title: Rådets direktiv 2006/91/EF af 7. november 2006 om bekæmpelse af San José skjoldlusen (kodificeret udgave)

text:
               11.11.2006

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 312/42

         RÅDETS DIREKTIV 2006/91/EF
   af 7. november 2006
   om bekæmpelse af San José skjoldlusen
   (kodificeret udgave)
   RÅDET FOR DE EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 37 og 94,
   under henvisning til forslag fra Kommissionen,
   under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1),
   under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (2), og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Rådets direktiv 69/466/EØF af 8. december 1969 om bekæmpelse af San José skjoldlusen (3) er blevet ændret væsentligt (4). Direktivet bør af hensyn til en klar og rationel lovgivning kodificeres.

               (2)

               Produktionen af forveddende, tokimbladede planter og deres frugter indtager en vigtig plads inden for Fællesskabets landbrug.

               (3)

               Denne produktion er til stadighed truet af skadeorganismer.

               (4)

               Ved beskyttelsen af disse planter mod disse skadeorganismer skal ikke alene produktionskapaciteten opretholdes, men landbrugets produktivitet tillige forøges.

               (5)

               Beskyttelsesforanstaltninger mod indførelse af skadeorganismer i de enkelte medlemsstater ville kun være af begrænset rækkevidde, såfremt disse skadeorganismer ikke blev bekæmpet samtidigt og metodisk inden for hele Fællesskabet, og såfremt deres udbredelse ikke blev forhindret.

               (6)

               En af de farligste skadeorganismer for de forveddende, tokimbladede planter er San José skjoldlusen (Quadraspidiotus perniciosus Comst.).

               (7)

               Denne skadeorganisme er forekommet i flere medlemsstater, og der findes angrebne områder inden for Fællesskabet.

               (8)

               Kulturerne af forveddende, tokimbladede planter inden for hele Fællesskabet vil til stadighed været truet, såfremt der ikke træffes effektive foranstaltninger til bekæmpelse af denne skadeorganisme og til forebyggelse af dens udbredelse.

               (9)

               For Fællesskabet bør der udstedes minimumsforskrifter, for at denne skadeorganisme kan holdes nede. Medlemsstaterne bør have mulighed for at fastsætte supplerende eller strengere foranstaltninger, såfremt det er nødvendigt.

               (10)

               Nærværende direktiv bør ikke berøre medlemsstaternes forpligtelser med hensyn til de i bilag I, del B, angivne frister for gennemførelse i national ret af direktiverne —

         UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
   Artikel 1
   Dette direktiv angår de mindsteforanstaltninger, som skal træffes i medlemsstaterne, til bekæmpelse af San José skjoldlus (Quadraspidiotus perniciosus Comst.) og til forebyggelse af dens udbredelse.
   Artikel 2
   I dette direktiv forstås ved:

               a)

               »planter«: levende planter og levende dele af planter, undtagen frugter og frø

               b)

               »angrebne planter eller frugter«: planter eller frugter, på hvilke der befinder sig en eller flere San José skjoldlus, som ikke påviseligt er døde

               c)

               »værtplanter for San José skjoldlus«: planter af slægterne Acer L., Cotoneaster Ehrh., Crataegus L., Cydonia Mill., Euonymus L., Fagus L., Juglans L., Ligustrum L., Malus Mill., Populus L., Prunus L., Pyrus L., Ribes L., Rosa L., Salix L., Sorbus L., Syringa L., Tilia L., Ulmus L., Vitis L.

               d)

               »planteskoler«: kulturer, i hvilke der bliver tiltrukket planter, som er bestemt til omplantning, til formering eller til salg som enkeltplanter med rod.

         Artikel 3
   Såfremt der konstateres en forekomst af San José skjoldlus, afgrænser medlemsstaterne det angrebne område og en sikkerhedszone, som er tilstrækkelig stor til at sikre beskyttelsen af de tilstødende områder.
   Artikel 4
   Medlemsstaterne foreskriver, at der i de angrebne områder og i sikkerhedszonerne skal foretages en egnet behandling af værtplanter for San José skjoldlus til bekæmpelse af denne skadeorganisme og til forebyggelse af dens udbredelse.
   Artikel 5
   Medlemsstaterne foreskriver følgende:

               a)

               Alle angrebne planter, som befinder sig i planteskoler, skal destrueres.

               b)

               Alle øvrige planter, der er angrebet eller under mistanke for at være angrebet, og som vokser i et angrebet område, skal behandles således, at disse planter og deres friske frugter ikke mere er angrebet, når de bringes i handelen.

               c)

               Alle rodslåede værtplanter for San José skjoldlus, der vokser i et angrebet område, og de i dette område fraskilte dele af disse planter, der er bestemt til formering, må kun omplantes inden for det angrebne område eller føres ud af dette område, såfremt der ikke er blevet konstateret noget angreb på dem, og såfremt de er blevet behandlet således, at eventuelt tilstedeværende San José skjoldlus er tilintetgjort.

         Artikel 6
   Medlemsstaterne drager omsorg for, at værtplanter for San José skjoldlus i sikkerhedszonerne er under offentligt opsyn og mindst en gang årligt kontrolleres med henblik på forekomster af San José skjoldlus.
   Artikel 7
   1.   Medlemsstaterne foreskriver med hensyn til konstaterede angreb i partier af planter, som ikke har slået rod i jorden, og i partier af friske frugter, at de angrebne planter og frugter skal destrueres, og at de øvrige planter og frugter i partiet skal behandles eller forarbejdes således, at de eventuelt endnu tilstedeværende San José skjoldlus tilintetgøres.
   2.   Stk. 1 anvendes ikke på partier af frisk frugt, der kun er svagt angrebet.
   Artikel 8
   Medlemsstaterne ophæver først de foranstaltninger, der er truffet til bekæmpelse af San José skjoldlus eller til forebyggelse af dens udbredelse, når tilstedeværelsen af San José skjoldlus ikke længere konstateres.
   Artikel 9
   Medlemsstaterne forbyder besiddelse af San José skjoldlus.
   Artikel 10
   1.   Medlemsstaterne kan tillade følgende:

               a)

               at der til videnskabelige formål, til afprøvning og forædlingsarbejde gøres undtagelser fra de i artikel 4 og 5, artikel 7, stk. 1, og artikel 9 nævnte foranstaltninger

               b)

               at angrebne friske frugter omgående forarbejdes uanset artikel 5, litra b), og artikel 7, stk. 1

               c)

               at angrebne friske frugter bringes i handelen inden for angrebsområdet, uanset artikel 5, litra b), og artikel 7, stk. 1.

         2.   Medlemsstaterne drager omsorg for, at de i stk. 1 nævnte undtagelser kun tillades, såfremt det ved tilstrækkelig kontrol sikres, at disse undtagelser ikke hæmmer bekæmpelsen af San José skjoldlus og ikke medfører fare for en udbredelse af denne skadeorganisme.
   Artikel 11
   Medlemsstaterne kan udstede supplerende eller strengere bestemmelser til bekæmpelse af San José skjoldlus eller til forebyggelse af dens udbredelse, såfremt sådanne bestemmelser er nødvendige for bekæmpelsen eller forebyggelsen.
   Artikel 12
   Direktiv 69/466/EØF ophæves, uden at dette berører medlemsstaternes forpligtelser med hensyn til de i bilag I, del B, angivne frister for gennemførelse i national ret af direktiverne.
   Henvisninger til det ophævede direktiv gælder som henvisninger til nærværende direktiv og læses efter sammenligningstabellen i bilag II.
   Artikel 13
   Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
   Artikel 14
   Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 7. november 2006.

            På Rådets vegne

         E. HEINÄLUOMA

            Formand

      (1)  Udtalelse af 12.10.2006 (endnu ikke offentliggjort i EUT).

      (2)  Udtalelse af 5.7.2006 (endnu ikke offentliggjort i EUT).

      (3)  EFT L 323 af 24.12.1969, s. 5. Ændret ved direktiv 77/93/EØF (EFT L 26 af 31.1.1977, s. 20).

      (4)  Se bilag I, del A.

      BILAG I
      DEL A
      Ophævet direktiv med ændringer

                  Rådets direktiv 69/466/EØF
                  (EFT L 323 af 24.12.1969, s. 5)

                  Rådets direktiv 77/93/EØF
                  (EFT L 26 af 31.1.1977, s. 20)

                  Kun for så vidt angår artikel 19

                  Rådets direktiv 80/392/EØF
                  (EFT L 100 af 17.4.1980, s. 32)

                  Kun for så vidt angår artikel 1, nr. 20

      DEL B
      Liste over frister for gennemførelse i national ret
      (jf. artikel 12)

                  Direktiv

                  Gennemførelsesfrist

                  69/466/EØF (1)

                  9. december 1971

                  77/93/EØF (2)
                      (3)
                      (4)

                  1. maj 1980

                  80/392/EØF

                  1. maj 1980

         (1)  For Irland og Det Forenede Kongerige: 1 juli 1973.

         (2)  I overensstemmelse med artikel 16 i direktiv 77/93/EØF kan medlemsstaterne efter anmodning opnå tilladelse til at efterkomme visse bestemmelser i dette direktiv fra et senere tidspunkt end den 1. maj 1980, dog ikke senere end den 1. januar 1981.

         (3)  For Grækenland: 1. januar 1983.

         (4)  For Spanien og Portugal: 1. marts 1987.

      BILAG II
      Sammenligningstabel

                  Direktiv 69/466/EØF

                  Nærværende direktiv

                  Artikel 1-11

                  Artikel 1-11

                  Artikel 12

                  —

                  —

                  Artikel 12

                  —

                  Artikel 13

                  Artikel 13

                  Artikel 14

                  —

                  Bilag I

                  —

                  Bilag II


title: Kommissionens direktiv 2009/163/EU af 22. december 2009 om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 94/35/EF om sødestoffer til brug i levnedsmidler for så vidt angår neotam (EØS-relevant tekst)

text:
               23.12.2009

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 344/37

      KOMMISSIONENS DIREKTIV 2009/163/EU
   af 22. december 2009
   om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 94/35/EF om sødestoffer til brug i levnedsmidler for så vidt angår neotam
   (EØS-relevant tekst)
   EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
   under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1333/2008 af 16. december 2008 om fødevaretilsætningsstoffer (1), særlig artikel 31,
   efter høring af Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet (EFSA), og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 94/35/EF af 30. juni 1994 om sødestoffer til brug i levnedsmidler (2) indeholder en liste over sødestoffer, det er tilladt at anvende i EU, og betingelserne for deres anvendelse.

               (2)

               Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet (EFSA) har evalueret sikkerheden ved neotam som sødestof og smagsforstærker og afgav udtalelse herom den 27. september 2007 (3). Efter at have behandlet alle data om stabilitet, nedbrydningsprodukter og toksikologi konkluderede EFSA, at neotam ikke udgør et sikkerhedsproblem i forbindelse med de foreslåede anvendelser som sødestof og smagsforstærker, og EFSA fastsatte det accepterede daglige indtag (ADI) til 0-2 mg/kg legemsvægt/dag. EFSA bemærkede endvidere, at konservative skøn over neotameksponering gennem kosten hos børn og voksne viser, at det er meget usandsynligt, at ADI overskrides ved de foreslåede niveauer for anvendelse.

               (3)

               Neotam er et særdeles kraftigt sødestof, som er ca. 7 000-13 000 gange sødere end saccharose. Det kan anvendes som erstatning for saccharose eller andre sødestoffer i en lang række produkter. Neotam kan anvendes alene eller sammen med andre sødestoffer. Desuden kan neotam modificere fødevarers og drikkevarers smag.

               (4)

               Det er nødvendigt at ændre bilaget til direktiv 94/35/EF for at tillade anvendelse af neotam i de samme fødevarer, som de andre, allerede tilladte kraftige sødestoffer kan anvendes i i dag. Neotam bør tildeles et nyt E-nummer, nemlig E 961. For at lette markedsføringen og anvendelsen af dette nye sødestof bør produkter, der er i overensstemmelse med bestemmelserne i nærværende direktiv, kunne markedsføres fra nærværende direktivs ikrafttrædelsesdato.

               (5)

               I overensstemmelse med punkt 34 i den interinstitutionelle aftale om bedre lovgivning (4) tilskyndes medlemsstaterne til både i egen og EU's interesse at udarbejde og offentliggøre deres egne oversigter, der så vidt muligt viser overensstemmelsen mellem dette direktiv og gennemførelsesforanstaltningerne.

               (6)

               Foranstaltningerne i dette direktiv er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed —

         VEDTAGET FØLGENDE DIREKTIV:
   Artikel 1
   Bilaget til direktiv 94/35/EF ændres som angivet i bilaget til nærværende direktiv.
   Artikel 2
   1.   Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv sendt den 12. oktober 2010. De tilsender straks Kommissionen disse bestemmelser.
   Bestemmelserne skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
   2.   Medlemsstaterne tilsender Kommissionen de vigtigste nationale bestemmelser, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.
   3.   Produkter, der er i overensstemmelse med bestemmelserne i dette direktiv, kan markedsføres fra dette direktivs ikrafttrædelsesdato.
   Artikel 3
   Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
   Artikel 4
   Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 22. december 2009.

            På Kommissionens vegne

         José Manuel BARROSO

            Formand

      (1)  EUT L 354 af 31.12.2008, s. 16.

      (2)  EFT L 237 af 10.9.1994, s. 3.

      (3)  Videnskabelig udtalelse fra Ekspertpanelet for Tilsætningsstoffer, Smagsstoffer og Hjælpestoffer, der Anvendes i Fødevarer, og Materialer, der Kommer i Berøring med Fødevarer, efter anmodning fra Europa-Kommissionen, om neotam som sødestof og smagsforstærker. EFSA Journal (2007) 581, s. 1-43.

      (4)  EUT C 321 af 31.12.2003, s. 1.

      BILAG
      I bilaget til direktiv 94/35/EF indsættes følgende efter oplysningerne om E 959:

                     EF-nummer

                     Navn

                     Levnedsmidler

                     Maksimale anvendelsesdoser

                     »E 961

                     Neotam

                        Ikke-alkoholholdige drikkevarer

                     aromatiserede drikkevarer på basis af vand, energireducerede eller uden tilsat sukker

                     20 mg/l

                     drikkevarer på basis af mælk og mælkeprodukter eller frugtsaft, energireducerede eller uden tilsat sukker

                     20 mg/l

                        Desserter og lignende

                     aromatiserede desserter på basis af vand, energireducerede eller uden tilsat sukker

                     32 mg/kg

                     tilberedninger på basis af mælk og mælkeprodukter, energireducerede eller uden tilsat sukker

                     32 mg/kg

                     desserter på basis af frugt, energireducerede eller uden tilsat sukker

                     32 mg/kg

                     desserter på basis af æg, energireducerede eller uden tilsat sukker

                     32 mg/kg

                     desserter på basis af cerealier, energireducerede eller uden tilsat sukker

                     32 mg/kg

                     desserter på basis af fedtstoffer, energireducerede eller uden tilsat sukker

                     32 mg/kg

                     »snacks«: salte og tørre snacks på basis af stivelse eller nødder, færdigpakkede og indeholdende visse aromaer

                     18 mg/kg

                        Konfektureprodukter

                     konfektureprodukter uden tilsat sukker

                     32 mg/kg

                     konfektureprodukter på basis af kakao eller tørrede frugter, energireducerede eller uden tilsat sukker

                     65 mg/kg

                     konfektureprodukter på basis af stivelse, energireducerede eller uden tilsat sukker

                     65 mg/kg

                     vafler til is, uden tilsat sukker

                     60 mg/kg

                        oblater

                     60 mg/kg

                     smørepålæg på basis af kakao, mælk, tørrede frugter eller fedtstoffer, energireducerede eller uden tilsat sukker

                     32 mg/kg

                     morgenmadscerealier med et fiberindhold på over 15 %, og med et klidindhold på mindst 20 %, energireducerede eller uden tilsat sukker

                     32 mg/kg

                     mikropastiller til at give frisk ånde, uden tilsat sukker

                     200 mg/kg

                     stærkt aromatiserede halspastiller, uden tilsat sukker

                     65 mg/kg

                     tyggegummi uden tilsat sukker

                     250 mg/kg

                     konfektureprodukter, energireducerede, i tabletform

                     15 mg/kg

                     æble- og pærecider

                     20 mg/l

                     drikkevarer bestående af en blanding af øl, cider, pærecider, spiritus eller vin og ikke-alkoholholdige drikkevarer

                     20 mg/l

                     spiritus med et alkoholindhold på under 15 % vol.

                     20 mg/l

                     alkoholfrit øl eller øl med et alkoholindhold på højst 1,2 % vol.

                     20 mg/l

                     »Bière de table/Tafelbier/Table Beer« (med et stamurtindhold på under 6 %), bortset fra »Obergäriges Einfachbier«

                     20 mg/l

                     øl med en minimumssurhed på 30 milliækvivalenter udtrykt som NaOH

                     20 mg/l

                     mørkt øl af typen »oud bruin«

                     20 mg/l

                     øl, energireduceret

                     1 mg/l

                     konsumis, energireduceret eller uden tilsat sukker

                     26 mg/kg

                     frugt på dåse eller i glas, energireduceret eller uden tilsat sukker

                     32 mg/kg

                     syltetøj, gelé og marmelade, energireduceret

                     32 mg/kg

                     tilberedninger af frugt og grøntsager, energireducerede

                     32 mg/kg

                     sursød frugt- og grøntsagskonserves

                     10 mg/kg

                        Feinkostsalat

                     12 mg/kg

                     sursød konserves og halvkonserves af fisk samt marinader af fisk, krebsdyr og bløddyr

                     10 mg/kg

                     suppe, energireduceret

                     5 mg/l

                     saucer

                     12 mg/kg

                     sennep

                     12 mg/kg

                     finere bagværk bestemt til særlig ernæring

                     55 mg/kg

                     levnedsmidler til anvendelse i energifattige diæter med henblik på vægttab, som omhandlet i direktiv 1996/8/EF

                     26 mg/kg

                     diætpræparater til særlige medicinske formål, jf. definitionen i direktiv 1999/21/EF

                     32 mg/kg

                     kosttilskud, jf. definitionen i direktiv 2002/46/EF, i flydende form

                     20 mg/kg

                     kosttilskud, jf. definitionen i direktiv 2002/46/EF, i fast form

                     60 mg/kg

                     kosttilskud, jf. definitionen i direktiv 2002/46/EF, på basis af vitaminer og/eller mineraler i form af sirup eller tyggetabletter

                     185 mg/kg

                     sødestoffer til bordbrug

                        quantum satis«


Avis juridique important

|

31992L0074

Rådets direktiv 92/74/EØF af 22. september 1992 om udvidelse af anvendelsesområdet for direktiv 81/851/EØF om indbyrdes tilnærmelse af lovgivning om veterinærlægemidler, og om fastsættelse af supplerende bestemmelser for homøopatiske veterinærlægemidler

EF-Tidende nr. L 297 af 13/10/1992 s. 0012 - 0015 den finske specialudgave: kapitel 13 bind 23 s. 0191  den svenske specialudgave: kapitel 13 bind 23 s. 0191

RAADETS DIREKTIV 92/74/EOEF af 22. september 1992 om udvidelse af anvendelsesomraadet for direktiv 81/851/EOEF om indbyrdes tilnaermelse af lovgivning om veterinaerlaegemidler, og om fastsaettelse af supplerende bestemmelser for homoeopatiske  veterinaerlaegemidler  RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR - under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 100 A,  under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),  i samarbejde med Europa-Parlamentet (2),  under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg (3), og ud fra foelgende betragtninger:  De nuvaerende forskelle mellem medlemsstaternes lovgivninger kan vaere en hindring for samhandelen med homoeopatiske veterinaerlaegemidler i Faellesskabet og kan medfoere forskelsbehandling og konkurrencefordrejning mellem producenterne af disse laegemidler;  hovedformaalet med al lovgivning om produktion, distribution og anvendelse af homoeopatiske veterinaerlaegemidler boer vaere at beskytte menneskers og dyrs sundhed;  trods den store forskel paa den alternative medicins status i medlemsstaterne skal der sikres et frit valg med hensyn til behandlingsform, samtidig med at der skal gives tilstraekkelig sikkerhed for produkternes kvalitet;  ikke alle bestemmelser i Raadets direktiv 81/851/EOEF (4) er udformet saaledes, at de kan gaelde for homoeopatiske veterinaerlaegemidler;  homoeopati er officielt anerkendt i nogle medlemsstater, men tolereres kun i andre;  homoeopatiske laegemidler ordineres og anvendes imidlertid i de fleste medlemsstater, selv om de ikke altid er officielt anerkendt;  foerst og fremmest boer brugerne af disse laegemidler klart oplyses om, at der er tale om homoeopatiske laegemidler, ligesom de boer have tilstraekkelig sikkerhed for deres kvalitet og uskadelighed;  bestemmelserne om fremstilling af samt kontrol og tilsyn med homoeopatiske veterinaerlaegemidler boer harmoniseres for at muliggoere markedsfoering i hele Faellesskabet af sikre laegemidler af god kvalitet;  i betragtning af disse laegemidlers saerlige kendetegn, saasom deres svage koncentration af virksomme stoffer og vanskeligheden ved at anvende den traditionelle statistiske metodologi for kliniske afproevninger paa dem, boer der indfoeres en saerlig, forenklet  registreringsordning for traditionelle homoeopatiske laegemidler, der markedsfoeres uden saerlig terapeutisk indikation og i en dispenseringsform og en dosering, der ikke udgoer en risiko for dyret;  med den aktuelle viden kan man vanskeligt tillade markedsfoering efter en saerlig, forenklet registreringsprocedure af laegemidler til indgift i dyr, hvis koed eller produkter er bestemt til menneskefoede; dette spoergsmaal skal dog tages op til fornyet  overvejelse i forbindelse med udarbejdelsen af den samlede rapport om gennemfoerelsen af dette direktiv, som Kommissionen skal forelaegge senest den 31. december 1995;  for homoeopatiske veterinaerlaegemidler, der markedsfoeres med oplysninger om terapeutisk indikation eller i en form, der kan indebaere risici i forbindelse med den forventede terapeutiske virkning, boer imidlertid de saedvanlige regler for tilladelse til  markedsfoering af veterinaerlaegemidler anvendes; medlemsstaterne boer dog, naar disse laegemidler er bestemt til at anvendes paa selskabsdyr og eksotiske dyrearter, kunne anvende saerlige regler til evaluering af afproevningsresultaterne med henblik paa at  fastslaa disse laegemidlers sikkerhed og effektivitet, under forudsaetning af, at Kommissionen underrettes om disse regler - UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:  KAPITEL I  Anvendelsesomraade Artikel 1  1. I dette direktiv forstaas ved homoeopatisk veterinaerlaegemiddel alle veterinaerlaegemidler fremstillet af produkter, stoffer eller blandinger, kaldet homoeopatiske stammer, efter en homoeopatisk fremstillingsmetode som beskrevet i Den Europaeiske Farmakopé  eller de farmakopéer, der paa nuvaerende tidspunkt har officiel status i medlemsstaterne.  2. Et homoeopatisk veterinaerlaegemiddel kan ogsaa indeholde flere stoffer.  Artikel 2  1. Dette direktiv gaelder for homoeopatiske laegemidler til veterinaer brug.  Dette direktiv gaelder ikke for homoeopatiske veterinaerlaegemidler, der opfylder betingelserne i artikel 4, stk. 4, i direktiv 81/851/EOEF; for saa vidt angaar den ventetid, der er omhandlet i andet afsnit i naevnte stykke, saettes denne til nul, naar der er  tale om et homoeopatisk veterinaerlaegemiddel, hvis virksomme stof er til stede i en koncentration paa hoejst en pp million.  2. Med forbehold af artikel 7, stk. 2, skal de i stk. 1 omhandlede laegemidler paa etiketten med klar og laeselig skrift baere paaskriften »homoeopatisk laegemiddel til veterinaer brug«.  3. Dette direktiv gaelder ikke for immunologiske veterinaerlaegemidler. Disse godkendes af medlemsstaterne i overensstemmelse med Raadets direktiv 90/677/EOEF af 13. december 1990 om udvidelse af anvendelsesomraadet for direktiv 81/851/EOEF om indbyrdes  tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om veterinaerlaegemidler og om fastsaettelse af yderligere bestemmelser for immunologiske veterinaerlaegemidler (¹).   KAPITEL II  Fremstilling, kontrol og tilsyn Artikel 3  Kapitel V i direktiv 81/851/EOEF gaelder for fremstilling, kontrol, indfoersel og udfoersel af homoeopatiske veterinaerlaegemidler.  Artikel 4  Bestemmelserne vedroerende tilsyn og sanktioner i kapitel VI i direktiv 81/851/EOEF gaelder for homoeopatiske veterinaerlaegemidler.  Bevis for den terapeutiske virkning som omhandlet i artikel 37, stk. 1, litra b), i naevnte direktiv kraeves dog ikke for (¹) EFT nr. L 373 af 31. 12. 1990, s. 26.  homoeopatiske veterinaerlaegemidler, der er registreret i overensstemmelse med artikel 7 i naervaerende direktiv, eller som eventuelt tillades efter bestemmelserne i artikel 6, stk. 2.  Artikel 5  Medlemsstaterne giver gensidigt hinanden de noedvendige oplysninger, isaer de oplysninger, der er omhandlet i artikel 39 og 42 i direktiv 81/851/EOEF, for at sikre kvaliteten og uskadeligheden af de homoeopatiske veterinaerlaegemidler, der fremstilles og  markedsfoeres i Faellesskabet.   KAPITEL III  Markedsfoering Artikel 6  1. Medlemsstaterne paaser, at de homoeopatiske veterinaerlaegemidler, der fremstilles og markedsfoeres i Faellesskabet, registreres eller godkendes i overensstemmelse med artikel 7, 8 og 9. Der tages i hver medlemsstat behoerigt hensyn til de oevrige  medlemsstaters registreringer eller godkendelser.  2. En medlemsstat kan undlade at indfoere en saerlig, forenklet registreringsprocedure for de homoeopatiske veterinaerlaegemidler, som er omhandlet i artikel 7. Medlemsstaten underretter Kommissionen herom. Denne medlemsstat tillader i saa fald senest den 31.  december 1995, at laegemidler, der er registreret af andre medlemsstater i overensstemmelse med artikel 7 og 8, anvendes paa dens omraade.  Artikel 7  1. Kun for de homoeopatiske veterinaerlaegemidler, der opfylder alle foelgende betingelser, gaelder en saerlig, forenklet registreringsprocedure:  - de er bestemt til indgift i selskabsdyr eller eksotiske dyrearter, hvis koed eller produkter ikke er bestemt til menneskefoede - indgiftsmaaden er som beskrevet i Den Europaeiske Farmakopé eller de farmakopéer, der paa nuvaerende tidspunkt har officiel status i medlemsstaterne - der findes ingen saerlige terapeutiske indikationer paa etiketten eller i informationen om veterinaerlaegemidlet - fortyndingsgraden skal sikre, at laegemidlet er uskadeligt; isaer maa det hverken indeholde mere end en pp 10 000 af grundtinkturen eller mere end 1/100 af den laveste dosis, der eventuelt anvendes inden for traditionel medicin for laegemiddelstoffer,  hvis tilstedevaerelse i et traditionelt laegemiddel medfoerer receptpligt.  Ved registreringen udarbejder medlemsstaterne en klassifikation for udleveringen af laegemidlet.  2. Etiketten og en eventuel indlaegsseddel til de laegemidler, der omhandles i stk. 1, maa og skal foruden angivelse paa meget synlig maade af betegnelsen »homoeopatisk veterinaerlaegemiddel, hvis terapeutiske indikation ikke er attesteret« kun indeholde  foelgende oplysninger:  - stammens/stammernes videnskabelige benaevnelse fulgt af fortyndingsgraden ved anvendelse af symbolerne i den anvendte farmakopé som omhandlet i artikel 1 - navn og adresse paa den for markedsfoeringen ansvarlige og i givet fald paa fabrikanten - anvendelsesmaade og, om noedvendigt, indgiftsmaade - dato for laengste holdbarhed i ukodet form (maaned, aar) - sammensaetning - indholdet af salgsemballagen - eventuelle saerlige forsigtighedsregler, der skal iagttages ved opbevaringen - maalarter - en saerlig advarsel, hvis laegemidlet kraever det - partiets nummer - registreringsnummer.  3. De kriterier og procedureregler, der omhandles i artikel 8 og 15 i direktiv 81/851/EOEF, anvendes analogt paa den saerlige, forenklede registreringsprocedure for homoeopatiske veterinaerlaegemidler, dog ikke paa beviset for terapeutisk virkning.  Artikel 8  Den saerlige, forenklede ansoegning om registrering, der indgives af den for markedsfoeringen ansvarlige, kan omfatte en raekke laegemidler fremstillet af samme homoeopatiske stamme(r). Ansoegningen vedlaegges foelgende dokumenter for isaer at paavise disse  laegemidlers farmaceutiske kvalitet og de fremstillede partiers ensartethed:  - de(n) homoeopatiske stamme(r)s videnskabelige benaevnelse eller en anden benaevnelse fra en farmakopé med angivelse af de forskellige indgiftsmaader, dispenseringsformer og fortyndingsgrader, der skal registreres - dokumentation med beskrivelse af fremstillingen af og kontrollen med stammen(rne), som beviser midlets homoeopatiske karakter ved hjaelp af en fyldestgoerende homoeopatisk bibliografi; for homoeopatiske veterinaerlaegemidler, der indeholder biologiske  stoffer, tillige en beskrivelse af de noedvendige forholdsregler til forebyggelse af enhver patogen agens - dokumentation for fremstilling og kontrol for hver dispenseringsform og beskrivelse af fortyndings- og potenseringsmetoder - tilladelsen til fremstilling af de paagaeldende laegemidler - kopi af eventuelle registreringer eller godkendelser for samme laegemidler i andre medlemsstater - en eller flere proever eller prototyper til salgsudgaven af de laegemidler, der skal registreres - oplysninger vedroerende laegemidlets holdbarhed.  Artikel 9  1. Andre homoeopatiske veterinaerlaegemidler end dem, der er omhandlet i artikel 7 i naervaerende direktiv, godkendes i overensstemmelse med artikel 5 til 15 i direktiv 81/851/EOEF, herunder bestemmelserne vedroerende bevis for terapeutisk virkning, og  etiketteres i overensstemmelse med artikel 43 til 50 i naevnte direktiv.  2. En medlemsstat kan i overensstemmelse med de principper og den saerlige praksis, der gaelder for homoeopati i denne medlemsstat paa sit omraade indfoere eller bibeholde saerlige bestemmelser vedroerende farmakologiske, toksikologiske og kliniske afproevninger  af homoeopatiske veterinaerlaegemidler, som er bestemt for selskabsdyr eller eksotiske dyrearter, hvis koed eller produkter ikke anvendes til menneskefoede, og som ikke er omfattet af artikel 7, stk. 1.  I saa fald underretter medlemsstaten Kommissionen om de gaeldende saerregler.   KAPITEL IV  Afsluttende bestemmelser Artikel 10  1. Medlemsstaterne traeffer de foranstaltninger, der er noedvendige for at efterkomme dette direktiv senest den 31. december 1993. De underretter straks Kommissionen herom.  Naar medlemsstaterne vedtager disse bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggoerelsen ledsages af en saadan henvisning. De naermere regler for denne henvisning fastsaettes af medlemsstaterne.  2. Ansoegninger om registrering eller tilladelse til markedsfoering af produkter omfattet af dette direktiv, der indgives efter den i stk. 1 anfoerte frist, skal opfylde bestemmelserne i dette direktiv.  3. Kommissionen forelaegger senest den 31. december 1995 Europa-Parlamentet og Raadet en rapport om gennemfoerelsen af dette direktiv.  Artikel 11  Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.  Udfaerdiget i Bruxelles, den 22. september 1992.  Paa Raadets vegne R. NEEDHAM Formand (1) EFT nr. C 108 af 1. 5. 1990, s. 13.(2) EFT nr. C 183 af 15. 7. 1991, s. 323, og EFT nr. C 241 af 21. 9. 1992.(3) EFT nr. C 332 af 31. 12. 1990, s. 32.(4) EFT nr. L 317 af 6. 11. 1981, s. 1. Direktivet er aendret ved direktiv 90/676/EOEF (EFT  nr. L 373 af 31. 12. 1990, s. 15).


title: Rådets direktiv 2011/16/EU af 15. februar 2011 om administrativt samarbejde på beskatningsområdet og om ophævelse af direktiv 77/799/EØF

text:
               11.3.2011

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 64/1

         RÅDETS DIREKTIV 2011/16/EU
   af 15. februar 2011
   om administrativt samarbejde på beskatningsområdet og om ophævelse af direktiv 77/799/EØF
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 113 og 115,
   under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
   under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1),
   under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (2),
   efter en særlig lovgivningsprocedure, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Medlemsstaternes behov for gensidig bistand på beskatningsområdet stiger kraftigt i takt med globaliseringen. Den voldsomme udvikling i skatteydernes mobilitet, antallet af grænseoverskridende transaktioner og internationaliseringen af de finansielle instrumenter gør det vanskeligt for medlemsstaterne at ansætte skatter korrekt. Dette stigende problem påvirker skattesystemernes funktion og resulterer i dobbeltbeskatning, hvilket i sig selv ansporer til skattesvig og skatteunddragelse, samtidig med at kontrollen stadig foregår på nationalt niveau. Det er dermed til fare for det indre markeds funktion.

               (2)

               Det er derfor ikke muligt for den enkelte medlemsstat at forvalte sit interne skattesystem, navnlig hvad angår direkte skatter, uden at modtage oplysninger fra andre medlemsstater. For at afhjælpe de negative virkninger heraf er det tvingende nødvendigt at etablere et nyt administrativt samarbejde mellem medlemsstaternes skattemyndigheder. Der er behov for instrumenter, der kan skabe tillid mellem medlemsstaterne ved, at der indføres de samme regler, forpligtelser og rettigheder i alle medlemsstater.

               (3)

               Der bør derfor anvendes en fuldstændig ny tilgang baseret på et nyt regelsæt, der bemyndiger medlemsstaterne til at samarbejde effektivt på internationalt plan med henblik på at afhjælpe de negative virkninger af den stigende globalisering på det indre marked.

               (4)

               Set i dette lys indeholder det gældende rådsdirektiv 77/799/EØF af 19. december 1977 om gensidig bistand mellem medlemsstaternes kompetente myndigheder inden for området direkte skatter og afgiftsbelastning af forsikringspræmier (3) ikke længere de foranstaltninger, der er behov for. Dets betydelige svagheder er behandlet i en rapport af 22. maj 2000 fra Rådets ad hoc-gruppe for skattesvig og senest i Kommissionens meddelelse af 27. september 2004 om forebyggelse og bekæmpelse af erhvervsmæssig og finansiel uredelighed og Kommissionens meddelelse af 31. maj 2006 om det nødvendige i, at der udvikles en samordnet strategi til forbedring af bekæmpelsen af skattesvig.

               (5)

               Direktiv 77/799/EØF selv med senere ændringer er blevet til under andre forhold end dem, der kendetegner de nuværende krav på det indre marked og kan ikke længere opfylde de nye krav til det administrative samarbejde.

               (6)

               På grund af de mange og omfattende tilpasninger, der skal foretages af direktiv 77/799/EØF, vil det ikke være tilstrækkeligt til at opfylde de ovenfor beskrevne mål blot at ændre det. Direktiv 77/799/EØF bør derfor ophæves og erstattes af en ny retsakt. En sådan retsakt bør gælde for direkte skatter og indirekte skatter, der endnu ikke er omfattet af anden EU-lovgivning. Dette nye direktiv anses i den forbindelse for at være det rette instrument til at sikre et effektivt administrativt samarbejde.

               (7)

               Dette direktiv bygger på resultaterne fra direktiv 77/799/EØF, men fastlægger klarere og mere præcise regler for det administrative samarbejde mellem medlemsstaterne, når det er nødvendigt for at opnå et bredere administrativt samarbejde mellem medlemsstaterne, især om udveksling af oplysninger. Klarere regler skulle også gøre det muligt især at dække alle juridiske og fysiske personer i Unionen og tage hensyn til det stadig større antal juridiske ordninger, herunder ikke alene traditionelle ordninger som f.eks. truster, stiftelser og investeringsfonde, men også alle nye instrumenter, som eventuelt oprettes af skatteborgere i medlemsstaterne.

               (8)

               Der bør være mere direkte kontakt mellem de af medlemsstaternes lokale eller nationale kontorer, der står for det administrative samarbejde, mens hovedreglen er, at al kommunikation foregår via de centrale forbindelseskontorer. Den manglende direkte kontakt resulterer i manglende effektivitet, dårlig udnyttelse af de administrative samarbejdsordninger og langsom kommunikation. Kontakten mellem tjenesterne bør derfor gøres mere direkte, så samarbejdet kan blive hurtigere og mere effektivt. Tildelingen af kompetence til forbindelsesafdelingerne bør underlægges de nationale bestemmelser i de enkelte medlemsstater.

               (9)

               Medlemsstaterne bør udveksle oplysninger om konkrete tilfælde, hvis en anden medlemsstat anmoder om det, og bør foretage de nødvendige undersøgelser for at tilvejebringe disse oplysninger. Det er meningen, at standarden »forventet relevans« skal muliggøre udveksling af oplysninger om skatteanliggender i den størst mulige udstrækning, men samtidig præcisere, at det ikke står medlemsstaterne frit for at benytte såkaldte »fishing expeditions« eller at anmode om oplysninger, der højst sandsynligt ikke er relevante for en given skatteyders skatteanliggender. Selv om artikel 20 i dette direktiv indeholder proceduremæssige krav, skal disse bestemmelser fortolkes bredt for ikke at hindre en effektiv udveksling af oplysninger.

               (10)

               Det erkendes, at obligatorisk automatisk udveksling af oplysninger uden forhåndsbetingelser er den mest effektive måde at foretage en korrekt vurdering af beskatning i grænseoverskridende situationer og bekæmpe svig på. Med henblik herpå bør der derfor følges en trinvis fremgangsmåde, der starter med automatisk udveksling af tilgængelige oplysninger vedrørende fem kategorier, og som tager de relevante bestemmelser op på ny efter en rapport fra Kommissionen.

               (11)

               Spontan udveksling af oplysninger mellem medlemsstaterne bør også styrkes og fremmes.

               (12)

               Der bør fastlægges tidsfrister for fremsendelse af oplysninger i henhold til dette direktiv for at sikre, at udvekslingen af oplysninger sker rettidigt og dermed er effektiv.

               (13)

               Det er vigtigt at tillade, at embedsmænd fra en medlemsstats skattemyndigheder kan opholde sig på en anden medlemsstats område.

               (14)

               Da den skattemæssige situation for en eller flere skattepligtige personer, der er etableret i flere medlemsstater, ofte er af fælles eller komplementær interesse, bør det være muligt for to eller flere medlemsstater at foretage samtidig kontrol af sådanne personer efter indbyrdes aftale og på frivilligt grundlag.

               (15)

               Eftersom der i nogle medlemsstater er lovkrav om, at en skatteyder skal informeres om beslutninger og akter, der vedrører hans skattepligt, hvilket kan medføre vanskeligheder for skattemyndighederne, hvis skatteyderen f.eks. er flyttet til en anden medlemsstat, er det ønskeligt, at skattemyndighederne i sådanne tilfælde kan anmode de kompetente myndigheder i den medlemsstat, skatteyderen er flyttet til, om samarbejde.

               (16)

               Feedback om de sendte oplysninger vil fremme administrativt samarbejde mellem medlemsstaterne.

               (17)

               Samarbejde mellem medlemsstaterne og Kommissionen er nødvendigt med henblik på løbende undersøgelse af samarbejdsprocedurer og udveksling af erfaringer og bedste praksis på de pågældende områder.

               (18)

               Det er vigtigt for at sikre et effektivt administrativt samarbejde, at de oplysninger og dokumenter, der tilvejebringes i henhold til dette direktiv, også kan anvendes til andre formål af den medlemsstat, der har modtaget dem, dog med de restriktioner, der er fastlagt i dette direktiv. Det er også vigtigt, at medlemsstaterne kan videregive disse oplysninger til et tredjeland på visse betingelser.

               (19)

               Det skal klart defineres og begrænses, i hvilke situationer en bistandssøgt medlemsstat kan afslå at meddele oplysningerne, og der skal tages hensyn til visse private interesser, som skal beskyttes, tillige med almenvellet.

               (20)

               En medlemsstat bør dog ikke afslå at videregive oplysninger, fordi de ikke er af national interesse, eller fordi oplysningerne skal indhentes hos en bank, en anden finansiel institution, en forvalter eller en person, der handler som repræsentant eller betroet person, eller fordi oplysningerne vedrører en persons ejerskabsinteresser.

               (21)

               Dette direktiv indeholder minimumsregler og bør derfor ikke påvirke medlemsstaternes ret til at indgå i et bredere samarbejde med andre medlemsstater i henhold til egen national lovgivning eller inden for rammerne af bilaterale eller multilaterale aftaler, der er indgået med andre medlemsstater.

               (22)

               Det bør også gøres klart, at når en medlemsstat etablerer et bredere samarbejde med et tredjeland, end det samarbejde, der er omhandlet i dette direktiv, bør den ikke nægte at etablere et sådant bredere samarbejde med andre medlemsstater, der ønsker at indgå i et sådant gensidigt bredere samarbejde.

               (23)

               Udvekslingen af oplysninger bør ske ved hjælp af standardiserede formularer, formater og kommunikationskanaler.

               (24)

               Det administrative samarbejdes effektivitet bør evalueres, navnlig på grundlag af statistikker.

               (25)

               De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af dette direktiv bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen (4).

               (26)

               I overensstemmelse med punkt 34 i den interinstitutionelle aftale om bedre lovgivning tilskyndes medlemsstaterne til, både i egen og Unionens interesse, at udarbejde og offentliggøre deres egne oversigter, der så vidt muligt viser overensstemmelsen mellem dette direktiv og gennemførelsesforanstaltningerne.

               (27)

               Enhver udveksling af oplysninger i henhold til dette direktiv er underlagt gennemførelsesbestemmelserne til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger (5) og til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 af 18. december 2000 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i fællesskabsinstitutionerne og -organerne og om fri udveksling af sådanne oplysninger (6). Det bør dog overvejes at begrænse visse rettigheder og forpligtelser, der er fastsat ved direktiv 95/46/EF, for at beskytte de interesser, der er nævnt i artikel 13, stk. 1, litra e), i nævnte direktiv. Sådanne begrænsninger er nødvendige og forholdsmæssige i betragtning af medlemsstaternes potentielle indtægtstab og den afgørende betydning, som de oplysninger, der er omfattet af nærværende direktiv, har for effektiviteten af bekæmpelsen af svig.

               (28)

               Dette direktiv respekterer de grundlæggende rettigheder og overholder de principper, der bl.a. er anerkendt i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.

               (29)

               Målet for dette direktiv, nemlig at sikre et effektivt administrativt samarbejde mellem medlemsstaterne med henblik på at afhjælpe de negative virkninger af den stigende globalisering på det indre marked, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor på grund af den påkrævede ensartethed og effektivitet bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. traktatens artikel 5. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går dette direktiv ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå dette mål —

         VEDTAGET DETTE DIREKTIV:
   KAPITEL I

      ALMINDELIGE BESTEMMELSER

   Artikel 1
   Genstand
   1.   Dette direktiv fastsætter de regler og procedurer, hvorefter medlemsstaterne skal samarbejde indbyrdes med henblik på at udveksle de oplysninger, som kan forudses at være relevante for administrationen og håndhævelsen af medlemsstaternes nationale love vedrørende de i artikel 2 omhandlede skatter.
   2.   Dette direktiv fastsætter desuden bestemmelser om elektronisk udveksling af de i stk. 1 omhandlede oplysninger samt de regler og procedurer, hvorefter medlemsstaterne og Kommissionen skal samarbejde om spørgsmål vedrørende koordinering og evaluering.
   3.   Dette direktiv berører ikke anvendelsen i medlemsstaterne af reglerne om gensidig retshjælp i straffesager. Det berører heller ikke opfyldelsen af medlemsstaternes forpligtelser til at indgå et bredere administrativt samarbejde på grundlag af andre retsakter, herunder også bilaterale eller multilaterale aftaler.
   Artikel 2
   Anvendelsesområde
   1.   Dette direktiv finder anvendelse på alle former for skatter, der opkræves af eller på vegne af en medlemsstat eller en medlemsstats territoriale eller administrative underenheder, herunder de lokale myndigheder.
   2.   Uanset stk. 1 finder dette direktiv ikke anvendelse på merværdi- og toldafgifter eller punktafgifter, der er dækket af anden EU-lovgivning om administrativt samarbejde mellem medlemsstaterne. Dette direktiv finder heller ikke anvendelse på obligatoriske sociale bidrag, der skal indbetales til medlemsstaten eller en underenhed i medlemsstaten eller til sociale sikringsinstitutioner, der er etableret i henhold til forvaltningsretlige bestemmelser.
   3.   De i stk. 1 omhandlede skatter kan under ingen omstændigheder opfattes således, at de omfatter:

               a)

               gebyrer, f.eks. for attester og andre dokumenter udstedt af offentlige myndigheder, eller

               b)

               skyldige beløb af kontraktmæssig karakter, såsom betaling for almennyttige offentlige ydelser.

         4.   Dette direktiv finder anvendelse på de i stk. 1 omhandlede skatter, der opkræves inden for det territorium, hvor traktaterne finder anvendelse, jf. artikel 52 i traktaten om Den Europæiske Union.
   Artikel 3
   Definitioner
   I dette direktiv forstås ved:
   1)   en medlemsstats »kompetente myndighed«: den myndighed, der er blevet udpeget af medlemsstaten. Det centrale forbindelseskontor, en forbindelsesafdeling og en kompetent embedsmand anses også for at være kompetente myndigheder, når de handler i henhold til dette direktiv ved delegering i medfør af artikel 4
   2)   »centralt forbindelseskontor«: det kontor, der er udpeget som særligt ansvarligt for kontakterne til de øvrige medlemsstater med henblik på det administrative samarbejde
   3)   »forbindelsesafdeling«: ethvert kontor, som ikke er det centrale forbindelseskontor, og som er udpeget til direkte at udveksle oplysninger i henhold til dette direktiv
   4)   »kompetent embedsmand«: enhver embedsmand, der er bemyndiget til direkte at udveksle oplysninger i henhold til dette direktiv
   5)   »bistandssøgende myndighed«: det centrale forbindelseskontor, en forbindelsesafdeling eller enhver kompetent embedsmand i en medlemsstat, som fremsætter en anmodning om bistand på den kompetente myndigheds vegne
   6)   »bistandssøgte myndighed«: det centrale forbindelseskontor, en forbindelsesafdeling eller enhver kompetent embedsmand i en medlemsstat, som modtager en anmodning om bistand på den kompetente myndigheds vegne
   7)   »administrativ undersøgelse«: alle former for kontrol, efterprøvning og andre foranstaltninger, som foretages af medlemsstater i forbindelse med udførelsen af deres opgaver med henblik på at sikre en korrekt anvendelse af skattelovgivningen
   8)   »udveksling af oplysninger efter anmodning«: udveksling af oplysninger foranlediget af en anmodning fra den bistandssøgende medlemsstat til den bistandssøgte medlemsstat i et konkret tilfælde
   9)   »automatisk udveksling af oplysninger«: systematisk meddelelse til en anden medlemsstat, uden forudgående anmodning, af oplysninger, som er defineret på forhånd, med forud fastsatte regelmæssige intervaller. I forbindelse med artikel 8 er tilgængelige oplysninger de oplysninger i sagsakterne i den medlemsstat, der meddeler oplysningerne, som kan indhentes i medfør af procedurerne til indsamling og behandling af oplysninger i den pågældende medlemsstat
   10)   »spontan udveksling af oplysninger«: ikke-systematisk meddelelse på et hvilket som helst tidspunkt, uden forudgående anmodning, af oplysninger til en anden medlemsstat
   11)   »person«:

               a)

               en fysisk person

               b)

               en juridisk person

               c)

               når der i henhold til gældende lovgivning er mulighed for det, en sammenslutning af personer, der kan udføre retshandler, men som ikke har status som juridisk person, eller

               d)

               ethvert andet retligt arrangement uanset art og form, med eller uden status som juridisk person, der ejer eller forvalter aktiver, hvoraf der, herunder af indkomst afledt deraf, skal svares en skat, der er omfattet af dette direktiv

         12)   »elektronisk«: ved hjælp af elektronisk dataudstyr til behandling, herunder digital kompression, og lagring af data og ved anvendelse af kabel, radio eller optiske teknologier eller andre elektromagnetiske midler
   13)   »CCN-netværk«: den fælles platform, der er baseret på the common communication network (CCN), og som er udviklet af Unionen til alle elektroniske transmissioner mellem de kompetente myndigheder på told- og skatteområdet.
   Artikel 4
   Organisatoriske bestemmelser
   1.   Hver medlemsstat meddeler inden en måned efter den 11. marts 2011 Kommissionen, hvilken myndighed der er kompetent for så vidt angår dette direktiv og meddeler straks Kommissionen eventuelle ændringer heraf.
   Kommissionen stiller oplysningerne til rådighed for de andre medlemsstater og offentliggør en liste over medlemsstaternes myndigheder i Den Europæiske Unions Tidende.
   2.   Den kompetente myndighed udpeger ét centralt forbindelseskontor. Den kompetente myndighed er ansvarlig for at underrette Kommissionen og de andre medlemsstater herom.
   Det centrale forbindelseskontor kan også udpeges som ansvarligt for kontakter med Kommissionen. Den kompetente myndighed er ansvarlig for at underrette Kommissionen herom.
   3.   Den kompetente myndighed i hver medlemsstat kan udpege forbindelsesafdelinger med et ansvarsområde, som er tillagt i overensstemmelse med dens nationale lovgivning eller politik. Det centrale forbindelseskontor er ansvarligt for at ajourføre listen over forbindelsesafdelingerne og gøre den tilgængelig for de centrale forbindelseskontorer i de andre berørte medlemsstater og for Kommissionen.
   4.   Den kompetente myndighed i hver medlemsstat kan udpege kompetente embedsmænd. Det centrale forbindelseskontor er ansvarligt for at ajourføre listen over de kompetente embedsmænd og gøre den tilgængelig for de centrale forbindelseskontorer i de andre berørte medlemsstater og for Kommissionen.
   5.   De embedsmænd, der medvirker i det administrative samarbejde i henhold til dette direktiv, anses under alle omstændigheder for at være kompetente til dette formål i overensstemmelse med de regler, som de kompetente myndigheder fastlægger.
   6.   Når en forbindelsesafdeling eller en kompetent embedsmand sender eller modtager en anmodning om samarbejde eller et svar på en sådan anmodning, underretter den/han det centrale forbindelseskontor i sin medlemsstat efter de procedurer, der anvendes i denne medlemsstat.
   7.   Hvis en forbindelsesafdeling eller en kompetent embedsmand modtager en anmodning om samarbejde, der kræver foranstaltninger, som falder uden for det ansvarsområde, den/han har fået tillagt i overensstemmelse med den nationale lovgivning eller politik i sin medlemsstat, sender den/han straks anmodningen til det centrale forbindelseskontor i sin medlemsstat og underretter den bistandssøgende myndighed herom. I dette tilfælde begynder perioden i artikel 7 dagen efter, at anmodningen om samarbejde er fremsendt til det centrale forbindelseskontor.
   KAPITEL II

      UDVEKSLING AF OPLYSNINGER

      AFDELING I

         Udveksling af oplysninger efter anmodning

   Artikel 5
   Procedure for udveksling af oplysninger efter anmodning
   Efter anmodning fra den bistandssøgende myndighed meddeler den bistandssøgte myndighed den bistandssøgende myndighed enhver oplysning som omhandlet i artikel 1, stk. 1, som den er i besiddelse af, eller som den indhenter i forbindelse med administrative undersøgelser.
   Artikel 6
   Administrative undersøgelser
   1.   Den bistandssøgte myndighed lader foretage de administrative undersøgelser, der er nødvendige for at indhente de oplysninger, der er omhandlet i artikel 5.
   2.   Den i artikel 5 omhandlede anmodning kan indeholde en begrundet anmodning om en specifik administrativ undersøgelse. Hvis den bistandssøgte myndighed ikke finder det nødvendigt med en administrativ undersøgelse, underretter den straks den bistandssøgende myndighed om grundene hertil.
   3.   Når den bistandssøgte myndighed fremskaffer de ønskede oplysninger eller foretager den ønskede administrative undersøgelse, benytter den samme fremgangsmåde, som hvis den handlede på eget initiativ eller efter anmodning fra en anden myndighed i sin egen medlemsstat.
   4.   Når den bistandssøgende myndighed specifikt anmoder om det, skal den bistandssøgte myndighed fremsende originaldokumenter, forudsat at det ikke er i strid med gældende bestemmelser i den bistandssøgte myndigheds medlemsstat.
   Artikel 7
   Tidsfrister
   1.   Den bistandssøgte myndighed meddeler de i artikel 5 omhandlede oplysninger hurtigst muligt og senest seks måneder fra datoen for modtagelsen af anmodningen.
   I tilfælde, hvor de pågældende oplysninger allerede er i den bistandssøgte myndigheds besiddelse, videregives de dog inden to måneder efter denne dato.
   2.   For visse særlige tilfælde kan den bistandssøgte og den bistandssøgende myndighed aftale andre frister end dem, der er fastsat i stk. 1.
   3.   Den bistandssøgte myndighed sender straks og under alle omstændigheder senest syv hverdage fra modtagelsen af en anmodning den bistandssøgende myndighed en bekræftelse af modtagelsen, så vidt muligt elektronisk.
   4.   Inden en måned efter modtagelsen af anmodningen underretter den bistandssøgte myndighed den bistandssøgende myndighed om eventuelle mangler ved anmodningen og om behovet for eventuelle supplerende baggrundsoplysninger. I dette tilfælde begynder fristen i stk. 1 dagen efter, at den bistandssøgte myndighed har modtaget de nødvendige supplerende oplysninger.
   5.   Når den bistandssøgte myndighed ikke er i stand til at besvare anmodningen inden for den relevante tidsfrist, underretter den straks og under alle omstændigheder inden tre måneder efter modtagelsen af anmodningen den bistandssøgende myndighed om årsagerne til, at tidsfristen ikke kan overholdes, og om, hvornår den mener, den vil kunne besvare anmodningen.
   6.   Når den bistandssøgte myndighed ikke er i besiddelse af de ønskede oplysninger og er ude af stand til at besvare anmodningen om oplysninger eller afslår det af de grunde, der er omhandlet i artikel 17, underretter den straks og under alle omstændigheder inden en måned efter modtagelsen af anmodningen den bistandssøgende myndighed om årsagerne hertil.

      AFDELING II

         Obligatorisk automatisk udveksling af oplysninger

   Artikel 8
   Anvendelsesområde og betingelser for obligatorisk automatisk udveksling af oplysninger
   1.   Den kompetente myndighed i hver medlemsstat meddeler ved automatisk udveksling den kompetente myndighed i enhver anden medlemsstat tilgængelige oplysninger for så vidt angår beskatningsperioder fra og med den 1. januar 2014 om personer, der er hjemmehørende i den pågældende anden medlemsstat, vedrørende følgende specifikke kategorier af indkomst og kapital, sådan som de skal forstås efter den nationale lovgivning i den medlemsstat, der meddeler oplysningerne:

               a)

               erhvervsmæssig indtægt

               b)

               bestyrelseshonorarer

               c)

               livsforsikringsprodukter, der ikke er omfattet af andre EU-retsakter om udveksling af oplysninger og andre lignende foranstaltninger

               d)

               pensioner

               e)

               ejendomsret til og indtægt fra fast ejendom.

         2.   Inden den 1. januar 2014 underretter medlemsstaterne Kommissionen om, hvilke af de i stk. 1 anførte kategorier de har tilgængelige oplysninger om. De underretter Kommissionen om eventuelle senere ændringer heraf.
   3.   En medlemsstats kompetente myndighed kan meddele enhver anden medlemsstats kompetente myndighed, at den ikke ønsker at modtage oplysninger om de kategorier af indkomst og kapital, der er nævnt i stk. 1, eller at den ikke ønsker at modtage oplysninger om indkomst eller kapital, der ikke overstiger et tærskelbeløb. Den underretter også Kommissionen herom. En medlemsstat kan anses for ikke at ønske at modtage oplysninger i henhold til stk. 1, hvis den ikke underretter Kommissionen om én eneste kategori, som den har tilgængelige oplysninger om.
   4.   Inden den 1. juli 2016 indgiver medlemsstaterne årligt statistikker til Kommissionen over mængden af automatiske udvekslinger og, i det omfang det er muligt, oplysninger om administrative og andre relevante omkostninger og fordele i forbindelse med de stedfundne udvekslinger og om mulige ændringer for såvel skattemyndighederne som for tredjeparter.
   5.   Inden den 1. juli 2017 aflægger Kommissionen rapport med en oversigt over og en vurdering af de modtagne statistikker og oplysninger med hensyn til spørgsmål såsom de administrative og andre relevante omkostninger og fordele ved automatisk udveksling af oplysninger samt praktiske forhold i tilknytning hertil. Kommissionen forelægger eventuelt et forslag for Rådet om de kategorier af indkomst og kapital og/eller de betingelser, der er fastsat i stk. 1, herunder betingelsen om, at oplysninger om personer, der er hjemmehørende i andre medlemsstater, skal være tilgængelige.
   Ved gennemgangen af et forslag fra Kommissionen overvejer Rådet en yderligere styrkelse af effektiviteten og funktionaliteten af den automatiske udveksling af oplysninger og en højnelse af standarden herfor med henblik på at fastsætte:

               a)

               at den kompetente myndighed i hver medlemsstat ved automatisk udveksling meddeler den kompetente myndighed i enhver anden medlemsstat oplysninger for så vidt angår beskatningsperioder fra og med den 1. januar 2017 om personer, der er hjemmehørende i den pågældende anden medlemsstat, vedrørende mindst tre af de specifikke kategorier af indkomst og kapital, der er anført i stk. 1, sådan som de skal forstås efter den nationale lovgivning i den medlemsstat, der meddeler oplysningerne, og

               b)

               at listen over kategorier i stk. 1 udvides til også at omfatte udbytte, kapitalgevinster og royalties.

         6.   Meddelelsen af oplysninger finder sted mindst én gang om året inden for seks måneder efter udgangen af det skatteår i medlemsstaten, i hvilket oplysningerne blev tilgængelige.
   7.   Kommissionen fastsætter efter proceduren i artikel 26, stk. 2, og inden de datoer, der er anført i artikel 29, stk. 1, hvordan den automatiske udveksling af oplysninger skal gennemføres i praksis.
   8.   Hvis medlemsstaterne fastsætter bestemmelser om automatisk udveksling af oplysninger for yderligere kategorier af indkomst og kapital i bilaterale eller multilaterale aftaler, som de indgår med andre medlemsstater, meddeler de disse aftaler til Kommissionen, som stiller dem til rådighed for alle de øvrige medlemsstater.

      AFDELING III

         Spontan udveksling af oplysninger

   Artikel 9
   Anvendelsesområde og betingelser for spontan udveksling af oplysninger
   1.   Den kompetente myndighed i hver medlemsstat meddeler de i artikel 1, stk. 1, omhandlede oplysninger til den kompetente myndighed i enhver anden berørt medlemsstat i ethvert af følgende tilfælde:

               a)

               en medlemsstats kompetente myndighed har grund til at formode, at der kan blive tale om et tab af skatteindtægter i den anden medlemsstat

               b)

               en skattepligtig person opnår i én medlemsstat en skattenedsættelse eller skattefritagelse, der ville medføre skatteforhøjelse eller beskatning i den anden medlemsstat

               c)

               forretninger mellem en skattepligtig person i én medlemsstat og en skattepligtig person i den anden medlemsstat foretages via et eller flere lande på en måde, der vil kunne indebære, at der opnås en skattebesparelse i en af disse medlemsstater eller i dem begge

               d)

               en medlemsstats kompetente myndighed har grund til at formode, at der er tale om en skattebesparelse som følge af fiktive overførsler af overskud inden for grupper af virksomheder

               e)

               der indsamles i en medlemsstat som følge af oplysninger, der er meddelt af den kompetente myndighed i den anden medlemsstat, oplysninger, som kan anvendes ved skatteansættelsen i denne anden medlemsstat.

         2.   Hver medlemsstats kompetente myndigheder kan ved spontan udveksling meddele de andre medlemsstaters kompetente myndigheder oplysninger, som de har kendskab til, og som kan være nyttige for de andre medlemsstaters kompetente myndigheder.
   Artikel 10
   Tidsfrister
   1.   Den kompetente myndighed, for hvilken de i artikel 9, stk. 1, omhandlede oplysninger bliver tilgængelige, meddeler disse oplysninger til den kompetente myndighed i enhver anden berørt medlemsstat hurtigst muligt og senest en måned, efter at de blev tilgængelige.
   2.   Den kompetente myndighed, til hvilken oplysningerne er meddelt i henhold til artikel 9, bekræfter omgående og under alle omstændigheder senest syv hverdage efter modtagelsen, om muligt elektronisk, modtagelsen af oplysningerne over for den kompetente myndighed, der leverede oplysningerne.
   KAPITEL III

      ANDRE FORMER FOR ADMINISTRATIVT SAMARBEJDE

      AFDELING I

         Tilstedeværelse i administrative kontorer og deltagelse i administrative undersøgelser

   Artikel 11
   Anvendelsesområde og betingelser
   1.   Efter aftale mellem den bistandssøgende og den bistandssøgte myndighed og i overensstemmelse med de bestemmelser, som sidstnævnte har fastsat, kan embedsmænd, der er bemyndiget af den bistandssøgende myndighed, med henblik på at udveksle de i artikel 1, stk. 1, omhandlede oplysninger:

               a)

               være til stede i de kontorer, hvor de administrative myndigheder i den bistandssøgte myndigheds medlemsstat udfører deres opgaver

               b)

               være til stede under de administrative undersøgelser, der finder sted på den bistandssøgte medlemsstats område.

         Hvis de ønskede oplysninger er indeholdt i dokumentation, som den bistandssøgte myndigheds embedsmænd har adgang til, udleveres der kopi heraf til embedsmændene fra den bistandssøgende myndighed.
   2.   For så vidt det er tilladt i henhold til den bistandssøgte medlemsstats lovgivning, kan den i stk. 1 omhandlede aftale fastsætte, at embedsmænd fra den bistandssøgende myndighed, når de er til stede under administrative undersøgelser, kan interviewe enkeltpersoner og gennemgå sagsakter.
   Afviser den person, der undersøges, at respektere de kontrolforanstaltninger, der iværksættes af den bistandssøgende myndigheds embedsmænd, betragtes dette af den bistandssøgte myndighed som en afvisning over for sidstnævnte myndigheds embedsmænd.
   3.   Embedsmænd, som er bemyndiget af den bistandssøgende medlemsstat og er til stede i en anden medlemsstat i medfør af stk. 1, skal til enhver tid kunne fremvise en skriftlig fuldmagt med angivelse af deres identitet og deres officielle adkomst til at medvirke i sagen.

      AFDELING II

         Samtidig kontrol

   Artikel 12
   Samtidig kontrol
   1.   Når to eller flere medlemsstater aftaler at foretage samtidig kontrol på hver sit område af en eller flere personer, som er af fælles eller komplementær interesse, med henblik på at udveksle de således tilvejebragte oplysninger, finder stk. 2, 3 og 4 anvendelse.
   2.   Den kompetente myndighed i hver medlemsstat udpeger uafhængigt de personer, den har til hensigt at indstille til samtidig kontrol. Den underretter den kompetente myndighed i de andre berørte medlemsstater om de tilfælde, den foreslår med henblik på samtidig kontrol, og begrunder sit valg.
   Den angiver, inden for hvilken periode kontrollen skal finde sted.
   3.   Den kompetente myndighed i hver af de berørte medlemsstater beslutter, om den ønsker at deltage i den samtidige kontrol. Den bekræfter over for den myndighed, der foreslår en samtidig kontrol, at den accepterer at deltage i kontrollen, eller giver et begrundet afslag.
   4.   Den kompetente myndighed i hver af de berørte medlemsstater udpeger en repræsentant, som har ansvaret for at lede og koordinere kontrollen.

      AFDELING III

         Administrativ meddelelse

   Artikel 13
   Anmodning om meddelelse
   1.   Efter anmodning fra den kompetente myndighed i en medlemsstat meddeler den kompetente myndighed i en anden medlemsstat i overensstemmelse med reglerne for meddelelse af tilsvarende akter i den bistandssøgte medlemsstat adressaten alle akter og afgørelser fra de administrative myndigheder i den bistandssøgende medlemsstat, som vedrører anvendelsen på dens område af den skattelovgivning, der er omfattet af dette direktiv.
   2.   Anmodninger om meddelelse skal indeholde en angivelse af genstanden for den akt eller afgørelse, der skal meddeles, adressatens navn og adresse og enhver anden oplysning, der kan bidrage til at identificere adressaten.
   3.   Den bistandssøgte myndighed underretter omgående den bistandssøgende myndighed om, hvordan anmodningen følges op, og oplyser navnlig datoen for, hvornår adressaten har fået meddelelse om akten eller afgørelsen.
   4.   Den bistandssøgende myndighed anmoder kun om meddelelse i henhold til denne artikel, når den ikke er i stand til at give meddelelse i overensstemmelse med reglerne for meddelelse af de pågældende akter i den bistandssøgende medlemsstat, eller når en sådan meddelelse ville medføre uforholdsmæssigt store vanskeligheder. Den kompetente myndighed i en medlemsstat kan meddele et dokument ved anbefalet brev eller elektronisk direkte til en person på en anden medlemsstats område.

      AFDELING IV

         Feedback

   Artikel 14
   Betingelser
   1.   Når en kompetent myndighed giver oplysninger i henhold til artikel 5 eller 9, kan den bede den kompetente myndighed, der modtager oplysningerne, om at sende feedback herom. Hvis der bedes om feedback, skal den kompetente myndighed, der har modtaget oplysningerne, med forbehold af de regler om fortrolighed med hensyn til skatteforhold og databeskyttelse, der gælder i dens medlemsstat, sende feedback til den kompetente myndighed, der har leveret oplysninger, så hurtigt som muligt og senest tre måneder, efter at resultatet af anvendelsen af de ønskede oplysninger er kendt. Kommissionen fastsætter nærmere bestemmelser om den praktiske gennemførelse efter proceduren i artikel 26, stk. 2.
   2.   Medlemsstaternes kompetente myndigheder sender feedback om den automatiske udveksling af oplysninger til de øvrige berørte medlemsstater en gang om året i overensstemmelse med de praktiske ordninger, der er indgået aftale om bilateralt.

      AFDELING V

         Udveksling af bedste praksis og erfaringer

   Artikel 15
   Anvendelsesområde og betingelser
   1.   Medlemsstaterne undersøger og evaluerer sammen med Kommissionen det administrative samarbejde, der finder sted i henhold til dette direktiv, og udveksler de erfaringer, de har gjort, for at forbedre samarbejdet og, når det er relevant, fastsætte regler inden for de pågældende områder.
   2.   Medlemsstaterne kan sammen med Kommissionen udstede retningslinjer om ethvert aspekt, der måtte være nødvendigt for at kunne udveksle bedste praksis og erfaringer.
   KAPITEL IV

      BETINGELSER FOR DET ADMINISTRATIVE SAMARBEJDE

   Artikel 16
   Videregivelse af oplysninger og dokumenter
   1.   Oplysninger, der under en eller anden form videregives mellem medlemsstater i medfør af dette direktiv, er omfattet af tavshedspligt og nyder samme beskyttelse som den, der gælder for tilsvarende oplysninger i henhold til lovgivningen i den medlemsstat, der modtager dem. Sådanne oplysninger kan anvendes til administration og håndhævelse af medlemsstaternes nationale love vedrørende de skatter, der er nævnt i artikel 2.
   Sådanne oplysninger kan også anvendes til ansættelse og håndhævelse af andre skatter og afgifter, der er omfattet af artikel 2 i Rådets direktiv 2010/24/EU af 16. marts 2010 om gensidig bistand ved inddrivelse af fordringer i forbindelse med skatter, afgifter og andre foranstaltninger (7), eller til ansættelse og håndhævelse af obligatoriske sociale bidrag.
   Endvidere kan de anvendes i forbindelse med retslige og administrative procedurer, som kan medføre anvendelse af sanktioner, og som indledes på grund af overtrædelse af skattelovgivningen, med forbehold af generelle regler og bestemmelser om sagsøgtes og vidners rettigheder i sådanne procedurer.
   2.   Med tilladelse fra den kompetente myndighed i den medlemsstat, der videregiver oplysninger i henhold til dette direktiv, og kun i det omfang, dette er tilladt i henhold til lovgivningen i den medlemsstat, hvor den myndighed, der modtager oplysninger, er hjemmehørende, kan oplysninger og dokumenter, der modtages i henhold til dette direktiv, anvendes til andre formål end dem, der er nævnt i stk. 1. En sådan tilladelse gives, hvis oplysningerne kan anvendes til lignende formål i den medlemsstat, hvor den kompetente myndighed, der videregiver oplysningerne, er hjemmehørende.
   3.   Når den kompetente myndighed i en medlemsstat finder, at oplysninger, den har modtaget fra den kompetente myndighed i en anden medlemsstat, kan være til nytte til de formål, der er nævnt i stk. 1, for den kompetente myndighed i en tredje medlemsstat, kan den videregive disse oplysninger til den sidstnævnte kompetente myndighed, forudsat at videregivelsen sker i overensstemmelse med de regler og procedurer, der er fastsat i dette direktiv. Den underretter den kompetente myndighed i den medlemsstat, som oplysningerne hidrører fra, om sin hensigt om at meddele en tredje medlemsstat disse oplysninger. Den medlemsstat, som oplysningerne hidrører fra, kan modsætte sig dette inden ti arbejdsdage fra modtagelsen af underretningen fra den medlemsstat, der ønsker at meddele oplysningerne.
   4.   Tilladelse til at anvende oplysninger i henhold til stk. 2, der er blevet fremsendt i henhold til stk. 3, kan kun gives af den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor oplysningerne har deres oprindelse.
   5.   Oplysninger, rapporter, attester og andre dokumenter samt bekræftede kopier eller uddrag af sådanne dokumenter, som den bistandssøgte myndighed har fået kendskab til og videresendt til den bistandssøgende myndighed i henhold til dette direktiv, kan påberåbes som bevismateriale af de kompetente instanser i den bistandssøgende medlemsstat på samme måde som tilsvarende oplysninger, rapporter, attester og andre dokumenter, der er fremsendt af en myndighed i denne medlemsstat.
   Artikel 17
   Begrænsninger
   1.   En bistandssøgt myndighed i en medlemsstat giver en bistandssøgende myndighed i en anden medlemsstat de oplysninger, der er nævnt i artikel 5, på betingelse af, at den bistandssøgende myndighed har udtømt de sædvanlige informationskilder, som den efter omstændighederne kunne have brugt til at få de ønskede oplysninger uden fare for, at dets mål bringes i fare.
   2.   Dette direktiv forpligter ikke en bistandssøgt medlemsstat til at foretage undersøgelser eller meddele oplysninger, hvis det ville være i strid med dens lovgivning at foretage sådanne undersøgelser eller indhente de efterspurgte oplysninger til eget brug.
   3.   Den bistandssøgte medlemsstats kompetente myndighed kan afslå at meddele oplysninger, når den bistandssøgende medlemsstat af retlige grunde ikke er i stand til at stille tilsvarende oplysninger til rådighed.
   4.   Meddelelse af oplysninger kan afslås, hvis det vil føre til videregivelse af en erhvervsmæssig, industriel eller faglig hemmelighed, en fremstillingsmetode eller oplysninger, hvis videregivelse ville stride mod almene interesser.
   5.   Den bistandssøgte myndighed underretter den bistandssøgende myndighed om grunden til, at anmodningen om oplysninger ikke kan imødekommes.
   Artikel 18
   Forpligtelser
   1.   Hvis en medlemsstat anmoder om oplysninger i henhold til dette direktiv, træffer den bistandssøgte medlemsstat foranstaltninger til at indhente de ønskede oplysninger, selv om denne medlemsstat ikke måtte have behov for disse oplysninger til egne skattemæssige formål. Denne forpligtelse berører ikke bestemmelserne i artikel 17, stk. 2, 3 og 4, der under ingen omstændigheder kan fortolkes således, at de gør det muligt for en bistandssøgt medlemsstat at nægte at levere oplysninger, udelukkende fordi den ikke har nogen national interesse i disse oplysninger.
   2.   Artikel 17, stk. 2 og 4, kan under ingen omstændigheder fortolkes således, at de gør det muligt for en bistandssøgt myndighed i en medlemsstat at afslå at levere oplysninger, udelukkende fordi oplysningerne skal indhentes hos en bank, en anden finansiel institution, en forvalter eller en person, der handler som repræsentant eller betroet person, eller fordi oplysningerne vedrører en persons ejerskabsinteresser.
   3.   Uanset stk. 2 kan en medlemsstat nægte at videregive de anmodede oplysninger, hvis sådanne oplysninger vedrører beskatningsperioder, der går forud for den 1. januar 2011, og hvis videregivelsen af sådanne oplysninger kunne have været nægtet på grundlag af artikel 8, stk. 1, i direktiv 77/799/EØF, såfremt der var blevet anmodet herom inden den 11. marts 2011.
   Artikel 19
   Udvidelse af bredere samarbejde etableret med et tredjeland
   Når en medlemsstat etablerer et bredere samarbejde med et tredjeland, end det samarbejde, der er omhandlet i dette direktiv, må den pågældende medlemsstat ikke nægte at etablere et sådant bredere samarbejde med enhver anden medlemsstat, der ønsker at indgå i et sådant bredere gensidigt samarbejde med den pågældende medlemsstat.
   Artikel 20
   Standardformularer og elektroniske formater
   1.   Anmodninger om oplysninger og om administrative undersøgelser i henhold til artikel 5 og de relevante svar, bekræftelser, anmodninger om supplerende baggrundsmateriale, afvisninger og afslag i henhold til artikel 7 fremsendes så vidt muligt ved hjælp af en standardformular, som Kommissionen vedtager efter proceduren i artikel 26, stk. 2.
   Standardformularerne kan ledsages af rapporter, attester og andre dokumenter eller af bekræftede kopier eller uddrag af sådanne dokumenter.
   2.   Standardformularen i stk. 1 skal mindst omfatte følgende oplysninger, der opgives af den bistandssøgende myndighed:

               a)

               identiteten af den person, der undersøges eller efterforskes

               b)

               det skattemæssige formål med at søge oplysningerne.

         Den bistandssøgende myndighed kan i det omfang, det er kendt, og i overensstemmelse med internationale udviklinger opgive navn og adresse på enhver person, der anses for at være i besiddelse af de ønskede oplysninger samt ethvert element, der kan lette den bistandssøgte myndigheds indsamling af oplysninger.
   3.   Spontane oplysninger og bekræftelse heraf i henhold til henholdsvis artikel 9 og 10, anmodninger om administrative meddelelser i henhold til artikel 13 og feedbackoplysninger i henhold til artikel 14 sendes ved hjælp af den standardformular, der vedtages af Kommissionen efter proceduren i artikel 26, stk. 2.
   4.   Automatisk udveksling af oplysninger i henhold til artikel 8 sker ved hjælp af et standard elektronisk format, der har til formål at lette denne automatiske udveksling, og som er baseret på det eksisterende elektroniske format i medfør af artikel 9 i Rådets direktiv 2003/48/EF af 3. juni 2003 om beskatning af indtægter fra opsparing i form af rentebetalinger (8), hvilket format benyttes til alle former for automatisk udveksling af oplysninger og vedtages af Kommissionen efter proceduren i artikel 26, stk. 2.
   Artikel 21
   Bestemmelser om den praktiske gennemførelse
   1.   De oplysninger, der meddeles i henhold til dette direktiv, leveres så vidt muligt elektronisk ved hjælp af CCN-netværket.
   Om nødvendigt fastsætter Kommissionen efter proceduren i artikel 26, stk. 2, nærmere bestemmelser om den praktiske gennemførelse af første afsnit.
   2.   Kommissionen er ansvarlig for den udvikling af CCN-netværket, der måtte være nødvendig for at sikre udvekslingen af disse oplysninger mellem medlemsstaterne.
   Medlemsstaterne er ansvarlige for den udvikling af deres systemer, der måtte være nødvendig for at sikre, at disse oplysninger kan udveksles ved anvendelse af CCN-netværket.
   Medlemsstaterne afstår fra alle krav om godtgørelse af udgifter i forbindelse med anvendelsen af dette direktiv, undtagen eventuelle udgifter til eksperthonorarer.
   3.   Personer, der er behørigt godkendt af Kommissionens sikkerhedsgodkendelsesmyndighed, har kun adgang til disse oplysninger, i det omfang det er nødvendigt for pasning, vedligeholdelse og udvikling af CCN-netværket.
   4.   Anmodninger om samarbejde, herunder anmodninger om meddelelser og bilag dertil, kan fremsættes på ethvert sprog, der aftales mellem den bistandssøgte og den bistandssøgende myndighed.
   Anmodningerne skal kun ledsages af en oversættelse til det eller et af de officielle sprog i den bistandssøgte myndigheds medlemsstat i særlige tilfælde, hvor den bistandssøgte myndighed begrunder sin anmodning om en oversættelse.
   Artikel 22
   Særlige forpligtelser
   1.   Medlemsstaterne tager de nødvendige skridt til:

               a)

               at sikre en effektiv intern koordination inden for den i artikel 4 omhandlede organisation

               b)

               at etablere et direkte samarbejde med de i artikel 4 omhandlede myndigheder i de andre medlemsstater

               c)

               at sikre, at det administrative samarbejde, der fastsættes ved dette direktiv, fungerer smidigt.

         2.   Kommissionen meddeler hver medlemsstat de generelle oplysninger om gennemførelsen og anvendelsen af dette direktiv, som den modtager og kan videregive.
   KAPITEL V

      FORBINDELSER MED KOMMISSIONEN

   Artikel 23
   Evaluering
   1.   Medlemsstaterne og Kommissionen undersøger og evaluerer, hvordan det administrative samarbejde, der er fastsat ved dette direktiv, fungerer.
   2.   Medlemsstaterne sender Kommissionen alle relevante oplysninger, der er nødvendige for at evaluere, om det administrative samarbejde, der finder sted i overensstemmelse med dette direktiv, er effektivt med hensyn til bekæmpelse af skatteunddragelse og skatteundgåelse.
   3.   Medlemsstaterne sender Kommissionen en årlig vurdering af, om den automatiske udveksling af oplysninger som omhandlet i artikel 8 er effektiv, og de opnåede konkrete resultater. Kommissionen vedtager efter proceduren i artikel 26, stk. 2, i hvilken form og efter hvilke retningslinjer denne årlige vurdering skal fremsendes.
   4.   Kommissionen opstiller efter proceduren i artikel 26, stk. 2 en liste over de statistiske oplysninger, som medlemsstaterne skal fremsende med henblik på evalueringen af dette direktiv.
   5.   Oplysninger, der videregives til Kommissionen i medfør af stk. 2, 3 og 4, skal behandles fortroligt af Kommissionen i overensstemmelse med de bestemmelser, der gælder for Unionens myndigheder.
   6.   Oplysninger, der videregives til Kommissionen af en medlemsstat i medfør af stk. 2, 3 og 4, og enhver rapport eller ethvert dokument, som Kommissionen udarbejder under anvendelse af sådanne oplysninger, kan videresendes til andre medlemsstater. Sådanne oplysninger er omfattet af tavshedspligt og nyder samme beskyttelse som den, der gælder for tilsvarende oplysninger i henhold til lovgivningen i den medlemsstat, der modtager dem.
   Rapporter og dokumenter udarbejdet af Kommissionen som omhandlet i dette stykke må kun anvendes af medlemsstaterne til analyseformål, men må ikke offentliggøres eller gøres tilgængelige for andre personer eller organer uden Kommissionens udtrykkelige samtykke.
   KAPITEL VI

      FORBINDELSER MED TREDJELANDE

   Artikel 24
   Udveksling af oplysninger med tredjelande
   1.   Når den kompetente myndighed i en medlemsstat fra et tredjeland modtager oplysninger, som kan forudses at være relevante for administrationen og håndhævelsen af de nationale love i den pågældende medlemsstat vedrørende de i artikel 2 omhandlede skatter, kan denne myndighed, i det omfang det tillades i medfør af en aftale med det pågældende tredjeland, videresende oplysningerne til de kompetente myndigheder i medlemsstater, der kan have gavn af disse oplysninger, og til enhver bistandssøgende myndighed.
   2.   De kompetente myndigheder kan under overholdelse af deres nationale bestemmelser om videregivelse af personoplysninger til tredjelande videregive de oplysninger, der indhentes i henhold til dette direktiv, til et tredjeland, forudsat at følgende betingelser er opfyldt:

               a)

               den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor oplysningerne har deres oprindelse, har indvilliget i, at de videregives

               b)

               det pågældende tredjeland har forpligtet sig til at samarbejde, i det omfang det er nødvendigt for at indsamle bevismateriale om uregelmæssigheder eller ulovligheder i forbindelse med transaktioner, som synes at stride mod eller udgøre misbrug af skattelovgivningen.

         KAPITEL VII

      ALMINDELIGE OG AFSLUTTENDE BESTEMMELSER

   Artikel 25
   Databeskyttelse
   Al udveksling af oplysninger i henhold til dette direktiv er underlagt gennemførelsesbestemmelserne til direktiv 95/46/EF. Medlemsstaterne begrænser dog med henblik på korrekt anvendelse af nærværende direktiv rækkevidden af de forpligtelser og rettigheder, der er fastsat i artikel 10, artikel 11, stk. 1, og artikel 12 og 21 i direktiv 95/46/EF i det omfang, det er nødvendigt for at beskytte de interesser, der er nævnt i artikel 13, stk. 1, litra e), i nævnte direktiv.
   Artikel 26
   Udvalg
   1.   Kommissionen bistås af et udvalg benævnt »Udvalget for Administrativt Samarbejde på Beskatningsområdet«.
   2.   Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 og 7 i afgørelse 1999/468/EF.
   Perioden i artikel 5, stk. 6, i afgørelse 1999/468/EF fastsættes til tre måneder.
   Artikel 27
   Rapport
   Hvert femte år efter den 1. januar 2013 forelægger Kommissionen Europa-Parlamentet og Rådet en rapport om anvendelsen af dette direktiv.
   Artikel 28
   Ophævelse af direktiv 77/799/EØF
   Direktiv 77/799/EØF ophæves med virkning fra den 1. januar 2013.
   Henvisninger til det ophævede direktiv betragtes som henvisninger til dette direktiv.
   Artikel 29
   Gennemførelse
   1.   Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv med virkning fra den 1. januar 2013.
   De sætter imidlertid de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme artikel 8 i dette direktiv med virkning fra den 1. januar 2015.
   De underretter straks Kommissionen herom.
   Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
   2.   Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.
   Artikel 30
   Ikrafttrædelse
   Dette direktiv træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
   Artikel 31
   Adressater
   Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 15. februar 2011.

            På Rådets vegne

         MATOLCSY Gy.

            Formand

      (1)  Udtalelse af 10.2.2010 (endnu ikke offentliggjort i EUT).

      (2)  Udtalelse af 16.7.2009 (endnu ikke offentliggjort i EUT).

      (3)  EFT L 336 af 27.12.1977, s. 15.

      (4)  EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23.

      (5)  EFT L 281 af 23.11.1995, s. 31.

      (6)  EFT L 8 af 12.1.2001, s. 1.

      (7)  EUT L 84 af 31.3.2010, s. 1.

      (8)  EUT L 157 af 26.6.2003, s. 38.


Avis juridique important

|

31996L0083

Europa-Parlamentets OG Rådets Direktiv 96/83/EF af 19. december 1996 om ændring af direktiv 94/35/EF om sødestoffer til brug i levnedsmidler

EF-Tidende nr. L 048 af 19/02/1997 s. 0016 - 0019

EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 96/83/EF af 19. december 1996 om ændring af direktiv 94/35/EF om sødestoffer til brug i levnedsmidler EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 100 A,under henvisning til Rådets direktiv 89/107/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om tilsætningsstoffer, som må anvendes i levnedsmidler (1), særlig artikel 3, stk. 2,under henvisning til forslag fra Kommissionen,under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (2),i henhold til fremgangsmåden i traktatens artikel 189 B (3), ogud fra følgende betragtninger:Siden vedtagelsen af direktiv 94/35/EF (4) er der sket en omfattende teknisk udvikling inden for sødestoffer;direktivet bør tilpasses til denne udvikling;Den Videnskabelige Komité for Levnedsmidler, der blev nedsat ved Kommissionens afgørelse 95/273/EF (5), er blevet hørt inden vedtagelsen af bestemmelser, som vil kunne få indflydelse på folkesundheden -UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:Artikel 1 Direktiv 94/35/EF ændres således:1) I artikel 1 tilføjes følgende stykke:»5. Dette direktiv gælder ligeledes for tilsvarende levnedsmidler bestemt til særlig ernæring, som defineret i direktiv 89/398/EØF.«2) Artikel 2 ændres således:a) Stk. 3 affattes således:»3. Medmindre andet er fastsat i særlige bestemmelser, må sødestoffer ikke anvendes i de levnedsmidler til spædbørn og småbørn, der er nævnt i direktiv 89/398/EØF, herunder levnedsmidler til spædbørn og småbørn med dårlig helbredstilstand.«b) Følgende stykke tilføjes:»5. Udtrykket »quantum satis« i bilaget angiver, at der ikke er fastsat nogen maksimumsværdi. Sødestoffer skal dog anvendes i overensstemmelse med god fremstillingspraksis i en mængde, som ikke er højere end nødvendigt for at opnå det ønskede resultat, og således at forbrugerne ikke vildledes.«3) Følgende artikel indsættes:»Artikel 2aMed forbehold af andre fællesskabsbestemmelser er det tilladt at anvende et sødestof i et levnedsmiddel i følgende tilfælde:- i et sammensat levnedsmiddel, som er energireduceret eller uden tilsat sukker, i diætetiske, sammensatte levnedsmidler, som er bestemt til slankekost, og i sammensatte levnedsmidler med lang holdbarhed, såfremt disse levnedsmidler ikke er nævnt i artikel 2, stk. 3, og for så vidt dette sødestof er tilladt i en af ingredienserne i det sammensatte levnedsmiddel, eller- hvis dette levnedsmiddel udelukkende er bestemt til fremstilling af et sammensat levnedsmiddel, der er i overensstemmelse med dette direktiv.«4) I bilaget ændres »vitaminer og diætetiske tilberedninger« til »kosttilskud på basis af vitaminer og/eller mineraler i form af sirup eller tyggetabletter«.5) Skemaet i bilaget suppleres med teksten i bilaget til nærværende direktiv.Artikel 2 Medlemsstaterne ændrer om nødvendigt deres love og administrative bestemmelser for at:- tillade handel med produkter, der opfylder kravene i dette direktiv, senest den 19. december 1997- forbyde handel med produkter, der ikke opfylder kravene i dette direktiv, fra den 19. juni 1998. Produkter, der ikke opfylder direktivets krav, men som er bragt på markedet eller mærket inden denne dato, kan dog afsættes, så længe lager haves.De underretter straks Kommissionen herom.Disse bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.Artikel 3 Dette direktiv træder i kraft på syvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers TidendeArtikel 4 Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Bruxelles, den 19. december 1996.På Europa-Parlamentets vegneK. HÄNSCHFormandPå Rådets vegneS. BARRETTFormand(1) EFT nr. L 40 af 11. 2. 1989, s. 27. Direktivet er senest ændret ved direktiv 94/34/EF (EFT nr. L 237 af 10. 9. 1994, s. 1).(2) EFT nr. C 174 af 17. 6. 1996, s. 1.(3) Europa-Parlamentets udtalelse af 12. marts 1996 (EFT nr. C 96 af 1. 4. 1996, s. 24), Rådets fælles holdning af 25. juni 1996 (EFT nr. C 315 af 24. 10. 1996, s. 12) og Europa-Parlamentets afgørelse af 23. oktober 1996 (EFT nr. C 347 af 18. 11. 1996). Rådets afgørelse af 9. december 1996.(4) EFT nr. L 237 af 10. 9. 1994, s. 3.(5) EFT nr. L 167 af 18. 7. 1995, s. 22.BILAG N.B.:1. For stoffet E 952, cyclaminsyre og dens Na- og Ca-salte, angives de maksimale anvendelsesdoser som fri syre.2. For stoffet E 954, saccharin og dets Na-, K- og Ca-salte, angives de maksimale anvendelsesdoser som fri imid.>TABELPOSITION>


Avis juridique important

|

31994L0004

Rådets direktiv 94/4/EF af 14. februar 1994 om ændring af direktiv 69/169/EØF og 77/388/EØF og om forhøjelse af værdien af den afgiftsfrie indførsel for rejsende fra tredjelande og af grænsen for afgiftsfrie køb i forbindelse med rejser inden for Fællesskabet

EF-Tidende nr. L 060 af 03/03/1994 s. 0014 - 0015 den finske specialudgave: kapitel 9 bind 2 s. 0151  den svenske specialudgave: kapitel 9 bind 2 s. 0151

RAADETS DIREKTIV 94/4/EF af 14. februar 1994 om aendring af direktiv 69/169/EOEF og 77/388/EOEF og om forhoejelse af vaerdien af den afgiftsfrie indfoersel for rejsende fra tredjelande og af graensen for afgiftsfrie koeb i forbindelse med rejser inden for  FaellesskabetRAADET FOR DEN EUROPAEISKE UNION HAR - under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab, saerlig artikel 99,  under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),  under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),  under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg (3), og ud fra foelgende betragtninger:  Artikel 1, stk. 1, i Raadets direktiv 69/169/EOEF af 28. maj 1969 om harmonisering af lovgivning om fritagelse for omsaetningsafgifter og punktafgifter ved indfoersel i den internationale rejsetrafik (4), fastsaetter afgiftsfritagelse for varer, som  rejsende, der kommer fra tredjelande, medfoerer i deres personlige bagage, naar indfoerslen ikke har erhvervsmaessig karakter;  den samlede vaerdi af de varer, der fritages for afgift, maa ikke overstige 45 ECU pr. person; i henhold til artikel 1, stk. 2, i direktiv 69/169/EOEF har medlemsstaterne mulighed for at nedsaette dette afgiftsfrie beloeb til 23 ECU for rejsende under 15 aar;   der boer ligeledes tages hensyn til de foranstaltninger, der anbefales af de internationale specialorganisationer til fordel for rejsende, navnlig foranstaltningerne i tillaeg F.3 til den internationale konvention om forenkling og harmonisering af regler  om toldbehandling;  dette maal vil kunne naas ved at forhoeje afgiftsfritagelsen;  det er noedvendigt i et begraenset tidsrum at indfoere en undtagelse for Tyskland i betragtning af de oekonomiske vanskeligheder, som vaerdien af afgitfsfritagelsen vil kunne foraarsage, navnlig for saa vidt angaar rejsende, der rejser ind paa denne medlemsstats  omraade via landgraenserne til andre lande end de andre medlemsstater og EFTA-landene, eller som ankommer med skib i kystsejlads fra de foerstnaevnte lande;  saerlige baand knytter Spaniens kontinentale omraade sammen med De Kanariske OEer, Ceuta og Melilla;  i det tidsrum, hvor et saadant salg er tilladt i medfoer af artikel 28k i Raadets direktiv 77/388/EOEF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsaetningsafgifter - Det faelles mervaerdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (5),  maa det sikres, at den reelle vaerdi af de varer, der kan forventes at blive solgt i afgiftsfrie butikker til rejsende, der rejser ad luft- eller soevejen inden for Faellesskabet, opretholdes - UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:   Artikel 1  Direktiv 69/169/EOEF aendres saaledes:  1) I artikel 1, stk. 1, aendres »45 ECU« til »175 ECU«.  2) I artikel 1, stk. 2, aendres »23 ECU« til »90 ECU«.  3) Artikel 7b affattes saaledes:  »Artikel 7b 1. Uanset artikel 1, stk. 1, kan Spanien indtil den 31. december 2000 anvende en graense paa 600 ECU for de paagaeldende varer, der indfoeres afgiftsfrit af rejsende fra De Kanariske OEer, Ceuta og Melilla, der kommer ind i dette land, saaledes som det er  defineret i artikel 3, stk. 2 og 3, i direktiv 77/388/EOEF.  2. Uanset artikel 1, stk. 2, har Spanien for rejsende under 15 aar mulighed for at nedsaette denne graense for afgiftsfri indfoersel til 150 ECU.«  Artikel 2  Artikel 28k, nr. 2, litra a), foerste afsnit, i direktiv 77/388/EOEF, erstattes af foelgende:  »a) hvis samlede vaerdi pr. person pr. rejse ikke overstiger 90 ECU.  Uanset artikel 28m fastsaetter medlemsstaterne modvaerdien af ovennaevnte beloeb i national valuta i overensstemmelse med artikel 7, stk. 2, i direktiv 69/169/EOEF.«  Artikel 3  1. Medlemsstaterne saetter de noedvendige bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 1. april 1994. De underretter straks Kommissionen herom.  Naar medlemsstaterne vedtager disse bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggoerelsen ledsages af en saadan henvisning. De naermere regler for denne henvisning fastsaettes af medlemsstaterne.  2. Uanset stk. 1 kan Forbundsrepublikken Tyskland traeffe de noedvendige bestemmelser for at efterkomme dette direktiv senest den 1. januar 1998 for varer, der indfoeres af rejsende, der kommer ind paa tysk omraade via en landgraense til andre lande end de  andre medlemsstater og EFTA-landene, eller som ankommer med skib i kystsejlads fra de foerstnaevnte lande.  3. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de nationale retsforskrifter, som de udsteder paa det omraade, der er omfattet af dette direktiv.   Artikel 4  Dette direktiv traeder i kraft paa dagen for offentliggoerelsen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende.   Artikel 5  Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.  Udfaerdigt i Bruxelles, den 14. februar 1994.  Paa Raadets vegne Y. PAPANTONIOU Formand  (1) EFT nr. C 102 af 14. 4. 1984, s. 10, og EFT nr. C 78 af 26. 3. 1985, s. 9.(2) EFT nr. C 46 af 18. 2. 1985, s. 75, og udtalelse afgivet den 20. januar 1994 (endun ikke offentliggjort i Tidende).(3) EFT nr. C 248 af 17. 9. 1984, s. 26.(4)  EFT nr. L 133 af 4. 6. 1969, s. 6. Direktivet er senest aendret ved direktiv 92/111/EOEF (EFT nr. L 384 af 30. 12. 1992, s. 47).(5) EFT nr. L 145 af 13. 6. 1977, s. 1. Direktivet er senest aendret ved direktiv 92/111/EOEF (EFT nr. L 384 af 30. 12. 1992, s.  47).