Avis juridique important

|

31989L0336

Rådets direktiv 89/336/EØF af 3. maj 1989 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om elektromagnetisk kompatibilitet

EF-Tidende nr. L 139 af 23/05/1989 s. 0019 - 0026 den finske specialudgave: kapitel 13 bind 18 s. 0241  den svenske specialudgave: kapitel 13 bind 18 s. 0241

*****  RAADETS  DIREKTIV  af 3. maj 1989  om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om elektromagnetisk kompatibilitet  (89/336/EOEF)  RAADET FOR DE EUROPAEISKE  FAELLESSKABER HAR -  under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 100A,  under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),  i samarbejde med Europa-Parlamentet (2),  under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg (3), og  ud fra foelgende betragtninger:  Det er vigtigt, at der vedtages foranstaltninger med henblik paa gradvist at etablere det indre marked i loebet af en periode, der udloeber den 31. december 1992; det indre marked omfatter et omraade uden indre graenser, inden for hvilket der er fri bevaegelighed for varer, personer, tjenesteydelser og kapital;  det paahviler medlemsstaterne at soerge for, at radiokommunikation samt mekanismer, apparater og systemer, hvis funktion kan vanskeliggoeres af elektromagnetiske forstyrrelser fremkaldt af elektriske og elektroniske apparater, er tilstraekkelig beskyttet mod problemer foraarsaget af disse forstyrrelser;  det paahviler ligeledes medlemsstaterne at soerge for, at eldistributionsnettene og udstyr, som forsynes med elektricitet fra disse net, er beskyttet mod eventuelle elektromagnetiske forstyrrelser;  Raadets direktiv 86/361/EOEF af 24. juli 1986 om foerste fase af den gensidige anerkendelse af typegodkendelser af teleterminaludstyr (4) omhandler navnlig de signaler, dette udstyr udsender under normal funktion, og beskyttelse af de offentlige telekommunikationsnet mod beskadigelse; tilbage staar derfor at soerge for en tilstraekkelig beskyttelse af disse net, herunder de apparater, der er tilsluttet dem, mod forbigaaende forstyrrelser fremkaldt af utilsigtede signaler, som disse apparater vil kunne udsende;  der foreligger i en raekke medlemsstater ufravigelige bestemmelser, som navnlig vedroerer dels tilladelige niveauer for elektromagnetiske forstyrrelser, som disse apparater kan taenkes at fremkalde, dels apparaternes grad af immunitet over for saadanne signaler; disse ufravigelige bestemmelser medfoerer ikke noedvendigvis forskellige beskyttelsesniveauer i medlemsstaterne, men paa grund af deres uensartethed udgoer de hindringer for samhandelen i Faellesskabet;  de nationale bestemmelser vedroerende denne beskyttelse, boer harmoniseres for at garantere den frie bevaegelighed for elektriske og elektroniske apparater, uden at medlemsstaternes nuvaerende, velbegrundede beskyttelsesniveauer saenkes;  uanset reglen om fri bevaegelighed for varer, som er en af Faellesskabets grundregler, boer hindringer for den frie bevaegelighed inden for Faellesskabet, som skyldes uoverensstemmelser mellem de enkelte landes retsregler om produkternes markedsfoering, ifoelge gaeldende faellesskabsret godkendes, for saa vidt de kan betragtes som noedvendige for at opfylde ufravigelige krav; harmonise  ringen af lovgivningen boer derfor i det foreliggende tilfaelde begraenses til de forskrifter, som er noedvendige for at opfylde beskyttelseskravene med hensyn til elektromagnetisk kompatibilitet; disse krav boer erstatte de nationale forskrifter paa omraadet;  i dette direktiv opstilles derfor kun beskyttelseskravene med hensyn til elektromagnetisk kompatibilitet; for at lette bevisfoerelsen for overensstemmelse med disse krav er det vigtigt, at elektromagnetisk kompatibilitet er omfattet af harmoniserede europaeiske standarder, hvis overholdelse sikrer produkterne en forhaandsformodning om, at de er i overensstemmelse med beskyttelseskravene; saadanne harmoniserede europaeiske standarder udarbejdes af private organer og boer bevare deres ikke-bindende status; i dette oejemed anerkendes Den Europaeiske Komité for Elektroteknisk Standardisering (CENELEC) som organ med kompetence til paa dette direktivs omraade at vedtage harmoniserede standarder i overensstemmelse med de generelle retningslinjer for samarbejdet mellem Kommissionen, Den Europaeiske Komité for Standardisering (CEN) og CENELEC, som blev underskrevet den 13. november 1984; i dette direktiv forstaas der ved en harmoniseret standard en teknisk specifikation (europaeisk standard eller harmoniseringsdokument), som er vedtaget af CENELEC efter henstilling fra Kommissionen i overensstemmelse med Raadets direktiv 83/189/EOEF af 28. marts 1983 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter (1), senest aendret ved direktiv 88/182/EOEF (2), og ovennaevnte generelle retningslinjer;  indtil harmoniserede standarder i dette direktivs forstand er vedtaget, boer den frie bevaegelighed for varer lettes ved som en overgangsforanstaltning at gennemfoere accept paa faellesskabsplan af apparater, som er i overensstemmelse med nationale standarder, udvalgt efter en faellesskabsprocedure til kontrol af, at disse nationale standarder opfylder beskyttelseskravene i dette direktiv;  EF-overensstemmelseserklaering for apparatet udgoer en formodning om apparatets overensstemmelse med dette direktiv; denne erklaering boer vaere udformet saa enkelt som muligt;  for at opnaa en effektiv beskyttelse paa omraadet elektromagnetisk kompatibilitet boer overholdelsen af dette direktivs bestemmelser imidlertid, for saa vidt angaar de apparater, der er omfattet af direktiv 86/361/EOEF, attesteres ved overensstemmelsesmaerker eller -certifikater, der udstedes af organer, som medlemsstaterne har anmeldt; for at lette den gensidige anerkendelse af de maerker og certifikater, der udstedes af disse organer, boer kriterierne for, hvorledes de udpeges, harmoniseres;  alligevel kan det ske, at apparater foraarsager gener for radiokommunikationen og telekommunikationsnettene; der boer derfor indfoeres en procedure med henblik paa at afboede denne risiko;  dette direktiv gaelder for de apparater og det materiel, der er omfattet af direktiv 76/889/EOEF (3) og 76/890/EOEF (4) om tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om dels radiostoej, foraarsaget af elektriske husholdningsapparater, transportabelt vaerktoej og lignende apparater, dels radiostoejdaempning af armaturer med starter for lysstofroer; de naevnte direktiver boer derfor ophaeves -  UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:  Artikel 1  I dette direktiv forstaas ved:  1) »apparater«: alle elektriske og elektroniske apparater samt udstyr og anlaeg, der indeholder elektriske og/eller elektroniske komponenter  2) »elektromagnetisk forstyrrelse«: elektromagnetisk faenomen, der kan forstyrre en mekanismes, et apparats eller et systems funktion. En elektromagnetisk forstyrrelse kan vaere elektromagnetisk stoej, et uoensket signal eller en aendring i selve udbredelsesmediet  3) »immunitet«: en mekanismes, et apparats eller et systems evne til at fungere uden forringelse af kvaliteten, naar der optraeder en elektromagnetisk forstyrrelse  4) »elektromagnetisk kompatibilitet«: en mekanismes, et apparats eller et systems evne til at fungere tilfredsstillende i sit elektromagnetiske miljoe uden at frembringe elektromagnetiske forstyrrelser, der er uantagelige for nogen del af dette miljoe  5) »kompetent organ«: organ, som opfylder kriterierne i bilag II, og som er anerkendt som et saadant  6) »EF-typeattest«: dokument, hvorved et organ, der er anmeldt i henhold til artikel 10, stk. 6, attesterer, at den undersoegte apparattype opfylder de relevante bestemmelser i dette direktiv.  Artikel 2  1. Dette direktiv finder anvendelse paa apparater, der kan taenkes at fremkalde elektromagnetiske forstyrrelser, eller hvis funktion kan taenkes at blive paavirket af saadanne forstyrrelser.  Direktivet fastsaetter beskyttelseskrav og bestemmelser om kontrolforanstaltninger i denne forbindelse.  2. Dersom beskyttelseskrav i dette direktiv for visse apparaters vedkommende harmoniseres ved saerdirektiver, finder dette direktiv ikke anvendelse, eller det ophoerer med at finde anvendelse for disse apparater og beskyttelseskrav, saa snart disse saerdirektiver traeder i kraft.  3. Radioudstyr, der anvendes af radioamatoerer ifoelge definition nr. 53 i artikel 1 i radioreglementet, der indgaar i Den Internationale Telekommunikationskonvention, er ikke omfattet af dette direktivs anvendelsesomraade, medmindre udstyret findes i handelen.  Artikel 3  Medlemsstaterne traeffer passende foranstaltninger til at sikre, at de i artikel 2 omhandlede apparater kun kan markedsfoeres eller tages i brug, hvis de opfylder de krav, der er fastsat i dette direktiv, er korrekt installerede og vedligeholdt og anvendt i overensstemmelse med deres formaal.  Artikel 4  De i artikel 2 omhandlede apparater skal vaere konstrueret paa en saadan maade, at  a) de ikke frembringer kraftigere elektromagnetiske forstyrrelser, end at radio- og telekommunikationsapparater samt andre apparater kan fungere i overensstemmelse med deres formaal  b) apparaterne har tilstraekkelig iboende immunitet over for elektromagnetiske forstyrrelser, saa de kan fungere i overensstemmelse med deres formaal.  De vigtigste beskyttelseskrav findes i bilag III.  Artikel 5  Medlemsstaterne kan ikke af grunde, der vedroerer elektromagnetisk kompatibilitet, modsaette sig, at apparater som omhandlet i dette direktiv, der opfylder dettes bestemmelser, markedsfoeres og tages i brug paa deres omraade.  Artikel 6  1. Forskrifterne i dette direktiv er ikke til hinder for anvendelse i en medlemsstat af foelgende saerlige foranstaltninger:  a) foranstaltninger vedroerende ibrugtagningen og brugen af apparatet, der traeffes med henblik paa en saerlig lokalitet for at afhjaelpe et eksisterende eller forventet problem vedroerende elektromagnetisk kompatibilitet  b) foranstaltninger vedroerende installeringen af apparatet, der traeffes for at beskytte offentlige telekommunikationsnet eller modtage- eller sendestationer, der anvendes af sikkerhedsgrunde.  2. Medlemsstaterne underretter Kommissionen og de oevrige medlemsstater om de saerlige foranstaltninger, der traeffes i medfoer af stk. 1, jf. dog direktiv 83/189/EOEF.  3. Saerlige foranstaltninger, der anerkendes som vaerende berettigede, offentliggoeres af Kommissionen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende paa behoerig maade.  Artikel 7  1. Medlemsstaterne formoder, at apparaterne opfylder de i artikel 4 omhandlede beskyttelseskrav, naar de er i overensstemmelse med:  a) de relevante nationale standarder til gennemfoerelse af de harmoniserede standarder, hvis referencer er blevet offentliggjort i De Europaeiske Faellesskabers Tidende. Medlemsstaterne offentliggoer referencerne for disse nationale standarder  b) eller de i stk. 2 omhandlede relevante nationale standarder, for saa vidt der paa de omraader, disse standarder omfatter, ikke findes harmoniserede standarder.  2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen ordlyden af deres i stk. 1, litra b), omhandlede nationale standarder, som efter deres opfattelse opfylder de beskytttelseskrav, der er omtalt i artikel 4. Kommissionen videresender straks disse tekster til de andre medlemsstater. Efter fremgangsmaaden i artikel 8, stk. 2, meddeler den medlemsstaterne de af de naevnte standarder, der giver anledning til formodning om overensstemmelse med de i artikel 4 omtalte beskyttelseskrav.  Medlemsstaterne offentliggoer referencerne for disse standarder. Kommissionen offentliggoer dem endvidere i De Europaeiske Faellesskabers Tidende.  3. Medlemsstaterne anerkender, at apparater, for hvilke fabrikanten ikke eller kun delvis har anvendt de i stk. 1 omhandlede standarder, eller for hvilke der ikke findes standarder, formodes at vaere i overensstemmelse med beskyttelseskravene i artikel 4, naar deres overensstemmelse med disse krav attesteres paa den i artikel 10, stk. 2, omhandlede maade.  Artikel 8  1. Skoenner en medlemsstat eller Kommissionen, at de i artikel 7, stk. 1, litra a) omhandlede harmoniserede standarder ikke fuldt ud opfylder kravene i artikel 4, forelaegger medlemsstaten eller Kommissionen spoergsmaalet for det staaende udvalg, der er oprettet ved direktiv 83/189/EOEF, i det foelgende benaevnt »udvalget«, og anfoerer sine bevaeggrunde herfor. Udvalget afgiver straks udtalelse.  Paa baggrund af udvalgets udtalelse meddeler Kommissionen snarest muligt medlemsstaterne, om de paagaeldende standarder helt eller delvis skal udgaa af de i artikel 7, stk. 1, litra a), naevnte publikationer. 2. Efter at have modtaget den i artikel 7, stk. 2, naevnte meddelelse, hoerer Kommissionen udvalget. Paa baggrund af dettes udtalelse meddeler Kommissionen snarest muligt medlemsstaterne, om den paagaeldende nationale standard skal give anledning til formodning om overensstemmelse, og i bekraeftede fald, om dens referencer skal offentliggoeres i de enkelte lande.  Skoenner Kommissionen eller en medlemsstat, at en national standard ikke laengere opfylder de noedvendige betingelser for at blive betragtet som vaerende i overensstemmelse med beskyttelseskravene i artikel 4, hoerer Kommissionen udvalget, som straks afgiver udtalelse. Paa baggrund af dettes udtalelse meddeler Kommissionen snarest muligt medlemsstaterne, om den paagaeldende standard stadig giver anledning til formodning om overensstemmelse, og i benaegtende fald om den helt eller delvist skal udgaa af de i artikel 7, stk. 2, omhandlede publikationer.  Artikel 9  1. Konstaterer en medlemsstat, at et apparat, der er ledsaget af en af de i artikel 10 fastlagte former for attestering, ikke opfylder de i artikel 4 omhandlede beskyttelseskrav, traeffer den alle fornoedne foranstaltninger for at traekke det paagaeldende apparat tilbage fra markedet, forbyde markedsfoering af det eller begraense dets frie bevaegelighed.  Medlemsstaten underretter omgaaende Kommissionen om denne foranstaltning og anfoerer begrundelsen for sin afgoerelse, herunder om den manglende overensstemmelse skyldes:  a) manglende opfyldelse af kravene i artikel 4, hvis apparatet ikke svarer til de i artikel 7, stk. 1, naevnte standarder  b) forkert anvendelse af de i artikel 7, stk. 1, naevnte standarder  c) en mangel i selve de i artikel 7, stk. 1, naevnte standarder.  2. Kommissionen hoerer snarest muligt de beroerte parter. Konstaterer den efter denne hoering, at foranstaltningen er berettiget, underretter den omgaaende den initiativtagende medlemsstat samt de oevrige medlemsstater.  Er den i stk. 1 naevnte afgoerelse begrundet i en mangel i standarderne, og agter den medlemsstat, der har truffet de paagaeldende foranstaltninger, at opretholde disse, forelaegger Kommissionen, efter at have hoert parterne, sagen for udvalget inden to maaneder og ivaerksaetter fremgangsmaaden i artikel 8.  3. Hvis et apparat, der ikke opfylder kravene, er ledsaget af en af de i artikel 10 naevnte former for attestering, traeffer den paagaeldende medlemsstat passende foranstaltninger mod den, den har foretaget attesteringen, og underretter Kommissionen og de oevrige medlemsstater herom.  4. Kommissionen soerger for, at medlemsstaterne holdes underrettet om denne procedures forloeb og resultater.  Artikel 10  1. For saa vidt angaar apparater, for hvilke fabrikanten har anvendt de i artikel 7, stk. 1, omhandlede standarder, attesteres apparaternes overensstemmelse med bestemmelserne i dette direktiv ved en EF-overensstemmelseserklaering, der udstedes af fabrikanten eller dennes befuldmaegtigede, der er etableret i Faellesskabet. Denne erklaering skal stilles til raadighed for den kompetente myndighed, i en periode paa ti aar efter at markedsfoeringen af apparaterne er paabegyndt.  Endvidere anbringer fabrikanten eller dennes befuldmaegtigede, der er etableret i Faellesskabet, EF-overensstemmelsesmaerket paa apparatet eller, hvis dette ikke er muligt, paa emballagen, brugsanvisningen eller garantibeviset.  Hvis hverken fabrikanten eller dennes befuldmaegtigede er etableret i Faellesskabet, paahviler ovennaevnte pligt til at stille EF-overensstemmelseserklaeringen til raadighed enhver person, som markedsfoerer apparatet i Faellesskabet.  Bestemmelserne vedroerende EF-erklaeringen og EF-maerket findes i bilag I.  2. For saa vidt angaar apparater, for hvilke fabrikanten ikke eller kun delvis har anvendt de i artikel 7, stk. 1, omhandlede standarder, eller saafremt der ikke findes nogen standarder, skal fabrikanten eller dennes befuldmaegtigede, der er etableret i Faellesskabet, saa snart markedsfoeringen paabegyndes, stille et teknisk konstruktionsdossier til raadighed for de kompetente myndigheder. Dette dossier skal indeholde en beskrivelse af apparatet og af de foranstaltninger, der er truffet for at sikre apparatets overensstemmelse med de i artikel 4 omhandlede beskyttelseskrav, og skal omfatte en teknisk rapport eller et certifikat fra et kompetent organ.  Dette dossier skal stilles til raadighed for de kompetente myndigheder, i en periode paa ti aar efter at markedsfoeringen af apparaterne er paabegyndt.  Hvis hverken fabrikanten eller dennes befuldmaegtigede er etableret i Faellesskabet, paahviler denne pligt til at stille et teknisk dossier til raadighed enhver person, som markedsfoerer apparatet i Faellesskabet.  Apparatets overensstemmelse med det, der er beskrevet i det tekniske dossier, attesteres efter fremgangsmaaden i stk. 1.  Medlemsstaterne formoder, at disse apparater er i overensstemmelse med de i artikel 4 omhandlede beskyttelseskrav, jf. dog bestemmelserne i naervaerende stykke. 3. For saa vidt de i artikel 7, stk. 1, omhandlede standarder endnu ikke findes, kan de paagaeldende apparater med forbehold af stk. 2 i naervaerende artikel i en overgangsperiode indtil senest den 31. december 1992 fortsat vaere underlagt de nationale ordninger, der er gaeldende paa datoen for dette direktivs vedtagelse, forudsat at disse ordninger er forenelige med Traktatens bestemmelser.  4. Overensstemmelse med dette direktiv attesteres for saa vidt angaar apparater, der er omhandlet i artikel 2, stk. 2, i direktiv 86/361/EOEF, ifoelge fremgangsmaaden i stk. 1, efter at fabrikanten eller dennes befuldmaegtigede, der er etableret i Faellesskabet, for disse apparater har faaet meddelt EF-typeattest, der udstedes af et af de anmeldte organer, der er naevnt i stk. 6 i naervaerende artikel.  5. For apparater, der er bygget til udsendelse af radiomeddelelser, som defineret i Den Internationale Telekommunikationsunions konvention, attesteres overensstemmelse med dette direktiv ifoelge fremgangsmaaden i stk. 1, efter at fabrikanten eller dennes befuldmaegtigede, der er etableret i Faellesskabet, for disse apparater har faaet meddelt EF-typeattest, der udstedes af et af de anmeldte organer, der er naevnt i stk. 6.  Denne bestemmelse finder ikke anvendelse paa ovennaevnte apparater, naar de udelukkende er bygget og bestemt til radioamatoerbrug som anfoert i artikel 2, stk. 3.  6. Hver medlemsstat giver Kommissionen og de andre medlemsstater meddelelse om, hvilke myndigheder der er de kompetente som omhandlet i denne artikel, og om, hvilke organer der skal udstede de EF-typeattester, der er omhandlet i stk. 4 og 5. Kommissionen offentliggoer til orientering i De Europaeiske Faellesskabers Tidende en liste over disse myndigheder og organer og soerger for, at den ajourfoeres.  Det praeciseres i meddelelsen, om disse organer er kompetente i forbindelse med alle de apparater, der er omfattet af dette direktiv, eller om deres ansvar er begraenset til visse saerlige omraader.  Medlemsstaterne anvender kriterierne i bilag II ved vurderingen af de organer, der skal anmeldes.  De organer, der opfylder de i de paagaeldende harmoniserede standarder fastsatte vurderingskriterier, formodes at opfylde ovennaevnte kriterier.  En medlemsstat, som har anmeldt et organ, skal traekke sin godkendelse tilbage, hvis den konstaterer, at dette organ ikke laengere opfylder kriterierne i bilag II. Den underretter straks Kommissionen og de oevrige medlemsstater herom.  Artikel 11  Direktiv 76/889/EOEF og direktiv 76/890/EOEF ophaeves fra den 1. januar 1992.  Artikel 12  1. Medlemsstaterne vedtager og offentliggoer inden den 1. juli 1991 de noedvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme dette direktiv. De underretter Kommissionen herom.  De anvender disse bestemmelser fra den 1. januar 1992.  2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de nationale retsforskrifter, som de udsteder paa det omraade, der er omfattet af dette direktiv.  Artikel 13  Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.  Udfaerdiget i Bruxelles, den 3. maj 1989.  Paa Raadets vegne  P. SOLBES  Formand  (1) EFT nr. C 322 af 2. 12. 1987, s. 4.  (2) EFT nr. C 262 af 10. 10. 1988, s. 82.  EFT nr. C 69 af 20. 3. 1989, s. 72.  (3) EFT nr. C 134 af 24. 5. 1988, s. 2.  (4) EFT nr. L 217 af 5. 8. 1986, s. 21.  (1) EFT nr. L 109 af 26. 4. 1983, s. 8.  (2) EFT nr. L 81 af 26. 3. 1988, s. 75.  (3) EFT nr. L 336 af 4. 12. 1976, s. 1.  (4) EFT nr. L 336 af 4. 12. 1976, s. 22.  BILAG I  1. EF-overensstemmelseserklaering  EF-overensstemmelseserklaeringen skal omfatte foelgende elementer:  - en beskrivelse af de(t) paagaeldende apparat(er)  - en henvisning til de specifikationer, i forhold til hvilke overensstemmelsen er erklaeret, og evt. til de nationale foranstaltninger, der er truffet for at sikre, at apparaterne er i overensstemmelse med direktivets bestemmelser  - en angivelse af den underskriver, der har faaet fuldmagt til at forpligte fabrikanten eller dennes befuldmaegtigede  - evt. en henvisning til den EF-typeattest, som er udstedt af et anmeldt organ.  2. EF-overensstemmelsesmaerke  - EF-overensstemmelsesmaerket bestaar af nedenstaaende EF-sigel og det aar, hvor maerket er paasat.  - Dette maerke skal i givet fald suppleres med kendingsmaerket for det anmeldte organ, der har udstedt EF-typeattesten.  - Hvis apparater er omfattet af andre direktiver, hvori der kraeves et EF-overensstemmelsesmaerke, angiver anvendelsen af EF-maerket ogsaa overensstemmelse med de paagaeldende krav i disse andre direktiver.  BILAG II  Kriterier for vurdering af de organer, der skal anmeldes  De organer, som medlemsstaterne udpeger, skal opfylde foelgende mindstekrav:  1) de skal raade over det noedvendige personale og apparatur  2) personalet skal have teknisk kompetence og faglig og personlig integritet  3) lederne og teknikerne skal med hensyn til de i direktivet omhandlede afproevninger, rapporter, attester og overvaagningsforanstaltninger vaere uafhaengige af alle kredse, grupper og personer, der direkte eller indirekte har interesser paa det paagaeldende produktomraade  4) personalet har tavshedspligt  5) der skal tegnes en ansvarsforsikring, medmindre staten paa grundlag af national ret paatager sig erstatningsansvaret.  Medlemsstaternes kompetente myndigheder kontrollerer jaevnligt, at kravene i punkt 1 og 2 er opfyldt.  BILAG III  Illustrerende liste over de vigtigste beskyttelseskrav  Maksimumsniveauet for elektromagnetiske forstyrrelser, der frembringes af apparater, maa ikke vaere hoejere, end at det ikke generer anvendelsen af navnlig foelgende apparater:  a) private radio- og tv-modtagere  b) industrielt udstyr  c) mobilradioudstyr  d) kommercielt mobilradio- og mobiltelefonudstyr  e) medicinske og videnskabelige apparater  f) informationsteknologisk udstyr  g) husholdningsapparater og elektronisk husholdningsudstyr  h) radioapparater i fly og paa skibe  i) elektronisk undervisningsudstyr  j) telekommunikationsnet og -apparater  k) radio- og tv-sendere  l) lamper og lysstofroer.  Apparaterne, og navnlig de i litra a) til l) naevnte, skal vaere konstrueret paa en saadan maade, at de har en passende elektromagnetisk immunitet i et normalt miljoe for elektromagnetisk kompatibilitet dér, hvor det er meningen, at apparaterne skal bruges, saaledes at de kan bruges uden gener under hensyn til de forstyrrelsesniveauer, der frembringes af apparater, som opfylder de i artikel 7 fastsatte standarder.  Apparatet ledsages af en anvisning, som skal indeholde de noedvendige oplysninger for brug af apparatet i overensstemmelse med dets formaal.


Avis juridique important

|

31968L0414

Rådets direktiv 68/414/EØF af 20. december 1968 om forpligtelse for EØF's medlemsstater til at opretholde minimumslagre af mineralolie og/eller mineralolieprodukter

EF-Tidende nr. L 308 af 23/12/1968 s. 0014 - 0016 den finske specialudgave: kapitel 12 bind 1 s. 0028  den danske specialudgave: serie I kapitel 1968(II) s. 0575  den svenske specialudgave: kapitel 12 bind 1 s. 0028  den engelske specialudgave: serie I kapitel 1968(II) s. 0586  den græske specialudgave: Kapitel 12 bind 1 s. 0039  den spanske specialudgave: Kapitel 12 bind 1 s. 0125  den portugisiske specialudgave: Kapitel 12 bind 1 s. 0125

++++  RAADETS DIREKTIV  af 20 . december 1968  om forpligtelse for EOEF's medlemsstater til at opretholde minimumslagre af mineralolie og/eller mineralolieprodukter   ( 68/414/EOEF )  RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab , saerlig artikel 103 ,  under henvisning til forslag fra Kommissionen ,  under henvisning til udtalelse fra Det europaeiske Parlamentet ( 1 ) , og  ud fra foelgende betragtninger :  De indfoerte mineraloliemaengder og mineralolierprodukter indtager en stadig stoerre plads i Faellesskabets forsyning med energiprodukter ; enhver vanskelighed , selv af forbigaaende art , som foerer til en nedgang i leveringerne af disse produkter fra tredjelande , kunne foraarsage alvorlige forstyrrelser i Faellesskabets oekonomiske aktivitet ; Faellesskabet skulle derfor vaere i stand til at udligne eller i det mindste afsvaekke de negative virkninger af en saadan eventualitet ;  da en forsyningskrise uventet kan indtraeffe , er det uundgaaeligt allerede nu at traeffe de noedvendige forholdsregler for at imoedegaa en mulig knaphed ;  med dette formaal for oeje skal sikringen af medlemsstaternes forsyning med raaolie og mineralolieprodukter foroeges gennem opbygning og opretholdelse af et minimumslager af de vigtigste mineralolieprodukter ;  den indenlandske produktion bidrager selv til sikring af forsyningerne ; produktionsbetingelserne i Faellesskabet og den dermed forbundne stoerre sikring af forsyningerne goer det rimeligt , at medlemsstaterne faar adgang til at laegge pligten til oplagring paa importleddet ,  UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV :  Artikel 1  Medlemsstaterne fastsaetter administrativt eller ved lov bestemmelser , der er egnede til stadig at holde lagrene af mineralolieprodukter paa et niveau , der for hver kategori af mineralolieprodukter , som omhandles i artikel 3 , svarer til de nationale forbrug i mindst 65 dage , beregnet efter det gennemsnitlige daglige forbrug i det foregaaende kalenderaar .  Den del af det indenlandske forbrug , som daekkes af produkter fremstillet af raaolie , som udvindes af undergrunden i den paagaeldende medlemsstat , kan fratraekkes med indtil 15 % af det naevnte indenlandske forbrug .  Skibsfartens bunkring medregnes ikke i det indenlandske forbrug .  Artikel 2  Med forbehold af bestemmelserne i artikel 1 kan medlemsstaterne fritage de paagaeldende virksomheder for pligten til oplagring i et omfang , der svarer til den maengde af produkter , som de fremstiller af mineralolie , udvundet af landets undergrund .  Artikel 3  Ved beregningen af det indenlandske forbrug laegges foelgende kategorier af produkter til grund :   - benzin til motorkoeretoejer og braendstof til flyvemaskiner ( flybenzin og jet fuel af benzintypen ) ,   - gasolie , dieselolie , petroleum og jet fuel af petroleumstypen ,   - fuelolier .  Artikel 4  Medlemsstaterne afgiver til Kommissionen en i overensstemmelse med artikel 5 og 6 opstillet statistisk opgoerelse over de ved slutningen af hvert kvartal bestaaende lagre ; samtidig angiver de , hvor mange dages gennemsnitligt forbrug i det forudgaaende kalenderaar disse lagre svarer til . Denne opgoerelse skal afgives inden for 90 dage efter kvartalets udloeb .  Artikel 5  De faerdige produkter skal i den statistike opgoerelse over lagrene , der omhandles i artikel 4 , opfoeres med deres faktiske vaegt ; mineralolie og halvfabrikata medregnes saaledes :   - enten i det omfang , i hvilket hver kategori af produkter er blevet fremstillet i den paagaeldende medlemsstats raffinaderier i det foregaaende kalenderaar ,   - eller paa grundlag af produktionsprogrammerne for den paagaeldende stats raffinaderier for det loebende aar ,   - eller i det forhold , der bestaar mellem paa den ene side den i loebet af det foregaaende kalenderaar i den paagaeldende stat fremstillede totale maengde af produkter , der er undergivet lagerpligten , og paa den anden side maengden af mineralolie anvendt i det samme aar ; dette gaelder dog kun indtil 40 % af den samlede lagerpligt for foerste og anden kategori ( benzin og gasolie ) og kun indtil 50 % for tredje kategori ( fuelolier ) .  Blandingsprodukter kan , naar de er bestemt til fremstilling af de i artikel 3 naevnte faerdigprodukter , traede i stedet for de produkter , der skal fremstilles deraf .  Artikel 6  1 . Ved beregningen af den i artikel 1 omhandlede minimumsmaengde anses som lagre , der skal medtages i den i artikel 4 foreskrevne statistiske opgoerelse , alene de maengder , der fuldtud er til raadighed for en medlemsstat i tilfaelde af mulige vanskeligheder , der kan opstaa i forsyningen med mineralolie .  Med forbehold af bestemmelserne i stk . 2 skal disse lagre befinde sig paa den paagaeldende stats omraade .  2 . Til gennemfoerelse af dette direktiv kan der inden for rammerne af saerlige mellemfolkelige aftaler paa én medlemsstats omraade oprettes lagre af virksomheder , der er etableret i en anden medlemsstat .  I dette tilfaelde kan den medlemsstat , paa hvis omraade disse lagre er oprettet , ikke modsaette sig , at lagrene bliver overfoert til den anden medlemsstat ; foerstnaevnte medlemsstat udoever saa vidt muligt kontrol med disse lagre , men medregner dem ikke i sin statistiske opgoerelse . Den medlemsstat , som lagrene er bestemt for , kan medregne dem i sin statistiske opgoerelse .  Kommissionen skal goeres bekendt med udkast til de i foerste afsnit naevnte aftaler , og den kan meddele de paagaeldende regeringer sine synspunkter . Saa snart aftaler er afsluttet , skal de meddeles Kommissionen , som underretter de andre medlemsstater herom .  Aftalerne skal opfylde foelgende vilkaar :   - vedroere mineralolie og alle mineralolieprodukter , som omfattes af dette direktiv ,   - angive den fremgangsmaade , som skal sikre kontrollen med og identifikationen af de omhandlede lagre ,   - pricipielt vaere afsluttet med ubegraenset varighed ,   - praecisere at , saafremt ensidig opsigelse kan ske , maa der ikke goeres brug af den i en forsyningskrise , og at Kommissionen under alle omstaendigheder skal underrrettes forud for enhver opsigelse .  3 . Efter bestemmelserne angivet i stk . 1 kan foelgende maengder medregnes i de naevnte lagre :   - maengderne om bord paa tankbaade , som med henblik paa losning er ankommet til en havn , naar havneformaliteterne er afsluttet ,   - de oplagrede maengder i lossehavne ,   - maengderne i forraadstanke ved udgangspunkt for olieroerledninger ,   - maengderne i raffinaderiernes forraadstanke , med undtagelse af de maengder , som befinder sig i forbindelsesledninger og i produktionsanlaeg ,   - maengderne i lagrene hos raffinaderier , import - , oplagrings - og engrosvirksomheder ,   - de maengder , som befinder sig i storforbrugeres lagre , og som opfylder de nationale forskrifter med hensyn til pligten til at holde permanente lagre ,   - de maengder , som befinder sig under transport i laegtere eller kystskibe inden for statsgraenserne , for saa vidt de kan kontrolleres af de ansvarlige myndigheder og kan stilles til oejeblikkelig raadighed .  Som foelge heraf maa isaer foelgende udelukkes af de statistiske opgoerelser : Mineralolie paa oliefelter , de til bunkring for skibsfarter bestemte maengder , maengder i direkte transit , med undtagelse af de under stk . 2 omhandlede lagre , samt maengder , der befinder sig i olieroerledninger , motortankvogne , jernabnetankvogne , tanke ved distributionssteder og hos smaaforbrugere . Af den statistiske opgoerelse skal endvidere udelukkes maengder , som befinder sig hos militaeret , og maengder , der hos olieselskaberne er reserveret militaeret .  Artikel 7  Saafremt der optraeder vanskeligheder i Faellesskabets mineralolieforsyning , foranlediger Kommissionen paa anmodning af en medlemsstat eller paa eget initiativ en konsultation mellem medlemsstaterne .  Bortset fra ekstraordinaere tilfaelde eller for at tilfredsstille et ubetydeligt lokalt behov skal medlemsstaterne undlade at traekke paa lagrene med den foelge , at de kommer under den fastsatte minimumsmaengde , foer ovennaevnte konsultationer har fundet sted .  Medlemsstaterne underretter Kommissionen om alle maengder , som traekkes paa reservelagrene , og oplyser saa snart som muligt foelgende :   - dagen , paa hvilken lagrene er kommet under den foreskrevne minimumsmaengde ,   - grunden til de foretagne formindskelser af lagrene ,   - de eventuelt trufne forholdsregler til retablering af lagrene ,   - on muligt den sandsynlige udvikling af lagrene i det tidsrum , i hvilket de forbliver under den foreskrevne minimumsgraense .  Artikel 8  Etableringen af lagrene i overensstemmelse med reglerne i dette direktiv skal ske saa snart muligt efter meddelelsen af dette direktiv , dog senest 1 . januar 1971 .  Medlemsstaterne underretter Kommissionen om de i dette oejemed trufne foranstaltninger .  Artikel 9  Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne .  Udfaerdiget i Bruxelles , den 20 . december 1968 .  Paa Raadets vegne  V . LATTANZIO  Formand  ( 1 ) EFT nr . 20 af 6 . 2 . 1965 , s . 330/65 .


Avis juridique important

|

31997L0036

Europa-Parlamentets og Rådets Direktiv 97/36/EF af 30. juni 1997 om ændring af Rådets direktiv 89/552/EØF om samordning af visse love og administrative bestemmelser i medlemsstaterne vedrørende udøvelse af tv- spredningsvirksomhed

EF-Tidende nr. L 202 af 30/07/1997 s. 0060 - 0070

EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 97/36/EF af 30. juni 1997 om ændring af Rådets direktiv 89/552/EØF om samordning af visse love og administrative bestemmelser i medlemsstaterne vedrørende udøvelse af tv-spredningsvirksomhed EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 57, stk. 2, og artikel 66,under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (2),i henhold til fremgangsmåden i traktatens artikel 189 B (3) på grundlag af Forligsudvalgets fælles udkast af 16. april 1997, ogud fra følgende betragtninger:(1) Rådets direktiv 89/552/EØF (4) udgør retsgrundlaget for tv-spredningsvirksomhed i det indre marked;(2) i henhold til artikel 26 i direktiv 89/552/EØF skal Kommissionen senest ved udløbet af det femte år efter datoen for direktivets vedtagelse forelægge Europa-Parlamentet, Rådet samt Det Økonomiske og Sociale Udvalg en beretning om direktivets gennemførelse og eventuelt fremsætte yderligere forslag for at tilpasse det til udviklingen på tv-spredningsområdet;(3) anvendelsen af direktiv 89/552/EØF og beretningen om dets gennemførelse har vist, at der er behov for at tydeliggøre visse definitioner og præcisere visse af medlemsstaternes forpligtelser i henhold til direktivet;(4) Kommissionen understreger i sin meddelelse af 19. juli 1994, »Europa på vej mod informationssamfundet - en handlingsplan«, at det er vigtigt, at der for indholdet af de audiovisuelle tjenester foreligger en lovgivningsmæssig ramme, som kan bidrage til at sikre den frie udveksling af disse tjenesteydelser i Fællesskabet, og som kan danne baggrund for den vækst inden for sektoren, som de nye teknologier giver mulighed for, samtidig med at der tages hensyn til de audiovisuelle programmers særlige art, specielt deres kulturelle og sociologiske indvirkning, uanset hvordan de udsendes;(5) Rådet gav på sin samling den 28. september 1994 denne handlingsplan en positiv modtagelse og understregede, at det er nødvendigt at forbedre den europæiske audiovisuelle industris konkurrenceevne;(6) Kommissionen har forelagt en grønbog om beskyttelse af mindreårige og den menneskelige værdighed i forbindelse med audiovisuelle tjenester og informationstjenester, og den har forpligtet sig til yderligere at forelægge en grønbog om udvikling af disse nye tjenesters kulturelle aspekter;(7) bestemmelser om nye audiovisuelle tjenester skal være forenelige med dette direktivs overordnede målsætning om at skabe et retsgrundlag for den frie udveksling af tjenesteydelser;(8) det er af afgørende betydning, at medlemsstaterne griber ind over for tv-spredningslignende tjenester med henblik på at undgå nogen som helst krænkelse af de grundlæggende principper, der bør gælde for information, og forhindre, at der opstår dybtgående skævheder inden for fri bevægelighed og konkurrence;(9) stats- og regeringscheferne opfordrede på Det Europæiske Råds møde i Essen den 9. og 10. december 1994 Kommissionen til at forelægge et forslag til ændring af direktiv 89/552/EØF inden deres næste møde;(10) anvendelsen af direktiv 89/552/EØF har vist, at det er nødvendigt at præcisere begrebet jurisdiktion, for så vidt angår anvendelsen af dette begreb på den audiovisuelle sektor; på baggrund af De Europæiske Fællesskabers Domstols retspraksis bør etableringskriteriet udgøre det væsentligste kriterium i forbindelse med bestemmelsen af en medlemsstats jurisdiktion;(11) ifølge de kriterier, der er fastslået af Domstolen i dens dom af 25. juli 1991 i Factortame-sagen (5), omfatter begrebet etablering den faktiske udøvelse af en økonomisk aktivitet ved hjælp af en fast indretning i et ikke nærmere angivet tidsrum;(12) etableringen af et tv-spredningsforetagende kan fastslås på grundlag af en række praktiske kriterier, som f.eks. det sted, hvor tjenesteyderens hovedkontor er beliggende, det sted, hvor beslutningerne vedrørende programlægningspolitikken normalt træffes, det sted, hvor det program, der skal udsendes til offentligheden, redigeres og samles i sin endelige form, og det sted, hvor en betydelig del af det personale, der er nødvendigt for at udøve tv-spredningsvirksomheden, befinder sig;(13) formålet med at fastsætte en række praktiske kriterier er ved hjælp af en udtømmende procedure at kunne bestemme, at én og kun én medlemsstat har jurisdiktion over et tv-spredningsforetagende i forbindelse med tilvejebringelse af de tjenesteydelser, som direktivet vedrører; under hensyn til Domstolens retspraksis og for at undgå tilfælde, hvor der er et tomrum med hensyn til jurisdiktion, er det dog hensigtsmæssigt at lægge etableringskriteriet i den betydning, hvori det anvendes i artikel 52 ff. i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, til grund som det endelige kriterium for bestemmelsen af en medlemsstats jurisdiktion;(14) ifølge Domstolens faste retspraksis (6) bevarer en medlemsstat retten til at træffe foranstaltninger mod et tv-spredningsforetagende, der er etableret i en anden medlemsstat, men hvis aktivitet udelukkende eller hovedsagelig er rettet mod førstnævnte medlemsstats territorium, såfremt etableringen har fundet sted med det formål at unddrage sig den lovgivning, som foretagendet ville være underlagt, hvis det var etableret på førstnævnte medlemsstats territorium;(15) i artikel F, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Union fastslås det, at Unionen respekterer de grundlæggende rettigheder, således som de garanteres ved den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder, som generelle principper for fællesskabsretten; alle foranstaltninger, som har til formål at begrænse modtagelsen og/eller at suspendere retransmissionen af fjernsynsudsendelser, og som træffes i medfør af artikel 2a i direktiv 89/552/EØF som ændret ved dette direktiv, skal være i overensstemmelse med disse principper;(16) det er nødvendigt at sikre en effektiv gennemførelse af direktiv 89/552/EØF som ændret ved dette direktiv inden for hele Fællesskabet for at opretholde en fri og fair konkurrence mellem foretagender inden for samme sektor;(17) direkte berørte tredjeparter, herunder statsborgere i andre medlemsstater, skal kunne gøre deres rettigheder i henhold til national ret gældende ved domstolene eller over for andre myndigheder i den medlemsstat, der har jurisdiktion over en tv-spredningsorganisation, som ikke overholder de nationale bestemmelser, der følger af gennemførelsen af direktiv 89/552/EØF som ændret ved dette direktiv;(18) det er af afgørende betydning, at medlemsstaterne er i stand til at træffe foranstaltninger til at beskytte retten til information og sikre borgerne bred adgang til tv-dækning af begivenheder af væsentlig samfundsmæssig interesse - nationale eller ikke-nationale - såsom De Olympiske Lege og Europa- og Verdensmesterskaberne i fodbold; med henblik herpå har medlemsstaterne ret til i overensstemmelse med fællesskabsretten at fastsætte nærmere bestemmelser for, hvorledes tv-spredningsforetagender under deres jurisdiktion kan udøve deres eneret til at dække sådanne begivenheder;(19) det er nødvendigt at fastsætte fællesskabsbestemmelser for at undgå eventuel juridisk usikkerhed og fordrejning af markedsvilkårene og for at forlige fri bevægelighed for tv-tjenester med behovet for at forhindre eventuel omgåelse af nationale foranstaltninger, der er truffet for at beskytte legitime almene interesser;(20) der bør i dette direktiv fastlægges bestemmelser for, hvorledes tv-spredningsforetagender kan udøve deres eventuelle eneret til begivenheder, der anses for at være af væsentlig samfundsmæssig interesse i en anden medlemsstat end den, hvis jurisdiktion tv-spredningsforetagendet hører under; for at undgå erhvervelse af rettigheder i spekulationsøjemed med henblik på at omgå nationale foranstaltninger er det nødvendigt, at disse bestemmelser finder anvendelse på aftaler, der er indgået efter offentliggørelsen af dette direktiv, og som vedrører begivenheder, der finder sted efter gennemførelsesdatoen; når aftaler, der er indgået før offentliggørelsen af dette direktiv, fornyes, betragtes de som nye aftaler;(21) begivenheder af »væsentlig samfundsmæssig interesse« som defineret i dette direktiv bør opfylde visse kriterier, idet de skal være begivenheder i særklasse, som er af interesse for offentligheden i Den Europæiske Union eller i en bestemt medlemsstat eller i en vigtig del af en bestemt medlemsstat, og tilrettelægges forud af en organisator, der juridisk har ret til at sælge de rettigheder, der er knyttet til begivenheden;(22) ved »gratis fjernsyn« forstås i dette direktiv en tv-udsendelse på en offentlig eller kommerciel kanal af programmer, der er tilgængelige for offentligheden uden betaling ud over de former for finansiering af tv, der er almindeligt anvendt i hver medlemsstat (såsom licensafgift og/eller abonnementsafgift til et kabelselskab);(23) medlemsstaterne har mulighed for at træffe alle de foranstaltninger, som de finder passende, over for udsendelser fra tredjelande, hvis disse udsendelser ikke opfylder betingelserne i artikel 2 i direktiv 89/552/EØF som ændret ved dette direktiv, forudsat at fællesskabsretten og Fællesskabets internationale forpligtelser overholdes;(24) for at fjerne de hindringer, der skyldes forskelle mellem de nationale lovgivninger vedrørende fremme af europæiske produktioner, indeholder direktiv 89/552/EØF som ændret ved dette direktiv en række bestemmelser, der tager sigte på at harmonisere disse lovgivninger; sådanne bestemmelser, hvis overordnede mål er en liberalisering af handelen, skal omfatte bestemmelser, der harmoniserer konkurrencebetingelserne;(25) Fællesskabet skal endvidere i henhold til artikel 128, stk. 4, i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, tage hensyn til de kulturelle aspekter i sin indsats i henhold til andre bestemmelser i denne traktat;(26) i grønbogen »Strategiske muligheder for at styrke programindustrien i forlængelse af Den Europæiske Unions audiovisuelle politik«, som Kommissionen vedtog den 7. april 1994, fremsættes forslag til foranstaltninger til fremme af europæiske produktioner med henblik på at befordre sektorens udvikling; MEDIA II-programmet, som tager sigte på at støtte uddannelse, udvikling og distribution i den audiovisuelle sektor, har også til formål at gøre det muligt at styrke udviklingen af europæiske produktioner; Kommissionen har foreslået også at fremme europæiske produktioner gennem andre fællesskabsordninger såsom en garantifond;(27) tv-spredningsforetagender, programfremstillere, producenter, ophavsmænd og andre sagkyndige bør tilskyndes til at udforme mere detaljerede koncepter og strategier med henblik på at udvikle europæisk audiovisuel fiktion beregnet for et internationalt publikum;(28) hertil kommer, at det er nødvendigt at skabe de rette betingelser for en forbedring af programindustriens konkurrenceevne; meddelelserne om gennemførelsen af artikel 4 og 5 i direktiv 89/552/EØF, som Kommissionen i overensstemmelse med artikel 4, stk. 3, i samme direktiv vedtog den 3. marts 1994 og 15. juli 1996, indeholder den konklusion, at foranstaltninger til fremme af europæiske produktioner kan bidrage til denne forbedring, men at de skal tage hensyn til udviklingen inden for tv-spredningsområdet;(29) kanaler, der udelukkende sender på et sprog, der ikke er et af medlemsstaternes sprog, bør ikke være omfattet af artikel 4 og 5; hvor et eller flere sådanne sprog dækker en væsentlig del af, men ikke hele kanalens sendetid, er det dog kun denne del af sendetiden, som artikel 4 og 5 ikke bør finde anvendelse på;(30) de europæiske produktioners forholdsmæssige andel skal opnås under hensyntagen til de økonomiske muligheder; det er derfor nødvendigt med en ordning, der tager sigte på gradvis at nå dette mål;(31) med henblik på at fremme europæiske produktioner er det af afgørende betydning, at Fællesskabet støtter uafhængige producenter under hensyntagen til de enkelte medlemsstaters audiovisuelle kapacitet og behovet for at beskytte mindre udbredte sprog i Fællesskabet; medlemsstaterne bør definere udtrykket »uafhængig producent« under hensyntagen til kriterier såsom, om han ejer produktionsselskabet, hvor mange programmer han leverer til samme tv-spredningsforetagende, og om han har sekundære rettigheder;(32) spørgsmålet om fastsættelse af særlige frister for de forskellige former for udsendelse af filmproduktioner i fjernsynet skal først og fremmest afgøres i aftalerne mellem de berørte parter eller de pågældende branchefolk;(33) reklame for humanmedicinske lægemidler er omfattet af bestemmelserne i direktiv 92/28/EØF (7);(34) den daglige sendetid, der tildeles tv-spredningsforetagendets meddelelser vedrørende egne programmer og heraf direkte afledte supplerende produkter eller public service-meddelelser og vederlagsfrie indslag til fordel for velgørenhed, skal ikke medregnes i den maksimale sendetid pr. dag eller pr. time, der kan tildeles reklame og teleshopping;(35) for at undgå konkurrenceforvridning er denne undtagelse begrænset til meddelelser vedrørende produkter, der opfylder den dobbelte betingelse på én gang at være supplerende og direkte afledt af de pågældende programmer; udtrykket supplerende betegner produkter, der specielt har til formål at give seerne mulighed for at få det fulde udbytte af disse programmer, eventuelt på interaktivt grundlag;(36) på grundlag af udviklingen inden for teleshopping, som er en vigtig økonomisk aktivitet for samtlige aktører og et virkeligt afsætningsmarked for varer og tjenesteydelser inden for Fællesskabet, er det af afgørende betydning at ændre reglerne om transmissionstid og at sikre et højt forbrugerbeskyttelsesniveau gennem fastsættelse af passende normer for udsendelsernes form og indhold;(37) det er vigtigt, at de kompetente nationale myndigheder ved overvågningen af gennemførelsen af de relevante bestemmelser, for så vidt angår kanaler, der ikke udelukkende sender teleshopping, er i stand til at sondre mellem på den ene side sendetiden for teleshoppingindslag, reklameindslag og andre former for reklame, og på den anden side sendetiden for teleshoppingblokke; det er i den forbindelse nødvendigt og tilstrækkeligt, at hver enkelt blok klart markeres med optiske og akustiske midler, i det mindste ved begyndelsen og slutningen af blokken;(38) kanaler, der udelukkende sender teleshopping eller selvpromoverende programmer uden konventionelle programelementer som nyheder, sport, film, dokumentarfilm og drama, er kun omfattet af direktiv 89/552/EØF som ændret ved dette direktiv for så vidt angår spørgsmål, der har relevans for disse direktiver, og der er derfor ikke noget til hinder for, at sådanne kanaler omfattes af andre fællesskabsbestemmelser;(39) det er nødvendigt at præcisere, at selvpromoverende aktiviteter er en særlig form for reklame, hvorved tv-spredningsforetagendet fremmer sine egne produkter, tjenesteydelser, programmer eller kanaler; navnlig skal trailers, der består af uddrag af programmer, betragtes som programmer; selvpromoverende aktiviteter er et nyt og relativt ukendt fænomen, og der kan derfor i særlig grad være behov for, at bestemmelserne herom tages op til revision i forbindelse med fremtidige ændringer af dette direktiv;(40) det er nødvendigt at præcisere reglerne vedrørende beskyttelse af mindreåriges fysiske, psykiske og moralske udvikling; fastsættelsen af en klar sondring mellem programmer, som er undergivet et absolut forbud, og programmer, som kan tillades under forudsætning af, at der træffes passende tekniske foranstaltninger, burde kunne imødekomme medlemsstaternes og Fællesskabets bekymringer for varetagelsen af offentlighedens interesser;(41) ingen af de bestemmelser i dette direktiv, som vedrører beskyttelsen af mindreårige og den offentlige orden, kræver, at de pågældende foranstaltninger nødvendigvis gennemføres ved forudgående kontrol med fjernsynsudsendelser;(42) Kommissionen foretager i samarbejde med de kompetente myndigheder i medlemsstaterne en undersøgelse af eventuelle fordele og ulemper ved yderligere foranstaltninger med henblik på at lette forældres eller værgers kontrol med, hvilke programmer mindreårige må se; denne undersøgelse skal bl.a. omfatte ønskværdigheden af:- krav om, at nye tv-apparater er forsynet med en teknisk anordning, der gør det muligt for forældre eller værger at bortfiltrere visse programmer- etablering af passende klassificeringssystemer- fremme af en familievenlig programlægningspolitik og andre pædagogiske eller bevidstgørende foranstaltninger- hensyntagen til erfaringer, der er gjort på dette område i og uden for Europa, og til synspunkter, som berørte parter som f.eks. tv-spredningsforetagender, producenter, pædagoger, medieeksperter og relevante organisationer giver udtryk formed henblik på, om nødvendigt inden udløbet af den i artikel 26 fastsatte frist, at forelægge relevante forslag til lovgivningsmæssige eller andre foranstaltninger;(43) direktiv 89/552/EØF bør ændres, således at fysiske eller juridiske personer, hvis virksomhed omfatter fremstilling eller salg af receptpligtige lægemidler og receptpligtig medicinsk behandling, får mulighed for at sponsorere fjernsynsprogrammer, forudsat at sponsoreringen ikke er en omgåelse af forbuddet mod fjernsynsreklame for receptpligtige lægemidler og receptpligtig medicinsk behandling;(44) fremgangsmåden i direktiv 89/552/EØF og dette direktiv er valgt for at opnå den grundlæggende harmonisering, der er nødvendig og tilstrækkelig til at sikre fri bevægelighed for fjernsynsudsendelser i Fællesskabet; medlemsstaterne kan for så vidt angår de tv-spredningsforetagender, som hører under deres jurisdiktion, anvende mere detaljerede eller strengere bestemmelser på de områder, der er omfattet af dette direktiv, herunder bl.a. bestemmelser om gennemførelse af sprogpolitiske målsætninger og beskyttelse af offentlighedens interesser med hensyn til fjernsynets rolle som formidler af information, uddannelse, kultur og underholdning og behovet for at beskytte pluralismen i informationsindustrien og medierne og beskyttelse af konkurrencen med det formål at undgå misbrug af en dominerende stilling og/eller skabelse eller styrkelse af en dominerende stilling ved hjælp af fusioner, aftaler, overtagelser eller lignende initiativer; sådanne bestemmelser skal være forenelige med fællesskabsretten;(45) målsætningen om at støtte den europæiske programindustri kan opfyldes i medlemsstaterne som led i struktureringen af deres tv-spredningstjenester, bl.a. ved at de pålægger visse tv-spredningsorganisationer en pligt til at varetage offentlige interesser, herunder pligt til i væsentligt omfang at investere i europæiske produktioner;(46) artikel B i traktaten om Den Europæiske Union fastslår, at Unionen bl.a. har som mål at opretholde gældende fællesskabsret fuldt ud -UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:Artikel 1 Direktiv 89/552/EØF ændres således:1) I artikel 1 foretages følgende ændringer:a) Følgende nye litra b) indsættes:»b) »tv-spredningsforetagende«: den fysiske eller juridiske person, som har det redaktionelle ansvar for programlægningen af tv-programmer i den i litra a) omhandlede forstand, og som udsender dem eller får dem udsendt af en tredjepart.«b) Det tidligere litra b) bliver litra c) med følgende ordlyd:»c) »fjernsynsreklame«: enhver meddelelse i en hvilken som helst form, som udsendes enten mod vederlag eller anden modydelse eller med selvpromoverende formål af en offentlig eller privat virksomhed i forbindelse med handel, industri, håndværk eller liberale erhverv for at fremme afsætning mod betaling af varer eller tjenesteydelser, herunder fast ejendom, rettigheder og forpligtelser.«c) De tidligere litra c) og d) bliver litra d) og e).d) Følgende litra tilføjes:»f) »teleshopping«: udsendelse af direkte tilbud til offentligheden med henblik på levering mod betaling af varer eller tjenesteydelser, herunder fast ejendom, rettigheder og forpligtelser.«2) Artikel 2 affattes således:»Artikel 21. Hver medlemsstat skal sikre, at alle fjernsynsudsendelser, der udsendes af tv-spredningsforetagender, som hører under dens jurisdiktion, overholder lovgivningen om udsendelser bestemt for offentligheden i denne medlemsstat.2. I dette direktiv forstås ved tv-spredningsforetagender under en medlemsstats jurisdiktion:- foretagender, der er etableret i den pågældende medlemsstat i henhold til stk. 3- foretagender, der er omfattet af stk. 4.3. I henhold til dette direktiv anses et tv-spredningsforetagende for at være etableret i en medlemsstat i følgende tilfælde:a) tv-spredningsforetagendet har sit hovedkontor i den pågældende medlemsstat, og de redaktionelle beslutninger om programlægningen træffes i medlemsstatenb) hvis et tv-spredningsforetagende har sit hovedkontor på én medlemsstats område, men de redaktionelle beslutninger om programlægningen træffes i en anden medlemsstat, anses det for at være etableret i den medlemsstat, hvor en betydelig del af det personale, der er beskæftiget med tv-spredningsvirksomhed, arbejder; hvis en betydelig del af det personale, der er beskæftiget med tv-spredningsvirksomhed, arbejder i begge medlemsstater, anses tv-spredningsforetagendet for at være etableret i den medlemsstat, hvor det har sit hovedkontor; hvis en betydelig del af det personale, der er beskæftiget med tv-spredningsvirksomhed, ikke arbejder i nogen af disse medlemsstater, anses tv-spredningsforetagendet for at være etableret i den medlemsstat, hvor det først begyndte sin tv-spredningsvirksomhed i overensstemmelse med lovgivningen i denne medlemsstat, forudsat at det har en stabil og effektiv økonomisk forbindelse med denne medlemsstatc) hvis et tv-spredningsforetagende har sit hovedkontor i en medlemsstat, men beslutningerne om programlægningen træffes i et tredjeland, eller omvendt, anses det for at være etableret i den pågældende medlemsstat, forudsat at en betydelig del af det personale, der er beskæftiget med tv-spredningsvirksomhed, arbejder i denne medlemsstat.4. Tv-spredningsforetagender, som ikke er omfattet af stk. 3, anses for at høre under en medlemsstats jurisdiktion i følgende tilfælde:a) de benytter en frekvens, der er tildelt af denne medlemsstatb) de benytter ikke en frekvens, der er tildelt af en medlemsstat, men de benytter en satellitkapacitet, der henhører under denne medlemsstatc) de benytter hverken en frekvens, der er tildelt af en medlemsstat, eller en satellitkapacitet, der henhører under en medlemsstat, men de benytter en satellit-uplink beliggende i denne medlemsstat.5. Hvis spørgsmålet om, hvilken medlemsstat der har jurisdiktion, ikke kan afgøres i henhold til stk. 3 og 4, er den kompetente medlemsstat den stat, hvor tv-spredningsforetagendet er etableret i henhold til artikel 52 ff. i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab.6. Dette direktiv finder ikke anvendelse på udsendelser, der udelukkende er bestemt til modtagelse i tredjelande, og som ikke direkte eller indirekte modtages af offentligheden i en eller flere medlemsstater.«3) Følgende artikel indsættes:»Artikel 2a1. Medlemsstaterne skal sikre modtagefrihed og må ikke hindre retransmissioner på deres område af fjernsynsudsendelser fra andre medlemsstater af grunde, der falder inden for områder, der er samordnet ved dette direktiv.2. Medlemsstaterne kan midlertidigt fravige stk. 1, hvis følgende betingelser er opfyldt:a) en fjernsynsudsendelse fra en anden medlemsstat udgør en åbenlys, væsentlig og alvorlig overtrædelse af artikel 22, stk. 1 eller 2, og/eller artikel 22ab) tv-spredningsforetagendet har i løbet af de foregående tolv måneder allerede overtrådt den eller de bestemmelser, der er omhandlet i litra a), mindst to gangec) den berørte medlemsstat har skriftligt underrettet tv-spredningsforetagendet og Kommissionen om de påståede overtrædelser og om de foranstaltninger, den agter at træffe, hvis der igen sker en overtrædelsed) konsultationer med transmissionsmedlemsstaten og Kommissionen har ikke ført til en mindelig ordning inden 15 dage efter underretningen i litra c), og den påståede overtrædelse fortsætter.Kommissionen træffer senest to måneder efter underretningen om de foranstaltninger, der er truffet af medlemsstaten, afgørelse om, hvorvidt disse foranstaltninger er forenelige med fællesskabsretten. Såfremt Kommissionen afgør, at de pågældende foranstaltninger ikke er forenelige med fællesskabsretten, skal medlemsstaten straks bringe dem til ophør.3. Stk. 2 er ikke til hinder for, at der anvendes procedurer, forholdsregler eller sanktioner over for de pågældende overtrædelser i den medlemsstat, under hvis jurisdiktion det pågældende tv-spredningsforetagende hører.«4) Artikel 3 affattes således:»Artikel 31. Medlemsstaterne kan kræve, at tv-spredningsforetagender, som hører under deres jurisdiktion, overholder strengere eller mere detaljerede bestemmelser på de områder, der er omfattet af dette direktiv.2. Medlemsstaterne sikrer, at tv-spredningsforetagender, der hører under deres jurisdiktion, reelt overholder bestemmelserne i dette direktiv.3. Foranstaltningerne skal omfatte hensigtsmæssige procedurer, som giver tredjemand, der er direkte berørt, herunder statsborgere fra andre medlemsstater, mulighed for at henvende sig til den kompetente ret eller andre kompetente myndigheder for at få direktivet håndhævet i overensstemmelse med de nationale bestemmelser.Artikel 3a1. Enhver medlemsstat kan træffe foranstaltninger i overensstemmelse med fællesskabsretten for at sikre, at et tv-spredningsforetagende under dens jurisdiktion ikke udnytter sin eneret til at udsende begivenheder, der af den pågældende medlemsstat anses for at være af væsentlig samfundsmæssig interesse, på en sådan måde, at en betydelig del af befolkningen i den pågældende medlemsstat forhindres i at kunne følge sådanne begivenheder via direkte eller tidsforskudt transmission på gratis fjernsyn. Træffer en medlemsstat sådanne foranstaltninger, udarbejder den en liste over begivenheder - nationale eller ikke-nationale - som den anser for at være af væsentlig samfundsmæssig interesse. Dette skal ske på en klar og gennemskuelig måde og i tilstrækkelig god tid til at sikre efterlevelse i praksis. Den pågældende medlemsstat beslutter i den forbindelse ligeledes, om disse begivenheder helt eller delvis skal kunne transmitteres direkte eller - hvor det i offentlighedens interesse af objektive grunde er nødvendigt eller hensigtsmæssigt - helt eller delvis skal kunne transmitteres tidsforskudt.2. Medlemsstaterne underretter straks Kommissionen om alle foranstaltninger, som træffes i medfør af stk. 1. Kommissionen kontrollerer inden for en periode på tre måneder fra underretningen, at sådanne foranstaltninger er forenelige med fællesskabsretten, og meddeler dem til de øvrige medlemsstater. Den anmoder om en udtalelse fra det udvalg, der er nedsat i medfør af artikel 23a. Den offentliggør straks de trufne foranstaltninger i De Europæiske Fællesskabers Tidende og offentliggør mindst en gang om året den konsoliderede liste over de foranstaltninger, der er truffet af medlemsstaterne.3. Medlemsstaterne sikrer, at tv-spredningsforetagender under deres jurisdiktion ikke udnytter en eneret, som disse foretagender har erhvervet efter datoen for offentliggørelsen af dette direktiv, på en sådan måde, at en betydelig del af befolkningen i en anden medlemsstat forhindres i at kunne følge begivenheder, der af den anden medlemsstat er erklæret for at være af væsentlig samfundsmæssig interesse i henhold til stk. 1 og 2, via hel eller delvis direkte transmission eller - hvor det i offentlighedens interesse af objektive grunde er nødvendigt eller hensigtsmæssigt - hel eller delvis tidsforskudt transmission på gratis fjernsyn således som fastlagt af denne anden medlemsstat i overensstemmelse med stk. 1.«5) I artikel 4, stk. 1, ændres »og tekst-tv« til », tekst-tv-tjenester og teleshopping«.6) I artikel 5 ændres »og tekst-tv« til », tekst-tv-tjenester og teleshopping«.7) I artikel 6 foretages følgende ændringer:a) Stk. 1, litra a), affattes således:»a) programmer fremstillet i medlemsstaterne.«b) I stk. 1 tilføjes følgende afsnit:»Anvendelsen af bestemmelserne i litra b) og c) er betinget af, at programmer med oprindelse i medlemsstaterne ikke udsættes for diskriminerende foranstaltninger i de pågældende tredjelande.«c) Stk. 3 affattes således:»3. De i stk. 1, litra c), omhandlede programmer er enten fremstillet i koproduktion med producenter, der er etableret i en eller flere medlemsstater, eller fremstillet selvstændigt af producenter, der er etableret i et eller flere europæiske tredjelande, med hvilke Fællesskabet har indgået aftaler omfattende den audiovisuelle sektor, såfremt de hovedsagelig er fremstillet under medvirken af ophavsmænd og medarbejdere, der er bosiddende i en eller flere stater i Europa.«d) Stk. 4 bliver stk. 5, og følgende stykke indsættes:»4. Programmer, der ikke er europæiske programmer i den i stk. 1 anførte betydning, men som er fremstillet som led i bilaterale koproduktionsaftaler mellem medlemsstater og tredjelande, betragtes som europæiske produktioner, såfremt størstedelen af de samlede produktionsudgifter er afholdt af koproducenterne i Fællesskabet, og såfremt produktionen ikke kontrolleres af en eller flere producenter, der er etableret uden for medlemsstaterne.«e) I det nye stk. 5 ændres »stk. 1« til »stk. 1 og 4«.8) Artikel 7 affattes således:»Artikel 7Medlemsstaterne sikrer, at tv-spredningsforetagender under deres jurisdiktion ikke sender spillefilm uden for de perioder, der er aftalt med rettighedshaverne.«9) Artikel 8 udgår.10) Artikel 9 affattes således:»Artikel 9Dette kapitel finder ikke anvendelse på fjernsynsudsendelser, der er bestemt for et lokalt publikum, og som ikke indgår i et nationalt netværk.«11) Titlen på kapitel IV affattes således:»Fjernsynsreklamer, sponsorvirksomhed og teleshopping«.12) Artikel 10 affattes således:»Artikel 101. Fjernsynsreklamer og teleshopping skal klart kunne identificeres som sådanne og skal holdes klart adskilt fra det øvrige program med optiske og/eller akustiske midler.2. Isolerede reklame- og teleshoppingindslag må kun undtagelsesvis forekomme.3. Ved reklamer og teleshopping må der ikke benyttes subliminale teknikker.4. Skjult reklame og teleshopping er forbudt.«13) Artikel 11 affattes således:»Artikel 111. Fjernsynsreklamer og teleshoppingindslag skal placeres mellem udsendelserne. Hvis betingelserne i stk. 2-5 er opfyldt, kan reklamer og teleshoppingindslag ligeledes placeres inde i udsendelserne, når det sker på en sådan måde, at udsendelsernes integritet og værdi ikke berøres - idet der tages hensyn til naturlige ophold i programmet og dettes længde og art - og der ikke gribes ind i rettighedshavernes rettigheder.2. I udsendelser, der består af uafhængige dele, eller i sportsudsendelser og lignende udsendelser med indbyggede pauser må reklamer og teleshoppingindslag kun placeres mellem de enkelte dele eller i pauserne.3. Transmissioner af audiovisuelle værker som f.eks. spillefilm og tv-film (med undtagelse af serier, føljetoner, lette underholdningsudsendelser og dokumentarfilm) kan, hvis deres programsatte varighed overstiger 45 minutter, afbrydes én gang for hver periode på 45 minutter. Endnu en afbrydelse er tilladt, hvis den programsatte varighed er mindst 20 minutter længere end to eller flere samlede perioder på 45 minutter.4. Hvis andre udsendelser end dem, der er omfattet af stk. 2, afbrydes af reklamer eller teleshoppingindslag, bør der gå mindst 20 minutter mellem de enkelte afbrydelser af udsendelsen.5. Der må ikke placeres reklamer og teleshopping i transmissioner af gudstjenester. Nyhedsudsendelser, aktualitetsudsendelser, dokumentarfilm, religiøse udsendelser og børneudsendelser, hvis programsatte varighed er under 30 minutter, må ikke afbrydes af reklame eller af teleshopping. Er den programsatte varighed mindst 30 minutter, gælder bestemmelserne i ovenstående stykker.«14) I artikel 12 affattes indledningen således:»Fjernsynsreklamer og teleshopping må ikke:«15) Artikel 13 affattes således:»Artikel 13Alle former for fjernsynsreklamer og teleshopping vedrørende cigaretter og andre tobaksvarer er forbudt.«16) I artikel 14 bliver den nuværende tekst stk. 1, og følgende stykke tilføjes:»2. Teleshopping vedrørende lægemidler, der er omfattet af en markedsføringstilladelse som omhandlet i Rådets direktiv 65/65/EØF af 26. januar 1965 om tilnærmelse af lovgivningen om lægemidler (*), og teleshopping vedrørende medicinsk behandling er forbudt.(*) EFT nr. 22 af 9.2.1965, s. 369/65, specialudgave 1965-1966, s. 17. Direktivet er senest ændret ved direktiv 93/39/EØF (EFT nr. L 214 af 24. 8. 1993, s. 22).«17) I artikel 15 affattes indledningen således:»Fjernsynsreklamer og teleshopping vedrørende alkoholholdige drikkevarer skal opfylde følgende kriterier:«18) I artikel 16 bliver den nuværende tekst stk. 1, og følgende stykke tilføjes:»2. Teleshopping skal være i overensstemmelse med kravene i stk. 1 og må ikke tilskynde mindreårige til at indgå kontrakter om køb eller leje af varer og tjenesteydelser.«19) I artikel 17 foretages følgende ændringer:a) Stk. 2 affattes således:»2. Fjernsynsprogrammerne må ikke sponsoreres af foretagender, hvis hovedvirksomhed er fremstilling eller salg af cigaretter og andre tobaksvarer.«b) Stk. 3 bliver stk. 4, og følgende stykke indsættes:»3. Såfremt foretagender, hvis virksomhed omfatter fremstilling eller salg af lægemidler og medicinsk behandling, sponsorerer fjernsynsprogrammer, må denne sponsorering kun fremme foretagendets navn eller image, men ikke bestemte lægemidler eller medicinske behandlinger, der er receptpligtige i den medlemsstat, under hvis jurisdiktion tv-spredningsforetagendet hører.«20) Artikel 18 affattes således:»Artikel 181. Sendetiden for teleshoppingindslag, reklameindslag og andre former for reklame med undtagelse af teleshoppingblokke som defineret i artikel 18a må ikke udgøre mere end 20 % af den daglige sendetid. Sendetiden for reklameindslag må ikke udgøre mere end 15 % af den daglige sendetid.2. Mængden af reklameindslag og teleshoppingindslag inden for en given klokketime må ikke overstige 20 %.3. I denne artikel omfatter fjernsynsreklame ikke:- meddelelser fra tv-spredningsforetagendet i forbindelse med egne programmer og supplerende produkter, der er direkte afledt af disse programmer- public service-meddelelser og vederlagsfrie indslag om velgørenhed.«21) Følgende artikel indsættes:»Artikel 18a1. Teleshoppingblokke, som udsendes af en kanal, der ikke udelukkende sender teleshopping, skal have en uafbrudt varighed på mindst 15 minutter.2. Der må højst udsendes 8 blokke pr. dag. Deres samlede varighed må ikke overstige tre timer pr. dag. Teleshoppingblokke skal utvetydigt angives som sådanne med optiske og akustiske midler.«22) Artikel 19 affattes således:»Artikel 19Kapitel I, II, IV, V, VI, VIa og VII finder med de nødvendige tilpasninger anvendelse på kanaler, der udelukkende sender teleshopping. Reklameindslag på sådanne kanaler er tilladt inden for de daglige begrænsninger, der er fastsat i artikel 18, stk. 1. Artikel 18, stk. 2, finder ikke anvendelse.«23) Følgende artikel indsættes:»Artikel 19aKapitel I, II, IV, V, VI, VIa og VII finder med de nødvendige ændringer anvendelse på kanaler, der udelukkende sender selvpromoverende programmer. Andre former for reklamer på sådanne kanaler er tilladt inden for de begrænsninger, der er fastsat i artikel 18, stk. 1 og 2. Navnlig denne bestemmelse skal tages op til revision i overensstemmelse med artikel 26.«24) Artikel 20 affattes således:»Artikel 20Medlemsstaterne kan under overholdelse af fællesskabsretten fastsætte andre betingelser end de i artikel 11, stk. 2-5, og artikel 18 og 18a fastsatte, for så vidt angår udsendelser, der udelukkende er bestemt til det nationale område, og som hverken direkte eller indirekte kan modtages af offentligheden i en eller flere andre medlemsstater, jf. dog artikel 3.«25) Artikel 21 udgår.26) Titlen på kapitel V affattes således:»Beskyttelse af mindreårige og den offentlige orden«.27) Artikel 22 affattes således:»Artikel 221. Medlemsstaterne træffer passende foranstaltninger for at sikre, at tv-spredningsforetagender, som hører under deres jurisdiktion, ikke udsender programmer, som i alvorlig grad kan skade mindreåriges fysiske, psykiske eller moralske udvikling, herunder navnlig programmer, som indeholder pornografi eller umotiveret vold.2. De i stk. 1 omhandlede foranstaltninger anvendes også på andre programmer, som kan skade mindreåriges fysiske, psykiske eller moralske udvikling, medmindre det ved valget af sendetidspunkt eller ved tekniske foranstaltninger sikres, at mindreårige i udsendelsesområdet normalt ikke ser eller hører udsendelserne.3. Når sådanne programmer udsendes i ukodet form, skal medlemsstaterne sikre, at der forud for dem gives en akustisk advarsel, eller at de under hele deres varighed er markeret med et visuelt symbol.«28) Følgende artikel indsættes:»Artikel 22aMedlemsstaterne skal sørge for, at udsendelserne ikke på nogen måde tilskynder til had på grund af race, køn, religion eller nationalitet.«29) Følgende artikel indsættes:»Artikel 22b1. I forbindelse med den i artikel 26 omhandlede beretning lægger Kommissionen særlig vægt på overholdelsen af bestemmelserne i dette kapitel.2. Kommissionen foretager inden for et år fra datoen for dette direktivs offentliggørelse og i samarbejde med de kompetente myndigheder i medlemsstaterne en undersøgelse af eventuelle fordele og ulemper ved yderligere foranstaltninger med henblik på at lette forældres eller værgers kontrol med, hvilke programmer mindreårige må se. Denne undersøgelse skal bl.a. omfatte ønskværdigheden af:- krav om, at nye tv-apparater er forsynet med en teknisk anordning, der gør det muligt for forældre eller værger at bortfiltrere visse programmer- etablering af passende klassificeringssystemer- fremme af en familievenlig programlægningspolitik og andre pædagogiske eller bevidstgørende foranstaltninger- hensyntagen til erfaringer, der er gjort på dette område i og uden for Europa, og til synspunkter, som berørte parter som f.eks. tv-spredningsforetagender, producenter, pædagoger, medieeksperter og relevante organisationer giver udtryk for.«30) Artikel 23, stk. 1, affattes således:»1. Med forbehold af medlemsstaternes øvrige civile, administrative og strafferetlige bestemmelser skal alle fysiske og juridiske personer, uanset nationalitet, hvis legitime interesser, herunder navnlig ære og rygte, er blevet krænket ved en ukorrekt påstand i et tv-program, have ret til at tage til genmæle eller tilsvarende foranstaltninger. Medlemsstaterne skal sikre, at den faktiske udøvelse af retten til at tage til genmæle eller tilsvarende foranstaltninger ikke hindres af urimelige regler eller betingelser. Genmælet skal bringes inden for en rimelig tid, efter at anmodningen herom er dokumenteret, samt på et tidspunkt og i en form, der står i rimeligt forhold til den udsendelse, anmodningen vedrører.«31) Efter artikel 23 indsættes følgende kapitel:»KAPITEL VIaKontaktudvalgArtikel 23a1. Der nedsættes et kontaktudvalg i Kommissionens regi. Udvalget består af repræsentanter for de kompetente myndigheder i medlemsstaterne. Formandskabet varetages af en repræsentant for Kommissionen, og udvalget mødes enten på formandens initiativ eller på anmodning af en medlemsstats delegation.2. Udvalget har til opgave:a) at lette den praktiske gennemførelse af dette direktiv gennem regelmæssige drøftelser om praktiske problemer i forbindelse med dets anvendelse, navnlig anvendelsen af artikel 2, og om andre spørgsmål, hvor en udveksling af synspunkter skønnes gavnligb) at afgive udtalelse på eget initiativ eller efter anmodning fra Kommissionen om medlemsstaternes anvendelse af dette direktivs bestemmelser;c) at drøfte, hvilke emner der skal indgå i de rapporter, som medlemsstaterne skal aflægge i henhold til artikel 4, stk. 3, rapporternes metodologi, mandatet i forbindelse med den uafhængige undersøgelse, der er omhandlet i artikel 25a, vurderingen af tilbuddene vedrørende udførelsen af undersøgelsen og selve undersøgelsend) at drøfte resultatet af Kommissionens regelmæssige konsultationer med repræsentanter for tv-spredningsforetagender, producenter, forbrugere, fabrikanter, tjenesteydere, fagforeninger og de skabende kunstneree) at lette udvekslingen af oplysninger mellem medlemsstaterne og Kommissionen om situationen og udviklingen i lovgivningen om tv-spredningstjenester under hensyntagen til Fællesskabets politik på det audiovisuelle område, og om enhver relevant udvikling på det tekniske områdef) at undersøge enhver udvikling inden for sektoren, som det måtte forekomme nyttigt at drøfte.«32) Følgende artikel indsættes:»Artikel 25aEn yderligere vurdering som omhandlet i artikel 4, stk. 4, skal foretages inden den 30. juni 2002. Vurderingen skal tage hensyn til en uafhængig undersøgelse af virkningen af foranstaltningerne både på fællesskabsplan og nationalt plan.«33) Artikel 26 affattes således:»Artikel 26Senest den 31. december 2000 og derefter hvert andet år skal Kommissionen forelægge Europa-Parlamentet, Rådet og Det Økonomiske og Sociale Udvalg en beretning om gennemførelsen af dette direktiv som ændret, og eventuelt fremsætte yderligere forslag for at tilpasse det til udviklingen på tv-spredningsområdet, specielt på baggrund af den seneste teknologiske udvikling.«Artikel 2 1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 30. december 1998. De underretter straks Kommissionen herom.Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.Artikel 3 Dette direktiv træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Artikel 4 Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Luxembourg, den 30. juni 1997.På Europa-Parlamentets vegneJ. M. GIL-ROBLESFormandPå Rådets vegneA. NUISFormand(1) EFT nr. C 185 af 19. 7. 1995, s. 4, og EFT nr. C 221 af 30. 7. 1996, s. 10.(2) EFT nr. C 301 af 13. 11. 1995, s. 35.(3) Europa-Parlamentets udtalelse af 14. februar 1996 (EFT nr. C 65 af 4. 3. 1996, s. 113), Rådets fælles holdning af 18. juli 1996 (EFT nr. C 264 af 11. 9. 1996, s. 52) og Europa-Parlamentets afgørelse af 12. november 1996 (EFT nr. C 362 af 2. 12. 1996, s. 56). Europa-Parlamentets afgørelse af 10. juni 1997 og Rådets afgørelse af 19. juni 1997.(4) EFT nr. L 298 af 17. 10. 1989, s. 23. Direktivet er ændret ved tiltrædelsesakten af 1994.(5) Sag C-221/89, The Queen mod Secretary of State for Transport, ex parte Factortame, Sml. 1991, s. I-3905, præmis 20.(6) Jf. bl.a. sag 33/74 (Van Binsbergen mod Bestuur van de Bedrijfsvereniging), Sml. 1974, s. 1299, og sag 23/93 (TV 10 SA mod Commissariaat voor de Media), Sml. 1994, s. I-4795.(7) EFT nr. L 113 af 30. 4. 1992, s. 13.ERKLÆRING FRA KOMMISSIONEN Artikel 23a, stk. 1(Kontaktudvalg)Kommissionen forpligter sig til og er selv ansvarlig for at underrette Europa-Parlamentets kompetente udvalg om resultaterne af kontaktudvalgets møder på passende måde og til behørig tid.


Avis juridique important

|

31985L0010

Rådets direktiv 85/10/EØF af 18. december 1984 om ændring af direktiv 75/106/EØF om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om færdigpakning af visse væsker i bestemte volumenstørrelser

EF-Tidende nr. L 004 af 05/01/1985 s. 0020 - 0021 den finske specialudgave: kapitel 15 bind 6 s. 0211  den spanske specialudgave: Kapitel 13 bind 18 s. 0158  den svenske specialudgave: kapitel 15 bind 6 s. 0211  den portugisiske specialudgave: Kapitel 13 bind 18 s. 0158

*****  RAADETS  DIREKTIV  af 18. december 1984  om aendring af direktiv 75/106/EOEF om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om faerdigpakning af visse vaesker i bestemte volumenstoerrelser  (85/10/EOEF)  RAADET FOR DE EUROPAEISKE  FAELLESSKABER HAR -  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab, saerlig artikel 100,  under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),  under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),  under henvisning til udtalelse fra Det oekonomiske og sociale Udvalg (3), og  ud fra foelgende betragtninger:  Siden vedtagelsen af direktiv 75/106/EOEF (4), aendret ved direktiv 79/1005/EOEF (5), har en fuldstaendig harmonisering af de nominelle volumenstoerrelser for samtlige vinavlsprodukter vist sig noedvendig;  den frist, der er fastsat i direktiv 75/106/EOEF for anvendelsen af visse volumenstoerrelser, er saa kort, at ikke alle medlemsstaterne kan naa at afsaette de returflasker, der er i omloeb paa deres marked; en for hurtig udskiftning af de flasker, der ikke er i overensstemmelse med normerne, vil faa vidtraekkende oekonomiske foelger, og disse medlemsstater boer derfor have adgang til at tillade, at disse volumenstoerrelser fortsat anvendes paa deres marked i en begraenset periode;  siden vedtagelsen af direktiv 75/106/EOEF har det paa baggrund af udviklingen i forbrugsvanerne vist sig noedvendigt at medtage store volumenstoerrelser for saa vidt angaar ikke-mousserende vine;  direktiv 75/106/EOEF boer derfor aendres -  UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:  Artikel 1  Artikel 5 i direktiv 75/106/EOEF affattes saaledes:  »Artikel 5  1. Medlemsstaterne kan ikke naegte, forbyde eller begraense markedsfoering af faerdigpakninger, som opfylder kravene i dette direktiv, under henvisning til fastsaettelse af faerdigpakningernes volumen, til de metoder, efter hvilke dette er kontrolleret, eller til det nominelle volumen, saafremt naevnte volumen er anfoert i bilag III, kolonne I.  2. De medlemsstater, der pr. 31. december 1973 godkendte de i bilag III, kolonne II, anfoerte nominelle volumenstoerrelser, skal fortsat godkende disse volumenstoerrelser indtil den 31. december 1988, idet denne frist dog saettes til den 31. december 1985 for volumenstoerrelsen paa 0,73 l.  3. a) Faerdigpakninger med de i punkt 1, litra a) og b) i bilag III anfoerte produkter kan kun markedsfoeres efter den 31. december 1983, hvis de indeholder de i bilag III, kolonne I og II, foreskrevne nominelle volumener. Stoerrelsen »0,73 l« udgaar af kolonne II med virkning fra 1. januar 1986;  b) faerdigpakninger med de i punkt 1, litra a) og b), i bilag III anfoerte produkter kan kun markedsfoeres efter den 31. december 1988, hvis de indeholder de i bilag III, kolonne I, foreskrevne nominelle volumener;  c) med forbehold af litra a) ovenfor kan de under punkt 1, litra a), i bilag III anfoerte produkter i emballage, der tages retur, markedsfoeres i foelgende volumenstoerrelser:  - 0,24 l - 0,73 l - 0,99 i Frankrig indtil den 31. december 1988;  - 0,46 l - 0,64 l - 0,68 l i Graekenland indtil den 31. december 1988;  - 0,19 l - 0,36 l - 0,475 l - 0,72 l - 0,95 l - 1,75 l - 1,88 l i Italien indtil den 31. december 1985.  4. Dette direktiv er ikke til hinder for, at der ved national lovgivning af miljoehensyn gives regler om genanvendelse af emballagen.«  Artikel 2  1. I bilag III, kolonne I, under punkt 1, litra a), i direktiv 75/106/EOEF, tilfoejes tallene »6, 9 og 10«.  2. I bilag III, kolonne I, under punkt 1, litra a), i direktiv 75/106/EOEF, indsaettes foelgende til sidst i raekken af volumenstoerrelser:  »0,187 (kun til proviantering af fly og skibe).«.  Artikel 3  Medlemsstaterne saetter de noedvendige love og administrative forskrifter i kraft for at efterkomme dette direktiv senest 12 maaneder efter dets meddelelse (1). De underretter straks Kommissionen herom.  Artikel 4  Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.  Udfaerdiget i Bruxelles, den 18. december 1984.  Paa Raadets vegne  J. BRUTON  Formand  (1) EFT nr. C 291 af 27. 10. 1983, s. 11.  (2) EFT nr. C 104 af 16. 4. 1984, s. 141.  (3) EFT nr. C 57 af 29. 2. 1984, s. 13.  (4) EFT nr. L 42 af 15. 2. 1975, s. 1.  (5) EFT nr. L 308 af 4. 12. 1979, s. 25.  (1) Direktivet er meddelt medlemsstaterne den 20. december 1984.


Avis juridique important

|

31989L0676

Rådets direktiv 89/676/EØF af 21. december 1989 om ændring af direktiv 75/106/EØF om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om færdigpakning af visse væsker i bestemte volumenstørrelser

EF-Tidende nr. L 398 af 30/12/1989 s. 0018 - 0018 den finske specialudgave: kapitel 15 bind 9 s. 0145  den svenske specialudgave: kapitel 15 bind 9 s. 0145

RAADETS DIREKTIVaf 21. december 1989om aendring af  direktiv 75/106/EOEF om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om faerdigpakning af  visse vaesker i bestemte volumenstoerrelser(89/676/EOEF)RAADET FOR DE  EUROPAEISKEFAELLESSKABER HAR -under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske  OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 100 A, under henvisning til forslag fra Kommissionen (1), i samarbejde med Europa-Parlamentet (2), under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg (3), ogud fra foelgende  betragtninger: I direktiv 75/106/EOEF (4), senest aendret ved direktiv 88/316/EOEF (5), er der fastsat bestemmelser  om fuldstaendig harmonisering af de nominelle volumenstoerrelser for saa vidt angaar visse produkter  fra vinsektoren; udviklingen i Faellesskabet for saa vidt angaar vinemballage noedvendiggoer en aendring i de nominelle  volumenstoerrelser; for at kunne bruge pantflasker i volumenstoerrelser, der ikke er anfoert i naevnte direktiv, er det  noedvendigt at fastsaette saerlige bestemmelser herom -UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV: Artikel 1Direktiv 75/106/EOEF aendres saaledes: 1)  Artikel 1, stk. 2, affattes saaledes: »Dette direktiv gaelder ikke for faerdigpakninger, der indeholder de produkter, der er opfoert i bilag  III, - nr. 1, litra a), og som er pakket i volumenstoerrelser under 0,25 l og bestemt til erhvervsmaessig  brug, - nr. 2, litra a), samt nr. 4, og som er bestemt til proviantering af fly, skibe og tog eller til  salg i toldfrie butikker.«2)  Artikel 5, stk. 3, aendres saaledes: a)  litra a) ophaevesb  i litra c) erstattes de tre led med foelgende: »- 0,68 l, 0,70 l og 0,98 l i Spanien indtil den 31. december 1992»- 0,46 l og 0,70 l i Graekenland  indtil den 31. december 1992.«3)  Bilag III, nr. 1, litra a), aendres saaledes: a)  Foelgende stoerrelser tilfoejes: »0,187 (1)-4-8«; b)  sidst i raekken af volumenstoerrelser udgaar »0,187 (kun til proviantering af fly og skibe)«; c)  foelgende fodnote tilfoejes: »(1) Volumenstoerrelser udelukkende bestemt til proviantering af fly, skibe og tog samt til salg i  toldfrie butikker.«Artikel 2Medlemsstaterne saetter de noedvendige love og administrative  bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv den 1. juli 1990. De underretter straks  Kommissionen herom. Artikel 3Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne. Udfaerdiget i Bruxelles, den 21. december 1989. Paa Raadets vegneE. CRESSONFormand(1) EFT nr. C 31 af 7. 2. 1989, s. 6. (2) EFT nr. C 158 af 26. 6. 1989, s. 215 og EFT nr. C 291 af 20. 11. 1989, s. 44. (3) EFT nr. C 139 af 5. 6. 1989, s. 8. (4) EFT nr. L 42 af 15. 2. 1975, s. 1. (5) EFT nr. L 143 af 10. 6. 1988, s. 26.


Avis juridique important

|

32001L0008

Kommissionens direktiv 2001/8/EF af 8. februar 2001 om erstatning af bilag I til Rådets direktiv 92/109/EØF om fremstilling og markedsføring af visse stoffer, der benyttes ved ulovlig fremstilling af narkotika og psykotrope stoffer

EF-Tidende nr. L 039 af 09/02/2001 s. 0031 - 0032

Kommissionens direktiv 2001/8/EFaf 8. februar 2001om erstatning af bilag I til Rådets direktiv 92/109/EØF om fremstilling og markedsføring af visse stoffer, der benyttes ved ulovlig fremstilling af narkotika og psykotrope stofferKOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,under henvisning til Rådets direktiv 92/109/EØF af 14. december 1992, om fremstilling og markedsføring af visse stoffer, der benyttes ved ulovlig fremstilling af narkotika og psykotrope stoffer(1), senest ændret ved Kommissionens direktiv 93/46/EØF(2), særlig artikel 10, stk. 3, ogud fra følgende betragtninger:(1) Det er nødvendigt at iværksætte den beslutning, der blev truffet i marts 2000 af Narkotikakommissionen (CND) under De Forenede Nationers Økonomiske og Sociale Råd om at optage stoffet norephedrin i tabel I i bilaget til 1988-FN-konventionen.(2) Det er nødvendigt at ændre kategori 1 i bilag I til grunddirektivet i overensstemmelse hermed.(3) En sådan optagelse vil være en fortsættelse af processen med at bringe direktivet i overensstemmelse med Rådets forordning (EØF) nr. 3677/90 af 13. december 1990 om foranstaltninger til modvirkning af ulovlig anvendelse af visse stoffer til fremstilling af narkotika og psykotrope stoffer(3), gennemført og senest ændret ved Kommissionens forordning (EØF) nr. 3769/92(4).(4) De i dette direktiv fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra det udvalg, som blev nedsat i henhold til artikel 10 i forordning (EØF) nr. 3677/90 -UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:Artikel 1Bilag I til direktiv 92/109/EØF erstattes af bilaget til dette direktiv.Artikel 2Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 1. marts 2001. De underretter straks Kommissionen herom.Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.Artikel 3Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Artikel 4Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Bruxelles, den 8. februar 2001.På Kommissionens vegneErkki LiikanenMedlem af Kommissionen(1) EFT L 370 af 19.12.1992, s. 76.(2) EFT L 159 af 1.7.1993, s. 134.(3) EFT L 357 af 20.12.1990, s. 1.(4) EFT L 383 af 29.12.1992, s. 17.BILAG"BILAG IKATEGORI 1>TABELPOSITION>KATEGORI 2>TABELPOSITION>KATEGORI 3>TABELPOSITION>"