title: Rådets direktiv 2004/114/EF af 13. december 2004 om betingelserne for tredjelandsstatsborgeres indrejse og ophold med henblik på studier, elevudveksling, ulønnet erhvervsuddannelse eller volontørtjeneste

text:
               23.12.2004

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 375/12

      RÅDETS DIREKTIV 2004/114/EF
   af 13. december 2004
   om betingelserne for tredjelandsstatsborgeres indrejse og ophold med henblik på studier, elevudveksling, ulønnet erhvervsuddannelse eller volontørtjeneste
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 63, stk. 1, nr. 3), litra a), og nr. 4),
   under henvisning til forslag fra Kommissionen,
   under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1),
   under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (2),
   under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget (3), og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Med henblik på gradvis at indføre et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed skal der i henhold til traktaten vedtages foranstaltninger vedrørende asyl, indvandring og beskyttelse af tredjelandsstatsborgeres rettigheder.

               (2)

               I henhold til traktaten skal Rådet vedtage foranstaltninger vedrørende indvandringspolitikken med hensyn til betingelser for indrejse og ophold og standarder for procedurer for medlemsstaternes udstedelse af langtidsvisa og opholdstilladelser.

               (3)

               Det Europæiske Råd erkendte på sit ekstraordinære møde den 15. og 16. oktober 1999 i Tammerfors, at der er behov for indbyrdes tilnærmelse af de nationale lovgivninger om betingelserne for tredjelandsstatsborgeres indrejse og ophold, og anmodede Rådet om at træffe hurtige afgørelser på grundlag af forslag fra Kommissionen.

               (4)

               Dette direktiv respekterer de grundlæggende rettigheder og principper, som er anerkendt i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.

               (5)

               Medlemsstaterne bør anvende bestemmelserne i dette direktiv uden forskelsbehandling på grund af køn, race, hudfarve, etnisk eller social oprindelse, genetiske egenskaber, sprog, religion eller tro, politisk eller anden overbevisning, tilhørsforhold til et nationalt mindretal, formueforhold, fødsel, handicap, alder eller seksuel orientering.

               (6)

               Et af Fællesskabets mål med hensyn til uddannelse er at gøre Europa som helhed til et af verdens førende ekspertisecentre for studier og erhvervsuddannelse. En hovedfaktor i denne strategi er at fremme mobiliteten, så tredjelandsstatsborgere kan rejse til Fællesskabet for at studere. Dette forudsætter bl.a. en indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes nationale lovgivninger vedrørende betingelserne for indrejse og ophold.

               (7)

               Migration med henblik på de i dette direktiv omhandlede formål, der pr. definition er midlertidig og uafhængig af situationen på arbejdsmarkedet i værtsmedlemsstaten, er berigende for både de pågældende migranter og for deres hjemland og værtslandet, og den bidrager generelt til en bedre forståelse kulturerne imellem.

               (8)

               Udtrykket »indrejse« omfatter tredjelandsstatsborgeres indrejse og ophold med henblik på formålene i dette direktiv.

               (9)

               De nye fællesskabsregler er baseret på de definitioner af begreberne studerende, praktikant, uddannelsesinstitution og volontørtjeneste, der allerede benyttes i fællesskabsretten, navnlig i de forskellige fællesskabsprogrammer (Socrates, Europæisk volontørtjeneste for unge mv.), der sigter mod at fremme de pågældende personers mobilitet.

               (10)

               Varigheden af og andre betingelser vedrørende forberedelseskurser for studerende, der er omfattet af dette direktiv, bør fastlægges af medlemsstaterne i overensstemmelse med deres nationale lovgivning.

               (11)

               Tredjelandsstatsborgere i kategorierne ulønnet praktikant eller volontør, der i kraft af deres aktiviteter eller den form for godtgørelse eller aflønning, de modtager, betragtes som arbejdstagere efter national lovgivning, omfattes ikke af dette direktiv. Indrejsetilladelse til tredjelandsstatsborgere, der agter at følge medicinske specialstudier, bør udstedes af medlemsstaterne.

               (12)

               Dokumentation for, at en studerende er optaget på en videregående uddannelsesinstitution, kan bl.a. omfatte et brev, som bekræfter optagelsen, eller et indskrivningsbevis.

               (13)

               Forskningsstipendier kan tages i betragtning ved vurderingen af, om den studerende råder over tilstrækkelige midler.

               (14)

               Indrejse med henblik på formålene i dette direktiv kan nægtes i behørigt begrundede tilfælde. Især kan indrejse nægtes, hvis en medlemsstat på baggrund af en vurdering baseret på faktiske omstændighederne mener, at den pågældende tredjelandsstatsborger udgør en potentiel trussel mod den offentlige orden eller sikkerhed. Begrebet »den offentlige orden« kan omfatte en dom for grov kriminalitet. Begrebet offentlig orden og offentlig sikkerhed omfatter også tilfælde, hvor en tredjelandsstatsborger tilhører eller har tilhørt en sammenslutning, som støtter terrorisme, støtter eller har støttet en sådan sammenslutning eller hylder eller har hyldet yderligtgående principper.

               (15)

               I tilfælde af tvivl om grundlaget for ansøgningen om indrejse og ophold kan medlemsstaterne kræve al den dokumentation, der er nødvendig for at kunne vurdere sammenhængen, især på grundlag af ansøgerens påtænkte studier, med henblik på bekæmpelse af misbrug og fejlagtig anvendelse af proceduren i dette direktiv.

               (16)

               Mobiliteten for studerende fra tredjelande, der studerer i flere forskellige medlemsstater, skal fremmes, og det skal gøres lettere for tredjelandsstatsborgere, der deltager i fællesskabsprogrammer til fremme af mobiliteten inden for og til Fællesskabet, at indrejse med henblik på formålene i dette direktiv.

               (17)

               For at tillade den første indrejse på deres område bør medlemsstaterne i god tid forinden kunne udstede en opholdstilladelse eller, hvis de udelukkende udsteder opholdstilladelser på deres område, et visum.

               (18)

               For at give studerende fra tredjelande mulighed for selv at dække en del af deres studieudgifter, bør de have adgang til arbejdsmarkedet på de vilkår, der er fastsat i dette direktiv. Det bør være en hovedregel, at studerende har adgang til arbejdsmarkedet på de vilkår, der er fastsat i dette direktiv; i særlige tilfælde bør medlemsstaterne dog kunne tage situationen på deres nationale arbejdsmarked i betragtning.

               (19)

               Begrebet forudgående tilladelse indebærer meddelelse af arbejdstilladelse til studerende, der ønsker at udøve en økonomisk aktivitet.

               (20)

               Dette direktiv berører ikke national lovgivning om deltidsbeskæftigelse.

               (21)

               Der bør indføres fremskyndede procedurer for indrejse og ophold med henblik på studier eller som led i elevudvekslingsprogrammer, der administreres af organisationer, som er anerkendt af medlemsstaterne.

               (22)

               Hver medlemsstat bør sørge for, at en række oplysninger, der er så fuldstændige som muligt og regelmæssigt ajourføres, stilles til rådighed for offentligheden, bl.a. via internettet, om de institutioner, der er omhandlet i dette direktiv, de studieforløb, som tredjelandsstatsborgere kan optages på, og betingelserne og procedurerne for indrejse og ophold på medlemsstatens område med henblik på studier.

               (23)

               Dette direktiv bør under ingen omstændigheder anfægte anvendelsen af Rådets forordning (EF) nr. 1030/2002 af 13. juni 2002 om ensartet udformning af opholdstilladelser til tredjelandsstatsborgere (4).

               (24)

               Målene for dette direktiv, nemlig at fastlægge betingelserne for tredjelandsstatsborgeres indrejse og ophold med henblik på studier, elevudveksling, ulønnet erhvervsuddannelse eller volontørtjeneste kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor på grund af foranstaltningens omfang eller virkninger bedre gennemføres på fællesskabsplan; Fællesskabet kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. traktatens artikel 5. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går dette direktiv ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå dette mål.

               (25)

               I overensstemmelse med artikel 1 og 2 i den protokol om Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, deltager Det Forenede Kongerige og Irland ikke i vedtagelsen af dette direktiv, som derfor ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Det Forenede Kongerige og Irland, jf. dog protokollens artikel 4.

               (26)

               I medfør af artikel 1 og 2 i den protokol om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, deltager Danmark ikke i vedtagelsen af dette direktiv, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark —

         UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
   KAPITEL I
   ALMINDELIGE BESTEMMELSER
   Artikel 1
   Formål
   Dette direktiv har til formål at fastlægge:

               a)

               betingelserne for tredjelandsstatsborgeres indrejse på medlemsstaternes område i en periode på mindst tre måneder med henblik på studier, elevudveksling, ulønnet erhvervsuddannelse eller volontørtjeneste

               b)

               procedurereglerne for tredjelandsstatsborgeres indrejse på medlemsstaternes område med henblik på disse formål.

         Artikel 2
   Definitioner
   I dette direktiv forstås ved:

               a)

               »tredjelandsstatsborger«: enhver person, der ikke er unionsborger i henhold til artikel 17, stk. 1, i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab

               b)

               »studerende«: en tredjelandsstatsborger, der er optaget på en videregående uddannelsesinstitution, og som har fået tilladelse til indrejse på en medlemsstats område for som sin primære beskæftigelse at følge et fuldtids studieprogram med fuldtidsundervisning på en videregående uddannelsesinstitution med henblik på at opnå et bevis for en højere uddannelse, der er anerkendt af medlemsstaten, herunder eksamensbevis, certifikat eller doktorgrad, der også kan omfatte forberedelseskurser til disse uddannelser efter national lovgivning

               c)

               »skoleelev«: en tredjelandsstatsborger, der har fået tilladelse til indrejse som led i en højere uddannelse på en medlemsstats område med henblik på at følge et anerkendt undervisningsprogram på sekundærtrinnet som led i et udvekslingsprogram, der administreres af en organisation, som er anerkendt til dette formål af en medlemsstat i overensstemmelse med den nationale lovgivning eller administrativ praksis

               d)

               »ulønnet praktikant«: en tredjelandsstatsborger, der har fået tilladelse til indrejse på en medlemsstats område med henblik på et ulønnet praktikophold i overensstemmelse med national lovgivning

               e)

               »institution«: en offentlig eller privat uddannelsesinstitution, som er anerkendt af værtsmedlemsstaten og/eller hvis studieprogrammer er anerkendt i overensstemmelse med national lovgivning eller administrativ praksis til de formål, der er fastlagt i dette direktiv

               f)

               »volontørprogram«: et program med konkrete solidaritetsaktiviteter, som bygger på stats- eller fællesskabsbaserede ordninger, og som forfølger almennyttige formål

               g)

               »opholdstilladelse«: enhver tilladelse udstedt af myndighederne i en medlemsstat til at en tredjelandsstatsborger lovligt kan opholde sig i landet, i overensstemmelse med artikel 1, stk. 2, litra a), i forordning (EF) nr. 1030/2002.

         Artikel 3
   Anvendelsesområde
   1.   Dette direktiv finder anvendelse på tredjelandsstatsborgere, der ansøger om indrejse på en medlemsstats område for at studere.
   Medlemsstaterne kan også beslutte at lade dette direktiv finde anvendelse på tredjelandsstatsborgere, der ansøger om indrejse med henblik på elevudveksling, ulønnet erhvervsuddannelse eller volontørtjeneste.
   2.   Dette direktiv finder ikke anvendelse på:

               a)

               tredjelandsstatsborgere, der opholder sig i en medlemsstat som asylansøgere, eller som er omfattet af subsidiære former for beskyttelse eller ordninger for midlertidig beskyttelse

               b)

               tredjelandsstatsborgere, hvis udvisning er suspenderet på grund af sagens konkrete omstændigheder eller retlige spørgsmål

               c)

               tredjelandsstatsborgere, der er familiemedlemmer til unionsborgere, som har udøvet deres ret til fri bevægelighed inden for Fællesskabet

               d)

               tredjelandsstatsborgere, der i en medlemsstat har status som fastboende udlænding, jf. Rådets direktiv 2003/109/EF af 25. november 2003 om tredjelandsstatsborgeres status som fastboende udlænding (5), og som udøver deres ret til ophold i en anden medlemsstat for at studere eller følge en erhvervsuddannelse i den pågældende medlemsstat

               e)

               tredjelandsstatsborgere, der i henhold til den pågældende medlemsstats nationale lovgivning betragtes som arbejdstagere eller selvstændige erhvervsdrivende.

         Artikel 4
   Gunstigere bestemmelser
   1.   Dette direktiv berører ikke gunstigere bestemmelser i henhold til:

               a)

               bilaterale eller multilaterale aftaler, som er indgået mellem Fællesskabet eller Fællesskabet og dets medlemsstater på den ene side og et eller flere tredjelande på den anden side

               b)

               bilaterale eller multilaterale aftaler, som er indgået mellem en eller flere medlemsstater og et eller flere tredjelande.

         2.   Dette direktiv berører ikke medlemsstaternes mulighed for at vedtage eller bibeholde gunstigere bestemmelser for de personer, det finder anvendelse på.
   KAPITEL II
   INDREJSEBETINGELSER
   Artikel 5
   Princip
   En tredjelandsstatsborger kan kun få indrejsetilladelse efter dette direktiv, hvis en gennemgang af ansøgningen viser, at ansøgeren opfylder de betingelser, der er fastsat i artikel 6 og, alt efter hvilken kategori, han tilhører, artikel 7-11.
   Artikel 6
   Generelle betingelser
   1.   For en tredjelandsstatsborger, der ansøger om indrejsetilladelse i henhold til artikel 7-11, gælder følgende:

               a)

               han/hun skal forevise et rejsedokument, der er gyldigt i henhold til national lovgivning. Medlemsstaterne kan kræve, at rejsedokumentets gyldighedsperiode mindst skal dække hele det planlagte opholds varighed

               b)

               hvis tredjelandsstatsborgeren efter værtsmedlemsstatens interne lovgivning er mindreårig, skal han/hun forevise forældrenes tilladelse til det planlagte ophold

               c)

               han/hun skal have en sygeforsikring, der omfatter alle de risici, som medlemsstatens egne statsborgere normalt er dækket mod

               d)

               han/hun må ikke kunne betragtes som en trussel mod den offentlige orden, sikkerhed eller sundhed

               e)

               hvis medlemsstaten kræver det, skal den pågældende fremlægge bevis for, at han/hun har betalt det gebyr, der kræves for behandling af ansøgningen, jf. artikel 20.

         2.   Medlemsstaterne letter indrejseproceduren for de tredjelandsstatsborgere, der er omhandlet i artikel 7-11, og som deltager i fællesskabsprogrammer, der fremmer mobiliteten til eller inden for Fællesskabet.
   Artikel 7
   Særlige betingelser for studerende
   1.   En tredjelandsstatsborger, der ansøger om indrejsetilladelse med henblik på studier, skal ud over de generelle betingelser i artikel 6 opfylde følgende betingelser:

               a)

               være optaget på en videregående uddannelsesinstitution med henblik på at følge et studieprogram

               b)

               fremlægge det af medlemsstaten krævede bevis for, at han/hun under sit ophold råder over tilstrækkelige midler til at dække sine udgifter til underhold, studier og hjemrejse. Medlemsstaterne offentliggør det månedlige minimumsbeløb, som de kræver ifølge denne bestemmelse, uden at dette dog berører muligheden for at foretage en individuel vurdering af hvert enkelt tilfælde

               c)

               hvis medlemsstaten kræver det, fremlægge bevis for et tilstrækkeligt kendskab til det sprog, der anvendes i det studieprogram, den pågældende følger

               d)

               hvis medlemsstaten kræver det, fremlægge bevis for, at han/hun har betalt det indskrivningsgebyr, som institutionen kræver.

         2.   Studerende, der automatisk er omfattet af en sygeforsikring mod alle de risici, som statsborgerne i den berørte medlemsstat normalt er dækket mod, når de er indskrevet ved en institution, anses for at opfylde betingelsen i artikel 6, stk. 1, litra c).
   Artikel 8
   De studerendes mobilitet
   1.   En tredjelandsstatsborger, der allerede har indrejsetilladelse som studerende, og som ansøger om at følge en del af det studieprogram, som han er i gang med, eller at supplere det med et beslægtet studieprogram i en anden medlemsstat, indrømmes med forbehold af artikel 12, stk. 2, artikel 16 og artikel 18, stk. 2, indrejsetilladelse af denne medlemsstat inden for en frist, der ikke hindrer videreførelsen af de relevante studier, og som samtidig giver de kompetente myndigheder tilstrækkelig tid til at behandle ansøgningen,

               a)

               hvis den studerende opfylder betingelserne i artikel 6 og 7 med hensyn til den pågældende medlemsstat, og

               b)

               hvis den studerende sammen med sin ansøgning om indrejsetilladelse har fremsendt fyldestgørende dokumentation for sine hidtidige studier, og for, at det nye studieprogram, som han/hun ønsker at følge, rent faktisk supplerer det allerede afsluttede studium, og

               c)

               hvis den studerende deltager i et udvekslingsprogram i fællesskabsregi eller et bilateralt udvekslingsprogram eller har været indskrevet som studerende i en medlemsstat i mindst to år.

         2.   Kravene i stk. 1, litra c), finder ikke anvendelse, hvis den studerende inden for rammerne af sit studieprogram er forpligtet til at følge en del af kurserne på en institution i en anden medlemsstat.
   3.   De kompetente myndigheder i den første medlemsstat fremsender på anmodning af myndighederne i den anden medlemsstat oplysninger om den studerendes ophold på den første medlemsstats område.
   Artikel 9
   Særlige betingelser for skoleelever
   1.   Med forbehold af artikel 3 skal en tredjelandsstatsborger, som ansøger om indrejse for at deltage i et elevudvekslingsprogram, ud over de generelle betingelser i artikel 6 opfylde følgende betingelser:

               a)

               mindst have den minimumsalder og højst have den maksimumsalder, som den pågældende medlemsstat har fastsat

               b)

               fremlægge bevis for, at han er optaget på en uddannelsesinstitution på sekundærtrinnet

               c)

               fremlægge bevis for, at han deltager i et anerkendt elevudvekslingsprogram, der administreres af en organisation, som er godkendt til dette formål af den pågældende medlemsstat i overensstemmelse med national lovgivning eller administrativ praksis

               d)

               fremlægge bevis for, at elevudvekslingsorganisationen påtager sig det fulde ansvar for vedkommende under hele opholdet på den pågældende medlemsstats område, specielt hvad angår hans/hendes udgifter til underhold, studier, sygesikring og hjemrejse

               e)

               under hele opholdet bo hos en familie, som opfylder de betingelser, der er fastsat af den pågældende medlemsstat, og som er udvalgt i overensstemmelse med reglerne for det elevudvekslingsprogram, han/hun deltager i.

         2.   Medlemsstaterne kan begrænse udstedelsen af indrejsetilladelser til skoleelever, der deltager i udvekslinger, til statsborgere fra tredjelande, der tilbyder medlemsstaternes egne statsborgere tilsvarende muligheder.
   Artikel 10
   Særlige betingelser for ulønnede praktikanter
   Med forbehold af artikel 3 skal en tredjelandsstatsborger, der ansøger om indrejse som ulønnet praktikant, ud over de generelle betingelser i artikel 6 opfylde følgende betingelser:

               a)

               have indgået en uddannelsesaftale, som om nødvendigt er godkendt af den kompetente myndighed i den pågældende medlemsstat i overensstemmelse med national lovgivning eller administrativ praksis, med henblik på et ulønnet praktikophold i en virksomhed i den private eller den offentlige sektor eller et offentligt eller privat lærested, som er anerkendt eller finansieret af en medlemsstat i overensstemmelse med national lovgivning eller administrativ praksis

               b)

               fremlægge det af medlemsstaten krævede bevis for, at han under sit ophold råder over tilstrækkelige midler til at dække sine udgifter til underhold, praktik og hjemrejse. Medlemsstaterne offentliggør det månedlige minimumsbeløb, som kræves efter denne bestemmelse, uden at dette dog berører muligheden for at foretage en individuel vurdering af hvert enkelt tilfælde

               c)

               hvis medlemsstaten kræver det, modtage en indføring i sproget for at opnå de sprogkundskaber, der er nødvendige for at gennemføre praktikopholdet.

         Artikel 11
   Særlige betingelser for volontører
   Med forbehold af artikel 3 skal en tredjelandsstatsborger, der ansøger om indrejse for at deltage i et volontørprogram, ud over de generelle betingelser i artikel 6 opfylde følgende betingelser:

               a)

               mindst have den minimumsalder og højst den maksimumsalder, som den pågældende medlemsstat har fastsat

               b)

               fremlægge en aftale, som er indgået med den organisation, der i den pågældende medlemsstat har ansvaret for det volontørprogram, han/hun deltager i, og som omfatter en beskrivelse af hans/hendes opgaver, tilsynet med hans/hendes udførelse af sine opgaver, hans/hendes arbejdstider, de midler, der er til rådighed til dækning af hans/hendes udgifter til rejse, kost, logi, transport og lommepenge under hele opholdet samt i givet fald af den uddannelse, han/hun vil gennemgå for at kunne udføre sine opgaver

               c)

               fremlægge bevis for, at den organisation, der har ansvaret for det volontørprogram, han/hun deltager i, har tegnet en ansvarsforsikring for hans/hendes aktiviteter og påtager sig det fulde ansvar for ham/hende under hele opholdet på den pågældende medlemsstats område, specielt hvad angår udgifter til underhold, sygesikring og hjemrejse

               d)

               og, hvis værtsmedlemsstaten specifikt kræver det, modtage en indføring i denne medlemsstats sprog, historie og politiske og sociale strukturer.

         KAPITEL III
   OPHOLDSTILLADELSER
   Artikel 12
   Opholdstilladelse til studerende
   1.   Der udstedes en opholdstilladelse til den studerende med en gyldighedsperiode på mindst et år, som kan forlænges med et år ad gangen, hvis indehaveren af opholdstilladelsen fortsat opfylder betingelserne i artikel 6 og 7. Hvis studieprogrammets varighed er på under et år, dækker opholdstilladelsen studieperioden.
   2.   Uden at foregribe artikel 16 kan forlængelse af en opholdstilladelse afslås, eller opholdstilladelsen kan inddrages, hvis indehaveren:

               a)

               ikke overholder de begrænsninger, der er fastsat for hans adgang til økonomisk virksomhed, jf. artikel 17

               b)

               ikke gør tilstrækkelige fremskridt med sine studier i overensstemmelse med national lovgivning eller administrativ praksis.

         Artikel 13
   Opholdstilladelse til skoleelever
   En opholdstilladelse til skoleelever udstedes for en periode på højst et år.
   Artikel 14
   Opholdstilladelse til ulønnede praktikanter
   Gyldighedsperioden for en opholdstilladelse til ulønnede praktikanter dækker praktikperiodens varighed eller strækker sig over højst et år. I undtagelsestilfælde kan gyldighedsperioden forlænges én gang for en periode svarende til den tid, der er nødvendig for erhvervelsen af en faglig kvalifikation, der er anerkendt af en medlemsstat i overensstemmelse med national lovgivning eller administrativ praksis, forudsat at indehaveren stadig opfylder betingelserne i artikel 6 og 10.
   Artikel 15
   Opholdstilladelse til volontører
   En opholdstilladelse til volontører udstedes for en periode på højst et år. Hvis det pågældende program varer længere end et år, kan opholdstilladelsens gyldighedsperiode undtagelsesvis dække programmets varighed.
   Artikel 16
   Inddragelse af eller afslag på fornyelse af opholdstilladelser
   1.   Medlemsstaterne kan inddrage eller afslå at forny opholdstilladelser, der er udstedt på grundlag af dette direktiv, når den er opnået ved svig, eller hvis det viser sig, at indehaveren ikke opfyldte eller ikke længere opfylder betingelserne for indrejse og ophold i artikel 6 og, alt efter hvilken kategori han tilhører, artikel 7-11.
   2.   Medlemsstaterne kan inddrage eller afslå at forny opholdstilladelser af hensyn til den offentlige orden, sikkerhed eller sundhed.
   KAPITEL IV
   BEHANDLING AF DE BERØRTE TREDJELANDSSTATSBORGERE
   Artikel 17
   Studerendes økonomiske virksomhed
   1.   Studerende skal under overholdelse af værtsmedlemsstatens regler og betingelser for den pågældende virksomhed have ret til at arbejde som arbejdstagere eller selvstændige erhvervsdrivende uden for den tid, der er afsat til studieprogrammet. Der kan tages hensyn til situationen på arbejdsmarkedet i den pågældende medlemsstat.
   Medlemsstaterne giver om nødvendigt de studerende og/eller arbejdsgiverne forudgående tilladelse hertil i overensstemmelse med national lovgivning.
   2.   Hver medlemsstat fastsætter det maksimale tilladte antal arbejdstimer pr. uge eller det maksimale tilladte antal arbejdsdage eller -måneder pr. år til sådan økonomisk virksomhed, dog mindst 10 timer pr. uge eller det tilsvarende antal dage eller måneder pr. år.
   3.   Værtsmedlemsstaten kan begrænse adgangen til økonomisk virksomhed i det første år af opholdet.
   4.   Medlemsstaterne kan kræve, at studerende, eventuelt på forhånd, anmelder til den myndighed, som den pågældende medlemsstat udpeger, at de indleder en økonomisk virksomhed. Deres arbejdsgivere kan også pålægges pligt til, eventuelt på forhånd, at anmelde beskæftigelsen.
   KAPITEL V
   PROCEDURE OG GENNEMSIGTIGHED
   Artikel 18
   Proceduregarantier og gennemsigtighed
   1.   En afgørelse om en ansøgning om udstedelse eller forlængelse af en opholdstilladelse træffes og meddeles ansøgeren inden for en frist, der ikke forhindrer fortsættelsen af studierne, og som samtidig giver de kompetente myndigheder tilstrækkelig tid til at behandle ansøgningen.
   2.   Hvis de oplysninger, der fremlægges til støtte for ansøgningen, er utilstrækkelige, kan behandlingen af ansøgningen suspenderes, og de kompetente myndigheder meddeler ansøgeren, hvilke yderligere oplysninger der kræves.
   3.   Tredjelandsstatsborgeren underrettes i overensstemmelse med de relevante procedurer i national lovgivning om afslag på en ansøgning om opholdstilladelse. Underretningen skal indeholde oplysninger om mulighederne for klageadgang og klagefrister.
   4.   Hvis der gives afslag på en ansøgning, eller hvis en opholdstilladelse, der er udstedt i henhold til dette direktiv, inddrages, skal den pågældende have ret til at få sagen prøvet ved den berørte medlemsstats myndigheder.
   Artikel 19
   Hurtig procedure for udstedelse af opholdstilladelser eller visa til studerende og skoleelever
   Der kan indgås en aftale om indførelse af en hurtig procedure, i hvilken der udstedes opholdstilladelse eller visum i den pågældende tredjelandsstatsborgers navn, mellem den myndighed i en medlemsstat, der er kompetent med hensyn til indrejse og ophold for studerende eller skoleelever fra tredjelande, og en videregående uddannelsesinstitution eller en elevudvekslingsorganisation, som den pågældende medlemsstat har anerkendt til dette formål i overensstemmelse med national lovgivning eller administrativ praksis.
   Artikel 20
   Gebyr
   Medlemsstaterne kan kræve, at ansøgerne betaler gebyr for behandling af ansøgninger i overensstemmelse med dette direktiv.
   KAPITEL VI
   AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
   Artikel 21
   Rapport
   Kommissionen aflægger regelmæssigt og første gang 12. januar 2010 rapport til Europa-Parlamentet og Rådet om anvendelsen af dette direktiv i medlemsstaterne og foreslår i givet fald de nødvendige ændringer.
   Artikel 22
   Gennemførelse
   Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv 12. januar 2007. De underretter straks Kommissionen herom.
   Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
   Artikel 23
   Overgangsbestemmelse
   Som en undtagelse fra bestemmelserne i kapitel III og for en gyldighedsperiode på indtil to år er medlemsstaterne efter den i artikel 22 fastsatte dato ikke forpligtet til at udstede tilladelser i medfør af dette direktiv i form af en opholdstilladelse.
   Artikel 24
   Tidsfrister
   Medmindre andet er fastsat i artikel 4, stk. 2, andet afsnit, i direktiv 2003/109/EF, er medlemsstaterne ikke forpligtet til med henblik på tilståelse af yderligere rettigheder i henhold til national lovgivning til de pågældende tredjelandsstatsborgere at tage hensyn til det tidsrum, hvor den studerende, udvekslingseleven, den ulønnede praktikant eller volontøren har opholdt sig i denne egenskab på deres område.
   Artikel 25
   Ikrafttræden
   Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
   Artikel 26
   Adressater
   Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne i overensstemmelse med traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 13. december 2004.

            På Rådets vegne

         B.R. BOT

            Formand

      (1)  EUT C 68 E af 18.3.2004, s. 107.

      (2)  EUT C 133 af 6.6.2003, s. 29.

      (3)  EUT C 244 af 10.10.2003, s. 5.

      (4)  EFT L 157 af 15.6.2002, s. 1.

      (5)  EUT L 16 af 23.1.2004, s. 44.


Avis juridique important

|

31987L0317

Rådets direktiv 87/317/EØF af 16. juni 1987 om ændring af direktiv 70/524/EØF om tilsætningsstoffer til foderstoffer for så vidt angår olaquindox

EF-Tidende nr. L 160 af 20/06/1987 s. 0034 - 0035 den finske specialudgave: kapitel 3 bind 23 s. 0196  den svenske specialudgave: kapitel 3 bind 23 s. 0196

*****  RAADETS  DIREKTIV  af 16. juni 1987  om aendring af direktiv 70/524/EOEF om tilsaetningsstoffer til foderstoffer for saa vidt angaar olaquindox  (87/317/EOEF)  RAADET FOR DE EUROPAEISKE  FAELLESSKABER HAR -  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab,  under henvisning til Raadets direktiv 70/524/EOEF af 23. november 1970 om tilsaetningsstoffer til foderstoffer (1), senest aendret ved Kommissionens direktiv 86/525/EOEF (2), saerlig artikel 7 og 24,  under henvisning til forslag fra Kommissionen, og  ud fra foelgende betragtninger:  Ifoelge direktiv 70/524/EOEF skal indholdet af dets bilag til stadighed tilpasses den videnskabelige og tekniske udvikling; bilagene til naevnte direktiv blev kodificeret ved Kommissionens direktiv 85/429/EOEF (3);  anvendelse af olaquindox som vaekstfremmende stof har hidtil vaeret tilladt vil visse formaal paa nationalt plan; undersoegelserne og erfaringerne har vist, at anvendelsen af dette tilsaetningsstof til de fastsatte formaal kan tillades i hele Faellesskabet med forbehold af, at visse bestemmelser om sikkerheden i forbindelse med dets anvendelse overholdes;  i mangel af udtalelse fra Den staaende Foderstofkomité har Kommissionen ikke kunnet vedtage de paataenkte bestemmelser paa omraadet efter fremgangsmaaden i artikel 24 i direktiv 70/524/EOEF;  med henblik paa at kontrollere, at der ikke forekommer restmaengder af olaguindox i produkter af animalsk oprindelse, er det noedvendigt, at den hidtil anvendte anlaysemetode goeres mere fintmaerkende -  UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:  Artikel 1  Bilag I til direktiv 70/524/EOEF aendres som anfoert i bilaget til naervaerende direktiv.  Artikel 2  Medlemsstaterne saetter de fornoedne love og administrative bestemmelser i kraft for senest den 30. november 1987 at efterkomme artikel 1. De underretter straks Kommissionen herom.  Artikel 3  Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.  Udfaerdiget i Luxembourg, den 16. juni 1987.  Paa Raadets vegne  P. DE KEERSMAEKER  Formand  (1) EFT nr. L 270 af 14. 12. 1970, s. 1.  (2) EFT nr. L 310 af 5. 11. 1986, s. 19.  (3) EFT nr. L 245 af 12. 9. 1985, s. 1.  BILAG  I bilag I, del J »Vaekstfremmende stoffer« indsaettes foelgende:  1.2.3.4.5.6.7.8 //  //  //  //  //  //  //  //  // »EOEF- nr.  // Tilsaetnings- stof  // Kemisk betegnelse, beskrivelse  // Dyreart eller dyrekategori  // Maksimums- alder  // Mindste indhold  // Stoerste indhold   // Bestemmelser i oevrigt 1.2.3.4.5.6,7.8 //  //  //  //  //  //  //  //  //  //  //  //  / / mg/kg   af fuldfoderet  //  //  //  //  //  //  //  //  // 1.2.3.4.5.6.7.8 // E 851  // Olaquindox  // 2-OEN-2'-(hydroxyethyl)-carbamoyloe-3-methyl-quinoxalin-N1, N4-dioxid Mindste renhed: 98 % Den tilladte tilberedningskarakteristika: - indhold af olaquindox: hoejst 10 % - mindste stabilitet: 24 maaneder - baerestof: calciumcarbonat indeholdende 1,5 % polyethylenglycolgylcerinricinoleat  // Smaagrise   // 4 mdr. 4 mdr.   // 15 50 (2)   // 50 100 (2)  // Anvendelse de sidste fire uger foer slagtning er forbudt Maksimal maengde stoev afgivet under haandtering bestemt efter Stauber Heubach-metoden (1): 0,1 mg olaquindox (Angivelse paa tilsaetningsstoffernes, blandingernes og foderets etiket af sikkerhedsforskrifter og advarsler med det formaal at beskytte brugernes sundhed og isaer undgaa enhver udsaettelse for stoffet, navnlig ved beroering eller indaanding heraf   //    //   //  //   //   //   //   //  (1) Reference: Fresenius Z Anal Chem (1984) 318: 522 - 524 Springer Verlag 1984.  (2) Kun i maelkeerstatninger.«


Avis juridique important

|

31975L0117

Rådets direktiv 75/117/EØF af 10. februar 1975 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivninger om gennemførelse af princippet om lige løn til mænd og kvinder

EF-Tidende nr. L 045 af 19/02/1975 s. 0019 - 0020 den finske specialudgave: kapitel 13 bind 4 s. 0078  den græske specialudgave: Kapitel 05 bind 2 s. 0042  den svenske specialudgave: kapitel 13 bind 4 s. 0078  den spanske specialudgave: Kapitel 05 bind 2 s. 0052  den portugisiske specialudgave: Kapitel 05 bind 2 s. 0052

++++  RAADETS DIREKTIV  af 10 . februar 1975  om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivninger om gennemfoerelse af princippet om lige loen til maend og kvinder   ( 75/117/EOEF )  RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab , saerlig artikel 100 ,  under henvisning til forslag fra Kommissionen ,  under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet ( 1 ) ,  under henvisning til udtalelse fra Det oekonomiske og sociale Udvalg ( 2 ) , og  ud fra foelgende betragtninger :  Gennemfoerelsen af det i artikel 119 i traktaten omhandlede princip om lige loen til maend og kvinder udgoer en integrerende del af faellesmarkedets oprettelse og funktion ;  medlemsstaterne maa i foerste raekke sikre gennemfoerelsen af dette princip ved hjaelp af egnede administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser ;  Raadets Resolution af 21 . januar 1974 om et arbejdsmarkedsmaessigt og socialt handlingsprogram ( 3 ) fastslaar , saavel med henblik paa en udjaevning af arbejds - og levevilkaarene paa et stadigt stigende niveau som paa en afbalanceret oekonomisk , arbejdsmarkedsmaessig og social udvikling inden for Faellesskabet , den fortrinsberettigede stilling , der tilkommer foranstaltninger til fordel for kvinderne for saa vidt angaar adgang til beskaeftigelse , faglig uddannelse og forfremmelse samt arbejdsvilkaar , herunder afloenning ;  det er formaalstjenligt at udbygge basislovgivningen med regler , der tilsigter at lette lighedsprincippets gennemfoerelse i praksis , saaledes at alle Faellesskabets arbejdstagere kan opnaa beskyttelse paa dette omraade ;  trods de bestraebelser , der er udfoldet for at gennemfoere den paa medlemsstaternes konference vedtagne resolution af 30 . december 1961 om udligning af forskelle i loen til maend og kvinder , goer saadanne forskelle sig stadig gaeldende fra medlemsstat til medlemsstat , og det er derfor vigtigt , at en indbyrdes tilnaermelse af de nationale bestemmelser til gennemfoerelse af ligeloensprincippet finder sted -  UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV :  Artikel 1  Det i artikel 119 i traktaten omhandlede princip om lige loen til maend og kvinder , i det foelgende benaevnt  " ligeloensprincippet " , indebaerer , at for samme arbejde eller for arbejde , som tillaegges samme vaerdi , afskaffes enhver forskelsbehandling med hensyn til koen for saa vidt angaar alle loenelementer og loenvilkaar .  Isaer naar et fagligt klassifikationssystem anvendes for loenfastsaettelsen , maa dette system bygge paa samme kriterier for mandlige og kvindelige arbejdstagere og indrettes saaledes , at det udelukker forskelsbehandling med hensyn til koen .  Artikel 2  Medlemsstaterne indfoerer i deres nationale retsorden de noedvendige bestemmelser til , at enhver arbejdstager , der foeler sig kraenket ved tilsidesaettelse af ligeloensprincippet , kan goere sine rettigheder gaeldende for retslige instanser efter eventuelt at have indbragt sagen for andre kompetente instanser .  Artikel 3  Medlemsstaterne afskaffer saadan forskelsbehandling mellem maend og kvinder , som foelger af en administrativt eller ved lov fastsat bestemmelse , og som er i strid med ligeloensprincippet .  Artikel 4  Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger til , at de bestemmelser i kollektive overenskomster , loenskalaer eller loenaftaler eller i individuelle arbejdskontrakter , der er i strid med ligeloensprincippet , anses som ugyldige , kan erklaeres ugyldige eller aendres .  Artikel 5  Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger til at beskytte arbejdstagerne mod enhver afskedigelse , som maatte vaere en arbejdsgivers reaktion paa en klage paa virksomhedsplan eller paa et soegsmaal , fremsat eller indledt med det formaal at udvirke , at ligeloensprincippet overholdes .  Artikel 6  Medlemsstaterne traeffer i overensstemmelse med deres nationale forhold og deres retssystemer de noedvendige foranstaltninger for at sikre gennemfoerelsen af ligeloensprincippet . De drager omsorg for , at der findes effektive midler , der goer det muligt at paase , at dette princip overholdes .  Artikel 7  Medlemsstaterne paaser , at de foranstaltninger , der traeffes i medfoer af dette direktiv , saavel som de allerede gaeldende bestemmelser paa dette omraade bringes til arbejdstagernes kundskab paa enhver egnet maade , for eksempel ved oplysning paa arbejdspladserne .  Artikel 8  1 . Medlemsstaterne saetter de noedvendige administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv inden et aar efter dets meddelelse og underretter straks Kommissionen herom .  2 . Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser , som de vedtager paa det omraade , der er omfattet af dette direktiv .  Artikel 9  Inden en frist paa to aar efter udloebet af den periode paa et aar , der er fastsat i artikel 8 , meddeler medlemsstaterne Kommissionen alle noedvendige oplysninger , for at denne kan udarbejde en beretning til forelaeggelse for Raadet om gennemfoerelsen af dette direktiv .  Artikel 10  Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne .  Udfaerdiget i Bruxelles , den 10 . februar 1975 .  Paa Raadets vegne  G . FITZGERALD  Formand  ( 1 ) EFT nr . C 55 af 13 . 5 . 1974 , s . 43 .  ( 2 ) EFT nr . C 88 af 26 . 7 . 1974 , s . 7 .  ( 3 ) EFT nr . C 13 af 12 . 2 . 1974 , s . 1 .


Avis juridique important

|

32003L0004

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/4/EF af 28. januar 2003 om offentlig adgang til miljøoplysninger og om ophævelse af Rådets direktiv 90/313/EØF

EU-Tidende nr. L 041 af 14/02/2003 s. 0026 - 0032

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/4/EFaf 28. januar 2003om offentlig adgang til miljøoplysninger og om ophævelse af Rådets direktiv 90/313/EØFEUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 175, stk. 1,under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg(2),under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget(3),efter proceduren i traktatens artikel 251(4), på grundlag af Forligsudvalgets fælles udkast af 8. november 2002, ogud fra følgende betragtninger:(1) Øget offentlig adgang til miljøoplysninger og formidling af sådanne oplysninger medvirker til at skabe større miljøbevidsthed, fri udveksling af synspunkter, mere effektiv inddragelse af offentligheden i beslutningsprocessen på miljøområdet og i sidste ende til et bedre miljø.(2) Med Rådets direktiv 90/313/EØF af 7. juni 1990 om fri adgang til miljøoplysninger(5) indledtes en udvikling hen imod en ændring af de offentlige myndigheders holdning til åbenhed og gennemsigtighed ved at fastsætte foranstaltninger til udøvelse af retten til offentlig adgang til miljøoplysninger, og denne udvikling bør fremmes og videreføres. Dette direktiv udvider de adgangsmuligheder, der gælder i henhold til direktiv 90/313/EØF.(3) Ifølge samme direktivs artikel 8 skal medlemsstaterne aflægge rapport til Kommissionen om deres erfaringer, og på baggrund heraf skal Kommissionen udarbejde en rapport til Europa-Parlamentet og Rådet ledsaget af eventuelle forslag om revision af direktivet, som den måtte finde hensigtsmæssige.(4) Denne rapport, som er udarbejdet i henhold til artikel 8 i ovennævnte direktiv, påviser konkrete problemer i forbindelse med direktivets praktiske anvendelse.(5) Den 25. juni 1998 undertegnede Det Europæiske Fællesskab FN/ECE-konventionen om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet ("Århus-konventionen"). Bestemmelserne i Fællesskabets lovgivning skal være i overensstemmelse med denne konvention med henblik på Det Europæiske Fællesskabs indgåelse af den.(6) For at skabe større gennemsigtighed er det mere hensigtsmæssigt at erstatte direktiv 90/313/EØF med et andet direktiv end at ændre det, da de berørte parter således får én klar og sammenhængende lovtekst.(7) Uoverensstemmelser mellem medlemsstaternes gældende lovgivning om adgang til miljøoplysninger, som er i de offentlige myndigheders besiddelse, kan skabe ulige vilkår for adgangen til sådanne oplysninger og for konkurrencen i Fællesskabet.(8) Det må sikres, at fysiske og juridiske personer, uden at skulle gøre rede for deres motiver, har ret til at få adgang til miljøoplysninger, som er i de offentlige myndigheders besiddelse eller opbevares for dem.(9) Det er også nødvendigt, at de offentlige myndigheder i videst muligt omfang stiller miljøoplysninger til rådighed for og formidler dem til offentligheden, navnlig ved hjælp af informations- og kommunikationsteknologi. Der bør tages hensyn til den fremtidige udvikling i sådan teknologi ved rapporteringen om og revisionen af dette direktiv.(10) Definitionen af miljøoplysninger bør præciseres, så den kommer til at omfatte oplysninger af enhver art om miljøets tilstand, om forhold, foranstaltninger eller aktiviteter, som påvirker eller kan påvirke miljøet eller planlægges for at beskytte det, om rentabilitetsberegninger og økonomiske analyser, der benyttes i forbindelse med sådanne foranstaltninger og aktiviteter samt information om menneskers sundheds- og sikkerhedstilstand, herunder forurening af fødekæden, om levevilkår samt kulturminder og bygningsværker i den udstrækning, de påvirkes eller kan påvirkes af disse forhold.(11) Af hensyn til det i traktatens artikel 6 fastslåede princip om, at miljøbeskyttelseskrav skal integreres i udformningen og gennemførelsen af Fællesskabets politik og aktioner, bør definitionen af offentlig myndighed udvides til at omfatte især statslig eller anden offentlig forvaltning på nationalt, regionalt eller lokalt plan, uanset om den har særligt ansvar for miljøanliggender. Definitionen bør ligeledes udvides til at omfatte andre personer eller organer, der udøver offentlige administrative funktioner i relation til miljøet i henhold til national ret, samt andre personer eller organer, der handler under deres kontrol, og som har et offentligt ansvar eller udøver offentlige funktioner i relation til miljøet.(12) Miljøoplysninger, som fysisk opbevares for de offentlige myndigheder af andre organer, er også omfattet af dette direktiv.(13) Miljøoplysninger bør stilles til rådighed for den informationssøgende så hurtigt som muligt og inden for en rimelig frist, og således at der tages hensyn til en eventuel tidshorisont, som er anført af den informationssøgende.(14) De offentlige myndigheder bør udlevere miljøoplysningerne i den form eller det format, som den informationssøgende ønsker, medmindre de allerede er offentligt tilgængelige i en anden form eller et andet format, eller det er rimeligt at stille dem til rådighed i en anden form eller et andet format. Derudover bør det pålægges de offentlige myndigheder at gøre sig alle rimelige bestræbelser for at bevare miljøoplysningerne, som er i myndighedernes besiddelse eller opbevares for dem, i en form eller et format, som er let gengivelig og tilgængelig via elektroniske midler.(15) Medlemsstaterne bør fastsætte de konkrete ordninger, hvorefter sådanne oplysninger kan gøres tilgængelige i praksis. Ordningerne skal sikre, at der er faktisk og let adgang til oplysningerne, at de gradvis gøres tilgængelige for offentligheden via offentlige telekommunikationsnet, og at de omfatter offentligt tilgængelige oversigter over offentlige myndigheder og registre eller oversigter over miljøoplysninger, som er i myndighedernes besiddelse eller opbevares for dem.(16) Retten til information indebærer, at oplysninger som udgangspunkt skal udleveres, og at de offentlige myndigheder bør kunne afslå en anmodning om miljøoplysninger i ganske bestemte, klart afgrænsede tilfælde. Grundene til at give afslag bør fortolkes restriktivt, idet de offentlige interesser, der varetages ved udlevering, bør afvejes over for de interesser, der varetages ved at afslå udlevering. Begrundelsen for et afslag bør gives den informationssøgende inden for den i dette direktiv fastsatte frist.(17) De offentlige myndigheder bør stille miljøoplysninger til rådighed i uddrag i de tilfælde, hvor oplysninger, der omfattes af undtagelserne, kan adskilles fra den øvrige del af de ønskede oplysninger.(18) De offentlige myndigheder bør kunne kræve et gebyr for at udlevere miljøoplysninger, men et sådant gebyrs størrelse bør være rimelig. Dette indebærer, at gebyret som hovedregel ikke må overstige de faktiske omkostninger ved tilvejebringelse af det pågældende materiale. Krav om forudbetaling bør begrænses. I konkrete tilfælde, hvor offentlige myndigheder udleverer miljøoplysninger på et kommercielt grundlag, og hvor det er nødvendigt for at kunne sikre den fortsatte indsamling og udgivelse af sådanne oplysninger, betragtes et markedsbaseret gebyr som rimeligt; der kan kræves forudbetaling. En liste over gebyrer bør offentliggøres og stilles til de informationssøgendes rådighed med oplysninger om, hvornår gebyrer kan opkræves eller frafaldes.(19) De informationssøgende bør kunne anmode om en administrativ eller retslig efterprøvelse af de offentlige myndigheders afgørelser eller undladelser i forbindelse med en anmodning.(20) De offentlige myndigheder bør, når miljøoplysninger indsamles af dem eller på deres vegne, bestræbe sig på at sikre, at oplysningerne er forståelige, nøjagtige og sammenlignelige. Information om den fremgangsmåde, der er anvendt ved indsamlingen af oplysningerne, bør udleveres efter anmodning, da denne er en vigtig faktor ved vurdering af kvaliteten af de udleverede oplysninger.(21) For at skabe større offentlig miljøbevidsthed og således forbedre miljøbeskyttelsen bør de offentlige myndigheder, hvor det er passende, stille miljøoplysninger, som er af betydning for deres funktioner, til rådighed og formidle disse, navnlig ved hjælp af computertelekommunikation og/eller elektronisk teknologi, når en sådan er til rådighed.(22) Dette direktiv bør evalueres hvert fjerde år, efter at det er trådt i kraft, på grundlag af erfaringerne, og efter at medlemsstaterne har forelagt deres rapporter, og tages op til revision på dette grundlag. Kommissionen bør forelægge evalueringsrapporten for Europa-Parlamentet og Rådet.(23) Målene for dette direktiv kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor på grund af handlingens omfang bedre gennemføres på fællesskabsplan. Fællesskabet kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. traktatens artikel 5. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går dette direktiv ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.(24) Bestemmelserne i dette direktiv berører ikke en medlemsstats ret til at opretholde eller indføre foranstaltninger, der giver bredere adgang til oplysninger, end direktivet kræver -UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:Artikel 1FormålFormålet med dette direktiv er:a) at sikre retten til adgang til miljøoplysninger, som er i de offentlige myndigheders besiddelse, eller opbevares for dem, samt opstille de grundlæggende vilkår og betingelser samt konkrete ordninger for udøvelsen af denne ret, ogb) at sikre, at miljøoplysninger som en selvfølge gradvis stilles til rådighed for og formidles til offentligheden med henblik på at sikre den videst mulige grad af systematisk tilrådighedsstillelse og formidling af miljøoplysninger til offentligheden. Med henblik herpå skal navnlig anvendelsen af telekommunikation og/eller elektronisk teknologi, når en sådan er til rådighed, fremmesArtikel 2DefinitionerI dette direktiv forstås ved:1) "miljøoplysninger": alle oplysninger i skriftlig form, i billed- eller lydform eller i elektronisk eller en hvilken som helst anden fysisk form om:a) tilstanden i miljøelementer som f.eks. luft og atmosfære, vand, jord, landskaber og naturområder, herunder vådområder, kyst- og havområder, biologisk mangfoldighed og dennes enkelte bestanddele, herunder genetisk modificerede organismer, og vekselvirkningen mellem disse elementerb) faktorer som f.eks. stoffer, energi, støj, stråling eller affald, herunder radioaktivt affald, emissioner, udledninger og andre udslip i miljøet, der påvirker eller kan påvirke de i litra a) nævnte miljøelementerc) foranstaltninger (herunder administrative foranstaltninger) såsom politikker, lovgivning, planer, programmer, miljøaftaler og aktiviteter, der påvirker eller kan påvirke de enkelte i litra a) og b) nævnte elementer og faktorer samt foranstaltninger og aktiviteter, der har til formål at beskytte disse miljøelementerd) rapporter om gennemførelse af miljølovgivningene) rentabilitetsberegninger og andre økonomiske analyser og forudsætninger, som er anvendt i forbindelse med de i litra c) nævnte foranstaltninger og aktiviteter, ogf) menneskers sundheds- og sikkerhedstilstand, herunder, hvor det er relevant, forurening af fødekæden, menneskers levevilkår, kulturminder og bygningsværker, i det omfang de påvirkes af eller kan påvirkes af de enkelte i litra a) nævnte miljøelementers tilstand, eller via disse elementer af de i litra b) og c) nævnte forhold.2) "Offentlige myndigheder":a) statslig eller anden offentlig forvaltning, herunder offentlige rådgivende organer, på nationalt, regionalt eller lokalt planb) enhver fysisk eller juridisk person, der udøver offentlige administrative funktioner i henhold til national ret, herunder konkrete opgaver, aktiviteter og tjenesteydelser i forbindelse med miljøet, ogc) enhver fysisk eller juridisk person, der har offentligt ansvar for eller udøver offentlige funktioner eller tjenesteydelser i relation til miljøet, og som er underlagt kontrol af et organ eller en person, der falder ind under litra a) eller b).Medlemsstaterne kan bestemme, at denne definition ikke omfatter organer eller institutioner, når de udøver dømmende eller lovgivende myndighed. Medlemsstaterne kan, hvis deres forfatningsmæssige bestemmelser på datoen for direktivets udstedelse ikke indeholder en adgang til klage og domstolsprøvelse som omhandlet i artikel 6, udelukke disse organer og institutioner fra denne definition.3) "Oplysninger i en offentlig myndigheds besiddelse": miljøoplysninger myndigheden er i besiddelse af, som er tilvejebragt eller modtaget af den pågældende myndighed.4) "Oplysninger, der opbevares for en offentlig myndighed": miljøoplysninger, som fysisk opbevares af en fysisk eller juridisk person på en offentlig myndigheds vegne.5) "Den informationssøgende": enhver fysisk eller juridisk person, der anmoder om miljøoplysninger.6) "Offentligheden": en eller flere fysiske eller juridiske personer og, i henhold til national lovgivning eller praksis, disses foreninger, organisationer eller grupper.Artikel 3Adgang til miljøoplysninger efter anmodning1. Medlemsstaterne sikrer, at offentlige myndigheder er forpligtet til i overensstemmelse med dette direktivs bestemmelser at stille miljøoplysninger, som de er i besiddelse af eller som opbevares for dem, til rådighed for enhver informationssøgende, uden at denne skal gøre rede for en interesse heri.2. Med forbehold af artikel 4 og under hensyn til en eventuel tidsfrist, som anføres af den informationssøgende, stilles miljøoplysningerne til rådighed for den informationssøgende:a) hurtigst muligt og senest en måned efter de i stk. 1 nævnte offentlige myndigheders modtagelse af den informationssøgendes anmodning, ellerb) senest to måneder efter de offentlige myndigheders modtagelse af anmodningen, hvis oplysningernes omfang og komplekse karakter er af en sådan art, at den i litra a) omhandlede frist på en måned ikke kan overholdes. I sådanne tilfælde underrettes den informationssøgende hurtigst muligt og under alle omstændigheder inden udløbet af den fastsatte frist på en måned om forlængelsen og grundene hertil.3. Hvis en anmodning er udfærdiget i for generelle vendinger, anmoder den offentlige myndighed snarest muligt og senest inden for den frist, der er fastsat i stk. 2, litra a), den informationssøgende om at præcisere anmodningen og bistår denne hermed, f.eks. ved at oplyse om brugen af de offentlige registre, der er omhandlet i stk. 5, litra c). De offentlige myndigheder kan, hvis de skønner det passende, afslå anmodningen i henhold til artikel 4, stk. 1, litra c).4. Hvis den informationssøgende anmoder de offentlige myndigheder om at stille oplysningerne til rådighed i en bestemt form eller et bestemt format (herunder i form af kopier), skal de offentlige myndigheder gøre det, medmindre:a) oplysningerne allerede er offentligt tilgængelige i en anden form eller et andet format, som er let tilgængeligt for den informationssøgende, navnlig i henhold til artikel 7, ellerb) de offentlige myndigheder har rimelige grunde til at stille oplysningerne til rådighed i en anden form eller et andet format, men de skal i så fald begrunde dette.For så vidt angår dette stykke, skal de offentlige myndigheder træffe alle rimelige foranstaltninger for at vedligeholde miljøoplysninger, som de er i besiddelse af, eller som opbevares for dem, i en form eller et format, som er let at reproducere og let tilgængelig via computertelekommunikation eller andre elektroniske medier.Begrundelsen for et afslag på at stille oplysninger til rådighed, helt eller delvis, i den ønskede form eller det ønskede format skal gives den informationssøgende inden for den i stk. 2, litra a), nævnte frist.5. For så vidt angår denne artikel, sikrer medlemsstaterne, at:a) embedsmænd er forpligtet til at yde offentligheden bistand med søgning af oplysningerb) der forefindes offentligt tilgængelige oversigter over offentlige myndighederc) der udformes konkrete ordninger med henblik på at sikre, at retten til adgang til miljøoplysninger kan udøves effektivt, såsom- udpegelse af informationsmedarbejdere- etablering og vedligeholdelse af faciliteter, hvor de ønskede oplysninger kan konsulteres- registre eller oversigter over miljøoplysninger, som offentlige myndigheder eller informationskontorer er i besiddelse af, med klar angivelse af, hvor disse oplysninger kan findes.Medlemsstaterne sikrer, at de offentlige myndigheder informerer offentligheden fyldestgørende om dens rettigheder i henhold til dette direktiv og i passende omfang giver oplysninger, råd og vejledning med henblik herpå.Artikel 4Undtagelser1. Medlemsstaterne kan fastsætte, at en anmodning om adgang til miljøoplysninger kan afslås, såfremt:a) den offentlige myndighed, som anmodningen rettes til, ikke er i besiddelse af de ønskede oplysninger, eller de ikke opbevares for den. Hvis den offentlige myndighed i et sådant tilfælde er klar over, at en anden offentlig myndighed er i besiddelse af oplysningerne, eller at de opbevares for denne, videresender den hurtigst muligt anmodningen til denne anden myndighed og underretter den informationssøgende herom eller orienterer om, hvilken offentlig myndighed den pågældende efter deres mening kan rette henvendelse til for at få adgang til oplysningerneb) anmodningen er åbenlyst urimeligc) anmodningen er udfærdiget i for generelle vendinger, jf. artikel 3, stk. 3d) anmodningen vedrører materiale under udarbejdelse eller ufærdige dokumenter og datae) anmodningen vedrører interne meddelelser, under hensyntagen til offentlighedens interesse i at blive gjort bekendt med oplysningerne.Hvis anmodningen afslås med den begrundelse, at den vedrører materiale under udarbejdelse, skal den offentlige myndighed oplyse navnet på den myndighed, der udarbejder materialet, samt hvor længe det må forventes at vare, før materialet er færdigt.2. Medlemsstaterne kan fastsætte, at en anmodning om adgang til miljøoplysninger kan afslås, hvis offentliggørelse kunne have en ugunstig indvirkning på:a) offentlige myndigheders tavshedspligt for så vidt angår sagsbehandling, når lovgivningen stiller krav om en sådan fortrolig behandlingb) internationale forbindelser, den offentlige sikkerhed eller det nationale forsvarc) retssagers behandling ved domstolene, en persons mulighed for at få en retfærdig rettergang eller offentlige myndigheders mulighed for efterforskning af strafferetlig eller disciplinær artd) beskyttelsen af forretnings- og fabrikshemmeligheder, hvis de skal beskyttes i henhold til national ret eller fællesskabsret med henblik på at beskytte en legitim økonomisk interesse, herunder offentlighedens interesser i at bevare statistisk fortrolighed og fortrolighed i skatteforholde) intellektuelle ejendomsrettighederf) beskyttelsen af personoplysninger og/eller sagsakter vedrørende fysiske personer, hvis den pågældende person ikke har givet samtykke til offentliggørelse heraf, og hvis en sådan fortrolighed har hjemmel i national ret eller fællesskabsretg) andre personers interesser eller beskyttelse, når disse personer har givet de ønskede oplysninger frivilligt uden at være eller kunne gøres juridisk forpligtet hertil, medmindre de har givet deres samtykke til offentliggørelse af oplysningerneh) beskyttelsen af det miljø, oplysningerne vedrører, som f.eks. sjældne arters levesteder.De i stk. 1 og 2 nævnte grunde til afslag på anmodning om oplysninger skal fortolkes restriktivt under hensyntagen til samfundets interesse i, at oplysningerne offentliggøres i det konkrete tilfælde. I hver enkelt tilfælde skal de offentlige interesser, der varetages ved udlevering, afvejes over for de interesser, der varetages ved at afslå udlevering. Medlemsstaterne kan ikke i henhold til stk. 2, litra a), d), f), g) og h), fastsætte, at en anmodning kan afslås, hvis anmodningen gælder oplysninger om emissioner til miljøet.Inden for disse rammer og for så vidt angår anvendelsen af litra f) sikrer medlemsstaterne, at kravene i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger(6) overholdes.3. Fastsætter en medlemsstat undtagelser, kan den udarbejde en offentligt tilgængelig liste over de kriterier, den kompetente myndighed kan inddrage, når den tager stilling til en anmodning.4. Miljøoplysninger, som de offentlige myndigheder er i besiddelse af, eller som opbevares for dem, og som en informationssøgende har anmodet om, skal stilles til rådighed i uddrag, hvis det er muligt at adskille oplysninger omfattet af stk. 1, litra d) og e), eller stk. 2, fra resten af de ønskede oplysninger.5. Et afslag på at give adgang til alle de ønskede oplysninger eller nogle af dem meddeles den informationssøgende skriftligt eller elektronisk, hvis anmodningen var skriftlig, eller hvis den informationssøgende anmoder om det, inden for de i artikel 3, stk. 2, litra a), eller, eventuelt, litra b), nævnte frister. Afslaget skal være begrundet og indeholde oplysninger om den i artikel 6 omhandlede klageadgang.Artikel 5Gebyrer1. Adgang til offentlige registre og oversigter, der oprettes og vedligeholdes som beskrevet i artikel 3, stk. 5, samt konsultation af oplysningerne på stedet skal være gebyrfri.2. De offentlige myndigheder kan opkræve et gebyr for at udlevere miljøoplysninger, men gebyrets størrelse må ikke overskride et rimeligt beløb.3. Hvis der opkræves gebyrer, skal de offentlige myndigheder offentliggøre en liste over disse gebyrer med oplysninger om, hvornår gebyrer kan opkræves eller frafaldes, og stille den til de informationssøgendes rådighed.Artikel 6Adgang til klage og domstolsprøvelse1. Medlemsstaterne sikrer, at informationssøgende, som mener, at deres anmodning om adgang til oplysninger ikke er blevet besvaret, er blevet uretmæssigt afslået (enten helt eller delvis), er blevet utilstrækkeligt besvaret eller på anden måde ikke er blevet behandlet i overensstemmelse med artikel 3, 4 eller 5, har adgang til at få sagen prøvet ved en procedure, hvor den pågældende offentlige myndigheds handlinger eller undladelser kan revurderes af samme eller en anden offentlig myndighed eller efterprøves administrativt af et ved lov oprettet uafhængigt og upartisk organ. En sådan procedure skal være hurtig og enten billig eller helt gratis.2. Ud over den i stk. 1 omhandlede adgang til klage sikrer medlemsstaterne, at den informationssøgende har adgang til prøvelse af en afgørelse ved en domstol eller et andet ved lov oprettet uafhængigt og upartisk organ, som kan efterprøve den pågældende offentlige myndigheds handlinger eller undladelser, og hvis afgørelser kan gøres endelige. Medlemsstaterne kan endvidere sikre, at tredjeparter, som belastes i forbindelse med offentliggørelse af oplysninger, også har adgang til retsmidler.3. Endelige afgørelser efter stk. 2 er bindende for den offentlige myndighed, der er i besiddelse af oplysningerne. Der skal gives skriftlig begrundelse, i hvert fald i de tilfælde, hvor adgang til oplysninger er blevet afslået i henhold til denne artikel.Artikel 7Formidling af miljøoplysninger1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til sikring af, at offentlige myndigheder ordner de miljøoplysninger, som er relevante for deres funktioner, og som de er i besiddelse af, eller som opbevares for dem, på en sådan måde, at de aktivt og systematisk kan formidles til offentligheden, navnlig ved hjælp af computertelekommunikation og/eller elektronisk teknologi, når en sådan er til rådighed.De oplysninger, der stilles til rådighed ved hjælp af computertelekommunikation og/eller elektronisk teknologi, omfatter ikke nødvendigvis oplysninger, der er indsamlet før dette direktivs ikrafttræden, medmindre de allerede er til rådighed i elektronisk form.Medlemsstaterne sikrer, at miljøoplysninger i stigende grad findes på elektroniske databaser, som er let tilgængelige for offentligheden gennem offentlige telekommunikationsnet.2. De oplysninger, som skal stilles til rådighed og formidles, skal, hvor det er passende, ajourføres og omfatter mindst:a) teksterne til internationale traktater, konventioner eller aftaler og til Fællesskabets og national, regional eller lokal lovgivning om eller vedrørende miljøetb) politikker, planer og programmer, der vedrører miljøetc) statusrapporter om implementering af de i litra a) og b) omhandlede forhold, når de er udarbejdet og opbevares i elektronisk form af offentlige myndighederd) rapporter om miljøets tilstand som omhandlet i stk. 3e) data eller oversigter over data fra overvågning af aktiviteter, der påvirker eller kan påvirke miljøetf) tilladelser, som kan have væsentlig indvirkning på miljøet, og miljøaftaler eller en henvisning til det sted, hvor oplysningerne kan rekvireres eller findes i overensstemmelse med artikel 3g) miljøkonsekvens- og risikovurderinger vedrørende de miljøelementer, der er omhandlet i artikel 2, nr. 1, litra a), eller en henvisning til det sted, hvor oplysningerne kan rekvireres eller findes i overensstemmelse med artikel 3.3. Med forbehold for eventuelle særlige rapporteringsforpligtelser i henhold til Fællesskabets lovgivning, træffer medlemsstaterne alle nødvendige foranstaltninger til sikring af, at der med jævne mellemrum, der ikke overstiger fire år, udgives nationale og alt efter omstændighederne regionale eller lokale rapporter om miljøets tilstand; disse rapporter skal indeholde oplysninger om miljøkvaliteten og belastninger af miljøet.4. Med forbehold for eventuelle særlige forpligtelser i henhold til Fællesskabets lovgivning, træffer medlemsstaterne alle nødvendige foranstaltninger til sikring af, at der i tilfælde af en overhængende trussel mod menneskers sundhed eller mod miljøet, hvad enten den skyldes menneskelige aktiviteter eller naturlige årsager, straks og uden ophold udsendes alle oplysninger, som de offentlige myndigheder er i besiddelse af, og som kunne sætte den del af offentligheden, der risikerer at blive berørt af truslen, i stand til at træffe forholdsregler, der kan forhindre eller begrænse følgerne af truslen.5. Undtagelserne i artikel 4, stk. 1 og 2, kan finde anvendelse på de forpligtelser, som pålægges i denne artikel.6. Medlemsstaterne kan opfylde kravene i denne artikel ved at oprette link til internetsider, hvor oplysningerne kan findes.Artikel 8Miljøoplysningernes kvalitet1. Medlemsstaterne skal så vidt muligt sikre, at alle oplysninger, der indsamles af eller for dem, er ajourførte, nøjagtige og sammenlignelige.2. Offentlige myndigheder skal, hvis der anmodes om det, i svar på anmodninger om oplysninger i henhold til artikel 2, nr. 1, litra b), nævne det sted, hvis det er til rådighed, hvor oplysninger kan findes om målingsmetoder, herunder fremgangsmåderne for analyser, prøveudtagninger og forbehandling af prøver, der er anvendt ved tilvejebringelse af oplysningerne, eller henvise til en anvendt standardprocedure.Artikel 9Revisionsprocedure1. Senest den 14. februar 2009 aflægger medlemsstaterne rapport om deres erfaringer med anvendelsen af dette direktiv.De sender rapporterne til Kommissionen senest den 14. august 2009.Senest den 14. februar 2004 sender Kommissionen medlemsstaterne en vejledning med klare angivelser af, hvordan den ønsker, at medlemsstaterne skal udarbejde deres rapport.2. På baggrund af disse erfaringer og under hensyntagen til udviklingen i computertelekommunikation og/eller elektronisk teknologi, aflægger Kommissionen rapport til Europa-Parlamentet og Rådet sammen med eventuelle forslag til ændringer, som den måtte finde hensigtsmæssige.Artikel 10IværksættelseMedlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 14. februar 2005. De underretter straks Kommissionen herom.Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.Artikel 11OphævelseDirektiv 90/313/EØF ophæves med virkning fra den 14. februar 2005.Henvisninger til det ophævede direktiv skal betragtes som henvisninger til dette direktiv og læses efter sammenligningstabellen i bilaget.Artikel 12IkrafttrædenDette direktiv træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.Artikel 13AdressaterDette direktiv er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Bruxelles, den 28. januar 2003.På Europa-Parlamentets vegneP. CoxFormandPå Rådets vegneG. PapandreouFormand(1) EFT C 337 E af 28.11.2000, s. 156 og EFT C 240 E af 28.8.2001, s. 289.(2) EFT C 116 af 20.4.2001, s. 43.(3) EFT C 148 af 18.5.2001, s. 9.(4) Europa-Parlamentets udtalelse af 14.3.2001 (EFT C 343 af 5.12.2001, s. 165), Rådets fælles holdning af 28.1.2002 (EFT C 113 E af 14.5.2002, s. 1) og Europa-Parlamentets afgørelse af 30.5.2002 (endnu ikke offentliggjort i EUT). Rådets afgørelse af 16.12.2002 og Europa-Parlamentets afgørelse af 18.12.2002.(5) EFT L 158 af 23.6.1990, s. 56.(6) EFT L 281 af 23.11.1995, s. 31.BILAGSAMMENLIGNINGSTABEL>TABELPOSITION>