgan sikrer, at de organisationer, hvis navne er meddelt Kommissionen i henhold til artikel 11, stk. 1a, overholder princippet om ikke-diskriminering, når de stiller faste kredsløb til rådighed. Disse organisationer skal under tilsvarende forhold anvende de samme betingelser på organisationer, der stiller samme tjenester til rådighed, og skal stille faste kredsløb til rådighed for andre på samme vilkår og med samme kvalitet, som de stilles til rådighed for organisationernes egne tjenester eller for tjenester under deres datterselskaber eller partnere, når det er relevant.«9) Artikel 9 udgår.10) Artikel 10 ændres således:a) Stk. 1, litra a), affattes således:»a) taksterne for faste kredsløb skal være uafhængige af brugernes anvendelse af de faste kredsløb, jf. dog princippet om ikke-diskriminering i artikel 8, stk. 2«.b) Stk. 2, litra b, nr. iii), affattes således:»iii) kan der hverken findes et direkte eller indirekte grundlag for omkostningsfordelingen, fordeles omkostningerne efter en generel fordelingsnøgle, der beregnes på grundlag af forholdet mellem alle de udgifter, der direkte hidrører fra eller tilskrives dels faste kredsløb, dels andre tjenester.«c) Følgende stykke indsættes:»4. Det nationale myndighedsorgan stiller ikke det i stk. 1 anførte krav til organisationer, der ikke har en stærk markedsposition med hensyn til et bestemt udbud af faste kredsløb i et bestemt geografisk område.Det nationale myndighedsorgan kan beslutte ikke at anvende kravene i stk. 1 i et særligt geografisk område, hvor det er godtgjort, at der er reel konkurrence på det relevante marked for faste kredsløb, hvilket fremgår af, at taksterne allerede opfylder disse krav.«11) Artikel 11 ændres således:a) Stk. 1 affattes således:»1. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen navnet på det eller de nationale myndighedsorganer, som får ansvaret for at udføre de opgaver, der er fastlagt i dette direktiv.Medlemsstaterne giver straks Kommissionen meddelelse om eventuelle ændringer vedrørende deres nationale myndighedsorganer.«b) Følgende stykke indsættes:»1a. De nationale myndighedsorganer meddeler Kommissionen navnene på de organisationer, der udbyder faste kredsløb, og som skal opfylde kravene i dette direktiv. Meddelelsen skal i givet fald oplyse, hvilke typer faste kredsløb hver organisation forpligtes til at stille til rådighed i hvert geografisk område, for at kravet i artikel 1 kan blive opfyldt, samt i hvilke tilfælde artikel 10, stk. 1, ikke anvendes i henhold til artikel 10, stk. 4.«c) Stk. 2, andet afsnit, affattes således:»Det nationale myndighedsorgan opbevarer oplysninger om tilfælde, hvor adgangen til eller brugen af faste kredsløb er blevet indskrænket, og om hvilke foranstaltninger der er truffet i den anledning samt begrundelsen herfor; oplysningerne står til rådighed for Kommissionen, som på anmodning får dem tilsendt.«12) Artikel 14 affattes således:»Artikel 14RapportKommissionen undersøger, hvordan dette direktiv fungerer, og aflægger første gang rapport herom til Europa-Parlamentet og Rådet senest den 31. december 1999. Rapporten skal bl.a. bygge på oplysninger, som medlemsstaterne fremsender til Kommissionen og til ONP-Udvalget. Rapporten skal indeholde en vurdering af behovet for videreførelse af dette direktiv under hensyntagen til udviklingen hen imod fuldt udviklede konkurrenceforhold. Om nødvendigt skal det i rapporten undersøges, hvilke bestemmelser i dette direktiv der bør tilpasses på baggrund af udviklingen på markedet, og der kan i rapporten stilles forslag om yderligere foranstaltninger med henblik på at opfylde dette direktivs formål.«13) Bilag I ændres således:a) Fodnote 1 affattes således:»EFT L 109 af 26. 4. 1983, s. 8. Direktivet er senest ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 94/10/EF (EFT L 100 af 19. 4. 1994, s. 30).«b) I afsnit D udgår punkt 1, 2, 3, 5 og 6.c) Afsnit E affattes således:»E. Vilkår for tilslutning af terminaludstyrVilkår for tilslutning af terminaludstyr skal omfatte en fuldstændig oversigt over de krav, som terminaludstyr, der skal tilsluttes de pågældende faste kredsløb, skal opfylde i henhold til direktiv 91/263/EØF og 93/97/EØF.«14) Som bilag III tilføjes bilag II til dette direktiv.Artikel 3 Gennemførelse i national ret 1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 31. december 1997. De underretter straks Kommissionen herom.Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.Artikel 4 Ikrafttræden Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Artikel 5 Adressater Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Bruxelles, den 6. oktober 1997.På Europa-Parlamentets vegneJ. M. GIL-ROBLESFormandPå Rådets vegneJ. POOSLe président(1) EFT C 62 af 1. 3. 1996, s. 3 ogEFT C 291 af 4. 10. 1996, s. 18.(2) EFT C 204 af 15. 7. 1996, s. 14.(3) Europa-Parlamentets udtalelse af 22. maj 1996 (EFT C 166 af 10. 6. 1996, s. 87), Rådets fælles holdning af 12. september 1996 (EFT C 315 af 24. 10. 1996, s. 41) og Europa-Parlamentets afgørelse af 11. december 1996 (EFT C 20 af 20. 1. 1997, s. 55). Europa-Parlamentets afgørelse af 16. juli 1997. Rådets afgørelse af 22. juli 1997.(4) EFT L 192 af 24. 7. 1990, s. 1.(5) EFT L 165 af 19. 6. 1992, s. 27. Direktivet er ændret ved Kommissionens beslutning 94/439/EF (EFT L 181 af 15. 7. 1994, s. 40).(6) EFT C 213 af 6. 8. 1993, s. 1.(7) EFT C 379 af 31. 12. 1994, s. 4.(8) EFT C 150 af 31. 5. 1993, s. 39.(9) EFT C 151 af 19. 6. 1995, s. 479.(10) EFT C 258 af 3. 10. 1995, s. 1.(11) EFT C 205 af 25. 7. 1994, s. 551.(12) EFT C 48 af 16. 2. 1994, s. 1.(13) EFT C 102 af 4. 4. 1996, s. 1.(14) EFT L 74 af 22. 3. 1996, s. 13.(15) EFT L 128 af 23. 5. 1991, s. 1. Direktivet er senest ændret ved direktiv 93/68/EØF (EFT L 220 af 30. 8. 1993, s. 1).(16) EFT L 290 af 24. 11. 1993, s. 1.BILAG I »BILAGREFERENCERAMME FOR ANVENDELSE AF ONP-BESTEMMELSERNEONP-bestemmelserne som defineret i artikel 2, stk. 8, bør anvendes i overensstemmelse med følgende referenceramme under hensyntagen til de relevante traktatregler:1. Harmoniserede tekniske grænseflader og/eller netfunktionerVed udarbejdelsen af ONP-bestemmelserne skal følgende tages i betragtning med henblik på fastlæggelsen af specifikationer for de tekniske grænseflader og/eller netfunktioner:- Med hensyn til allerede eksisterende tjenester og net skal de gældende grænseflader fortsat finde anvendelse.- Med hensyn til helt nye tjenester eller videreudvikling af eksisterende tjenester bør de gældende grænsefladespecifikationer også finde anvendelse, i det omfang dette er gennemførligt. Hvor de gældende grænseflader ikke er egnede, kan der ske en videreudvikling af dem, og/eller der kan specificeres nye grænseflader.- Med hensyn til net, der endnu ikke er indført, men for hvilke der allerede er igangsat et standardiseringsprogram, bør der under udviklingen af nye specifikationer for grænseflader og netfunktioner tages hensyn til ONP-kravene i artikel 3.ONP-forslag skal så vidt muligt være på linje med igangværende arbejde i de europæiske standardiseringsorganisationer, især ETSI, og skal desuden tage hensyn til arbejdet i internationale standardiseringsorganisationer, som f.eks. ITU-T.2. Harmoniserede leverings- og brugsbetingelserLeverings- og brugsbetingelserne fastlægger i fornødent omfang betingelserne for adgang til og ydelse af tjenester.a) Leveringsbetingelserne er de betingelser, under hvilke en tjeneste tilbydes brugerne. De kan omfatte:- typisk leveringsfrist- typisk reparationsfrist- tjenestekvalitet, herunder navnlig disponibilitet og transmissionskvalitet- vedligeholdelse og netforvaltning.b) Brugsbetingelser er betingelser, der vedrører brugerne, som f.eks.:- betingelser for adgang til nettet- betingelser for flerbrugeranvendelse- betingelser vedrørende beskyttelse af personoplysninger og kommunikationshemmelighed, om nødvendigt.3. Harmoniserede takstprincipperTakstprincipperne skal være i overensstemmelse med principperne i artikel 3, stk. 1.Disse principper indebærer især følgende:- Taksterne skal baseres på objektive kriterier og, indtil konkurrencen bliver så effektiv, at priserne for brugerne holdes nede, i princippet være omkostningsbaserede, således at forstå, at fastsættelsen af det faktiske takstniveau fortsat henhører under den nationale lovgivning og ikke gøres til genstand for ONP-bestemmelser. Når en organisation ikke længere har en stærk position på det relevante marked, kan det kompetente nationale myndighedsorgan se bort fra dette krav om omkostningsægthed. Det skal bl.a. tilstræbes, at der opstilles anvendelige takstprincipper overalt i Fællesskabet, samtidig med at der sikres et tjenesteudbud, der er til rådighed for alle.- Taksterne skal være gennemskuelige, og de skal offentliggøres på passende måde.- For at brugerne kan vælge mellem de forskellige tjenesteelementer, skal der, hvis teknologien tillader det, i tilstrækkeligt omfang være fastsat særskilte takster i overensstemmelse med traktatens konkurrenceregler. Især skal de tillægsfunktioner, der indføres for at levere særlige supplerende tjenester, som hovedregel faktureres særskilt i forhold til de inkluderede funktioner og selve transmissionen.- Taksterne må ikke være diskriminerende og skal sikre ligebehandling, undtagen når det drejer sig om begrænsninger, som er forenelige med fællesskabsretten.Enhver afgift for adgang til netressourcer eller -tjenester skal være i overensstemmelse med ovennævnte principper og med traktatens konkurrenceregler. Der skal ligeledes tages hensyn til princippet om en rimelig fordeling af de totalomkostninger, som brugen af netressourcerne resulterer i, og nødvendigheden af et rimeligt afkast af de foretagne investeringer samt, når det er relevant, finansieringen af forsyningspligten i overensstemmelse med direktivet om samtrafik (*).Der kan fastsættes differentierende takster, bl.a. for at tage højde for øget belastning i spidsbelastningsperioder og mangel på trafik i trafiksvage perioder, forudsat at takstdifferentieringen er begrundet i forretningsmæssige forhold og ikke strider mod ovennævnte principper.4. Harmoniseret fremgangsmåde i forbindelse med numre/adresser/navneNummer- /adresse- og i nogle tilfælde navnesystemer giver mulighed for at vælge en eller flere destinationer eller for at vælge en tjeneste, en tjenesteudbyder eller en netoperatør.Det er derfor vigtigt at følge en harmoniseret fremgangsmåde i forbindelse med nummer- /adressesystemer og i givet fald navnesystemer, hvis det skal sikres, at brugerne i Europa kan knyttes sammen på kryds og tværs gennem hele systemet, og at tjenesterne kan fungere sammen. Desuden bør tildelingen af numre/adresser/navne være retfærdig og i overensstemmelse med kravet om lige adgang.For at nå dette mål må følgende sikres:- Forsyningen med passende serier af numre og adresser, præfikser og forkortede koder og i givet fald navne for alle offentlige teletjenester skal foregå efter harmoniserede principper.- Nationale standpunkter i internationale organisationer og fora, hvor der træffes afgørelser om nummer- /adresse- /navnesystemer, skal samordnes under hensyntagen til den mulige fremtidige udvikling med hensyn til sådanne systemer på europæisk plan.- De relevante nationale nummer- /adresse- /navneplaner på teleområdet skal være under det nationale myndighedsorgans kontrol, så der er garanti for uafhængighed af organisationer, der stiller offentlige telenet eller offentlige teletjenester til rådighed.- En effektiv indførelse af nummerportabilitet for at fjerne enhver hindring for brugernes frie valg af leverandører.- Fremgangsmåderne ved tildeling af de enkelte numre/adresser/navne, præfikser og forkortede koder og/eller adresse- /nummerserier skal være gennemskuelige, upartiske og tidsmæssigt acceptable, og tildelingen skal foregå på objektivt grundlag, i åbenhed og uden forskelsbehandling under hensyn til proportionalitetsprincippet.- De nationale myndighedsorganer skal have mulighed for at fastlægge betingelser for anvendelse af bestemte præfikser eller forkortede koder i nummererings- /adresseringsplanerne, især hvor disse benyttes til tjenester af generel samfundsmæssig interesse (f.eks. nummeroplysning og alarmtjenester) eller for at sikre lige adgang.5. Adgang til frekvenserMedlemsstaterne skal sikre, at der stilles frekvenser til rådighed for teletjenesterne i overensstemmelse med fællesskabsretten. Adgang til frekvenserne, som gives i form af tilladelser, skal være i overensstemmelse med Rådets resolution af 19. november 1992 om Fællesskabets gennemførelse af Den Europæiske Radiokommunikationskomités afgørelser (**).(*) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/33/EF af 30. juni 1997 om samtrafik på teleområdet med henblik på at sikre forsyningspligtydelser og interoperabilitet ved anvendelse af ONP-principperne (EFT L 199 af 26. 7. 1997, s. 32).(**) EFT C 318 af 4. 12. 1992, s. 1.«BILAG II »BILAG IIIFASTE KREDSLØB, HVIS TILRÅDIGHEDSSTILLELSE SKAL FREMMES I HENHOLD TIL ARTIKEL 7, STK. 2a>TABELPOSITION>Erklæring fra Kommissionen Kommissionen erklærer, at den i forbindelse med kontrollen af den fuldstændige og rettidige gennemførelse af telekommunikationsdirektiverne i national ret vil være særlig opmærksom på at sikre, at de ordninger, medlemsstaterne indfører for omkostningsberegningen og finansieringen af forsyningspligtydelser, ikke begrænser adgangen til de pågældende markeder.


Avis juridique important

|

31973L0358

Rådets direktiv 73/358/EØF af 19. november 1973 om tilpasning af visse direktiver som følge af udvidelsen af Fællesskabet

EF-Tidende nr. L 326 af 27/11/1973 s. 0017 - 0018 den finske specialudgave: kapitel 3 bind 5 s. 0182  den græske specialudgave: Kapitel 01 bind 1 s. 0200  den svenske specialudgave: kapitel 3 bind 5 s. 0182

++++  RAADETS DIREKTIV  af 19 . november 1973  om tilpasning af visse direktiver som foelge af udvidelsen af Faellesskabet   ( 73/358/EOEF )  RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab , saerlig artiklerne 42 , 43 , 100 og 209 ,  under henvisning til forslag fra Kommissionen ,  under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet , og  ud fra foelgende betragtning :  Som foelge af udvidelsen af Faellesskabet boer det antal stemmer , der kraeves til vedtagelse af udtalelser fra de i visse direktiver omhandlede udvalg aendres og direktiverne om statistiske undersoegelser suppleres ved i disse at angive de for de nye medlemsstaters gaeldende omraader ,  UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV :  Artikel 1  Tallet " tolv " erstattes af tallet " enogfyrre " :   - I artikel 18 , stk . 2 , i Raadets direktiv af 17 . april 1972 om modernisering af landbrugsbedrifter ( 1 ) ,   - I artikel 9 , stk . 2 , i Raadets direktiv af 17 . april 1972 om stoette til ophoer af landbrugsvirksomhed og til anvendelse af udnyttet landbrugsareal til strukturforbedringsformaal ( 2 ) ,   - I artikel 11 , stk . 2 , i Raadets direktiv af 17 . april 1972 om social og erhvervsmaessig vejledning og om faglige kvalifikationer hos de personer , som arbejder i landbruget ( 3 ) ,   - I artikel 7 , stk . 2 , i Raadets direktiv af 31 . juli 1972 om de statistiske undersoegelser , der skal foretages af medlemsstaterne med hensyn til maelk og mejeriprodukter ( 4 ) ,   - I artikel 9 , stk . 3 , i Raadets direktiv af 12 . december 1972 om sundhedspolitimaessige problemer vedroerende handel inden for Faellesskabet med fersk koed ( 5 ) ,   - I artikel 29 , stk . 3 , og artikel 30 , stk . 3 , i Raadets direktiv af 12 . december 1972 om sundhedsmaessige og sundhedspolitimaessige problemer ved indfoersel af hornkvaeg , svin og fersk koed fra tredjelande ( 6 ) .  Artikel 2  Bilaget til Raadets direktiv af 26 . juli 1971 om statistiske undersoegelser , der skal foretages af medlemsstaterne for at bestemme produktionskapaciteten for plantager med visser arter af frugttraeer ( 7 ) suppleres :  a ) med foelgende angivelser :   " Danmark : udgoer ét omraade  Irland : udgoer ét omraade  Det forenede Kongerige ( 1 ) :  1 . South Eastern Region .  2 . Eastern Region .  3 . West Midland Region .  4 . South Western Region .  5 . Other Regions . "  b ) med foelgende fodnote :   " ( 1 ) De naevnte distrikter svarer til de regionale omraader , der er fastsat med henblik paa de statistiske undersoegelser , der foretages af " Ministry of Agriculture , Fisheries and Food " . "  Artikel 3  a ) I artikel 4 , stk . 3 , litra a ) , i Raadets direktiv af 31 . juli 1972 om de statistiske undersoegelser , der skal foretages af medlemsstaterne med hensyn til maelk og mejeriprodukter suppleres listen over omraaderne saaledes :   " Danmark : -  Irland : -  Det forenede Kongerige :  Skotland , Nordirland , Wales og landbrugsomraader i England " ;  b ) Ved fremsendelse af oplysninger for aaret 1973 er Det forenede Kongerige , naar det drejer sig om oplysninger vedroerende landbrugsegne i England , bemyndiget til at medsende vurderinger .  Artikel 4  Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne .  Udfaerdiget i Bruxelles , den 19 . november 1973 .  Paa Raadets vegne  Ib FREDERIKSEN  Formand  ( 1 ) EFT nr . L 96 af 23 . 4 . 1972 , s . 1 .  ( 2 ) EFT nr . L 96 af 23 . 4 . 1972 , s . 9 .  ( 3 ) EFT nr . L 96 af 23 . 4 . 1972 , s . 15 .  ( 4 ) EFT nr . L 179 af 7 . 8 . 1972 , s . 2 .  ( 5 ) EFT nr . L 302 af 31 . 12 . 1972 , s . 24 .  ( 6 ) EFT nr . L 302 af 31 . 12 . 1972 , s . 28 .  ( 7 ) EFT nr . L 179 af 9 . 7 . 1971 , s . 21 .


title: Kommissionens direktiv 2013/47/EU af 2. oktober 2013 om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/126/EF om kørekort  EØS-relevant tekst

text:
               3.10.2013

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 261/29

         KOMMISSIONENS DIREKTIV 2013/47/EU
   af 2. oktober 2013
   om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/126/EF om kørekort
   (EØS-relevant tekst)
   EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
   under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/126/EF af 20. december 2006 om kørekørt (1), særlig artikel 8, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Kommissionens direktiv 2012/36/EU af 19. november 2012 om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/126/EF om kørekort (2) giver mulighed for teknisk tilpasning af bilag II, for så vidt angår specifikationerne for prøvekøretøjer under hensyntagen til den tekniske udvikling af de forskellige køretøjsklasser.

               (2)

               Bilag II, afsnit I, punkt B, punkt 5.2 i direktiv 2006/126/EF, som ændret ved Kommissionens direktiv 2012/36/EU, fastlægger, at køretøjer i kategori A, der anvendes til praktiske prøver, skal opfylde visse minimumskrav. Navnlig skal motorcykler, der anvendes ved prøvningen, have en ubelastet masse på over 180 kg og en effekt på mindst 50 kW. Hvis motorcyklen er drevet af en forbrændingsmotor, skal dens slagvolumen være mindst 600 cm3. Hvis motorcyklen er drevet af en elektrisk motor, skal forholdet mellem effekt og vægt være mindst 0,25 kW/kg.

               (3)

               Med sigte på at give uddannelsessektoren mulighed for at tilpasse sit udstyr, herunder motorcykler, til den teknologiske udvikling af de køretøjer, som findes på markedet, bør der indrømmes en overgangsperiode frem til den 31. december 2018, så medlemsstaterne får mulighed for at tillade anvendelsen af kategori A-motorcykler, der er i overensstemmelse med de specifikationer, som var gældende inden de ændringer, der blev indført ved direktiv 2012/36/EU.

               (4)

               Direktiv 2006/126/EF bør derfor ændres i overensstemmelse hermed.

               (5)

               De i dette direktiv fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra Kørekortudvalget —

         VEDTAGET DETTE DIREKTIV:
   Artikel 1
   I bilag II, afsnit I, punkt B, punkt 5.2 i direktiv 2006/126/EF om køretøjer i kategori A, tilføjes følgende stykke:

      »Medlemsstaterne kan frem til den 31. december 2018 tillade brugen af motorcykler i kategori A, som har en ubelastet masse på under 180 kg, og motorcykler i kategori A, som har en effekt på mindst 40 kW, men mindre end 50 kW.«

   Artikel 2
   1.   Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 31. december 2013. De meddeler straks Kommissionen teksten til disse love og bestemmelser.
   Disse bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
   2.   Medlemsstaterne tilsender Kommissionen de vigtigste nationale bestemmelser, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.
   Artikel 3
   Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
   Artikel 4
   Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 2. oktober 2013.

            På Kommissionens vegne

         José Manuel BARROSO

            Formand

      (1)  EUT L 403 af 30.12.2006, s. 18.

      (2)  EUT L 321 af 20.11.2012, s. 54.


title: Rådets direktiv 2010/32/EU af 10. maj 2010 om iværksættelse af rammeaftalen indgået af HOSPEEM og EPSU om forebyggelse af stikskader i sygehus- og sundhedssektoren  (EØS-relevant tekst)

text:
               1.6.2010

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 134/66

         RÅDETS DIREKTIV 2010/32/EU
   af 10. maj 2010
   om iværksættelse af rammeaftalen indgået af HOSPEEM og EPSU om forebyggelse af stikskader i sygehus- og sundhedssektoren
   (EØS-relevant tekst)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 155, stk. 2,
   under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Arbejdsmarkedets parter kan i henhold til artikel 155, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (»TEUF«) i fællesskab anmode om, at aftaler, der indgås af dem på EU-plan i spørgsmål under artikel 153 i TEUF, iværksættes ved en afgørelse, som Rådet træffer på forslag af Kommissionen.

               (2)

               Ved brev af 17. november 2008 meddelte de europæiske arbejdsmarkedsorganisationer HOSPEEM (the European Hospital and Healthcare Employers' Association, en sektororganisation, der repræsenterer arbejdsgiverne) og EPSU (the European Federation of Public Services Unions, en europæisk sammenslutning af fagforeninger) Kommissionen, at de ønskede at indlede forhandlinger i overensstemmelse med artikel 138, stk. 4, og artikel 139 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab (»EF-traktaten«) (1) med det formål at indgå en rammeaftale om forebyggelse af stikskader i sygehus- og sundhedssektoren.

               (3)

               Den 17. juli 2009 underskrev de europæiske arbejdsmarkedsparter en rammeaftale om forebyggelse af stikskader i sygehus- og sundhedssektoren.

               (4)

               Målene for direktivet, nemlig at opnå det sikrest mulige arbejdsmiljø ved at forebygge skader forårsaget af alle former for spidse eller skarpe instrumenter (herunder kanylestik) og beskytte arbejdstagere, der er udsat for en sådan risiko i sygehus- og sundhedssektoren, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går dette direktiv ikke videre end, hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.

               (5)

               Kommissionen tog ved udarbejdelsen af sit direktivforslag hensyn til de underskrivende parters repræsentativitet, under henvisning til anvendelsesområdet for aftalen, i sygehus- og sundhedssektoren, deres mandat og lovmæssigheden af bestemmelserne i rammeaftalen samt dens overensstemmelse med de relevante bestemmelser vedrørende små og mellemstore virksomheder.

               (6)

               Kommissionen underrettede Europa-Parlamentet og Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg om sit forslag.

               (7)

               Europa-Parlamentet vedtog en beslutning om forslaget den 11. februar 2010.

               (8)

               Formålet med rammeaftalen er, som fastsat i rammeaftalens paragraf 1, at fremme opnåelsen af en af målsætningerne med socialpolitikken, nemlig forbedring af arbejdsvilkårene.

               (9)

               Paragraf 11 i rammeaftalen giver medlemsstaterne og Fællesskabet (efter den 1. december 2009: erstattet af Unionen) mulighed for at opretholde eller indføre bestemmelser, der er mere fordelagtige med hensyn til beskyttelse af arbejdstagerne mod skader forårsaget af spidse eller skarpe medicinske instrumenter.

               (10)

               Medlemsstaterne bør fastsætte sanktioner, der er effektive, står i et rimeligt forhold til overtrædelsen og har afskrækkende virkning, og som iværksættes i tilfælde af handlinger, der strider mod forpligtelserne i dette direktiv.

               (11)

               Medlemsstaterne kan efter fælles anmodning fra arbejdsmarkedets parter overlade det til dem at gennemføre dette direktiv, under forudsætning af at de træffer alle de nødvendige foranstaltninger for på et hvilket som helst tidspunkt at være i stand til at sikre de resultater, der er foreskrevet i dette direktiv.

               (12)

               I overensstemmelse med punkt 34 i den interinstitutionelle aftale om bedre lovgivning (2) tilskyndes medlemsstaterne til, både i egen og Unionens interesse, at udarbejde og offentliggøre deres egne oversigter, der så vidt muligt viser overensstemmelsen mellem dette direktiv og gennemførelsesforanstaltningerne —

         VEDTAGET DETTE DIREKTIV:
   Artikel 1
   Ved dette direktiv iværksættes rammeaftalen om forebyggelse af stikskader i sygehus- og sundhedssektoren, som blev underskrevet af de europæiske arbejdsmarkedsparter HOSPEEM og EPSU den 17. juli 2009, jf. bilaget.
   Artikel 2
   Medlemsstaterne fastsætter, hvilke sanktioner der skal anvendes ved overtrædelse af nationale bestemmelser, der er vedtaget i medfør af dette direktiv. Sanktionerne skal være effektive, stå i et rimeligt forhold til overtrædelsen og have afskrækkende virkning.
   Artikel 3
   1.   Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv eller sikrer sig, at arbejdsmarkedets parter har indført de nødvendige bestemmelser ad aftalemæssig vej senest den 11. maj 2013. De underretter straks Kommissionen herom.
   Bestemmelserne skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
   2.   Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.
   Artikel 4
   Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
   Artikel 5
   Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 10. maj 2010.

            På Rådets vegne

         Á. GONZÁLEZ-SINDE REIG

            Formand

      (1)  Ny nummerering: Artikel 154, stk. 4, og artikel 155 i TEUF.

      (2)  EUT C 321 af 31.12.2003, s. 1.

      BILAG

         RAMMEAFTALE OM FOREBYGGELSE AF STIKSKADER I SYGEHUS- OG SUNDHEDSSEKTOREN

         Præambel:

                  1.

                  Sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen er spørgsmål, som bør prioriteres højt af alle i sygehus- og sundhedssektoren. Foranstaltninger til forebyggelse af og beskyttelse mod unødvendige skader vil, hvis de gennemføres korrekt, have en positiv indvirkning på ressourcerne.

                  2.

                  Arbejdstageres sundhed og sikkerhed er af afgørende betydning og er tæt forbundet med patienters sundhed. Sundhedsydelsernes kvalitet afhænger heraf.

                  3.

                  Udformningen og gennemførelsen af retningslinjer vedrørende spidse og skarpe medicinske instrumenter bør være et resultat af en social dialog.

                  4.

                  HOSPEEM (European Hospital and Healthcare Employers’ Association) og EPSU (European Public Services Union), der er anerkendte som europæiske arbejdsmarkedsorganisationer i sygehus- og sundhedssektoren, har indgået følgende aftale:

         Generelle betragtninger:

                  1.

                  Under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 138 og artikel 139, stk. 2 (1),

                  2.

                  under henvisning til direktiv 89/391/EØF af 12. juni 1989 om iværksættelse af foranstaltninger til forbedring af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed under arbejdet (2),

                  3.

                  under henvisning til Rådets direktiv 89/655/EØF af 30. november 1989 om minimumsforskrifter for sikkerhed og sundhed i forbindelse med arbejdstagernes brug af arbejdsudstyr under arbejdet (3),

                  4.

                  under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/54/EF af 18. september 2000 om beskyttelse af arbejdstagerne mod farerne ved at være udsat for biologiske agenser under arbejdet (4),

                  5.

                  under henvisning til fællesskabsstrategien for sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen 2007-2012 (5),

                  6.

                  under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/14/EF af 11. marts 2002 om indførelse af en generel ramme for information og høring af arbejdstagerne i Det Europæiske Fællesskab (6),

                  7.

                  under henvisning til Europa-Parlamentets beslutning af 6. juli 2006 om beskyttelse af sundhedspersonale i EU mod infektioner, der overføres gennem blod ved stik af kanyler (2006/2015(INI)),

                  8.

                  under henvisning til første og anden fase i Europa-Kommissionens høringsproces om beskyttelse af sundhedspersonale i EU mod infektioner, der overføres gennem blod ved stik af kanyler,

                  9.

                  under henvisning til resultaterne af EPSU's og HOSPEEM's tekniske seminar om kanylestikskader den 7. februar 2008,

                  10.

                  under henvisning til rangfølgen af de generelle forebyggelsesprincipper, der er fastsat i artikel 6 i direktiv 89/391/EØF, samt de forebyggelsesforanstaltninger, der er omhandlet i artikel 3, 5 og 6 i direktiv 2000/54/EF,

                  11.

                  under henvisning til de fælles retningslinjer fra ILO/WHO om sundhedstjenester og hiv/aids og de fælles retningslinjer fra ILO/WHO om posteksponeringsprofylakse med henblik på forebyggelse af hiv-infektion,

                  12.

                  under fuldstændig overholdelse af gældende national lovgivning og kollektive aftaler, og ud fra følgende betragtninger:

                  13.

                  Der bør træffes foranstaltninger til vurdering af forekomsten af stikskader i sygehus- og sundhedssektoren, og der er videnskabelige beviser for, at forebyggende og beskyttende foranstaltninger kan reducere forekomsten af ulykker og infektioner betragteligt.

                  14.

                  En fuldstændig risikovurdering er en forudsætning for at kunne træffe passende foranstaltninger til forebyggelse af skader og infektioner.

                  15.

                  Det er nødvendigt, at arbejdsgiverne og arbejdstagernes sundheds- og sikkerhedsrepræsentanter samarbejder om at forebygge og beskytte arbejdstagerne mod skader og infektioner forårsaget af spidse og skarpe medicinske instrumenter.

                  16.

                  Det er primært, men ikke udelukkende, sundhedsansatte, der er berørt af stikskader.

                  17.

                  Studerende, der som led i deres uddannelse modtager klinisk undervisning, betragtes ikke som arbejdstagere i henhold til denne aftale, men de bør omfattes af de forebyggende og beskyttende foranstaltninger, der er beskrevet i denne aftale, idet ansvaret reguleres i henhold til national lovgivning og praksis.

         Paragraf 1:   Formål

      Formålet med denne rammeaftale er at:

                  —

                  opnå det sikrest mulige arbejdsmiljø

                  —

                  forebygge, at arbejdstagere pådrager sig skader forårsaget af alle former for spidse eller skarpe instrumenter (herunder kanylestik)

                  —

                  beskytte arbejdstagere, som er eksponeret for risici

                  —

                  indføre en integreret tilgang ved fastlæggelsen af politikker for risikovurdering, risikoforebyggelse, oplæring, information, bevidstgørelse og overvågning

                  —

                  indføre procedurer for reaktion og opfølgning.

         Paragraf 2:   Anvendelsesområde

      Denne aftale finder anvendelse på alle arbejdstagere i sygehus- og sundhedssektoren og på alle, der er underlagt arbejdsgivernes ledelsesret og supervision. Arbejdsgivere bør bestræbe sig på at sikre, at underleverandører følger de bestemmelser, der er fastsat i denne aftale.

         Paragraf 3:   Definitioner

      I denne aftale forstås ved:

            1.
            Arbejdstagere: enhver person, som en arbejdsgiver har i sin tjeneste, herunder praktikanter og elever, og hvis tjenester og aktiviteter er direkte relateret til sygehus- og sundhedssektoren. Arbejdstagere, der er ansat af et vikarbureau, som omhandlet i Rådets direktiv 91/383/EØF om supplering af foranstaltningerne til forbedring af sikkerheden og sundheden på arbejdsstedet for arbejdstagere, der har et tidsbegrænset ansættelsesforhold eller et vikaransættelsesforhold (7), er også omfattet af aftalens anvendelsesområde.

            2.
            Arbejdspladser, der er omfattet af aftalen: organisationer/tjenesteydere i den offentlige og private sundhedssektor og alle andre steder, hvor sundhedsydelser/sundhedsaktiviteter udføres og leveres under arbejdsgiverens ledelsesret og supervision.

            3.
            Arbejdsgivere: fysiske/juridiske personer/organisationer, der har stiftet et arbejdsmæssigt forhold til arbejdstagerne. De har ansvaret for ledelsen, tilrettelæggelsen og udførelsen af sundhedsydelser og direkte relaterede tjenesteydelser/aktiviteter, som leveres af arbejdstagerne.

            4.
            Spidse eller skarpe instrumenter: genstande eller instrumenter, der nødvendige for udførelsen af specifikke sundhedsaktiviteter, og som kan skære, stikke eller forårsage skader og/eller infektioner. Spidse eller skarpe instrumenter betragtes som arbejdsudstyr som omhandlet i direktiv 89/655/EØF om arbejdsudstyr.

            5.
            Foranstaltningernes rangfølge: defineres i henhold til deres effektivitet med hensyn til at forebygge, fjerne og formindske risici som defineret i artikel 6 i direktiv 89/391/EØF og artikel 3, 5 og 6 i direktiv 2000/54/EF.

            6.
            Særlige forebyggelsesforanstaltninger: foranstaltninger, der træffes for at forebygge skader og/eller overførsel af infektioner i forbindelse med udførelsen af tjenesteydelser og aktiviteter, der er direkte relateret til sygehus- og sundhedssektoren, herunder anvendelse af det sikreste nødvendige udstyr, på grundlag af risikovurderingen og sikre metoder til bortskaffelse af spidse eller skarpe medicinske instrumenter.

            7.
            Arbejdstagernes repræsentanter: enhver person, der i overensstemmelse med national lovgivning og/eller praksis er valgt, udnævnt eller udpeget til at repræsentere arbejdstagerne.

            8.
            Arbejdstagernes sundheds- og sikkerhedsrepræsentanter defineres i overensstemmelse med artikel 3, litra c), i direktiv 89/391/EØF som enhver person, der i overensstemmelse med national lovgivning og/eller praksis er valgt, udnævnt eller udpeget til at repræsentere arbejdstagerne for så vidt angår spørgsmål vedrørende beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed under arbejdet.

            9.
            Underleverandør: enhver person, der udfører tjenesteydelser og aktiviteter, der er direkte relateret til sygehus- og sundhedssektoren, inden for rammerne af den arbejdsaftale, der er indgået med arbejdsgiveren.

         Paragraf 4:   Principper

                  1.

                  Det har af hensyn til forebyggelse af risikoen for skader og infektioner forårsaget af spidse eller skarpe instrumenter afgørende betydning, at arbejdsstyrken i sundhedssektoren er godt oplært, er sikker og har de nødvendige ressourcer. Forebyggelse af eksponering er en nøglestrategi for fjernelse og formindskelse af risikoen for skader og infektioner under arbejdet.

                  2.

                  Sundheds- og sikkerhedsrepræsentanterne har stor betydning for forebyggelse af og beskyttelse mod risici.

                  3.

                  Arbejdsgiveren har pligt til at sikre arbejdstagernes sikkerhed og sundhed i alle forhold vedrørende arbejdet, herunder psykosociale faktorer og arbejdets tilrettelæggelse.

                  4.

                  Det påhviler de enkelte arbejdstagere alt efter deres muligheder at drage omsorg for deres egen sikkerhed og sundhed samt for andre personers sikkerhed og sundhed, for så vidt de berøres af deres handlinger under arbejdet, i overensstemmelse med deres oplæring og med arbejdsgiverens instrukser.

                  5.

                  Arbejdsgiveren skal skabe et miljø, hvor arbejdstagerne og deres repræsentanter deltager i udarbejdelsen af politikker og praksis vedrørende sundhed og sikkerhed.

                  6.

                  Princippet i nedenstående specifikke forebyggende foranstaltninger, der er omhandlet i paragraf 5-10 i nærværende aftale, er aldrig at antage, at der ikke er nogen risiko. Rangfølgen af de generelle forebyggelsesprincipper i henhold til artikel 6 i direktiv 89/391/EØF og artikel 3, 5 og 6 i direktiv 2000/54/EF finder anvendelse.

                  7.

                  Arbejdsgiverne og arbejdstagernes repræsentanter skal på et passende niveau samarbejde om at fjerne og forebygge risici, beskytte arbejdstagernes sundhed og sikkerhed og skabe et sikkert arbejdsmiljø, herunder høring om valg og anvendelse af sikkert udstyr, fastlæggelse af, hvordan man bedst gennemfører strategier for oplæring, information og bevidstgørelse.

                  8.

                  Der bør træffes foranstaltninger inden for rammerne af en informations- og høringsproces i overensstemmelse med national lovgivning og/eller kollektive aftaler.

                  9.

                  Effektive bevidstgørelsesforanstaltninger medfører fælles forpligtelser for arbejdsgivere, arbejdstagere og disses repræsentanter.

                  10.

                  Hvis man ønsker at opnå den sikrest mulige arbejdsplads, har en kombination af planlægnings-, bevidstgørelses-, oplysnings-, oplærings-, forebyggelses- og overvågningsforanstaltninger afgørende betydning.

                  11.

                  Fremme af en »no blame«-kultur. Procedurer for indberetning af uheld bør fokusere på systemiske faktorer snarere end på individuelle fejltagelser. Systematisk indberetning skal betragtes som en accepteret procedure.

         Paragraf 5:   Risikovurdering

                  1.

                  Procedurer for risikovurdering skal gennemføres i overensstemmelse med artikel 3 og 6 i direktiv 2000/54/EF og artikel 6 og 9 i direktiv 89/391/EØF.

                  2.

                  Risikovurderinger skal omfatte en bestemmelse af eksponeringen, herunder en forståelse af vigtigheden af et arbejdsmiljø, der er godt organiseret og har de nødvendige ressourcer, og de skal dække alle situationer, hvor der forekommer skader, blod eller andet potentielt smittefarligt materiale.

                  3.

                  Risikovurderinger skal tage hensyn til teknik, tilrettelæggelse af arbejdet, arbejdsforhold, kvalifikationsniveau, arbejdsrelaterede psykosociale faktorer og påvirkning fra faktorer i arbejdsmiljøet. Dette vil føre til:

                              —

                              identificering af, hvordan eksponering kan fjernes

                              —

                              overvejelse af mulige alternative systemer.

         Paragraf 6:   Fjernelse, forebyggelse og beskyttelse

                  1.

                  Hvis resultatet af risikovurderingen afslører en risiko for skader forårsaget af spidse eller skarpe instrumenter og/eller infektioner, skal arbejdstagernes eksponering fjernes ved hjælp af følgende foranstaltninger uden hensyn til rækkefølgen:

                              —

                              Fastsættelse og gennemførelse af sikre procedurer for anvendelse og bortskaffelse af spidse eller skarpe medicinske instrumenter og kontamineret affald. Disse procedurer skal regelmæssigt revurderes og skal udgøre en integreret del af de oplysnings- og oplæringsforanstaltninger for arbejdstagere, der er nævnt i paragraf 8.

                              —

                              Ophør med unødvendig anvendelse af spidse eller skarpe instrumenter ved indførelse af ændrede rutiner på grundlag af risikovurderingen samt tilvejebringelse af medicinsk udstyr med indbyggede sikkerhedsbeskyttelsesmekanismer.

                              —

                              Praksis med påsætning af hætte på kanyle efter brug skal forbydes med øjeblikkelig virkning.

                  2.

                  Under hensyntagen til aktiviteten og risikovurderingen skal eksponeringen reduceres til et så lavt niveau, som er nødvendigt for at opnå en fyldestgørende beskyttelse af de pågældende arbejdstageres sundhed og sikkerhed. Følgende foranstaltninger skal anvendes under hensyntagen til resultaterne af risikovurderingen:

                              —

                              Indførelse af effektive bortskaffelsesprocedurer og opsætning af tydeligt mærkede og teknisk sikre beholdere til bortskaffelse af spidse eller skarpe instrumenter og injektionsudstyr så tæt som muligt på de områder, hvor det vurderes, at sådanne instrumenter bliver anvendt eller kan findes.

                              —

                              Forebyggelse af risikoen for infektioner ved indførelse af sikre arbejdsmetoder ved hjælp af:

                                          a.

                                          udvikling af en sammenhængende overordnet forebyggelsespolitik, som omfatter teknik, tilrettelæggelse af arbejdet, arbejdsforhold, psykosociale faktorer og påvirkning fra faktorer i arbejdsmiljøet

                                          b.

                                          oplæring

                                          c.

                                          gennemførelse af helbredskontrol i overensstemmelse med artikel 14 i direktiv 2000/54/EF.

                              —

                              Anvendelse af personlige værnemidler.

                  3.

                  Hvis vurderingen i paragraf 5 viser, at der er risiko for arbejdstagernes sikkerhed eller sundhed som følge af, at de udsættes for biologiske agenser, mod hvilke der findes effektive vacciner, bør arbejdstagerne tilbydes vaccination.

                  4.

                  Vaccination og om nødvendigt revaccination skal gennemføres i overensstemmelse med national lovgivning og/eller praksis, herunder bestemmelse af vaccinetype.

                              —

                              Arbejdstagere skal oplyses om, hvilke fordele og ulemper der er ved såvel vaccination som ikke-vaccination.

                              —

                              Den vaccination, som arbejdstagere og studerende, der udfører sundhedsydelser og relaterede aktiviteter på arbejdspladsen, får tilbudt, må ikke indebære omkostninger for dem.

         Paragraf 7:   Oplysning og bevidstgørelse

      Da spidse og skarpe instrumenter betragtes som arbejdsudstyr i henhold til direktiv 89/655/EØF (8), skal arbejdsgiveren ud over at stille oplysninger og brugsanvisninger til rådighed i henhold til artikel 6 i nævnte direktiv træffe følgende relevante foranstaltninger:

                  —

                  gøre opmærksom på de forskellige risici

                  —

                  vejlede om gældende lovgivning

                  —

                  fremme god praksis med hensyn til forebyggelse og registrering af uheld/ulykker

                  —

                  skabe bevidsthed om problemet blandt sundhedspersonale ved at udvikle aktiviteter og informationsmateriale i samarbejde med de repræsentative fagforeninger og/eller arbejdstagernes repræsentanter

                  —

                  oplyse om tilgængelige støtteprogrammer.

         Paragraf 8:   Oplæring

      Ud over de foranstaltninger, der er fastsat i artikel 9 i direktiv 2000/54/EF, skal der tilbydes relevant oplæring i de retningslinjer og procedurer, der vedrører skader forårsaget af spidse eller skarpe instrumenter, herunder:

                  —

                  korrekt anvendelse af medicinsk udstyr med mekanismer til beskyttelse mod spidse eller skarpe instrumenter

                  —

                  indføring i jobbet for alt nyt og midlertidigt personale

                  —

                  risikoen i forbindelse med eksponering for blod og kropsvæsker

                  —

                  forebyggende foranstaltninger, herunder standardforholdsregler, sikre arbejdsmetoder, korrekte anvendelses- og bortskaffelsesprocedurer og betydning af immunisering, i henhold til procedurerne på arbejdsstedet

                  —

                  procedurer for indberetning, reaktion og overvågning og deres betydning

                  —

                  foranstaltninger, der skal træffes i tilfælde af skader.

            Arbejdsgiverne skal tilrettelægge og tilbyde oplæring, som er obligatorisk for arbejdstagerne. Arbejdsgiverne skal give arbejdstagere fri til at deltage i oplæringen. Denne oplæring skal tilbydes med regelmæssige mellemrum og under hensyntagen til resultaterne i forbindelse med overvågning, modernisering og forbedringer.

         Paragraf 9:   Indberetning

                  1.

                  Dette omfatter revidering af de gældende indberetningsprocedurer i samarbejde med sundheds- og sikkerhedsrepræsentanter og/eller relevante repræsentanter for arbejdsgiverne/arbejdstagerne. Indberetningsmekanismer bør omfatte lokale, nationale og europæiske systemer.

                  2.

                  Arbejdstagerne skal øjeblikkelig give meddelelse om enhver ulykke eller ethvert uheld i forbindelse med spidse eller skarpe instrumenter til arbejdsgiverne og/eller til den person, der er ansvarlig for arbejdet, og/eller den, der er ansvarlig for sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen.

         Paragraf 10:   Reaktion og opfølgning

      Der skal findes retningslinjer og procedurer, i tilfælde af at der opstår en skade forårsaget af et spidst eller skarpt instrument. Alle arbejdstagere skal oplyses om disse retningslinjer og procedurer. Disse bør være i overensstemmelse med europæisk og national/regional lovgivning og kollektive aftaler, hvis det er relevant.
      Især skal der træffes følgende foranstaltninger:

                  —

                  Arbejdsgiveren tager øjeblikkeligt skridt til, at der drages omsorg for den tilskadekomne arbejdstager, herunder tilvejebringelse af posteksponeringsprofylakse og de nødvendige lægeundersøgelser, hvor dette er påkrævet af medicinske grunde, og relevant helbredskontrol i henhold til paragraf 6, stk. 2, litra c.

                  —

                  Arbejdsgiveren undersøger årsager og omstændigheder og registrerer ulykken/uheldet og træffer i givet fald de nødvendige foranstaltninger. Arbejdstageren skal i rette tid give de relevante oplysninger om ulykken eller uheldet, således at alle detaljer herom kan blive belyst.

                  —

                  Arbejdsgiveren skal i tilfælde af skader overveje de efterfølgende skridt, herunder rådgivning af arbejdstagerne, hvis det er relevant, og om nødvendigt lægebehandling. Revalidering, fortsat beskæftigelse og adgang til godtgørelse skal være i overensstemmelse med nationale og/eller sektorspecifikke aftaler eller love.

            Fortrolig behandling af oplysninger om skade, diagnose og behandling er af største vigtighed og skal respekteres.

         Paragraf 11:   Gennemførelse

      Denne aftale berører ikke nugældende eller fremtidige nationale bestemmelser og fællesskabsbestemmelser (9), der er mere fordelagtige med hensyn til beskyttelse af arbejdstagerne mod skader forårsaget af spidse eller skarpe medicinske instrumenter.
      De underskrivende parter anmoder Kommissionen om at forelægge denne rammeaftale for Rådet, således at dette ved en afgørelse gør denne aftale bindende i Den Europæiske Unions medlemsstater.
      Hvis denne aftale gennemføres ved en afgørelse fra Rådet, kan fortolkningen af denne aftale på europæisk plan, og uden at det berører Kommissionens, de nationale domstoles og EU-Domstolens respektive beføjelser, af Kommissionen forelægges de underskrivende parter, som afgiver udtalelse herom.
      De underskrivende parter tager denne aftale op til revision fem år efter datoen for Rådets afgørelse, såfremt en af aftalens parter anmoder herom.

         Bruxelles, den 17. juli 2009.

            På EPSU's vegne
            Karen JENNINGS

            På HOSPEEM's vegne
            Godfrey PERERA

         (1)  Ny nummerering: Artikel 154 og artikel 155, stk. 2, i TEUF.

         (2)  EFT L 183 af 29.6.1989, s. 1.

         (3)  EFT L 393 af 30.12.1990, s. 13. Direktivet er efterfølgende blevet kodificeret i direktiv 2009/104/EF, EUT L 260 af 3.10.2009, s. 5).

         (4)  EFT L 262 af 17.10.2000, s. 21.

         (5)  KOM(2007) 62 endelig af 21.2.2007.

         (6)  EFT L 80 af 23.3.2002, s. 29-34.

         (7)  EFT L 206 af 29.7.1991, s. 19.

         (8)  Direktivet er efterfølgende blevet kodificeret i direktiv 2009/104/EF.

         (9)  »Fællesskabsbestemmelser« er pr. 1. december 2009 erstattet med »EU-bestemmelser«.