Avis juridique important

|

32000L0036

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/36/EF af 23. juni 2000 om kakao- og chokoladevarer bestemt til konsum

EF-Tidende nr. L 197 af 03/08/2000 s. 0019 - 0025

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/36/EFaf 23. juni 2000om kakao- og chokoladevarer bestemt til konsumEUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 95,under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg(2),i henhold til proceduren i traktatens artikel 251(3), ogud fra følgende betragtninger:(1) Der bør foretages en forenkling af visse vertikale direktiver på levnedsmiddelområdet for alene at tage hensyn til de væsentlige krav, som de heri omhandlede produkter skal opfylde, således at de kan bevæge sig frit i det indre marked i overensstemmelse med konklusionerne fra Det Europæiske Råd i Edinburgh den 11. og 12. december 1992, bekræftet i konklusionerne fra Det Europæiske Råd i Bruxelles den 10. og 11. december 1993.(2) Begrundelsen for Rådets direktiv 73/241/EØF af 24. juli 1973 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om kakao- og chokoladevarer bestemt til konsum(4) var, at forskelle mellem de nationale lovgivninger om visse former for kakao- og chokoladevarer kunne hindre disse produkters frie bevægelighed og derfor umiddelbart påvirke oprettelsen af fællesmarkedet og dettes funktion.(3) Direktiv 73/241/EØF havde derfor til formål at fastlægge definitioner for kakao- og chokoladevarer og opstille fælles regler for sammensætning, pakning og mærkning af produkterne og for disses fabrikationskarakteristika for at sikre deres frie bevægelighed inden for Fællesskabet.(4) De pågældende definitioner og regler bør ændres for at tage hensyn til den tekniske udvikling og til udviklingen i forbrugernes smag samt tilpasses den almindelige fællesskabslovgivning, der gælder for levnedsmidler, navnlig bestemmelserne om mærkning, sødestoffer og andre tilladte tilsætningsstoffer, aromaer, ekstraktionsmidler og analysemetoder.(5) Det er i visse medlemsstater tilladt at tilsætte chokoladevarer op til højst 5 % andre vegetabilske fedtstoffer end kakaosmør.(6) Tilsætning af højst 5 % af visse andre vegetabilske fedtstoffer end kakaosmør til chokoladevarer bør tillades i alle medlemsstaterne. Disse fedtstoffer bør være kakaosmørækvivalenter, og de bør derfor defineres efter tekniske og videnskabelige kriterier.(7) For at sikre det indre markeds enhedspræg bør alle chokoladevarer, der falder ind under dette direktivs anvendelsesområde, kunne markedsføres i Fællesskabet under de varebetegnelser, der fremgår af bestemmelserne i bilag I til dette direktiv.(8) I henhold til de generelle bestemmelser om mærkning af levnedsmidler, der er fastsat i Rådets direktiv 79/112/EØF af 18. december 1978 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler samt om reklame for sådanne levnedsmidler(5), er navnlig en angivelse af ingredienser i henhold til artikel 6, obligatorisk. Dette direktiv gør direktiv 79/112/EØF anvendeligt på kakao- og chokoladevarer for at sikre en korrekt forbrugeroplysning.(9) For så vidt angår chokoladevarer, der er tilsat andre vegetabilske fedtstoffer end kakaosmør, bør der sikres en korrekt, neutral og objektiv forbrugeroplysning ud over ingredienslisten.(10) På den anden side udelukker direktiv 79/112/EØF ikke, at det i mærkningen af chokoladevarer anføres, at der ikke er tilsat andre vegetabilske fedtstoffer end kakaosmør, forudsat at oplysningen er korrekt, neutral og objektiv og ikke vildleder forbrugerne.(11) Nogle af de betegnelser, der i kraft af dette direktiv er forbeholdt bestemte produkter, benyttes i sammensatte varebetegnelser, som ifølge skik og brug i visse medlemsstater anvendes for at betegne produkter, som ikke kan forveksles med dem, der er defineret i dette direktiv. Disse betegnelser bør derfor bevares. De bør dog anvendes i overensstemmelse med direktiv 79/112/EØF, særlig artikel 5.(12) Udviklingen af det indre marked siden vedtagelsen af direktiv 73/241/EØF giver mulighed for at behandle "sød chokolade" som "mørk chokolade".(13) Den i direktiv 73/241/EØF fastsatte undtagelse, hvorefter Det Forenede Kongerige og Irland på deres område kan tillade anvendelse af betegnelsen "milk chocolate" for "milk chocolate with high milk content", bør opretholdes. Sidstnævnte betegnelse bør dog erstattes af betegnelsen "family milk chocolate".(14) I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. traktatens artikel 5, stk. 3, går dette direktiv ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå traktatens mål.(15) Kakao, kakaosmør og en række andre vegetabilske fedtstoffer, der anvendes ved fremstillingen af chokolade, produceres fortrinsvis i udviklingslande. Af hensyn til befolkningerne i disse udviklingslande bør der indgås aftaler, der er så langsigtede som muligt. Kommissionen bør derfor undersøge, hvilken støtte Fællesskabet kan yde i denne forbindelse med hensyn til kakaosmør og andre vegetabilske fedtstoffer, navnlig gennem fremme af "fair handel".(16) De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af dette direktiv bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen(6).(17) For at undgå, at der opstår nye hindringer for de frie varebevægelser, bør medlemsstaterne afholde sig fra at vedtage nationale bestemmelser for de pågældende produkter, som ikke er hjemlet i dette direktiv -UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:Artikel 1Dette direktiv gælder for kakao- og chokoladevarer bestemt til konsum som defineret i bilag I.Artikel 21. De andre vegetabilske fedtstoffer end kakaosmør, der er defineret og opført i bilag II, kan tilsættes de chokoladevarer, der er defineret i bilag I, del A, punkt 3, 4, 5, 6, 8 og 9. Denne tilsætning må ikke udgøre mere end 5 % af det færdige produkt efter fradrag af den samlede vægt af de øvrige spiselige stoffer, der måtte være anvendt i overensstemmelse med bilag I, del B, uden at mindsteindholdet af kakaosmør eller kakaotørstof derved må reduceres.2. Chokoladevarer, der i henhold til stk. 1 indeholder andre vegetabilske fedtstoffer end kakaosmør, kan markedsføres i alle medlemsstater på betingelse af, at mærkningen som omhandlet i artikel 3 suppleres med den iøjnefaldende og klart læselige angivelse: "Indeholder også andre vegetabilske fedtstoffer end kakaosmør". Denne angivelse skal stå i samme synsfelt som ingredienslisten, være klart adskilt fra denne og stå med mindst lige så stor skrift og med fede typer samt i nærheden af varebetegnelsen; uanset dette krav kan varebetegnelsen også stå andre steder.3. Ændringer af bilag II foretages efter proceduren i traktatens artikel 95.4. Senest den 3. februar 2006 fremsætter Kommissionen om nødvendigt, i henhold til traktatens artikel 95 og under hensyn til en undersøgelse af dette direktivs virkninger for økonomien i de lande, der producerer kakao og andre vegetabilske fedtstoffer end kakaosmør, et forslag til ændring af listen i bilag II.Artikel 3Direktiv 79/112/EØF anvendes for de i bilag I nævnte produkter på følgende betingelser:1) Varebetegnelserne i bilag I er forbeholdt de i bilaget nævnte produkter og skal benyttes i handelen for at betegne dem.De pågældende varebetegnelser kan dog anvendes supplerende og i overensstemmelse med de bestemmelser eller den skik og brug, der gælder i den medlemsstat, hvor salget til den endelige forbruger finder sted, for at betegne andre produkter, som ikke kan forveksles med de i bilag I definerede.2) Når de produkter, der er defineret i bilag I, del A, punkt 3, 4, 5, 6, 7 og 10, sælges i blandinger, kan deres varebetegnelser erstattes af betegnelsen "blandede chokolader", eller "blandede fyldte chokolader" eller en lignende betegnelse. I så fald kan der opstilles en samlet ingrediensliste for alle de produkter, der indgår i blandingen.3) Mærkningen af de kakao- og chokoladevarer, der er defineret i bilag I, del A, punkt 2, litra c) og d), samt punkt 3, 4, 5, 8 og 9, skal oplyse om det samlede kakaotørstofindhold ved angivelsen "mindst ... % kakaotørstof".4) For så vidt angår varerne i bilag I, del A, punkt 2, litra b), og del A, punkt 2, litra d), punktummets anden del, skal mærkningen angive indholdet af kakaosmør.5) Varebetegnelserne "mørk chokolade", "mælkechokolade" og "overtrækschokolade", som omhandlet i bilag I, kan suppleres med angivelser eller betegnelser, der vedrører kvaliteten, når produkterne indeholder:- for mørk chokolades vedkommende: mindst 43 % kakaotørstof, heraf mindst 26 % kakaosmør- for mælkechokolades vedkommende: mindst 30 % kakaotørstof og mindst 18 % mælketørstof, der er fremstillet af helt eller delvis inddampet sødmælk, letmælk eller skummetmælk, fløde, eller helt eller delvis inddampet fløde, smør eller mælkefedt, heraf mindst 4,5 % mælkefedt- for overtrækschokolades vedkommende: mindst 16 % affedtet kakaotørstof.Artikel 4For de i bilag I definerede produkter må medlemsstaterne ikke vedtage nationale bestemmelser, der ikke er hjemlet i dette direktiv.Artikel 51. De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af dette direktiv vedtages for så vidt angår de emneområder, der er nævnt nedenfor, efter forskriftsproceduren i artikel 6, stk. 2:- tilpasning af dette direktiv til de almindelige fællesskabsbestemmelser, der gælder for levnedsmidler- tilpasning af bilag I, del B, nr. 2, samt del C og D, til den tekniske udvikling.2. Senest den 3. august 2003 tager Europa-Parlamentet og Rådet på forslag af Kommissionen stk. 1, andet led, op til fornyet behandling med henblik på en eventuel udbygning af proceduren for tilpasning til den tekniske og videnskabelige udvikling, jf. dog artikel 2, stk. 3.Artikel 61. Kommissionen bistås af Den Stående Levnedsmiddelkomité, der er nedsat ved Rådets afgørelse 69/414/EØF(7) i det følgende benævnt "komitéen".2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 og 7 i afgørelse 1999/468/EF, jf. dennes artikel 8.Fristen i artikel 5, stk. 6, i afgørelse 1999/468/EF fastsættes til tre måneder.3. Komitéen vedtager selv sin forretningsorden.Artikel 7Rådets direktiv 73/241/EØF ophæves med virkning fra den 3. august 2003.Henvisninger til det ophævede direktiv betragtes som henvisninger til nærværende direktiv.Artikel 81. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv inden den 3. august 2003. De underretter straks Kommissionen herom.2. Disse love og bestemmelser anvendes på en sådan måde:- at markedsføring af de i bilag I definerede produkter, der er i overensstemmelse med definitionerne og reglerne i dette direktiv, tillades fra den 3. august 2003- at markedsføring af produkter, som ikke er i overensstemmelse med dette direktiv, forbydes fra den 3. august 2003.Dog er det tilladt at markedsføre produkter, som ikke er i overensstemmelse med dette direktiv, men som inden den 3. august 2003 er mærket i overensstemmelse med Rådets direktiv 73/241/EØF, indtil lagrene er opbrugt.3. Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.Artikel 9Dette direktiv træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Artikel 10Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Luxembourg, den 23. juni 2000.På Europa-Parlamentets vegneN. FontaineFormandPå Rådets vegneJ. SócratesFormand(1) EFT C 231 af 9.8.1996, s. 1, ogEFT C 118 af 17.4.1998, s. 10.(2) EFT C 56 af 24.2.1997, s. 20.(3) Europa-Parlamentets udtalelse af 23.10.1997 (EFT C 339 af 10.11.1997, s. 128), Rådets fælles holdning af 28.10.1999 (EFT C 10 af 13.1.2000, s. 1), Europa-Parlamentets afgørelse af 15.3.2000 (endnu ikke offentliggjort i EFT) og Rådets afgørelse af 25.5.2000.(4) EFT L 228 af 16.8.1973, s. 23. Direktivet er senest ændret ved direktiv 89/344/EØF (EFT L 142 af 25.5.1989, s. 19).(5) EFT L 33 af 8.2.1979, s. 1. Direktivet er senest ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/4/EF (EFT L 43 af 14.2.1997, s. 21).(6) EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23.(7) EFT L 291 af 19.11.1969, s. 9.BILAG IPRODUKTERNES VAREBETEGNELSER, DEFINITIONER OG KARAKTERISTISKE EGENSKABERA. BETEGNELSER OG DEFINITIONER1. KakaosmørBetegner fedtet fra kakaobønner eller dele af kakaobønner med følgende karakteristiske egenskaber:>TABELPOSITION>2. a) Kakaopulver, kakaoBetegner det produkt, der fremkommer ved forarbejdning til pulver af kakaobønner, efter at disse er renset og afskallet samt brændt, og som indeholder mindst 20 % kakaosmør i tørstoffet og højst 9 % vand.b) Fedtfattig kakao, fedtfattigt kakaopulverBetegner kakaopulver med et indhold af kakaosmør i tørstoffet på under 20 vægtprocent.c) ChokoladepulverBetegner det produkt, der er en blanding af kakaopulver og sukker med et indhold af kakaopulver på mindst 32 %.d) Sukret kakaopulver, sukret kakaoBetegner det produkt, der består af en blanding af kakaopulver og sukker med et indhold af kakaopulver på mindst 25 %; disse betegnelser kan suppleres med "fedtfattig", når produktet i henhold til litra b) er fedtfattigt.3. Mørk chokolade eller chokoladea) Betegner det produkt, der er fremstillet af kakaoprodukter og sukker, og som - med forbehold af litra b) - indeholder mindst 35 % kakaotørstof i alt, heraf mindst 18 % kakaosmør og mindst 14 % affedtet kakaotørstof.b) Hvis denne betegnelse imidlertid suppleres med ordene:- "krymmel" eller "flager": skal produktet i form af krymmel eller flager indeholde mindst 32 % kakaotørstof i alt, heraf mindst 12 % kakaosmør og mindst 14 % affedtet kakaotørstof- "overtræk": skal produktet indeholde mindst 35 % kakaotørstof i alt, heraf mindst 31 % kakaosmør og mindst 2,5 % affedtet kakaotørstof- "Gianduia" (eller en af de afledte former af ordet "gianduia") nøddechokolade: et produkt, der for det første skal være fremstillet af chokolade, som indeholder mindst 32 % kakaotørstof i alt, heraf mindst 8 % affedtet kakaotørstof, og for det andet af fint knuste hasselnødder i sådanne mængder, at 100 g af varen indeholder mindst 20 g og højst 40 g hasselnødder. Følgende kan tilsættes:a) mælk og/eller mælketørstof, fremstillet ved inddampning, i et sådant forhold, at det færdige produkt højst indeholder 5 % mælketørstofb) hele eller hakkede mandler, hasselnødder og andre nøddesorter i sådanne mængder, at de sammen med de fint knuste hasselnødder højst udgør 60 % af produktets samlede vægt.4. Mælkechokoladea) Betegner det produkt, der er fremstillet af kakaoprodukter, sukker og mælk eller mælkeprodukter, og som - med forbehold af litra b) - indeholder:- mindst 25 % kakaotørstof i alt- mindst 14 % mælketørstof, der er fremstillet af helt eller delvis inddampet sødmælk, letmælk eller skummetmælk, fløde, helt eller delvis inddampet fløde, smør eller mælkefedt- mindst 2,5 % affedtet kakaotørstof- mindst 3,5 % mælkefedt- og mindst 25 % fedtstof (bestående af kakaosmør og mælkefedt) i alt.b) Hvis denne betegnelse imidlertid suppleres med ordene:- "krymmel" eller "flager": skal produktet i form af krymmel eller flager indeholde mindst 20 % kakaotørstof i alt og mindst 12 % mælketørstof, der er fremstillet af helt eller delvis inddampet sødmælk, letmælk eller skummetmælk, fløde, helt eller delvis inddampet fløde, smør eller mælkefedt samt mindst 12 % fedtstof (bestående af kakaosmør og mælkefedt) i alt- "overtræk": skal produktet indeholde mindst 31 % fedtstof (bestående af kakaosmør og mælkefedt) i alt- "Gianduia" (eller en af de afledte former af ordet "gianduia") nøddemælkechokolade: et produkt, der for det første skal være fremstillet af mælkechokolade, som mindst indeholder 10 % mælketørstof fremstillet af helt eller delvis inddampet sødmælk, letmælk eller skummetmælk, fløde, helt eller delvis inddampet fløde, smør eller mælkefedt, og for det andet af fint knuste hasselnødder i sådanne mængder, at 100 g af produktet indeholder mindst 15 g og højst 40 g hasselnødder. Der kan også tilsættes hele eller hakkede mandler, hasselnødder og andre nøddesorter i sådanne mængder, at de sammen med de fint knuste hasselnødder højst udgør 60 % af produktets samlede vægt.c) Når i denne betegnelse ordet "mælk" erstattes med:- "fløde": skal produktet indeholde mindst 5,5 % mælkefedt- "skummetmælk": må produktet højst indeholde 1 % mælkefedt.d) Det Forenede Kongerige og Irland kan inden for deres område tillade anvendelsen af betegnelsen "milk chocolate" til at betegne det i punkt 5 nævnte produkt, hvis udtrykket i begge tilfælde ledsages af en angivelse af den mængde mælketørstof, der er fastsat for hvert af de to produkter, med betegnelsen "mælketørstof mindst ... %".5. Lys mælkechokoladeBetegner det produkt, der er fremstillet af kakaoprodukter, sukker og mælk eller mælkeprodukter, og som indeholder:- mindst 20 % kakaotørstof i alt- mindst 20 % mælketørstof, der er fremstillet af helt eller delvis inddampet sødmælk, letmælk eller skummetmælk, fløde, helt eller delvis inddampet fløde, smør eller mælkefedt- mindst 2,5 % affedtet kakaotørstof- mindst 5 % mælkefedt- og mindst 25 % fedtstof (bestående af kakaosmør og mælkefedt) i alt.6. Hvid chokoladeBetegner det produkt, der er fremstillet af kakaosmør, mælk eller mælkeprodukter og sukker, og som indeholder mindst 20 % kakaosmør og mindst 14 % mælketørstof, der er fremstillet af helt eller delvis inddampet sødmælk, letmælk eller skummetmælk, fløde, helt eller delvis inddampet fløde, smør eller mælkefedt, hvoraf mindst 3,5 % er mælkefedt.7. Fyldt chokoladeBetegner det fyldte produkt, overtrukket med et af de i punkt 3, 4, 5 og 6 definerede produkter. Betegnelsen gælder ikke produkter, hvis indre består af finere bagerivarer, konditor- og biskuitvarer eller konsumis.Den chokolade, som den fyldte chokolade er overtrukket med, skal udgøre mindst 25 % af varens samlede vægt.8. Chocolate a la tazaBetegner det produkt, der er fremstillet af kakaoprodukter, sukker samt mel eller stivelse af hvede, ris eller majs, og som indeholder mindst 35 % kakaotørstof i alt, hvoraf mindst 18 % kakaosmør og mindst 14 % affedtet kakaotørstof, og højst 8 % mel eller stivelse.9. Chocolate familiar a la tazaBetegner det produkt, der er fremstillet af kakaoprodukter, sukker samt mel eller stivelse af hvede, ris eller majs, og som indeholder mindst 30 % kakaotørstof i alt, hvoraf mindst 18 % kakaosmør og mindst 12 % affedtet kakaotørstof, og højst 18 % mel eller stivelse.10. DessertchokoladeBetegner det produkt, der kan spises i en enkelt mundfuld, og som består af- fyldt chokolade eller- ren chokolade eller en sammensætning eller blanding af chokolade, som defineret i punkt 3, 4, 5 eller 6, og andre spiselige stoffer, forudsat at chokoladen udgør mindst 25 % af produktets samlede vægt.B. TILLADTE FAKULTATIVE INGREDIENSERTilsætning af spiselige stoffer1. Med forbehold af artikel 2 og afsnit B, punkt 2, kan der til de chokoladeprodukter, der er defineret i del A, punkt 3, 4, 5, 6, 8 og 9, også tilsættes andre spiselige stoffer.Dog er tilsætningen af:- animalske fedtstoffer og tilberedninger heraf, som ikke udelukkende stammer fra mælk, forbudt- mel eller stivelse kun tilladt, såfremt tilsætningen heraf er i overensstemmelse med definitionerne i del A, punkt 8 og 9.Mængden af disse tilsatte spiselige stoffer må ikke overstige 40 % af det færdige produkts samlede vægt.2. Kun aromaer, som ikke efterligner smagen af chokolade eller mælkefedt, kan tilsættes de produkter, der er defineret i del A, punkt 2, 3, 4, 5, 6, 8 og 9.C. BEREGNING AF PROCENTERMindsteindholdet i produkterne i del A, punkt 3, 4, 5, 6, 8 og 9, beregnes efter fradrag af vægten af de i del B omhandlede ingredienser. For produkterne i del A, punkt 7 og 10, beregnes mindsteindholdet efter fradrag af vægten af de i del B omhandlede ingredienser samt vægten af fyldet.For så vidt angår de i del A, punkt 7 og 10, definerede produkter beregnes indholdet af chokolade i forhold til den samlede vægt af det færdige produkt, inklusive fyldet.D. FORMER FOR SUKKERVed former for sukker forstås i dette direktiv ikke kun sådanne former for sukker, som er omfattet af Rådets direktiv 73/437/EØF af 11. december 1973 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivninger om visse former af sukker bestemt til menneskeføde(1).(1) EFT L 356 af 27.12.1973, s. 71. Direktivet er senest ændret ved tiltrædelsesakten af 1985.BILAG IIVEGETABILSKE FEDTSTOFFER OMHANDLET I ARTIKEL 2, STK. 1De vegetabilske fedtstoffer, der er nævnt i artikel 2, stk. 1, er, ublandede eller blandede, kakaosmørækvivalenter og skal være i overensstemmelse med følgende kriterier:a) de udgør vegetabilske fedtstoffer uden indhold af laurinsyre med stort indhold af symmetriske monoumættede triglycerider af POP-, POSt- og StOSt-typen(1)b) de kan i et hvilket som helst forhold blandes med kakaosmør og er forenelige med dettes fysiske egenskaber (smeltepunkt og krystalliseringstemperatur, smeltehastighed, behov for hærdning)c) de fremstilles udelukkende ved raffinering og/eller fraktionering; enzymatisk ændring af triglyceridstrukturen er udelukket.I overensstemmelse med disse kriterier kan følgende vegetabilske fedtstoffer udvundet af nedenstående planter anvendes:>TABELPOSITION>Som en undtagelse kan medlemsstaterne endvidere tillade, at kokosolie anvendes til følgende formål: chokolade, der anvendes til fremstilling af konsumis og lignende frosne produkter.(1) P (palmitinsyre), O (oliesyre), St (stearinsyre).


Avis juridique important

|

32000L0034

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/34/EF af 22. juni 2000 om ændring af Rådets direktiv 93/104/EF om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden, for at omfatte sektorer og aktiviteter, der er undtaget fra dette direktiv

EF-Tidende nr. L 195 af 01/08/2000 s. 0041 - 0045

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/34/EFaf 22. juni 2000om ændring af Rådets direktiv 93/104/EF om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden, for at omfatte sektorer og aktiviteter, der er undtaget fra dette direktivEUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 137, stk. 2,under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg(2),efter proceduren i artikel 251(3), på grundlag af Forligsudvalgets fælles udkast af 3. april 2000, ogud fra følgende betragtninger:(1) I henhold til traktatens artikel 137 støtter og supplerer Fællesskabet medlemsstaternes indsats med henblik på at forbedre arbejdsmiljøet for at beskytte arbejdstagernes sundhed og sikkerhed. Det skal i direktiver vedtaget på grundlag af denne artikel undgås at pålægge administrative, finansielle og retlige byrder af en sådan art, at de hæmmer oprettelse og udvikling af små og mellemstore virksomheder.(2) I Rådets direktiv 93/104/EF af 23. november 1993 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden(4) er der fastsat minimumsforskrifter for sikkerhed og sundhed i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden med hensyn til daglige hvileperioder, pauser, ugentlig hviletid, maksimal ugentlig arbejdstid, årlig ferie samt aspekter i forbindelse med natarbejde, skifteholdsarbejde og arbejdsrytme. Dette direktiv bør ændres af de nedenfor anførte grunde.(3) Vej-, luft-, sø- og jernbanetransport, sejlads ad indre vandveje, havfiskeri, andre aktiviteter på havet samt aktiviteter, der udøves af læger under uddannelse er ikke omfattet af anvendelsesområdet for Rådets direktiv 93/104/EF.(4) Kommissionens forslag af 20. september 1990 til Rådets direktiv 93/104/EF indeholdt ikke undtagelser for visse sektorer og aktiviteter, og i sin udtalelse af 20. februar 1991 accepterede Europa-Parlamentet heller ikke sådanne undtagelser.(5) Arbejdstageres sikkerhed og sundhed bør beskyttes på arbejdspladsen, ikke fordi de arbejder i en særlig sektor eller udfører en særlig aktivitet, men fordi de er arbejdstagere.(6) Der er i sektorlovgivningen for mobile arbejdstagere brug for en komplementær og parallel tilgang i bestemmelserne om transportsikkerhed og de pågældende arbejdstageres sundhed og sikkerhed.(7) Der bør tages hensyn til den særlige karakter af aktiviteter på havet samt aktiviteter, der udøves af læger under uddannelse.(8) Der bør også garanteres beskyttelse af sundhed og sikkerhed for mobile arbejdstagere, der er beskæftiget i de undtagne sektorer og aktiviteter.(9) De eksisterende bestemmelser om årlig ferie og helbredskontrol for natarbejde og skifteholdsarbejde bør udvides til at omfatte mobile arbejdstagere, der er beskæftiget i de undtagne sektorer og aktiviteter.(10) De eksisterende bestemmelser om arbejdstid og hvile bør tilpasses mobile arbejdstagere, der er beskæftiget i de undtagne sektorer og aktiviteter.(11) Alle arbejdstagere bør have passende hvileperioder; begrebet "hvile" bør udtrykkes i tidsenheder, dvs. i dage, timer og/eller brøkdele heraf.(12) En europæisk aftale om tilrettelæggelse af arbejdstiden for søfarende er blevet iværksat ved et direktiv(5), som Rådet har udstedt på forslag af Kommissionen i henhold til traktatens artikel 139, stk. 2, Dette direktivs bestemmelser gælder derfor ikke for søfarende.(13) Med hensyn til "partsfiskere", som er arbejdstagere, skal medlemsstaterne i henhold til artikel 7 i Rådets direktiv 93/104/EF fastsætte kriterierne for opnåelse og tildeling af årlig ferie, herunder retningslinjer for betaling.(14) De særlige forskrifter, der er fastsat i andre fællesskabsinstrumenter, f.eks. vedrørende hvileperioder, arbejdstid, årlig ferie og natarbejde for visse kategorier af arbejdstagere, bør have forrang frem for bestemmelserne i direktiv 93/104/EF som ændret ved dette direktiv.(15) Som følge af EF-Domstolens retspraksis bør bestemmelsen om hviletid om søndagen udgå.(16) EF-Domstolen fastslog i sin dom i sag C-84/94 (Det Forenede Kongerige mod Rådet)(6), at direktiv 93/104/EF er i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet og proportionalitetsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten. Der er ingen grund til at antage, at denne dom ikke skulle finde anvendelse på lignende regler vedrørende en række aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden i undtagne sektorer og aktiviteter -UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:Artikel 1I direktiv 93/104/EF foretages følgende ændringer:1) Artikel 1, stk. 3, affattes således:"3. Dette direktiv finder anvendelse på alle former for private og offentlige aktiviteter som defineret i artikel 2 i direktiv 89/391/EØF, jf. dog nærværende direktivs artikel 14 og 17.Dette direktiv finder ikke anvendelse på søfarende som defineret i Rådets direktiv 1999/63/EF af 21. juni 1999 om gennemførelse af den aftale om tilrettelæggelse af arbejdstiden for søfarende, som er indgået mellem European Community Shipowners' Association (ECSA) og Federation of Transport Workers' Union in the European Union (FST)(7), jf. dog artikel 2, nr. 8, i nærværende direktiv."2) I artikel 2 tilføjes følgende definitioner:"7) 'mobil arbejdstager': en arbejdstager, der er en del af rejsende eller flyvende personale, som er ansat af en virksomhed, der udfører passager- eller godstransport ad vej, ad luftvej eller ad indre vandveje8) 'offshore-arbejde': arbejde, der hovedsageligt udføres på eller fra offshore-anlæg (herunder boreplatforme), og som direkte eller indirekte har forbindelse med udforskning, udvinding eller udnyttelse af mineralforekomster, herunder kulbrinter, samt dykning i forbindelse med sådanne aktiviteter, uanset om dykningen udføres fra et offshore-anlæg eller fra et fartøj9) 'tilstrækkelig hvile': det forhold, at arbejdstagere har regelmæssige, uafbrudte hvileperioder, udtrykt i tidsenheder, der er tilstrækkeligt lange til at sikre, at de på grund af træthed eller andre uregelmæssige arbejdsrytmer ikke forårsager skader på sig selv, kolleger eller andre, og at de hverken på kort eller lang sigt skader deres helbred."3) Følgende stykke i artikel 5 udgår:"Minimumshvileperioden i stk. 1 omfatter i princippet søndagen."4) Artikel 14 affattes således:"Artikel 14Mere specifikke fællesskabsbestemmelserDette direktiv finder ikke anvendelse, hvis andre fællesskabsinstrumenter indeholder mere specifikke forskrifter vedrørende tilrettelæggelse af arbejdstiden for visse former for beskæftigelse eller erhvervsvirksomhed."5) Artikel 17, stk. 2.1, affattes således:"2.1. artikel 3, 4, 5, 8 og 16:a) for aktiviteter, der er kendetegnet ved afstand mellem arbejdstagerens arbejdssted og bopæl, blandt andet offshore-arbejde, eller ved afstand mellem arbejdstagerens forskellige arbejdsstederb) for vagt-, overvågnings- og døgnvagtaktiviteter, der er kendetegnet ved nødvendigheden af at beskytte goder og personer, f.eks. når der er tale om vagter, portnere eller vagtselskaberc) for aktiviteter, der er kendetegnet ved nødvendigheden af at sikre kontinuerlige ydelser eller vedvarende produktion, f.eks. når der er tale om:i) modtagelse, behandling og/eller pleje på hospitaler eller lignende institutioner, herunder aktiviteter, der udøves af læger under uddannelse, døgninstitutioner og plejehjem samt fængslerii) personale beskæftiget i havne eller lufthavneiii) presse, radio, fjernsyn, filmproduktion, postvæsen og telekommunikation, ambulancetjeneste, brandvæsen og civilbeskyttelseiv) gas-, vand- og elektricitetsforsyning, renovationsvæsen og forbrændingsanlægv) industrier, hvis arbejdsproces af tekniske grunde ikke kan afbrydesvi) forsknings- og udviklingsaktivitetervii) jordbrugviii) arbejdstagere, der er beskæftiget med rutebefordring af passagerer i byerd) i tilfælde af forudsigeligt ekstraarbejde, f.eks.:i) inden for jordbrugii) inden for turisterhvervetiii) inden for postvæsenete) for arbejdstagere i jernbanetransportsektoreni) for lejlighedsvise aktiviteterii) for aktiviteter, som de udøver om bord på tog, elleriii) for aktiviteter, der er forbundet med jernbanernes faste transporttider, og som skal sikre en flydende og planmæssig jernbanetrafik."6) Følgende indsættes i slutningen af artikel 17, stk. 2:"2.4. artikel 6 og 16, stk. 2, for læger under uddannelse:a) artikel 6 i en overgangsperiode på fem år fra den 1. august 2004:i) medlemsstaterne råder over et tidsrum på højst to år mere, hvis det skønnes nødvendigt, for at overvinde vanskelighederne med at overholde arbejdstidsbestemmelserne i forbindelse med deres ansvar for at tilrettelægge og yde sundheds- og lægetjenester. Mindst seks måneder før udløbet af overgangsperioden sender den pågældende medlemsstat Kommissionen en underretning herom med angivelse af grundene, således at Kommissionen efter passende høringer kan afgive en udtalelse senest 3 måneder efter modtagelsen heraf. Såfremt medlemsstaten ikke lægger Kommissionens udtalelse til grund, begrunder den sin beslutning herom. Medlemsstatens underretning og begrundelse samt Kommissionens udtalelse offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende og fremsendes til Europa-Parlamentetii) Medlemsstaterne råder over et yderligere tidsrum på højst et år, hvis det skønnes nødvendigt, for at overvinde særlige vanskeligheder i forbindelse med varetagelsen af de ovennævnte ansvarsområder. De følger den i nr. i) angivne procedure.Inden for rammerne af overgangsperioden:iii) sikrer medlemsstaterne, at det gennemsnitlige antal ugentlige arbejdstimer aldrig overstiger 58 timer i de første tre år af overgangsperioden, 56 timer i de følgende to år og 52 timer i en eventuel resterende periodeiv) hører arbejdsgiveren arbejdstagerrepræsentanterne i god tid med henblik på at opnå en aftale, når det er muligt, om ordningerne for overgangsperioden. Inden for begrænsningerne i nr. iii) kan en sådan aftale omfatte:- det gennemsnitlige antal ugentlige arbejdstimer i overgangsperioden, og- de foranstaltninger, der skal vedtages for at nedsætte det ugentlige antal arbejdstimer til gennemsnitligt 48 ved udgangen af overgangsperiodenb) artikel 16, stk. 2, forudsat at referenceperioden ikke overstiger 12 måneder i løbet af første del af overgangsperioden som omhandlet i litra a), nr. iii), og seks måneder derefter."7) Følgende artikler indsættes:"Artikel 17aMobile arbejdstagere og offshore-arbejde1. Artikel 3, 4, 5 og 8 finder ikke anvendelse på mobile arbejdstagere.2. Medlemsstaterne træffer imidlertid de fornødne foranstaltninger for at sikre, at mobile arbejdstagere har ret til tilstrækkelig hvile, undtagen under de omstændigheder, der er fastsat i artikel 17, stk. 2.2.3. Medlemsstaterne kan, under overholdelse af almindelige principper for beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed og efter at have hørt de berørte arbejdsmarkedsparter samt bestræbt sig for at fremme alle relevante former for arbejdsmarkedsdialog, herunder forhandlinger mellem parterne, såfremt de ønsker det, af objektive eller tekniske grunde eller af hensyn til arbejdets tilrettelæggelse udvide den referenceperiode, der er omhandlet i artikel 16, nr. 2, til 12 måneder for arbejdstagere, der primært udfører offshore-arbejde.4. Senest den 1. august 2005 vurderer Kommissionen efter høring af medlemsstaterne og arbejdsmarkedets parter på europæisk plan, hvordan bestemmelserne er gennemført for arbejdstagere på offshore-anlæg ud fra et sundheds- og sikkerhedsmæssigt synspunkt, med henblik på om fornødent at foreslå passende ændringer.Artikel 17bArbejdstagere, der arbejder om bord på havgående fiskerfartøjer1. Artikel 3, 4, 5, 6 og 8 finder ikke anvendelse på arbejdstagere, der arbejder om bord på havgående fiskerfartøjer, som sejler under en medlemsstats flag.2. Medlemsstaterne skal imidlertid træffe de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at en arbejdstager på et havgående fiskerfartøj, som sejler under en medlemsstats flag, har ret til tilstrækkelig hvile og en maksimal ugentlig arbejdstid på 48 timer i en referenceperiode, der ikke overstiger 12 måneder.3. Inden for de i stk. 2, 4 og 5 anførte grænser træffer medlemsstaterne de nødvendige foranstaltninger for, under hensyn til kravene om at beskytte disse arbejdstageres sikkerhed og sundhed, at sikre:a) at arbejdstiden er begrænset til et maksimalt antal timer, som ikke må overskrides inden for et givet tidsrum, ellerb) et minimalt antal hviletimer, som skal gives inden for et givet tidsrum.Det maksimale antal arbejdstimer eller det minimale antal hviletimer fastsættes ved lov eller administrative bestemmelser eller i kollektive aftaler eller i aftaler mellem arbejdsmarkedets parter.4. Grænserne for arbejds- eller hviletid fastsættes enten:a) som et maksimalt antal arbejdstimer, som ikke må overstigei) 14 timer i en given 24-timers periode ogii) 72 timer i en given 7-dages periodeellerb) som et minimalt antal hviletimer, som ikke må være under:i) 10 timer i en given 24-timers periode ogii) 77 timer i en given 7-dages periode.5. Hviletimerne kan højst opdeles i to perioder, hvoraf den ene skal være på mindst seks timer, og tidsrummet mellem to på hinanden følgende hvileperioder må ikke overstige 14 timer.6. I overensstemmelse med de almindelige principper om beskyttelse af arbejdstagernes sundhed og sikkerhed kan medlemsstaterne af objektive eller tekniske grunde eller af hensyn til arbejdets tilrettelæggelse give adgang til at fravige grænserne i stk. 2, 4 og 5, herunder at oprette referenceperioder. Sådanne undtagelser følger så vidt muligt de givne standarder, men der kan tages hensyn til hyppigere eller længere frihedsperioder eller sikring af kompenserende frihed. Disse undtagelser kan fastsættesi) ved love og administrative bestemmelser, forudsat at de berørte arbejdsmarkedsrepræsentanter om muligt er hørt, samt at alle relevante former for arbejdsmarkedsdialog er forsøgt fremmet, ellerii) ved kollektive aftaler eller aftaler mellem arbejdsmarkedets parter.7. Skibsføreren på et havgående fiskerfartøj har ret til at kræve, at arbejdstagere om bord udfører det antal arbejdstimer, der er nødvendige for fartøjets, ombordværende personers eller lastens umiddelbare sikkerhed, eller for at komme andre fartøjer eller personer i havsnød til undsætning.8. Medlemsstaterne kan bestemme, at arbejdstagere om bord på havgående fiskerfartøjer, som ifølge national lovgivning eller praksis ikke må drive fiskeri i en given periode af kalenderåret på mere end en måned, skal tage årlig ferie, jf. artikel 7, i den pågældende periode."Artikel 21. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 1. august 2003, eller sikrer sig, at arbejdsmarkedets parter senest på denne dato ved aftale har iværksat de nødvendige bestemmelser, idet medlemsstaterne skal træffe alle nødvendige foranstaltninger for til enhver tid at kunne garantere de ved dette direktiv krævede resultater. For læger under uddannelse er datoen den 1. august 2004. Medlemsstaterne underretter straks Kommissionen herom.2. De i stk. 1 nævnte love og administrative bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.3. Med forbehold af medlemsstaternes ret til at tilpasse de forskellige love, administrative og aftalemæssige bestemmelser på arbejdstidsområdet efter udviklingen, for så vidt dette direktivs minimumskrav overholdes, kan gennemførelsen af direktivet ikke danne grundlag for at sænke det generelle niveau for beskyttelse af arbejdstagerne.4. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de nationale retsforskrifter, som de allerede har udstedt, eller som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.Artikel 3Senest den 1. august 2009 vurderer Kommissionen efter høring af medlemsstaterne og arbejdsmarkedets parter på europæisk plan, hvordan bestemmelserne fungerer for arbejdstagere om bord på havgående fiskerfartøjer, og det drøftes særligt, hvorvidt disse bestemmelser fortsat er hensigtsmæssige, særlig hvad angår sundhed og sikkerhed, med henblik på at foreslå passende ændringer, hvis det er nødvendigt.Artikel 4Senest den 1. august 2005 vurderer Kommissionen efter høring af medlemsstaterne og arbejdsmarkedets parter på europæisk plan, hvordan bestemmelserne fungerer for arbejdstagere, der er beskæftiget med rutebefordring af passagerer i byer, med henblik på om nødvendigt at foreslå passende ændringer, der kan sikre en sammenhængende og hensigtsmæssig strategi i denne sektor.Artikel 5Dette direktiv træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Artikel 6Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Luxembourg, den 22. juni 2000.På Europa-Parlamentets vegneN. FontaineFormandPå Rådets vegneJ. SócratesFormand(1) EFT C 43 af 17.2.1999, s. 1.(2) EFT C 138 af 18.5.1999, s. 33.(3) Europa-Parlamentets udtalelse af 14.4.1999 (EFT C 219 af 30.7.1999, s. 231), Rådets fælles holdning af 12.7.1999 (EFT C 249 af 19.9.1999, s. 17) og Europa-Parlamentets afgørelse af 16.11.1999 (endnu ikke offentliggjort i EFT). Europa-Parlamentets afgørelse af 17.5.2000 og Rådets afgørelse af 18.5.2000.(4) EFT L 307 af 13.12.1993, s. 18.(5) Rådets direktiv 1999/63/EF af 21. juni 1999 om gennemførelse af den aftale om tilrettelæggelse af arbejdstiden for søfarende, som er indgået mellem European Community Shipowner's Association (ECSA) og Federation of Transport Workers' Unions in the European Union (FST) (EFT L 167 af 2.7.1999, s. 33).(6) Sml. 1996 I, s. 5755.(7) EFT L 167 af 2.7.1999, s. 33.Kommissionens erklæring om hviletid om søndagenKommissionen erklærer, at den i forbindelse med den kommende rapport om anvendelsen af arbejdstidsdirektivet (93/104/EF) vil aflægge beretning om situationen i medlemsstaterne hvad angår deres lovgivning om hviletid om søndagen.Kommissionens erklæring om gennemførelsen af artikel 1, nr. 6Kommissionen erklærer, at den, før den afgiver udtalelse, agter at høre arbejdsgivere og arbejdstagere på europæisk plan og repræsentanter for medlemsstaterne med henblik på at afgive sin udtalelse tre måneder efter, at Kommissionen modtager indberetningen fra medlemsstaten.


Avis juridique important

|

32002L0067

Kommissionens direktiv 2002/67/EF af 18. juli 2002 om mærkning af levnedsmidler, der indeholder kinin, og levnedsmidler, der indeholder koffein (EØS-relevant tekst)

EF-Tidende nr. L 191 af 19/07/2002 s. 0020 - 0021

Kommissionens direktiv 2002/67/EFaf 18. juli 2002om mærkning af levnedsmidler, der indeholder kinin, og levnedsmidler, der indeholder koffein(EØS-relevant tekst)KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/13/EF af 20. marts 2000 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler samt om reklame for sådanne levnedsmidler(1), ændret ved Kommissionens direktiv 2001/101/EF(2), særlig artikel 4, stk. 2 og 3, ogud fra følgende betragtninger:(1) Kinin og koffein anvendes til fremstilling eller tilberedning af visse levnedsmidler enten som aroma eller, navnlig for koffeins vedkommende, som ingrediens. For de fleste forbrugere indebærer et moderat forbrug af de pågældende stoffer ikke sundhedsrisici.(2) Ifølge Den Videnskabelige Komité for Levnedsmidlers konklusioner er der fra et toksikologisk synspunkt ingen indvendinger imod, at kinin fortsat anvendes op til en vis grænse i bitre drikkevarer. Der kan dog være kontraindikation mod forbrug af kinin hos visse personer af medicinske grunde eller på grund af overfølsomhed over for stoffet.(3) Hvad angår koffein konkluderede Den Videnskabelige Komité for Levnedsmidler i sin udtalelse af 21. januar 1999 om koffein og andre stoffer, der anvendes som ingredienser i såkaldte "energidrikke", at der for voksne, undtagen gravide kvinder, ikke var anledning til bekymring over energidrikkenes bidrag til det samlede forbrug af koffein, ud fra den forudsætning at energidrikkene substituerer andre koffeinkilder. For børns vedkommende kan et forhøjet dagligt indtag af koffein, som indebærer et vist forbrug af koffein pr. dag, imidlertid medføre momentane adfærdsforandringer, f.eks. forøget uro, irritabilitet, nervøsitet eller angst. Komitéen mener endvidere, at der ved graviditet bør rådes til nedsat forbrug af koffein.(4) Udtalelserne viser, at der er behov for en mærkning, som klart oplyser forbrugeren om eventuel forekomst af kinin eller koffein i et levnedsmiddel, og som for koffeins vedkommende indeholder en advarsel og en angivelse af indholdet, hvis dette udgør mere end en nærmere bestemt grænse, for drikkevarer, hvori koffein ikke naturligt forekommer.(5) Direktiv 2000/13/EF indeholder ikke krav om, at aromaer anføres i ingredienslisten med deres specifikke navn. Når kinin eller koffein anvendes som aroma, er det altså tilladt ikke at angive deres navn i ingredienslisten. Selv om koffein anføres under dette navn i ingredienslisten, er der desuden ikke noget krav om angivelse af indholdet i tilfælde af højt indhold.(6) Visse medlemsstater har indført national lovgivning, der gør det obligatorisk at nævne forekomst af kinin og/eller koffein på mærkningen af de levnedsmidler, som indeholder stofferne, og i visse tilfælde at angive koffeinindholdet sammen med en advarsel. At der findes og anvendes sådanne nationale forskrifter, medfører tekniske hindringer for handelen med de pågældende levnedsmidler inden for Fællesskabet.(7) For at oplyse samtlige forbrugere i Fællesskabet og for at fremme de pågældende varers frie bevægelighed bør der derfor indføres harmoniserede bestemmelser for levnedsmidler, der indeholder kinin, og levnedsmidler, der indeholder koffein. Bestemmelserne bør indeholde krav om obligatoriske oplysninger på mærkningen, som supplerer kravene i direktiv 2000/13/EF.(8) De i dette direktiv fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed -UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:Artikel 1Uanset artikel 6, stk. 6, andet afsnit, tredje led, i direktiv 2000/13/EF angives kinin og/eller koffein, der anvendes som aroma ved fremstilling eller tilberedning af et levnedsmiddel, ved deres specifikke navn i ingredienslisten omhandlet i artikel 3, stk. 1, nr. 2, i direktiv 2000/13/EF umiddelbart efter betegnelsen "aroma".Artikel 21. Hvis en drikkevare, der er bestemt til forbrug uden yderligere forarbejdning eller tilberedning end rekonstituering af et koncentreret eller tørret produkt, indeholder mere koffein end 150 mg/l, uanset kilden, skal følgende oplysning fremgå af mærkningen i samme synsfelt som drikkevarens salgsbetegnelse: "Højt koffeinindhold".Oplysningen følges, i parentes og i overensstemmelse med betingelserne i artikel 13, stk. 2, i direktiv 2000/13/EF, af koffeinindholdet angivet i mg/100 ml.2. Stk. 1 finder ikke anvendelse på drikkevarer fremstillet af kaffe, te, kaffeekstrakt eller teekstrakt, hvis salgsbetegnelse indeholder ordet "kaffe" eller "te".Artikel 31. Medlemsstaterne tillader handel med varer, der er i overensstemmelse med dette direktiv, fra den 1. juli 2003.2. Medlemsstaterne forbyder handel med varer, der ikke er i overensstemmelse med dette direktiv, fra den 1. juli 2004.Varer, der ikke opfylder kravene i dette direktiv, og som er mærket før den 1. juli 2004, kan dog fortsat sælges, indtil lagrene er tømt.Artikel 4Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 30. juni 2003. De underretter straks Kommissionen herom.Disse love og administrative bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.Artikel 5Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Artikel 6Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Bruxelles, den 18. juli 2002.På Kommissionens vegneDavid ByrneMedlem af Kommissionen(1) EFT L 109 af 6.5.2000, s. 29.(2) EFT L 310 af 28.11.2001, s. 19.


Avis juridique important

|

31986L0489

Kommissionens direktiv 86/489/EØF af 24. september 1986 om ændring af direktiv 77/794/EØF om fastlæggelse af gennemførelsesbestemmelserne til visse artikler i direktiv 76/308/EØF om gensidig bistand ved inddrivelse af fordringer i forbindelse med foranstaltninger, der er finansieret af Den europæiske udviklings- og garantifond for Landbruget, samt af landbrugsimportafgifter og told, og i forbindelse med merværdiafgift

EF-Tidende nr. L 283 af 04/10/1986 s. 0023 - 0024 den finske specialudgave: kapitel 2 bind 4 s. 0132  den svenske specialudgave: kapitel 2 bind 4 s. 0132

*****  KOMMISSIONENS  DIREKTIV  af 24. september 1986  om aendring af direktiv 77/794/EOEF om fastlaeggelse af gennemfoerelsesbestemmelserne til visse artikler i direktiv 76/308/EOEF om gensidig bistand ved inddrivelse af fordringer i forbindelse med foranstaltninger, der er finansieret af Den europaeiske udviklings- og garantifond for Landbruget, samt af landbrugsimportafgifter og told, og i forbindelse med mervaerdiafgift  (86/489/EOEF)  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE  FAELLESSKABER HAR -  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab,  under henvisning til Raadets direktiv 76/308/EOEF af 15. marts 1976 om gensidig bistand ved inddrivelse af fordringer i forbindelse med foranstaltninger, der er finansieret af Den europaeiske udviklings- og garantifond for Landbruget, samt af landbrugsimportafgifter og told, og i forbindelse med mervaerdiafgift (1), senest aendret ved akten vedroerende Spaniens og Portugals tiltraedelse, saerlig artikel 22, stk. 1, og  ud fra foelgende betragtninger:  Ved Kommissionens direktiv 77/794/EOEF (2), aendret ved direktiv 85/479/EOEF (3), fastlaegges gennemfoerelsesbestemmelserne til visse bestemmelser i direktiv 76/308/EOEF; det fastsaettes i direktivets artikel 20, stk. 2, at der ikke kan anmodes om bistand, saafremt fordringen eller fordringerne beloeber sig til mindre en 750 ECU, medmindre der er tale om inddrivelse af en fordring, der forfalder som foelge af en uregelmaessighed begaaet under eller i forbindelse med varebevaegelser, som er foretaget som led i den ordning for bevaegelser af varer inden for Faellesskabet, der er indfoert ved Raadets forordning (EOEF) nr. 3/84 (4), senest aendret ved akten vedroerende Spaniens og Portugals tiltraedelse, i hvilket tilfaelde beloebet nedsaettes til 200 ECU;  i betragtning af den stigning i administrationsomkostningerne, der er sket siden 1977, vil det vaere hensigtsmaessigt at forhoeje mindstebeloebsgraensen for anmodninger om bistand til 1 500 ECU, undtagen i ovennaevnte saerlige tilfaelde, hvor mindstebeloebet fortsat boer vaere 200 ECU for at sikre, at bestemmelserne i forordning (EOEF) nr. 3/84 anvendes korrekt;  de i dette direktiv fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra Udvalget for inddrivelse af Fordringer -  UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:  Artikel 1  Artikel 20, stk. 2, foerste punktum, i direktiv 77/794/EOEF affattes saaledes:  »2. Fra og med 1. januar 1987 kan der ikke anmodes om bistand, saafremt fordringerne beloeber sig til mindre end 1 500 ECU.«  Artikel 2  Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger for senest den 1. januar 1987 at efterkomme dette direktiv.  Artikel 3  Medlemsstaterne meddeler Kommissionen de foranstaltninger, de traeffer til gennemfoerelse af dette direktiv. Kommissionen underretter de oevrige medlemsstater herom.  Artikel 4  Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.  Udfaerdiget i Bruxelles, den 24. september 1986.  Paa Kommissionens vegne  COCKFIELD  Naestformand  (1) EFT nr. L 73 af 19. 3. 1976, s. 18.  (2) EFT nr. L 333 af 24. 12. 1977, s. 11.  (3) EFT nr. L 285 af 25. 10. 1985, s. 65.  (4) EFT nr. L 2 af 4. 1. 1984, s. 1.


Avis juridique important

|

31999L0091

Kommissionens direktiv 1999/91/EF af 23. november 1999 om ændring af direktiv 90/128/EØF om plastmaterialer og -genstande bestemt til at komme i berøring med levnedsmidler (EØS-relevant tekst)

EF-Tidende nr. L 310 af 04/12/1999 s. 0041 - 0055

KOMMISSIONENS DIREKTIV 1999/91/EFaf 23. november 1999om ændring af direktiv 90/128/EØF om plastmaterialer og -genstande bestemt til at komme i berøring med levnedsmidler(EØS-relevant tekst)KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,under henvisning til Rådets direktiv 89/109/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om materialer og genstande bestemt til at komme i berøring med levnedsmidler(1), særlig artikel 3,efter høring af Den Videnskabelige Komité for Levnedsmidler, ogud fra følgende betragtninger:(1) I Kommissionens direktiv 90/128/EØF(2), senest ændret ved direktiv 96/11/EF(3), er der i artikel 3, stk. 2, fastsat en revision af bilag II.(2) På grundlag af foreliggende oplysninger vil visse stoffer, som midlertidigt er tilladt på nationalt plan, kunne forventes optaget på fællesskabslisten.(3) Efter vedtagelsen af direktiv 90/128/EØF er der stillet krav om at kunne anvende andre monomerer, og de indsendte tekniske data gør det muligt at optage dem på fællesskabslisten.(4) Listen over additiver i bilag III i direktiv 90/128/EØF bør revideres, idet der tilføjes additiver, som Den Videnskabelige Komité for Levnedsmidler har foretaget en fuldstændig evaluering af.(5) For visse stoffers vedkommende bør de allerede fastsatte begrænsninger ændres i overensstemmelse med de foreliggende oplysninger.(6) Den nuværende liste over samtlige additiver er en ufuldstændig liste, som derfor ikke indeholder alle de stoffer, som på nuværende tidspunkt accepteres i mindst én medlemsstat, og disse stoffer kan derfor fortsat reguleres i national lovgivning under afventning af en afgørelse om optagelse på fællesskabslisten.(7) Dette direktiv opstiller kun renhedskriterier for nogle få stoffer, og for de øvrige stoffer, hvortil renhedskriterier kan være nødvendige, vil reglerne herfor fortsat findes i den nationale lovgivning, mens en afgørelse på fællesskabsplan afventes.(8) Dette direktiv går ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at opfylde målsætningerne i direktiv 89/109/EØF.(9) Foranstaltningerne i dette direktiv er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Levnedsmiddelkomité -UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:Artikel 1I direktiv 90/128/EØF foretages følgende ændringer:1) Artikel 3, stk. 5, fjerde led, udgår.2) Artikel 3a affattes således: "Artikel 3aBilag III fastsætter en ufuldstændig liste over additiver, som inden for de anførte restriktioner må anvendes ved fremstilling af plastmaterialer og -genstande."3) Som artikel 3b og 3c indsættes: "Artikel 3bAf produkter, der er fremstillet ved bakteriefermentering, må kun de, der er opført i bilag IV, anvendes, hvor de kommer i berøring med levnedsmidler.Artikel 3c1. Bilag V fastætter specifikationer for visse af stofferne i bilag II, III og IV.2. Numrene i parentes i kolonnen 'Restriktioner og/eller specifikationer' forklares i bilag VI."4) Bilag II ændres som vist i bilag I til dette direktiv.5) Bilag III ændres som vist i bilag II til dette direktiv.6) Bilag III til dette direktiv indsættes som bilag IV, V og VI.Artikel 21. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 31. december 2000. De underretter straks Kommissionen herom.Medlemsstaterne skal fra den 1. januar 2002 tillade handel med og anvendelse af plastmaterialer og -genstande bestemt til at komme i berøring med levnedsmidler, hvis de er i overensstemmelse med dette direktiv.Medlemsstaterne skal fra den 1. januar 2003 forbyde fremstilling og import i Fællesskabet af plastmaterialer og -genstande bestemt til at komme i berøring med levnedsmidler, hvis de ikke er i overensstemmelse med dette direktiv.2. De i stk. 1 omhandlede bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.Artikel 3Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Artikel 4Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Bruxelles, den 23. november 1999.På Kommissionens vegneErkki LIIKANENMedlem af Kommissionen(1) EFT L 40 af 11.2.1989, s. 38.(2) EFT L 75 af 21.3.1990, s. 19.(3) EFT L 61 af 12.3.1996, s. 26.BILAG IBilag II til direktiv 90/128/EØF ændres således: 1) Fjerde led i punkt 5 affattes således: "- Kolonne 4 (Restriktioner og/eller specifikationer). Det kan være:- den specifikke migrationsgrænse (SMG)- den største tilladte restmængde af stoffet i materialet eller genstanden (QM)- den største tilladte restmængde af stoffet i materialet eller genstanden udtrykt som mg/6 dm2 af overfladen, der er i berøring med levnedsmidler (QMA)- andre specifikke restriktioner- alle specifikationer i tilknytning til stoffet eller polymeren."2) Overskriften i kolonne 4 ændres til "Restriktioner og/eller specifikationer".3) Afsnit A og B ændres som vist i tillæg 1-5. "Tillæg 1Liste over monomerer og andre udgangsstoffer, der tilføjes til afsnit A i bilag II til direktiv 90/128/EØF>TABELPOSITION>Tillæg 2Liste over monomerer og andre udgangsstoffer i afsnit A i bilag II til direktiv 90/128/EØF, for hvilke indholdet i kolonnen "Restriktioner og/eller specifikationer" ændres>TABELPOSITION>Tillæg 3Liste over monomerer og andre udgangsstoffer, der udgår af afsnit B i bilag II til direktiv 90/128/EØF>TABELPOSITION>Tillæg 4Liste over monomerer og andre udgangsstoffer i afsnit B i bilag II til direktiv 90/128/EØF, for hvilke indholdet i kolonnen "Restriktioner og/eller specifikationer" ændres>TABELPOSITION>Tillæg 5Liste over monomerer og andre udgangsstoffer, der overføres fra afsnit B til afsnit A i bilag II til direktiv 90/128/EØF>TABELPOSITION>"BILAG IIBilag III til direktiv 90/128/EØF ændres således:1) Fjerde led i punkt 5 affattes således: "- Kolonne 4 (Restriktioner og/eller specifikationer). Det kan være:- Den specifikke migrationsgrænse (SMG)- den største tilladte restmængde af stoffet i materialet eller genstanden (QM)- den største tilladte restmængde af stoffet i mg/6 dm2 af overfladen, der er i berøring med levnedsmidler (QMA)- andre specifikke restriktioner- alle specifikationer i tilknytning til stoffet eller polymeren."2) Overskriften i kolonne 4 ændres til "Restriktioner og/eller specifikationer".3) Den "ufuldstændige liste over additiver" ændres som vist i tillæg 1, 2 og 3."Tillæg 1Liste over additiver, der tilføjes i bilag III til direktiv 90/128/EØF>TABELPOSITION>Tillæg 2Liste over additiver i bilag III til direktiv 90/128/EØF, for hvilke indholdet i kolonnen "CAS-nr." ændres>TABELPOSITION>Tillæg 3Liste over additiver, der udgår af bilag III til direktiv 90/128/EØF>TABELPOSITION>"BILAG IIISom bilag IV, V og VI indsættes: "BILAG IVPRODUKTER, DER ER FREMSTILLER VED BAKTERIEFERMENTERING>TABELPOSITION>BILAG VSPECIFIKATIONERDel A: Generelle specifikationer(Fastsættes senere)Del B: Andre specifikationer>TABELPOSITION>BILAG VINOTER VEDRØRENDE KOLONNEN "RESTRIKTIONER OG/ELLER SPECIFIKATIONER"(1) Advarsel: Der er risiko for, at SMG kan overskrides i simulator for fedtholdige levnedsmidler.(2) SMG(T) betyder i dette specifikke tilfælde, at summen af migrationen af de stoffer, der er anført under PM/REF-nr. 10060 og 23920, ikke må overstige restriktionen.(3) SMG(T) betyder i dette specifikke tilfælde, at summen af migrationen af de stoffer, der er anført under PM/REF-nr. 15760, 16990, 47680, 53650, 89440, ikke må overstige restriktionen.(4) SMG(T) betyder i dette specifikke tilfælde, at summen af migrationen af de stoffer, der er anført under PM/REF-nr. 19540, 19960, ikke må overstige restriktionen.(5) SMG(T) betyder i dette specifikke tilfælde, at summen af migrationen af de stoffer, der er anført under PM/REF-nr. 14200, 14230, ikke må overstige restriktionen.(6) SMG(T) betyder i dette specifikke tilfælde, at summen af migrationen af de stoffer, der er anført under PM/REF-nr. 66560 og 66580, ikke må overstige restriktionen.(7) SMG(T) betyder i dette specifikke tilfælde, at summen af migrationen af de stoffer, der er anført under PM/REF-nr. 30080, 42320, 45195, 45200, 53610, 81760, 89200, 92030, ikke må overstige restriktionen.(8) SMG(T) betyder i dette specifikke tilfælde, at summen af migrationen af de stoffer, der er anført under PM/REF-nr. 85840 og 95725, ikke må overstige restriktionen.(9) SMG(T) betyder i dette specifikke tilfælde, at grænsen ikke må overskrides af summen af migrationen af de følgende stoffer:a) BADGE (= 2,2-bis(4-hydroxyphenil)propan bis(2,3-epoxypropyl)etherb) BADGE. H2Od) BADGE. HCle) BADGE. 2HClf) BADGE. H2O.HCl.Imidlertid inkluderer SMG(T) i vandige simulanter også BADGE.2H2O (c), medmindre materialet eller genstanden er mærket således, at det fremgår, at det/den kun bør anvendes i kontakt med de fødevarer, herunder drikkevarer, for hvilke det kan dokumenteres, at summen af migrationsmængderne af de fem ovennævnte stoffer, (a), (b), (d), (e) og (f), ikke kan overstige 1 mg/kg.(10) Advarsel: Der er risiko for, at migrationen af stoffet forringer levnedsmidlets organoleptiske egenskaber, og derfor for, at det færdige produkt ikke er i overensstemmelse med artikel 2, andet led, i direktiv 89/109/EØF."


Avis juridique important

|

32001L0101

Kommissionens direktiv 2001/101/EF af 26. november 2001 om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/13/EF om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler samt om reklame for sådanne levnedsmidler

EF-Tidende nr. L 310 af 28/11/2001 s. 0019 - 0021

Kommissionens direktiv 2001/101/EFaf 26. november 2001om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/13/EF om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler samt om reklame for sådanne levnedsmidlerKOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 95,under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/13/EF af 20. marts 2000 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler samt om reklame for sådanne levnedsmidler(1), særlig artikel 6, stk. 6, andet afsnit, første led, andet afsnit, ogud fra følgende betragtninger:(1) Rådets direktiv 64/433/EØF af 26. juni 1964 om sundhedsmæssige problemer vedrørende handelen med fersk kød inden for Fællesskabet(2), senest ændret ved direktiv 95/23/EF(3), indeholder en definition af kød, der blev fastsat med henblik på hygiejnen og beskyttelse af folkesundheden. Definitionen omfatter alle spiselige dele af husdyr. Den stemmer imidlertid ikke overens med forbrugerens opfattelse af kød og oplyser ikke forbrugeren om den egentlige art af det produkt, der betegnes "kød".(2) En række medlemsstater har vedtaget en definition af "kød", bestemt til mærkning af produkter, der indeholder kød. Medlemsstaternes forskelligartede fremgangsmåder har imidlertid medført forskelle, der skader det indre markeds funktion, og som gør det nødvendigt at udarbejde en harmoniseret definition.(3) I bilag I til direktiv 2000/13/EF er der fastlagt visse kategorier af ingredienser, for hvilke angivelse af kategorien i ingredienslisten kan erstatte angivelse af den specifikke betegnelse for den pågældende ingrediens.(4) Bilaget omfatter ikke kategorien "kød", hvilket medfører problemer i forbindelse med anvendelsen af direktiv 2000/13/EF, bl.a. med hensyn til angivelse af ingredienslisten og angivelsen af ingrediensmængderne. Der bør derfor fastsættes en harmoniseret definition af kategoribetegnelsen "kød" for så vidt angår anvendelsen af direktiv 2000/13/EF.(5) Da forbrugerne har krav på god og klar oplysning som grundlag for at vælge deres fødevarer og vurdere forskellene i salgspriserne, bør angivelsen af de(n) anvendte art(er) ledsage denne kategoribetegnelse.(6) Definitionen gælder udelukkende i forbindelse med mærkning af produkter, hvori kød indgår som en ingrediens. Definitionen anvendes således ikke i forbindelse med mærkning af kødudskæringer og kropsdele, når de markedsføres uden forarbejdning.(7) Maskinudbenet kød er væsensforskelligt fra den opfattelse, forbrugerne har af "kød". Maskinudbenet kød bør derfor ikke være omfattet af definitionen.(8) Maskinudbenet kød bør derfor betegnes ved dets specifikke navn, dvs. "maskinudbenet kød", og dyreart, i overensstemmelse med reglen i artikel 6, stk. 6, i direktiv 2000/13/EF. Denne mærkningsbestemmelse gælder for produkter, der er omfattet af EF-definitionen af "maskinudbenet kød".(9) De øvrige dele af dyr, der er egnet til konsum, men som ikke er produkter, der er omfattet af definitionen af "kød" med henblik på mærkning, bør ligeledes efter samme princip betegnes ved deres specifikke navn.(10) For at indholdet af "kød" i en vare kan bestemmes på en ensartet måde, bør der fastsættes maksimumsgrænser for indhold af fedtstoffer og af bindevæv for de produkter, der kan betegnes med kategoribetegnelsen "kød". Disse grænser berører ikke de særlige bestemmelser for hakket kød og tilberedt kød i Rådets direktiv 94/65/EF af 14. december 1994 om krav til fremstilling og afsætning af hakket kød og tilberedt kød(4).(11) Når disse maksimumsgrænser overskrides, og alle andre kriterier for definitionen af "kød" er overholdt, bør indholdet af "kød" følgelig justeres nedad, og ingredienslisten bør, foruden betegnelsen "...kød", omfatte angivelse af fedtindholdet og/eller bindevævsindholdet.(12) Det er ligeledes nødvendigt at fastsætte en harmoniseret metode til bestemmelse af indholdet af bindevæv.(13) Direktiv 2000/13/EF bør derfor ændres i overensstemmelse med det ovenfor anførte.(14) De i dette direktiv fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Levnedsmiddelkomité -UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:Artikel 1Bilag I til direktiv 2000/13/EF ændres som angivet i bilaget til nærværende direktiv.Artikel 21. Medlemsstaterne tillader handel med produkter, der opfylder kravene i direktiv 2000/13/EF, som ændret ved nærværende direktiv, senest den 31. december 2002.2. Medlemsstaterne forbyder handel med produkter, der ikke opfylder kravene i direktiv 2000/13/EF, som ændret ved nærværende direktiv, med virkning fra den 1. januar 2003.Produkter, der ikke opfylder kravene i dette direktiv, men som er mærket før den 1. januar 2003, kan dog fortsat sælges, indtil lagrene er tømt.Artikel 3Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 31. december 2002. De underretter straks Kommissionen herom.Disse love og administrative bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.Artikel 4Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Artikel 5Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Bruxelles, den 26. november 2001.På Kommissionens vegneDavid ByrneMedlem af Kommissionen(1) EFT L 109 af 6.5.2000, s. 29.(2) EFT 121 af 29.7.1964, s. 2012/64.(3) EFT L 243 af 11.10.1995, s. 7.(4) EFT L 368 af 31.12.1994, s. 10.BILAGI bilag I til direktiv 2000/13/EF indsættes som sidste afsnit: ">TABELPOSITION>"


Avis juridique important

|

31999L0010

Kommissionens direktiv 1999/10/EF af 8. marts 1999 om undtagelser fra bestemmelserne i artikel 7 i Rådets direktiv 79/112/EØF, for så vidt angår mærkning af levnedsmidler (EØS-relevant tekst)

EF-Tidende nr. L 069 af 16/03/1999 s. 0022 - 0023

KOMMISSIONENS DIREKTIV 1999/10/EF af 8. marts 1999 om undtagelser fra bestemmelserne i artikel 7 i Rådets direktiv 79/112/EØF, for så vidt angår mærkning af levnedsmidler (EØS-relevant tekst) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,under henvisning til Rådets direktiv 79/112/EØF af 18. december 1978 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler bestemt til den endelige forbruger samt om reklame for sådanne levnedsmidler (1), senest ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/4/EF (2), særlig artikel 7, stk. 3, litra d), og stk. 4, ogud fra følgende betragtninger:I artikel 7, stk. 2, litra a) og b), i direktiv 79/112/EØF præciseres det, at mængden af en ingrediens skal angives på mærkningen af et levnedsmiddel, hvis den pågældende ingrediens indgår i varebetegnelsen eller fremhæves i mærkningen;dels foreskrives det i Kommissionens direktiv 94/54/EF (3), ændret ved Rådets direktiv 96/21/EF (4), at der skal være en angivelse »indeholder sødestof(fer)« eller »indeholder sukker og sødestof(fer)« på mærkningen af levnedsmidler, som indeholder sådanne ingredienser; denne angivelse bør ledsage varebetegnelsen;da disse angivelser er obligatoriske efter direktiv 94/54/EF, skal mængden af denne eller disse ingredienser følgelig også angives i overensstemmelse med artikel 7, stk. 2, litra a) og/eller b), i direktiv 79/112/EØF;angivelse af mængden af sødestoffer vil ikke være afgørende for, om forbrugerne vælger det pågældende levnedsmiddel på indkøbstidspunktet;dels leder angivelsen af tilsætning af vitaminer og mineraler til, at en næringsdeklaration er obligatorisk i overensstemmelse med Rådets direktiv 90/496/EØF (5);angivelse af vitaminer og mineraler anses for at udgøre en integrerende del af varebetegnelsen eller som en fremhævelse af en ingrediens i henhold til artikel 7, stk. 2, litra a) og/eller b), i direktiv 79/112/EØF, og følgelig skal der være en mængdeangivelse for dem;dobbelt oplysninger af denne type er ikke nyttige for forbrugerne og kan endog vildlede dem, for så vidt som mængden i overensstemmelse med artikel 7, stk. 4, i direktiv 79/112/EØF er udtrykt i procent, medens den i næringsdeklarationen er anført i mg;derfor bør der fastsættes yderligere undtagelser fra reglen for mængdeangivelse af ingredienserne;desuden præciseres det i artikel 7, stk. 4, i direktiv 79/112/EØF, at den angivne mængde udtrykt i procent svarer til mængden af ingrediensen eller ingredienserne på det tidspunkt, hvor de anvendes; det nævnte stykke indeholder dog en bestemmelse om, at der kan fastsættes undtagelser fra dette princip;sammensætningen af visse levnedsmidler ændres i væsentlig grad ved kogning eller anden behandling, der medfører en tørring af ingredienserne;det viser sig nødvendigt at fastsætte en undtagelse fra den i artikel 7, stk. 4, i direktiv 79/112/EØF omhandlede beregningsmetode for mængden af disse produkter, således at det pågældende levnedsmiddels faktiske sammensætning afspejles bedre, og at det undgås, at forbrugerne vildledes;efter artikel 6, stk. 5, litra a), i direktiv 79/112/EØF finder det samme princip anvendelse for den rækkefølge hvori ingredienserne opføres på listen;den nævnte artikel 6 fastsætter dog, at der kan gøres undtagelser for bestemte levnedsmidler og ingredienser, og derfor bør der af konsekvenshensyn fastsættes tilsvarende undtagelser for beregningsmetoden for mængde;i overensstemmelse med subsidiaritets- og proportionalitetsprincippet som omhandlet i traktatens artikel 3 B, kan målene for den påtænkte handling, nemlig at sikre en effektiv gennemførelse af princippet om, at der skal forekomme en mængdeangivelse af ingredienserne i levnedsmidler, ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne hver for sig, da grundreglerne er foreskrevet i fællesskabslovgivningen; direktivet begrænser sig til det minimum, der er nødvendigt for at opfylde disse mål, og går ikke videre, end hvad der er nødvendigt herfor;de i dette direktiv fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Levnedsmiddelkomité -UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:Artikel 1 1. Artikel 7, stk. 2, litra a) og b) i direktiv 79/112/EØF finder ikke anvendelse, hvis angivelsen »indeholder sødestof(fer)« eller »indeholder sukker og sødestof(fer)« ledsager varebetegnelsen for et levnedsmiddel som foreskrevet i direktiv 94/54/EF.2. Artikel 7, stk. 2, litra a) og b), i direktiv 79/112/EØF finder ikke anvendelse på angivelser om tilsætning af vitaminer og mineraler, når disse stoffer angives i forbindelse med en næringsdeklaration.Artikel 2 1. Som undtagelse fra princippet i artikel 7, stk. 4, i direktiv 79/112/EØF finder stk. 2 og 3 i nærværende artikel anvendelse.2. For levnedsmidler, der har undergået væsketab efter varmebehandling eller lignende behandling, svarer den angivne mængde til mængden af den eller de anvendte ingredienser, beregnet i forhold til færdigvaren. Denne mængde angives i procent.Når den angivne mængde af en ingrediens eller den samlede mængde af alle ingredienser overstiger 100 %, erstattes procentangivelsen dog med en vægtangivelse for ingrediensen, der svarer til den mængde, der er anvendt ved tilberedningen af 100 g af færdigvaren.3. Mængden af flygtige ingredienser angives efter deres vægt i færdigvaren.Mængden af ingredienser, der anvendes i koncentreret eller tørret form, og som rekonstitueres under fremstillingen, kan angives efter deres vægt før koncentreringen eller tørringen.Ingredienserne i koncentrerede eller tørrede levnedsmidler, som skal tilsættes vand, kan angives efter det mængdeforhold, hvori de forefindes i det rekonstituerede produkt.Artikel 3 Medlemsstaterne vedtager om nødvendigt deres love og administrative bestemmelser senest den 31. august 1999 for:- at tillade handel med produkter, der er i overensstemmelse med nærværende direktiv, senest den 1. september 1999- at forbyde produkter, der ikke er i overensstemmelse med dette direktiv, senest den 14. februar 2000. Dog kan produkter, der er bragt på markedet eller mærket inden denne dato, og som ikke opfylder direktivets krav, afsættes, indtil lagrene er opbrugt.De underretter straks Kommissionen herom.Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.Artikel 4 Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Artikel 5 Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Bruxelles, den 8. marts 1999.På Kommissionens vegneMartin BANGEMANNMedlem af Kommissionen(1) EFT L 33 af 8. 2. 1979, s. 1.(2) EFT L 43 af 14. 2. 1997, s. 21.(3) EFT L 300 af 23. 11. 1994, s. 14.(4) EFT L 88 af 5. 4. 1996, s. 5.(5) EFT L 276 af 6. 10. 1990, s. 40.


Avis juridique important

|

31994L0054

Kommissionens direktiv 94/54/EF af 18. november 1994 om angivelse på mærkningen af bestemte levnedsmidler af andre obligatoriske oplysninger end dem, der er fastsat i Rådets direktiv 79/112/EØF

EF-Tidende nr. L 300 af 23/11/1994 s. 0014 - 0015 den finske specialudgave: kapitel 15 bind 13 s. 0250  den svenske specialudgave: kapitel 15 bind 13 s. 0250

KOMMISSIONENS DIREKTIV 94/54/EF af 18. november 1994 om angivelse paa maerkningen af bestemte levnedsmidler af andre obligatoriske oplysninger end dem, der er fastsat i Raadets direktiv 79/112/EOEFKOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab,under henvisning til Raadets direktiv 79/112/EOEF af 18. december 1978 om tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om maerkning af og praesentationsmaader for levnedsmidler bestemt til den endelige forbruger samt om reklame for saadanne levnedsmidler (1), senest aendret ved Kommissionens direktiv 93/102/EF (2), saerlig artikel 4, stk. 2, ogud fra foelgende betragtninger:Paa grund af den paataenkte handlings omfang og virkninger er de ved dette direktiv fastsatte EF-foranstaltninger ikke blot noedvendige, men ogsaa uundvaerlige for at opfylde de anfoerte maal; medlemsstaterne kan ikke opfylde disse maal enkeltvis; ved direktiv 79/112/EF er det desuden allerede fastsat, at maalene skal opfyldes paa EF-plan;for at sikre en passende forbrugeroplysning er det for visse levnedsmidler noedvendigt at foreskrive obligatoriske oplysninger ud over dem, der er fastsat i artikel 3 i direktiv 79/112/EF;emballagegas, som anvendes ved faerdigpakning af visse levnedsmidler, boer ikke betragtes som ingredienser i henhold til artikel 6, stk. 1, i direktiv 79/112/EOEF og boer foelgelig ikke angives i maerkningens ingrediensfortegnelse;forbrugerne skal dog oplyses om anvendelse af emballagegas for bedre at kunne forstaa, hvorfor den koebte vare har laengere holdbarhed end lignende varer, der er faerdigpakket paa andre maader;for at undgaa nye handelshindringer paa grund af foranstaltninger, der ensidigt vedtages af medlemsstaterne, er det noedvendigt at vedtage faellesskabsbestemmelser paa omraadet;i overensstemmelse med fremgangsmaaden i artikel 17 i direktiv 79/112/EOEF har udkastet til naervaerende direktiv vaeret forelagt Den Staaende Levnedsmiddelkomité, som ikke har vaeret i stand til at afgive udtalelse; efter samme procedure har Kommissionen forelagt Raadet et forslag til disse foranstaltninger;da Raadet efter udloebet af den fastsatte frist paa tre maaneder ikke har truffet afgoerelse, paahviler det Kommissionen at vedtage de naevnte foranstaltninger -UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:Artikel 1 Maerkningen af de levnedsmidler, der er omhandlet i bilaget, skal omfatte de i samme bilag anfoerte supplerende obligatoriske oplysninger, jf. dog artikel 3 i direktiv 79/112/EOEF.Artikel 2 Medlemsstaterne aendrer om noedvendigt deres love og administrative bestemmelser inden den 30. juni 1995 for at:- tillade handel med produkter, der er i overensstemmelse med dette direktiv, senest den 1. juli 1995- forbyde handel med produkter, der ikke er i overensstemmelse med dette direktiv, fra den 1. januar 1997. Produkter, der er markedsfoert eller maerket inden dette tidspunkt, og som ikke opfylder direktivets bestemmelser, kan dog omsaettes, indtil lagrene er opbrugt.De underretter straks Kommissionen herom.Naar medlemsstaterne vedtager disse bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggoerelsen ledsages af en saadan henvisning. De naermere regler for denne henvisning fastsaettes af medlemsstaterne.Artikel 3 Dette direktiv traeder i kraft paa tyvendedagen efter offentliggoerelsen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende.Udfaerdiget i Bruxelles, den 18. november 1994.Paa Kommissionens vegneMartin BANGEMANNMedlem af Kommissionen(1) EFT nr. L 33 af 8. 2. 1979, s. 1.(2) EFT nr. L 291 af 25. 11. 1993, s. 14.BILAG Liste over levnedsmidler, hvis maerkning skal omfatte en eller flere supplerende obligatoriske oplysninger >TABELPOSITION>