Avis juridique important

|

31998L0064

Kommissionens direktiv 98/64/EF af 3. september 1998 om fastsættelse af fællesskabsanalysemetoder til bestemmelse af aminosyrer, råfedt og olaquindox i foderstoffer og om ændring af direktiv 71/393/EØF (EØS-relevant tekst)

EF-Tidende nr. L 257 af 19/09/1998 s. 0014 - 0028

KOMMISSIONENS DIREKTIV 98/64/EF af 3. september 1998 om fastsættelse af fællesskabsanalysemetoder til bestemmelse af aminosyrer, råfedt og olaquindox i foderstoffer og om ændring af direktiv 71/393/EØF (EØS-relevant tekst) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,under henvisning til Rådets direktiv 70/373/EØF af 20. juli 1970 om indførelse af fællesskabsprøveudtagningsmåder og -analysemetoder for så vidt angår den officielle kontrol med foderstoffer (1), senest ændret ved akten vedrørende Østrigs, Finlands og Sveriges tiltrædelse, særlig artikel 2, ogud fra følgende betragtninger:Direktiv 70/373/EØF fastsætter, at den officielle kontrol med foderstoffer til konstatering af, om de betingelser, der er fastsat ved lov eller administrative bestemmelser, om foderstoffers beskaffenhed og sammensætning er opfyldt, foretages efter fællesskabsprøveudtagningsmåder og -analysemetoder;Rådets direktiv 79/373/EØF af 2. april 1979 om handel med foderblandinger (2), senest ændret ved Kommissionens direktiv 97/47/EF (3), og Rådets direktiv 93/74/EØF af 13. september 1993 om foder med særlige ernæringsformål (4), senest ændret ved direktiv 96/25/EF (5), fastsætter, at aminosyrer og råfedt skal angives i mærkningen;desuden foreskriver Rådets direktiv 70/524/EØF af 23. november 1970 om tilsætningsstoffer til foderstoffer (6), senest ændret ved Kommissionens direktiv 98/19/EF (7), at olaquindox skal være angivet i mærkningen, hvis dette stof tilsættes til foderblandinger;i Kommissionens andet direktiv 71/393/EØF af 18. november 1971 om fastsættelse af fællesskabsanalysemetoder til officiel kontrol af foderstoffer (8), senest ændret ved direktiv 84/4/EØF (9), er der fastsat analysemetoder for bl.a. bestemmelse af råfedt; det er hensigtsmæssigt at ændre den beskrevne periode;der bør opstilles fællesskabsanalysemetoder til kontrol med disse stoffer;de i dette direktiv fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Foderstofkomité -UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:Artikel 1 Medlemsstaterne foreskriver, at analyserne i forbindelse med den officielle kontrol med foderstoffer, for så vidt angår foderstoffernes indhold af aminosyrer, råfedt og olaquindox, skal foretages efter de dertil svarende metoder i bilaget.Artikel 2 I bilaget til Kommissionens 71/393/EØF erstattes afsnit »4. Bestemmelse af råfedt« med del B i bilaget til nærværende direktiv.Artikel 3 1. Medlemsstaterne vedtager og offentliggør senest den 31. december 1998 de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme dette direktiv. De underretter straks Kommissionen herom.De anvender disse bestemmelser fra den 1. januar 1999.Når medlemsstaterne vedtager disse bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for denne henvisning fastsættes af medlemsstaterne.2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.Artikel 4 Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Artikel 5 Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Bruxelles, den 3. september 1998.På Kommissionens vegneFranz FISCHLERMedlem af Kommissionen(1) EFT L 170 af 3. 8. 1970, s. 2.(2) EFT L 86 af 6. 4. 1979, s. 30.(3) EFT L 211 af 5. 8. 1997, s. 45.(4) EFT L 237 af 22. 9. 1993, s. 23.(5) EFT L 125 af 23. 5. 1996, s. 35.(6) EFT L 270 af 14. 12. 1970, s. 1.(7) EFT L 96 af 28. 3. 1998, s. 39.(8) EFT L 279 af 20. 12. 1971, s. 7.(9) EFT L 15 af 18. 1. 1984, s. 28.BILAG DEL A BESTEMMELSE AF AMINOSYRER 1. Formål og anvendelsesområde Metoden kan benyttes til bestemmelse af frie (syntetiske og naturlige) og totale (peptidbundne og frie) aminosyrer i foderstoffer ved brug af en aminosyreanalysator. Metoden kan anvendes til følgende aminosyrer: cyst(e)in, methionin, lysin, threonin, alanin, arginin, asparaginsyre, glutaminsyre, glycin, histidin, isoleucin, leucin, phenylalanin, prolin, serin, tyrosin og valin.Metoden skelner ikke mellem salte af aminosyrer og kan ikke differentiere mellem D- og L-former af aminosyrer. Den er ikke anvendelig til bestemmelse af tryptophan- eller hydroxyanaloger af aminosyrer.2. Princip 2.1. Frie aminosyrer Frie aminosyrer ekstraheres med fortyndet saltsyre. Kvælstofholdige makromolekyler, der ekstraheres samtidig, udfældes med sulfosalicylsyre og fjernes ved filtrering. Den filtrerede opløsnings pH-værdi justeres til 2,20. Aminosyrerne adskilles ved ionbyttekromatografi og bestemmes ved reaktion med ninhydrin ved fotometrisk påvisning ved 570 nm.2.2. Totale aminosyrer Den valgte metode afhænger af de aminosyrer, der skal undersøges. Cyst(e)in og methionin skal oxideres til cysteinsyre og methioninsulfon inden hydrolyse. Tyrosin skal bestemmes i hydrolysater af uoxiderede prøver. Alle de øvrige aminosyrer, der er nævnt i punkt 1, kan bestemmes i enten den oxiderede eller den uoxiderede prøve.Oxidering sker ved 0 °C med en fenolholdig permyresyre. Overskydende reagens destrueres med natriumdisulfit. Den oxiderede eller uoxiderede prøve hydrolyseres med saltsyre (c = 6 mol/l) i 23 timer. Hydrolysatets pH-værdi justeres til 2,20. Aminosyrerne adskilles ved ionbytningskromatografi og bestemmes ved reaktion med ninhydrin ved fotometrisk påvisning ved 570 nm (440 nm for prolin).3. Reagenser Dobbeltdestilleret vand eller vand af tilsvarende kvalitet (ledningsevne NUM>A × E × MV × F>DEN>B × V × 1 000 = g aminosyre pr. kg prøveVed anvendelse af en intern standard multipliceres med:>NUM>D>DEN>C>TABELPOSITION>Såvel cystin som cystein bestemmes som cysteinsyre i hydrolysater af den oxiderede prøve, men beregnes som cystin (C6H12N2O4S2, MV 240,30) ved anvendelse af MV 120,15 (0,5 × 240,30).Methionin bestemmes som methioninsulfon i hydrolysater af den oxiderede prøve, men beregnes som methionin ved anvendelse af MV af methionin (149,21).Tilsat fri methionin bestemmes efter ekstrahering som methionin, hvorved der benyttes samme MV til beregningen.6.1. Totale fortyndingsvolumen af ekstrakter (F) til bestemmelse af frie aminosyrer (5.2) beregnes som følger:F =100 ml ×>NUM>(10 ml + 5ml)>DEN>10 ml×>NUM>V ml>DEN>10 mlhvor V = slutekstraktets volumen7. Evaluering af metoden Metoden er blevet afprøvet ved en international ringanalyse i 1990 med anvendelse af fire forskellige foderstoffer (svinefoderblanding, slagtefjerkræblanding, proteinkoncentrat og en forblanding). Resultaterne af middel- og standardafvigelse efter eliminering af outliers er som følger:>TABELPOSITION>7.1. Repeterbarhed Repeterbarheden for de undersøgte aminosyrer udtrykt som »standardafvigelse inden for laboratorier« for de ovennævnte prøver er gengivet i nedenstående tabel.>TABELPOSITION>>TABELPOSITION>7.2. Reproducerbarhed Resultaterne af standardafvigelse mellem laboratorier for ovennævnte undersøgelser er gengivet nedenfor.>TABELPOSITION>>TABELPOSITION>8. Anvendelse af referencematerialer Det undersøges, om metoden er brugt korrekt, ved at foretage gentagne målinger af certificerede referencematerialer, når sådanne forefindes. Det anbefales at kalibrere med certificeret aminosyrekalibreringsopløsning.9. Bemærkninger 9.1. På grund af forskelle mellem aminosyreanalysatorer bør slutkoncentrationerne af kalibreringsopløsningerne af standardaminosyrerne (3.27.4 og 3.27.5) og hydrolysatet (5.3.4) betragtes som en retningslinje.Apparatets lineære reaktionsskala skal kontrolleres for alle aminosyrer.Standardopløsningen fortyndes med citratbuffer for at opnå top-arealer midt på skalaen.9.2. Hvis der anvendes HPLC-udstyr til at analysere hydrolysater og ekstrakter, skal kørselsbetingelserne optimeres i henhold til fabrikantens anbefaling.9.3. Hvis metoden anvendes på foderstoffer, der indeholder mere end 1 % chlorid (koncentrat, foderstoffer tilsat mineraler, fodertilskud), vil der kunne ske en undervurdering af methionin, og der skal foretages en særlig behandling.DEL B BESTEMMELSE AF RÅFEDT 1. Formål og anvendelse Denne metode anvendes til bestemmelse af råfedtindholdet i foderstoffer. Den er ikke beregnet til analyse af olieholdige frø og olieholdige frugter som defineret i Rådets forordning nr. 136/66/EØF af 22. september 1966.Anvendelsen af de to fremgangsmåder, der er beskrevet nedenfor, afhænger af arten og sammensætningen af foderstofferne og af grunden til, at analysen gennemføres.1.1. Metode A - Råfedt, som kan ekstraheres direkte Denne metode kan anvendes til ublandede foderstoffer af vegetabilsk oprindelse med undtagelse af dem, der er medtaget under metode B.1.2. Metode B - Råfedt i alt Denne metode skal anvendes til ublandede foderstoffer af animalsk oprindelse samt til alle foderblandinger. Den skal anvendes til alle materialer, hvorfra råfedt ikke kan ekstraheres fuldstændigt uden forudgående hydrolyse, såsom gluten, gær, kartoffelproteiner og produkter, der underkastes processer som udpresning, omdannelse til flager samt opvarmning.1.3. Tolkning af resultater I samtlige tilfælde, hvor der opnås et højere resultat ved anvendelse af metode B end ved metode A, skal de resultater, der er opnået ved metode B, accepteres som den sande værdi.2. Princip 2.1. Metode A Prøven ekstraheres med petroleumsether. Opløsningsmidlet afdampes og det ekstraherede fedt tørres og vejes.2.2. Metode B Prøven hydrolyseres med saltsyre under kogning. Opløsningen afkøles og filtreres. Den vaskede og tørrede rest behandles herefter som beskrevet under metode A.3. Reagenser 3.1. Petroleumsether, kogepunktsinterval: 40-60 °C. Bromtallet skal være under 1, og inddampningsresten under 2 mg/100 ml.3.2. Natriumsulfat, vandfrit.3.3. Saltsyre, 3M.3.4. Filtreringsmiddel, f.eks. kiselgur, Hyflo-supercel.4. Apparatur 4.1. Ekstraktionsapparat. Dersom apparatet er udstyret med et hævertrør (Soxhlet apparat), bør varmekilden indstilles, så der sker ca. 10 tømninger i timen; dersom apparatet ikke er udstyret med hævertrør, bør tilbageløbet være ca. 10 ml i minuttet.4.2. Ekstraktionshætter skal være fri for stof, der er opløseligt i petroleumsether, og skal have en porøsitet i overensstemmelse med kravene under 4.1.4.3. Tørreskab, enten et vakuumtørreskab indstillet til 75 °C ± 3 °C eller et tørreskab med luftcirkulation indstillet til 100 °C ± 3 °C.5. Fremgangsmåde 5.1. Metode A (jf. 8.1) 5 g af prøven afvejes med en nøjagtighed på 1 mg, fyldes i en ekstraktionshætte (4.2) og tildækkes med en affedtet vatprop.Hætten anbringes i et ekstraktionsapparat (4.1), og der ekstraheres i seks timer med petroleumsether (3.1). Petroleumsetherekstraktet opsamles i en tør, tareret kolbe indeholdende nogle stykker pimpsten (1).Opløsningsmidlet afdampes. Destillationsresten tørres derpå i halvanden time i tørreskabet (4.3). Efter afkøling i ekssikkator vejes resten. Ved yderligere tørring i 30 minutter kontrolleres, om fedtets vægt forbliver konstant (vægttabet mellem to på hinanden følgende vejninger skal ligge under 1 mg).5.2. Metode B 2,5 g af prøven afvejes med en nøjagtighed på 1 mg (se bemærkninger 8.2), hældes i et 400 ml bægerglas eller en 300 ml konisk kolbe, hvorefter der tilsættes 100 ml 3M saltsyre (3.3) og nogle stykker pimpsten. Bægerglasset tildækkes med et urglas, eller hvis der anvendes en konisk kolbe, forsynes denne med en tilbageløbskøler. Blandingen bringes til let kogning over en svag flamme eller på en varmeplade i ca. 1 time. Materialet skal forhindres i at sætte sig fast på glassets væg.Beholderen afkøles, og der tilsættes så meget filtreringsmiddel (3.4), at der ikke opstår noget fedttab ved filtreringen. Der filtreres gennem et fugtigt, fedtfri dobbelt papirfilter. Remanensen udvaskes med koldt vand, indtil filtratet er neutralt. Derefter kontrolleres, at filtratet ikke har fedtperler på overfladen. Tilstedeværelse af fedt viser, at der inden hydrolysen skal foretages en ekstraktion af prøven med petroleumsether ved anvendelse af metode A.Det dobbelte papirfilter med filterresten lægges på et urglas og tørres i tørreskab ved 100 °C ± 3 °C i halvanden time.Det dobbelte papirfilter med den tørre filterrest anbringes i ekstraktionshætte (4.2) og tildækkes med en affedtet vatprop. Hætten anbringes i et ekstraktionsapparat (4.1), hvorefter der fortsættes som beskrevet under 5.1, andet og tredje afsnit.6. Beregning af resultaterne Vægten af afdampningsresten udtrykkes i procent af prøven.7. Repeterbarhed Forskellen mellem to parellelbestemmelser udført på samme prøve af samme analytiker bør ikke overstige:- 0,2 % i absolut værdi for råfedtindhold under 5 %,- 4,0 % af det højeste resultat for indhold på 5 til 10 %- 0,4 % i absolut værdi for indhold over 10 %.8. Bemærkninger 8.1. Til prøver med højt fedtindhold, som er vanskelige at findele, eller som ikke egner sig til udtagning af en reduceret homogen prøve, anvendes følgende fremgangsmåde.20 g af prøven afvejes med en nøjagtighed på 1 mg og blandes med 10 g eller mere af vandfrit natriumsulfat (3.2). Derpå ekstraheres med petroleumsether (3.1) som angivet under 5.1. Det herved opsamlede ekstrakt tilsættes petroleumsether (3.1) ad 500 ml, og blandingen rystes. Af opløsningen udtages 50 ml, som hældes i en lille, tør, tareret kolbe indeholdende stykker af pimpsten (2) Opløsningsmidlet afdampes; derpå tørres og fortsættes som beskrevet under 5.1, sidste afsnit.Ekstraktionsresten i hætten befries for opløsningsmidlet og findeles til en kornstørrelse på 1 mm, hvorefter den hældes tilbage i ekstraktionshætten (der tilsættes ikke natriumsulfat); derpå fortsættes som beskrevet under 5.1, andet og tredje afsnit.Fedtindholdet beregnes som en procentdel af prøven ved anvendelse af nedenstående formel:(10 a + b) × 5hvor:a = vægt i gram af remanensen efter den første ekstraktion (den alikvote del af ekstraktet)b = vægt i gram af remanensen efter den anden ekstraktion.8.2. Ved prøver med lavt fedtindhold kan der anvendes en afvejning på 5 g.8.3. Foder med højt vandindhold til kæledyr vil det kunne være nødvendigt at blande med vandfri natriumsulfat forud for hydrolyse og ekstraktion som ved metode B.8.4. I afsnit 5.2 vil det kunne være mere effektivt at anvende varmt vand i stedet for koldt vand til udvaskning af remanensen efter filtrering.8.5. Tørretiden på 1,5 time kan det være nødvendigt at forlænge for visse foderstoffer. Overdreven tørring bør undgås, da det kan føre til lave resultater. En mikrobølgeovn kan også anvendes.8.6. Præekstraktion ved metode A forud for hydrolyse og reekstraktion ved metode B anbefales, hvis råfedtindholdet er højere end 15 %. Dette afhænger til en vis grad af arten af foderstoffet og af arten af fedtet i foderstoffet.DEL C BESTEMMELSE AF OLAQUINDOX (2-[N-2'-(hydroxyethyl)carbamoyl]-3-methylquinoxalin-N1,N4-dioxid) 1. Formål Metoden er til bestemmelse af olaquindox i foder. Den nedre bestemmelsesgrænse er 5 mg/kg.2. Princip Prøven ekstraheres med en blanding af vand og methanol. Indholdet af olaquindox bestemmes ved højeffektiv væskekromatografi i omvendt fase (HPLC) under anvendelse af en UV detektor.3. Reagenser 3.1. Methanol.3.2. Methanol, HPLC renhed.3.3. Vand, HPLC renhed.3.4. Mobil fase for HPLC:Vand (3.3)-methanol (3.2) blanding, 900 + 100 (V + V).3.5. Standard stof: rent olaquindox 2-[N-2'-(hydroxyethyl)carbamoyl]-3-methylquinoxalin-N1,N4-dioxid, E 851.3.5.1. Olaquindox standard stamopløsning, 250 ìg/ml:Med en nøjagtighed på 0,1 mg afvejes 50 mg olaquindox (3.5) i en 200 ml målekolbe, og der tilsættes ca. 190 ml vand. Derefter anbringes kolben i 20 min. i et ultralydsbad (4.1). Efter ultralydsbehandlingen opvarmes opløsningen til stuetemperatur, hvorefter der fyldes op til mærket med vand og blandes. Kolben omvikles med aluminiumfolie og opbevares i køleskab. Fremstilles frisk hver måned.3.5.2. Olaquindox standard mellemopløsning, 25 ìg/ml:10,0 ml af standard stamopløsningen (3.5.1) overføres til en 100 ml målekolbe, hvorefter der fyldes op til mærket med den mobile fase (3.4) og blandes. Kolben omvikles med aluminiumfolie og opbevares i køleskab. Fremstilles dagligt.3.5.3. Kalibreringsopløsninger:Til en række 50 ml målekolber overføres henholdsvis 1,0, 2,0, 5,0, 10,0, 15,0 og 20,0 ml standard mellemopløsning (3.5.2), hvorefter der fyldes op til mærket med den mobile fase (3.4) og blandes. Kolberne omvikles med aluminiumfolie. Disse opløsninger svarer til henholdsvis 0,5, 1,0, 2,5, 5,0, 7,5 og 10,0 ìg olaquindox pr. ml. Disse opløsninger skal fremstilles samme dag, som de bruges.4. Apparatur 4.1. Ultralydsbad.4.2. Mekanisk rysteapparat.4.3. HPLC udstyr med ultraviolet detektor med variabel bølgelængde eller med diode array detektor.4.3.1. Væskekromatografisøjle, 250 mm × 4 mm, C 18, 10 ìm pakning eller tilsvarende.4.4. Membranfiltre, 0,45 ìm.5. Fremgangsmåde Bemærk: Olaquindox er lysfølsomt. Alle procedurer gennemføres ved dæmpet belysning eller ved anvendelse af røgfarvet glasapparatur.5.1. Generelt 5.1.1. Man analyserer en blindprøve for at sikre sig, at der hverken er olaquindox eller interfererende stoffer til stede.5.1.2. Der gennemføres en genfindingstest ved at analysere blindprøven, hvis koncentration er blevet forøget ved tilsætning af en mængde olaquindox svarende til den, der er til stede i prøven. For at øge koncentrationen ved et niveau på 50 mg/kg overføres 10,0 ml af standardstamopløsningen (3.5.1) til en 250 ml konisk kolbe, hvorefter opløsningen inddampes til ca. 0,5 ml. Derefter tilsættes 50 g blindprøve, der blandes omhyggeligt, og man lader prøven henstå i 10 minutter og blander igen adskillige gange, førend man går over til ekstraktionen (5.2).Bemærk: Ved anvendelse af denne metode bør blindprøven være af lignende art som prøven, og olaquindox bør ikke kunne påvises.5.2. Ekstraktion Med en nøjagtighed på 0,01 g afvejes ca. 50 g af prøven og overføres til en 1 000 ml konisk kolbe, hvorefter der tilsættes 100 ml methanol (3.1), og kolben anbringes i 5 minutter i ultralydsbad (4.1). Der tilsættes 410 ml vand, og kolben anbringes i ultralydsbad i yderligere 15 minutter. derefter fjernes kolben fra ultralydsbadet, rystes i 30 minutter på rysteapparatet (4.2), og indholdet filtreres gennem et foldet filter. 10,0 ml af filtratet overføres til en 20 ml målekolbe, hvorefter der fyldes op til mærket med vand og blandes. En tilstrækkelig del af filtratet filtreres gennem et membranfilter (4.4) (se punkt 9). Derefter foretages HPLC-bestemmelsen (5.3).5.3. HPLC-bestemmelse 5.3.1. Parametre Følgende betingelser er vejledende, idet der kan anvendes andre betingelser, forudsat at de giver tilsvarende resultater.>TABELPOSITION>Stabiliteten af kromatografisystemet efterprøves ved adskillige gange at indsprøjte en kalibreringsopløsning (3.5.3) indeholdende 2,5 ìg/ml, indtil der opnås konstante tophøjder og retentionstider.5.3.2. Kalibreringskurve Hver kalibreringsopløsning (3.5.3) indsprøjtes adskillige gange, og gennemsnittet af tophøjderne (arealer) for hver koncentration bestemmes. Der konstrueres en kalibreringskurve ved anvendelse af gennemsnittet af tophøjderne (arealer) af kalibreringsopløsningerne som ordinat og de tilsvarende koncentrationer i ìg/ml som abscisse.5.3.3. Prøveopløsning Prøveekstraktet (5.2) indsprøjtes adskillige gange under anvendelse af samme rumfang som for kalibreringsopløsningerne, og gennemsnitstophøjden (arealet) af olaquindoxtoppene bestemmes.6. Beregning af resultaterne Ud fra gennemsnitshøjden (arealet) af olaquindoxtoppene i prøveopløsningen bestemmes koncentrationen af prøveopløsningen i ìg/ml på grundlag af kalibreringsgrafen (5.3.2).Olaquindoxindholdet w i mg/kg af prøven er givet ved følgende formel:w = >NUM>c × 1 000>DEN>mhvor:c = koncentrationen af olaquindox i prøveekstraktet (5.2) i ìg/mlm = vægten af prøven i g.7. Validering af resultaterne 7.1. Identitet Identiteten af analytten kan bekræftes ved co-kromatografi eller ved anvendelse af en diode array detektor, hvorved spektra fra prøveekstraktet (5.2) og kalibreringsopløsningen (3.5.3) indeholdende 5,0 ìg/ml sammenlignes.7.1.1. Co-kromatografi I et prøveekstrakt (5.2) øges koncentrationen ved tilsætning af en passende mængde kalibreringsopløsning (3.5.3). Den tilsatte mængde olaquindox bør svare til den mængde olaquindox, der er fundet i prøveekstraktet.Kun højden af olaquindoxtoppen bør forøges, efter at der er taget hensyn både til den tilsatte mængde og til fortyndingen af ekstraktet. Toppens bredde ud for den halve højde skal være inden for ± 10 % af den originale bredde af olaquindoxtoppen af prøveekstraktet uden forøget koncentration.7.1.2. Diode array-påvisning Resultaterne evalueres efter følgende kriterier:a) Bølgelængden for den maksimale absorption af prøven og af standardspektre, registreret i spidsen af toppen på kromatogrammet, skal ligge inden for en margen, som bestemmes af detektionssystemets opløsningsevne. For diode array-påvisning ligger denne margen typisk inden for ± 2 nm.b) Mellem 220 og 440 nm må prøve- og standardspektre registreret i spidsen af toppen af kromatogrammet ikke være forskellige fra de dele af spektret, som ligger inden for området 10-100 % relativ absorbans. Dette kriterium er opfyldt, når de samme maksima er til stede, og der i intet punkt observeres en afvigelse mellem de to spektre, som overstiger 15 % af absorbansen af standardanalysanden.c) Mellem 220 og 400 nm må spektra af toppens forside, spids og bagside som frembragt af prøveekstraktet ikke være forskellige fra hinanden for de dele af spektret, som ligger inden for området 10-100 % relativ absorbans. Dette kriterium er opfyldt, når de samme maksima er til stede, og når i alle observerede punkter afvigelsen mellem spektra ikke overstiger 15 % af absorbansen af spektret af spidsen af toppen.Hvis et af disse kriterier ikke er opfyldt, er tilstedeværelsen af analytten ikke bekræftet.7.2. Repeterbarhed Forskellen mellem resultaterne af to parallelbestemmelser gennemført på samme prøve må ikke overstige 15 % relativt til det højeste resultat for olaquindoxindhold mellem 10 og 200 mg/kg.7.3. Genfindelse Genfindelsen for en blindprøve tilsat standard skal være mindst 90 %.8. Resultater af en ringanalyse Der blev arrangeret en ringanalyse inden for EU, hvor fire foderprøver til smågrise, herunder en blindprøve, blev analyseret af 13 laboratorier.>TABELPOSITION>9. Bemærkning Selv om metoden ikke er valideret for foder indeholdende mere olaquindox end 100 mg/kg, er det muligt at opnå tilfredsstillende resultater ved at reducere prøvemængden og/eller fortynde ekstraktet (5.2) for at opnå en koncentration inden for kalibreringskurven (5.3.2).(1) Såfremt fedtet senere skal undersøges kvalitativt, erstattes pimpstenstykkerne af glaskugler.


Avis juridique important

|

31996L0010

Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 96/10/EF af 21. marts 1996 om ændring af direktiv 89/647/EØF for så vidt angår de kompetente myndigheders godkendelse af aftaler om netting (»contractual netting«)

EF-Tidende nr. L 085 af 03/04/1996 s. 0017 - 0021

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDETS DIREKTIV 96/10/EF af 21. marts 1996 om ændring af direktiv 89/647/EØF for så vidt angår de kompetente myndigheders godkendelse af aftaler om netting (»contractual netting«) EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 57, stk. 2,under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (2),under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Monetære Institut (3),i henhold til fremgangsmåden i traktatens artikel 189 B (4), ogud fra følgende betragtninger:I bilag II til Rådets direktiv 89/647/EØF af 18. december 1989 om solvensnøgletal for kreditinstitutter (5) fastsættes der regler for behandlingen af ikke-balanceførte rente- og valutakursrelaterede poster i forbindelse med beregningen af kapitalkrav for kreditinstitutter;for at det indre marked kan fungere tilfredsstillende og især for at sikre lige konkurrencevilkår, skal medlemsstaterne tilstræbe, at deres kompetente myndigheder foretager en ensartet vurdering af aftaler om netting;nærværende direktiv er i overensstemmelse med det arbejde, som et internationalt forum for banktilsynsmyndigheder har udført med henblik på disse myndigheders godkendelse af bilaterale aftaler om netting, herunder muligheden for at beregne egenkapitalkravene for visse transaktioner på grundlag af et nettobeløb i stedet for et bruttobeløb, forudsat at der findes juridisk bindende aftaler, der sikrer, at kreditrisikoen er begrænset til nettobeløbet;de regler, der påtænkes for tilsynsmæssig godkendelse af netting på bredere internationalt plan, vil give mulighed for at reducere kapitalkravene for internationalt aktive kreditinstitutter og kreditinstitutkoncerner i en lang række tredjelande, hvis kreditinstitutter konkurrerer med EF-kreditinstitutter;hvad angår kreditinstitutter, der er registreret i medlemsstaterne, kan kun en ændring af direktiv 89/647/EØF give en tilsvarende mulighed for de kompetente myndigheders godkendelse af bilateral netting og derved give dem lige konkurrencevilkår; reglerne er både afbalancerede og egnede til yderligere at styrke anvendelsen af tilsynsforanstaltningerne på kreditinstitutter;medlemsstaternes kompetente myndigheder bør sikre, at tillæggene beregnes på grundlag af faktiske og ikke nominelle beløb;i betragtning af denne situation er dette direktiv i overensstemmelse med nærhedsprincippet, idet formålet med dette direktiv kun kan opfyldes gennem en harmoniseret ændring af gældende EF-lovgivning -UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:Artikel 1Bilag II til direktiv 89/647/EØF erstattes af bilaget til nærværende direktiv.Artikel 2Artikel 1 berører ikke de kompetente myndigheders godkendelse af de bilaterale kontrakter om nyordning, der er indgået inden ikrafttrædelsen af de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at gennemføre dette direktiv.Artikel 31. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 30. juni 1996. De underretter straks Kommissionen herom.Disse love og administrative bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.Artikel 4Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Artikel 5Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Bruxelles, den 21. marts 1996.På Europa-Parlamentets vegneK. HÄNSCHFormandPå Rådets vegneA. GAMBINOFormand(1) EFT nr. C 142 af 25. 5. 1994, s. 8, og EFT nr. C 165 af 1. 7. 1995, s. 6.(2) EFT nr. C 393 af 31. 12. 1994, s. 30.(3) Udtalelse afgivet den 16. januar 1995 (endnu ikke offentliggjort i Tidende).(4) Europa-Parlamentets udtalelse af 16. februar 1995 (EFT nr. C 56 af 6. 3. 1995, s. 79). Rådets fælles holdning af 5. september 1995 (EFT nr. C 288 af 30. 10. 1995, s. 30). Europa-Parlamentets afgørelse af 14. december 1995 (EFT nr. C 17 af 22. 1. 1996). Rådets afgørelse af 26. februar 1996.(5) EFT nr. L 386 af 30. 12. 1989, s. 14. Direktivet er senest ændret ved Kommissionens direktiv 95/15/EF (EFT nr. L 125 af 8. 6. 1995, s. 23).BILAG »BILAG IIBEHANDLING AF IKKE-BALANCEFØRTE RENTE- OG VALUTAKURSRELATEREDE POSTER1. ANVENDELSESOMRÅDE OG VALG AF METODEUnder forudsætning af deres kompetente myndigheders godkendelse kan kreditinstitutter vælge en af de nedenfor anførte metoder til at måle de risici, der er forbundet med de i bilag III opregnede transaktioner. Rente- og valutakurskontrakter, der handles på anerkendte børser, hvor de dagligt er genstand for margenkrav, og valutakurskontrakter med oprindelig løbetid på 14 kalenderdage eller mindre er undtaget.2. METODERMetode 1: MarkedsværdimetodenTrin a): Kontrakter opgøres til markedsværdi (mark to market) for at opnå de aktuelle genanskaffelsesomkostninger for alle kontrakter med en positiv værdi.Trin b): For at nå frem til et tal for potentielle fremtidige kreditrisici (1) multipliceres kontrakternes nominelle hovedstole eller de underliggende instrumenters hovedstole med følgende procenter:>TABELPOSITION>Trin c): Summen af de aktuelle genanskaffelsesomkostninger og de potentielle fremtidige kreditrisici multipliceres med den risikovægtning, der er tillagt den relevante modpart i artikel 6.Metode 2: Den »oprindelige risikos« metodeTrin a): Hvert instruments nominelle hovedstol multipliceres med følgende procenter:>TABELPOSITION>Trin b): Den således konstaterede oprindelige risiko multipliceres med den risikovægtning, der er tillagt den relevante modpart i artikel 6.(1) Undtagen ved »single-currency floating/floating interest rate swaps«, hvor kun de aktuelle genanskaffelsesomkostninger beregnes.3. AFTALER OM NETTING (KONTRAKTER OM NYORDNING OG ANDRE AFTALER OM NETTING)a) Netting-typer, som de kompetente myndigheder kan anerkendeI dette punkt forstås ved »modpart« enhver enhed (inklusive fysiske personer), der lovligt kan indgå en aftale om netting.De kompetente myndigheder kan godkende følgende typer aftaler om netting som risikoreducerende:i) bilaterale kontrakter om nyordning mellem et kreditinstitut og dets modpart, hvorefter gensidige krav og forpligtelser automatisk sammenlægges på en sådan måde, at der med denne nyordning fastsættes et enkelt nettobeløb, hver gang nyordningen finder anvendelse, og der således skabes en juridisk bindende enkelt ny kontrakt, som ophæver de tidligere kontrakterii) andre bilaterale aftaler om netting mellem et kreditinstitut og dets modpart.b) Betingelser for godkendelseDe kompetente myndigheder må kun på følgende betingelser godkende aftaler om netting som risikoreducerende:i) Et kreditinstitut skal med sin modpart have indgået en aftale om netting, der skaber en enkelt retlig forpligtelse, der dækker alle involverede transaktioner, således at kreditinstituttet i tilfælde af, at en modpart ikke er i stand til at opfylde sine forpligtelser som følge af misligholdelse, konkurs eller likvidation eller andre lignende omstændigheder, kun vil have krav på at modtage eller forpligtelse til at betale nettosummen af de pågældende individuelle transaktioners positive og negative markedsværdier.ii) Et kreditinstitut skal have stillet skriftlige og begrundede juridiske udtalelser til rådighed for de kompetente myndigheder om, at de relevante domstole og administrative myndigheder i tilfælde af søgsmål ville finde, at kreditinstituttets krav og forpligtelser i de under nr. i) beskrevne tilfælde er begrænset til nettosummen som beskrevet under nr. i), i henhold til:- lovgivningen i det land, hvor modparten er registreret som selskab, og, hvis en udenlandsk afdeling af en virksomhed er involveret, da også i henhold til lovgivningen i det land, hvor afdelingen er beliggende- den lovgivning, som regulerer de pågældende individuelle transaktioner, og- den lovgivning, som regulerer enhver kontrakt eller aftale, der er nødvendig for at gennemføre aftalen om netting.iii) Et kreditinstitut skal råde over procedurer, der sikrer, at retsgyldigheden af aftalen om netting løbende undersøges i lyset af eventuelle ændringer i de relevante love.De kompetente myndigheder skal, om nødvendigt efter at have hørt andre relevante kompetente myndigheder, have forvisset sig om, at den pågældende aftale om netting er retsgyldig efter loven i hvert enkelt af de relevante lande. Hvis en af de kompetente myndigheder ikke er forvisset herom, kan aftalen om netting ikke godkendes som risikoreducerende for nogen af modparterne.De kompetente myndigheder kan acceptere begrundede juridiske udtalelser, der udformes for hver type aftale om netting.Kontrakter, der indeholder en bestemmelse, hvorefter det er tilladt en ikke-misligholdende modpart kun at foretage begrænsede betalinger eller ingen betalinger overhovedet til en misligholder, også selv om misligholderen er nettokreditor, (»walkaway«-klausul), kan ikke godkendes som risikoreducerende.c) Virkninger af godkendelseni) Kontrakter om nyordning:De enkelte nettobeløb, der fastsættes i forbindelse med kontrakter om nyordning, kan vægtes i stedet for de involverede bruttobeløb. Således kan ved anvendelse af metode 1- de aktuelle genanskaffelsesomkostninger i trin a) og- kontrakternes nominelle hovedstole eller de underliggende instrumenters hovedstole i trin b)beregnes ved at tage hensyn til kontrakten om nyordning. Ved anvendelse af metode 2 kan den nominelle hovedstol i trin a) beregnes ved at tage hensyn til kontrakten om nyordning; procenterne i tabel 2 finder anvendelse.ii) Andre aftaler om netting:Ved anvendelse af metode 1 kan de i trin a) omhandlede aktuelle genanskaffelsesomkostninger for kontrakter, der indgår i en aftale om netting, beregnes ved at tage hensyn til de aktuelle hypotetiske nettogenanskaffelsesomkostninger, der følger af aftalen. I trin b) kan der kun tages hensyn til de enkelte nettobeløb i forbindelse med valutaterminsforretninger og andre lignende kontrakter, hvor den nominelle hovedstol svarer til »cash flows«, og hvor de beløb, der skal modtages eller udbetales, forfalder på samme valørdag og i samme valuta.Ved anvendelse af metode 2 gælder for trin a) følgende:- for så vidt angår valutaterminsforretninger og lignende kontrakter, hvor det nominelle beløb svarer til »cash flows«, og hvor de beløb, der skal opkræves eller betales, forfalder på samme valørdag og i samme valuta, kan den nominelle hovedstol beregnes ved at tage hensyn til aftalen om netting; tabel 2 gælder for alle disse kontrakter- for så vidt angår alle andre kontrakter, der indgår i en aftale om netting, kan procenterne reduceres til tallene vist i tabel 3:>TABELPOSITION>«


Avis juridique important

|

31967L0227

Rådets første direktiv 67/227/EØF af 11. april 1967 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter  UOFFICIEL OVERSAETTELSE

EF-Tidende nr. 071 af 14/04/1967 s. 1301 - 1303 den finske specialudgave: kapitel 9 bind 1 s. 0003  den danske specialudgave: serie I kapitel 1967 s. 0012  den svenske specialudgave: kapitel 9 bind 1 s. 0003  den engelske specialudgave: serie I kapitel 1967 s. 0014  den græske specialudgave: Kapitel 09 bind 1 s. 0003  den spanske specialudgave: Kapitel 09 bind 1 s. 0003  den portugisiske specialudgave: Kapitel 09 bind 1 s. 0003

++++  RAADETS FOERSTE DIREKTIV  af 11 . april 1967  om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsaetningsafgifter   ( 67/227/EOEF )  RAADET FOR DET EUROPAEISKE OEKONOMISKE FAELLESSKAB HAR  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab , saerlig artikel 99 og artikel 100 ,  under henvisning til forslag fra Kommissionen ,  under henvisning til udtalelse fra Det europaeiske Parlament ,  under henvisning til udtalelse fra Det oekonomiske og sociale Udvalg , og  ud fra foelgende betragtninger :  Det er traktatens hovedformaal inden for rammerne af en oekonomisk union at etablere et faelles marked , hvor der hersker sunde konkurrenceforhold , og som har kendetegn , som svarer til den i et internt marked ;  det er en forudsaetning for virkeliggoerelsen af dette maal , at der forinden i medlemsstaterne findes lovgivning om omsaetningsafgifter , der ikke fordrejer konkurrencevilkaarene , og som ikke hindrer den frie bevaegelighed for varer og tjenesteydelser inden for det faelles marked ;  de for tiden gaeldende lovgivninger opfylder ikke de ovenfor naevnte krav ; det er derfor af interesse for det faelles marked , at der gennemfoeres en harmonisering af lovgivningerne om omsaetningsafgift for i videst muligt omfang at fjerne de faktorer , der kan fordreje konkurrencevilkaarene baade paa det nationale plan og paa faellesskabsplan , for saaledes at naa frem til afskaffelse af beskatning ved indfoerslen og af afgiftsgodtgoerelse ved udfoerslen i handelssamk vemmet mellem medlemsstaterne ;  undersoegelserne har vist , at harmoniseringen maa foere til afskaffelse af de kumulative flerledsafgiftssystemer og til , at alle medlemsstater antager et faelles mervaerdiafgiftssystem ;  det mest enkle og mest neutrale mervaerdiafgiftssystem opnaas , naar afgiften opkraeves saa generelt som muligt , og naar dens anvendelsesomraade omfatter samtlige produktions - og fordelingsled samt tjenesteydelsesomraadet ; det er derfor i det faelles markeds og medlemsstaternes interesse at antage et faelles system , der ogsaa kan finde anvendelse paa detailhandelen ;  afgiftens anvendelse paa detailhandelen ville imidlertid i nogle medlemsstater stoede paa praktiske og politiske vanskeligheder ; af denne grund maa medlemsstaterne med forbehold af en forudgaaende konsultation have mulighed for kun at anvende det faelles system til og med engroshandelsleddet , og eventuelt at anvende en autonom supplerende afgift i detailhandelsleddet eller i det foregaaende led ;  en gennemfoerelse i etaper er noedvendig , da harmoniseringen af omsaetningsafgifterne i medlemsstaterne vil medfoere betydelige aendringer af den fiskale struktur og faa maerkbare foelger paa de budgetmaessige , oekonomiske og sociale omraader ;  afloesningen af de i de fleste medlemsstater gaeldende kumulative flerledsafgiftssystemer med det faelles mervaerdiafgiftssystem maa , selv naar satserne og fritagelserne ikke samtidigt harmoniseres , medfoere konkurrenceneutralitet saaledes , at ensartede varer i de enkelte lande beskattes ens uanset produktions - og fordelingsvejens laengde , og at beskatningen af varerne i international handel er kendt , saaledes at en praecis udligning af denne afgiftsbelastning kan gennemfoeres ; som en foerste etape maa alle medlemsstater derfor indfoere et faelles mervaerdiafgiftssystem uden samtidig harmonisering af afgiftssatserne og afgiftsfritagelserne ;  det er endnu ikke muligt at afgoere , paa hvilken maade og inden for hvilken frist man ved en harmonisering af omsaetningsafgifterne kan naa frem til en afskaffelse af den i handelssamkvemmet mellem medlemsstaterne bestaaende beskatning ved indfoersel og af afgiftsgodtgoerelse ved udfoersel ; man maa derfor foretraekke at fastlaegge begyndelsen af anden etape og de foranstaltninger , der skal traeffes med hensyn til denne , paa et senere tidspunkt paa grundlag af forslag , som Kommissionen forelaegger Raadet ,  UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV :  Artikel 1  Medlemsstaterne erstatter deres nuvaerende omsaetnings afgiftssystem med det i artikel 2 omhandlede faelles mervaerdiafgiftssystem .  I hver medlemsstat vedtages snarest muligt en lov til gennemfoerelse heraf , saaledes at den kan traede i kraft paa et tidspunkt , der under hensyn til konjunkturerne bestemmes af den paagaeldende medlemsstat , dog senest 1 . januar 1970 .  Efter denne lovs ikrafttraeden maa medlemsstaten med hensyn til omsaetningsafgiften i handelssamkvemmet mellem medlemsstaterne ikke opretholde eller indfoere nogen udligningsordning for indfoerslen eller udfoerslen efter standardsatser .  Artikel 2  Det faelles mervaerdiafgiftssystem bygger paa den grundsaetning , at der paa ting og tjenesteydelser skal anvendes en generel forbrugsafgift , der er noejagtig proportional med tingenes og tjenesteydelsernes pris , uanset antallet af omsaetninger i de produktions - og fordelingsled , der ligger foer beskatningsleddet .  Ved enhver omsaetning svares en mervaerdiafgift , der beregnes af tingens eller tjenesteydelsens pris med anvendelse af den afgiftssats , som gaelder for tingen eller tjenesteydelsen med fradrag af det mervaerdiafgiftsbeloeb , der umiddelbart har belastet de forskellige omkostningselementer .  Det faelles mervaerdiafgiftssystem anvendes til og med detailhandelsleddet .  Indtil afskaffelsen af beskatning ved indfoersel og afgiftsgodtgoerelse ved udfoersel i handelssamkvemmet mellem medlemsstaterne kan disse dog med forbehold af den i artikel 5 naevnte konsultation noejes med at anvende dette system til og med engroshandelsleddet og eventuelt anvende en autonom supplerende afgift i detailhandelsled det eller i det foregaaende led .  Artikel 3  Raadet udsteder paa forslag af Kommissionen et andet direktiv om det faelles mervaerdiafgiftssystems struktur og principperne for dets anvendelse .  Artikel 4  For at Raadet foer overgangstidens udloeb kan behandle dette spoergsmaal og om muligt traeffe afgoerelse herom , forelaegger Kommissionen inden udgangen af 1968 Raadet forslag om , paa hvilken maade og inden for hvilken frist harmoniseringen af omsaetningsafgifterne kan foere frem til , at beskatning ved indfoersel og afgiftsgodtgoerelse ved udfoersel i handelssamkvemmet mellem medlemsstaterne afskaffes under iagttagelse af disse afgifters neutralitet med hensyn til tingenes og tjenesteydelsernes oprindelse .  I denne forbindelse skal der isaer tages hensyn til forholdet mellem direkte og indirekte skatter , der er forskelligt i medlemsstaterne , til virkningerne af en aendring af skattesystemerne paa medlemsstaternes skatte - og finanspolitik samt til skattesystemernes indflydelse paa konkurrencevilkaarene og de sociale forhold i Faellesskabet .  Artikel 5  Saafremt en medlemsstat paataenker at anvende den i artikel 2 , sidste stykke , omhandlede mulighed , retter den i god tid henvendelse til Kommissionen med henblik paa anvendelsen af traktatens artikel 102 .  Artikel 6  Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne .  Udfaerdiget i Bruxelles , den 11 . april 1967 .  Paa Raadets vegne  R . van ELSLANDE  Formand ++++  RAADETS FOERSTE DIREKTIV  af 11 . april 1967  om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsaetningsafgifter   ( 67/227/EOEF )  RAADET FOR DET EUROPAEISKE OEKONOMISKE FAELLESSKAB HAR  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab , saerlig artikel 99 og artikel 100 ,  under henvisning til forslag fra Kommissionen ,  under henvisning til udtalelse fra Det europaeiske Parlament ,  under henvisning til udtalelse fra Det oekonomiske og sociale Udvalg , og  ud fra foelgende betragtninger :  Det er traktatens hovedformaal inden for rammerne af en oekonomisk union at etablere et faelles marked , hvor der hersker sunde konkurrenceforhold , og som har kendetegn , som svarer til den i et internt marked ;  det er en forudsaetning for virkeliggoerelsen af dette maal , at der forinden i medlemsstaterne findes lovgivning om omsaetningsafgifter , der ikke fordrejer konkurrencevilkaarene , og som ikke hindrer den frie bevaegelighed for varer og tjenesteydelser inden for det faelles marked ;  de for tiden gaeldende lovgivninger opfylder ikke de ovenfor naevnte krav ; det er derfor af interesse for det faelles marked , at der gennemfoeres en harmonisering af lovgivningerne om omsaetningsafgift for i videst muligt omfang at fjerne de faktorer , der kan fordreje konkurrencevilkaarene baade paa det nationale plan og paa faellesskabsplan , for saaledes at naa frem til afskaffelse af beskatning ved indfoerslen og af afgiftsgodtgoerelse ved udfoerslen i handelssamkvemmet mellem medlemsstaterne ;  undersoegelserne har vist , at harmoniseringen maa foere til afskaffelse af de kumulative flerledsafgiftssystemer og til , at alle medlemsstater antager et faelles mervaerdiafgiftssystem ;  det mest enkle og mest neutrale mervaerdiafgiftssystem opnaas , naar afgiften opkraeves saa generelt som muligt , og naar dens anvendelsesomraade omfatter samtlige produktions - og fordelingsled samt tjenesteydelsesomraadet ; det er derfor i det faelles markeds og medlemsstaternes interesse at antage et faelles system , der ogsaa kan finde anvendelse paa detailhandelen ;  afgiftens anvendelse paa detailhandelen ville imidlertid i nogle medlemsstater stoede paa praktiske og politiske vanskeligheder ; af denne grund maa medlemsstaterne med forbehold af en forudgaaende konsultation have mulighed for kun at anvende det faelles system til og med engroshandelsleddet , og eventuelt at anvende en autonom supplerende afgift i detailhandelsleddet eller i det foregaaende led ;  en gennemfoerelse i etaper er noedvendig , da harmoniseringen af omsaetningsafgifterne i medlemsstaterne vil medfoere betydelige aendringer af den fiskale struktur og faa maerkbare foelger paa de budgetmaessige , oekonomiske og sociale omraader ;  afloesningen af de i de fleste medlemsstater gaeldende kumulative flerledsafgiftssystemer med det faelles mervaerdiafgiftssystem maa , selv naar satserne og fritagelserne ikke samtidigt harmoniseres , medfoere konkurrenceneutralitet saaledes , at ensartede varer i de enkelte lande beskattes ens uanset produktions - og fordelingsvejens laengde , og at beskatningen af varerne i international handel er kendt , saaledes at en praecis udligning af denne afgiftsbelastning kan gennemfoeres ; som en foerste etape maa alle medlemsstater derfor indfoere et faelles mervaerdi afgiftssystem uden samtidig harmonisering af afgiftssatserne og afgiftsfritagelserne ;  det er endnu ikke muligt at afgoere , paa hvilken maade og inden for hvilken frist man ved en harmonisering af omsaetningsafgifterne kan naa frem til en afskaffelse af den i handelssamkvemmet mellem medlemsstaterne bestaaende beskatning ved indfoersel og af afgiftsgodtgoerelse ved udfoersel ; man maa derfor foretraekke at fastlaegge begyndelsen af anden etape og de foranstaltninger , der skal traeffes med hensyn til denne , paa et senere tidspunkt paa grundlag af forslag , som Kommissionen forelaegger Raadet ,  UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV :  Artikel 1  Medlemsstaterne erstatter deres nuvaerende omsaetnings afgiftssystem med det i artikel 2 omhandlede faelles mervaerdiafgiftssystem .  I hver medlemsstat vedtages snarest muligt en lov til gennemfoerelse heraf , saaledes at den kan traede i kraft paa et tidspunkt , der ander hensyn til konjunkturerne bestemmes af den paagaeldende medlemsstat , dog senest 1 . januar 1970 .  Efter denne lovs ikrafttraeden maa medlemsstaten med hensyn til omsaetningsafgiften i handelssamkvemmet mellem medlemsstaterne ikke opretholde eller indfoere nogen udligningsordning for indfoerslen eller udfoerslen efter standardsatser .  Artikel 2  Det faelles mervaerdiafgiftssystem bygger paa den grundsaetning , at der paa ting og tjenesteydelser skal anvendes en generel forbrugsafgift , der er noejagtig proportional med tingenes og tjenesteydelsernes pris , uanset antallet af omsaetninger i de produktions - og fordelingsled , der ligger foer beskatningsleddet .  Ved enhver omsaetning svares en mervaerdiafgift , der beregnes af tingens eller tjenesteydelsens pris med anvendelse af den afgiftssats , som gaelder for tingen eller tjenesteydelsen med fradrag af det mervaerdiafgiftsbeloeb , der umiddelbart har belastet de forskellige omkostningselementer .  Det faelles mervaerdiafgiftssystem anvendes til og med detailhandelsleddet .  Indtil afskaffelsen af beskatning ved indfoersel og afgiftsgodtgoerelse ved udfoersel i handelssamkvemmet mellem medlemsstaterne kan disse dog med forbehold af den i artikel 5 naevnte konsultation noejes med at anvende dette system til og med engroshandelsleddet og eventuelt anvende en autonom supplerende afgift i detailhandelsleddet eller i det foregaende led .  Artikel 3  Raadet udsteder paa forslag af Kommissionen et andet direktiv om det faelles mervaerdiafgiftssystems struktur og principperne for dets anvendelse .  Artikel 4  For at Raadet foer overgangstidens udloeb kan behandle dette spoergsmaal og om muligt traeffe afgoerelse herom , forelaegger Kommissionen inden udgangen af 1968 Raadet forslag om , paa hvilken maade og inden for hvilken frist harmoniseringen af omsaetningsafgifterne kan foere frem til , at beskatning ved indfoersel og afgiftsgodtgoerelse ved udfoersel i handelssamkvemmet mellem medlemsstaterne afskaffes under iagttagelse af disse afgifters neutralitet med hensyn til tingenes og tjenesteydelsernes oprindelse .  I denne forbindelse skal der isaer tages hensyn til forholdet mellem direkte og indirekte skatter , der er forskelligt i medlemsstaterne , til virkningerne af en aendring af skattesystemerne paa medlemsstaternes skatte - og finanspolitik samt til skattesystemernes indflydelse paa konkurrencevilkaarene og de sociale forhold i Faellesskabet .  Artikel 5  Saafremt en medlemsstat paataenker at anvende den i artikel 2 , sidste stykke , omhandlede mulighed , retter den i god tid henvendelse til Kommissionen med henblik paa anvendelsen af traktatens artikel 102 .  Artikel 6  Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne .  Udfaerdiget i Bruxelles , den 11 . april 1967 .  Paa Raadets vegne  R . van ELSLANDE  Formand


title: Kommissionens direktiv 2005/9/EF af 28. januar 2005 om ændring af Rådets direktiv 76/768/EØF om kosmetiske midler med henblik på tilpasning af direktivets bilag VII til den tekniske udviklingEØS-relevant tekst.

text:
               29.1.2005

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 27/46

         KOMMISSIONENS DIREKTIV 2005/9/EF
   af 28. januar 2005
   om ændring af Rådets direktiv 76/768/EØF om kosmetiske midler med henblik på tilpasning af direktivets bilag VII til den tekniske udvikling
   (EØS-relevant tekst)
   KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
   under henvisning til Rådets direktiv 76/768/EØF af 27. juli 1976 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om kosmetiske midler (1), særlig artikel 8, stk. 2,
   efter høring af Den Videnskabelige Komité for Kosmetiske Produkter og Andre Forbrugsvarer end Levnedsmidler, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Del 1 i bilag VII til direktiv 76/768/EØF indeholder en liste over de UV-filtre, som må forekomme i kosmetiske midler.

               (2)

               Den Videnskabelige Komité for Kosmetiske Produkter og Andre Forbrugsvarer end Levnedsmidler er af den opfattelse, at det ikke er til fare for menneskers sundhed at anvende 2-[4-(diethylamino)-2-hydroxybenzoyl]-benzoesyre hexylester i en koncentration på højst 10 % i solcreme, alene eller i kombination med andre UV-filtre. Derfor bør 2-[4-(diethylamino)-2-hydroxybenzoyl]-benzoesyre hexylester indføres som løbenummer 28 i del 1 i bilag VII til direktiv 76/768/EØF.

               (3)

               Direktiv 76/768/EØF bør derfor ændres i overensstemmelse hermed.

               (4)

               De i dette direktiv fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra Det Stående Udvalg for Kosmetiske Produkter —

         UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
   Artikel 1
   Bilag VII til direktiv 76/768/EØF ændres i overensstemmelse med bilaget til dette direktiv.
   Artikel 2
   1.   Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 28. juli 2005. De tilsender straks Kommissionen disse bestemmelser med en sammenligningstabel, som viser sammenhængen mellem de pågældende bestemmelser og dette direktiv.
   Bestemmelserne skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
   2.   Medlemsstaterne tilsender Kommissionen de vigtigste nationale bestemmelser, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.
   Artikel 3
   Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
   Artikel 4
   Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 28. januar 2005.

            På Kommissionens vegne

         Günter VERHEUGEN

            Næstformand

      (1)  EFT L 262 af 27.9.1976, s. 169. Senest ændret ved Kommissionens direktiv 2004/93/EF (EUT L 300 af 25.9.2004, s. 13).
   BILAG I
   I del 1 i bilag VII til direktiv 76/768/EØF tilføjes nedenstående løbenummer 28:

                  Løbenr.

                  Stof

                  Højeste tilladte koncentration

                  Begrænsninger og krav

                  Obligatorisk brugsanvisning og advarsel på etiketten

                  a

                  b

                  c

                  d

                  e

                  »28

                  2-[-4-(diethylamino)-2-hydroxybenzoyl]-benzoesyre hexylester
                  (INCI-navn: Diethylamino Hydroxybenzoyl Hexyl Benzoate
                  CAS-nr. 302776-68-7)

                  10 % i solcreme«


title: Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/13/EF af 11. marts 2008 om ophævelse af Rådets direktiv 84/539/EØF om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om elektriske apparater, der anvendes i dyrlægepraksis (EØS-relevant tekst)

text:
               19.3.2008

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 76/41

      EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 2008/13/EF
   af 11. marts 2008
   om ophævelse af Rådets direktiv 84/539/EØF om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om elektriske apparater, der anvendes i dyrlægepraksis
   (EØS-relevant tekst)
   EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 95,
   under henvisning til forslag fra Kommissionen,
   under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
   efter proceduren i traktatens artikel 251 (2), og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               I Fællesskabets politik for bedre regulering lægges der stor vægt på forenkling af den nationale lovgivning og fællesskabslovgivningen som et vigtigt redskab til at forbedre virksomhedernes konkurrenceevne og til at opfylde målsætningerne i Lissabondagsordenen.

               (2)

               Overensstemmelsesvurderingsmetoden i Rådets direktiv 84/539/EØF (3) er ikke længere nødvendig for det indre marked og for handelen med tredjelande.

               (3)

               Det kan gennem anden fællesskabslovgivning bedre sikres, at det indre marked fungerer efter hensigten, og at brugere og dyr nyder fornøden beskyttelse.

               (4)

               Direktiv 84/539/EØF bør derfor ophæves.

               (5)

               Ophævelsen af direktiv 84/539/EØF indebærer, at overensstemmelsesmærket i direktivets bilag III ikke længere anvendes efter den 31. december 2008, og at de tilsvarende nationale gennemførelsesforanstaltninger ligeledes skal ophæves —

         UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
   Artikel 1
   Direktiv 84/539/EØF ophæves med virkning fra den 31. december 2008.
   Artikel 2
   Medlemsstaterne vedtager og offentliggør senest den 31. december 2008 de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette direktiv. De meddeler straks Kommissionen teksten til disse bestemmelser og en sammenligningstabel, som viser sammenhængen mellem de pågældende bestemmelser og nærværende direktiv.
   Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
   Artikel 3
   Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

      Udfærdiget i Strasbourg, den 11. marts 2008.

            På Europa-Parlamentets vegne

            Formand

         H.-G. PÖTTERING

            På Rådets vegne

            Formand

         J. LENARČIČ

      (1)  Udtalelse af 16.1.2008 (endnu ikke offentliggjort i EUT).

      (2)  Europa-Parlamentets udtalelse af 29.11.2007 (endnu ikke offentliggjort i EUT) og Rådets afgørelse af 14.2.2008.

      (3)  EFT L 300 af 19.11.1984, s. 179. Senest ændret ved forordning (EF) nr. 807/2003 (EUT L 122 af 16.5.2003, s. 36).


title: Rådets direktiv 2010/45/EU af 13. juli 2010 om ændring af direktiv 2006/112/EF om det fælles merværdiafgiftssystem for så vidt angår faktureringsreglerne

text:
               22.7.2010

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 189/1

         RÅDETS DIREKTIV 2010/45/EU
   af 13. juli 2010
   om ændring af direktiv 2006/112/EF om det fælles merværdiafgiftssystem for så vidt angår faktureringsreglerne
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 113,
   under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
   under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet,
   under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg,
   efter en særlig lovgivningsprocedure, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (1) fastsætter betingelser og regler for merværdiafgift (i det følgende benævnt »moms«) i forbindelse med fakturaer med henblik på at sikre, at det indre marked kan fungere efter hensigten. Kommissionen har i henhold til det nævnte direktivs artikel 237 forelagt en rapport, hvori den i lyset af den teknologiske udvikling peger på visse vanskeligheder i forbindelse med elektronisk fakturering og på visse andre områder, hvor momsreglerne bør forenkles for at få det indre marked til at fungere bedre.

               (2)

               Der er behov for tilstrækkelig registrering, for at medlemsstaterne kan føre kontrol med varer, der midlertidigt overføres fra en medlemsstat til en anden, og det bør derfor præciseres, at registrene skal indeholde oplysninger om værdiansættelse af varer, der midlertidigt overføres mellem medlemsstaterne. Når varer overføres til en anden medlemsstat med henblik på værdiansættelse, bør det desuden ikke anses for momspligtig levering af varer.

               (3)

               Reglerne om, hvornår momsen på leveringer og erhvervelser af varer inden for Fællesskabet forfalder, bør præciseres for at sikre, at oplysningerne i de oversigter, der indsendes, er ensartede, og at oplysningerne udveksles tilstrækkelig hurtigt ved hjælp af disse oversigter. Desuden bør løbende leverancer af varer fra en medlemsstat til en anden, der gennemføres i løbet af mere end én kalendermåned, anses for at finde sted ved udgangen af hver kalendermåned.

               (4)

               For at hjælpe små og mellemstore virksomheder, der har vanskeligt ved at betale moms til den kompetente myndighed, før de har modtaget betaling fra deres kunder, bør medlemsstaterne have mulighed for at tillade, at momsen opgøres efter en kasseregnskabsordning, hvor leverandøren betaler moms til den kompetente myndighed, når han modtager betalingen for en leverance, og hvor han opnår fradragsret, når han betaler for en leverance. Det bør gøre det muligt for medlemsstaterne at indføre en valgfri kasseregnskabsordning, der ikke forringer likviditeten med hensyn til momsindtægter.

               (5)

               For at skabe retssikkerhed for virksomhederne med hensyn til deres faktureringsforpligtelser bør det tydeligt præciseres, hvilken medlemsstats faktureringsregler der finder anvendelse.

               (6)

               Med henblik på at få det indre marked til at fungere bedre bør der pålægges en harmoniseret frist for udstedelse af fakturaer i forbindelse med visse grænseoverskridende leveringer.

               (7)

               Visse krav om, hvilke oplysninger der skal anføres på fakturaer, bør ændres for at gøre det muligt at forbedre afgiftskontrollen, sikre en mere ensartet behandling af grænseoverskridende og indenlandske leverancer og fremme elektronisk fakturering.

               (8)

               Anvendelse af elektronisk fakturering kan medvirke til at sænke virksomhedernes omkostninger og gøre dem mere konkurrencedygtige, og derfor bør de nuværende momskrav i forbindelse med elektronisk fakturering revideres for at fjerne eksisterende byrder og forhindringer. Papirfakturaer og elektroniske fakturaer bør behandles ens, og den administrative byrde på papirfakturering bør ikke øges.

               (9)

               Ligebehandlingen bør også gælde for skattemyndighedernes kompetencer. Deres kontrolkompetencer og de afgiftspligtige personers rettigheder og forpligtelser bør være de samme, hvad enten en afgiftspligtig person vælger at udstede fakturaer i papirform eller i elektronisk form.

               (10)

               Fakturaerne skal afspejle faktiske leverancer, og deres ægthed, integritet og læselighed bør derfor sikres. Virksomhedskontrol kan anvendes for at etablere pålidelige revisionsspor, der forbinder fakturaer og leverancer og dermed sikrer, at enhver faktura (hvad enten den er i papirform eller elektronisk) opfylder disse krav.

               (11)

               Ægtheden og integriteten af elektroniske fakturaer kan også sikres ved at anvende visse eksisterende teknologier såsom elektronisk dataudveksling (EDI) og avancerede elektroniske signaturer. Eftersom der imidlertid også findes andre teknologier, bør afgiftspligtige personer ikke pålægges at anvende en bestemt teknologi til elektronisk fakturering.

               (12)

               Det bør tydeliggøres, at hvor en afgiftspligtig person opbevarer fakturer, som vedkommende har udstedt eller modtaget, bør den medlemsstat, hvor der skal betales afgift, sammen med den medlemsstat, hvor den afgiftspligtige person er etableret, af kontrolhensyn have adgang til disse fakturaer.

               (13)

               Målene for dette direktiv, nemlig at forenkle, modernisere og harmonisere reglerne om momsfakturering, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. traktatens artikel 5. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går dette direktiv ikke videre end, hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.

               (14)

               I overensstemmelse med punkt 34 i den interinstitutionelle aftale om bedre lovgivning (2) tilskyndes medlemsstaterne til, både i egen og Unionens interesse, at udarbejde og offentliggøre deres egne oversigter, der så vidt muligt viser overensstemmelsen mellem dette direktiv og gennemførelsesforanstaltningerne.

               (15)

               Direktiv 2006/112/EF bør derfor ændres i overensstemmelse hermed —

         VEDTAGET DETTE DIREKTIV:
   Artikel 1
   Ændringer af direktiv 2006/112/EF
   I direktiv 2006/112/EF foretages følgende ændringer:

               1)

               artikel 17, stk. 2, litra f), affattes således:

                           »f)

                           levering af en ydelse, der præsteres for den afgiftspligtige person og består i værdiansættelse af eller arbejde på en vare, som rent faktisk udføres på den medlemsstats område, hvor forsendelsen eller transporten af varen afsluttes, forudsat at varen efter værdiansættelsen eller forarbejdningen returneres til denne afgiftspligtige person i den medlemsstat, hvorfra varen oprindelig blev afsendt eller transporteret«

               2)

               artikel 64, stk. 2, affattes således:
               »2.   Løbende leverancer af varer, der strækker sig over mere end en kalendermåned, og som på de i artikel 138 fastsatte betingelser forsendes eller transporteres til en anden medlemsstat end den, hvor forsendelsen eller transporten af de pågældende varer påbegyndes, og leveres uden moms eller overføres uden moms til en anden medlemsstat af en afgiftspligtig person til brug for hans virksomhed, anses for at finde sted ved udgangen af hver kalendermåned, så længe leverancerne ikke er afsluttet.
               De ydelser, for hvilke kunden er afgiftspligtig i medfør af artikel 196, som er blevet leveret løbende i en periode på over et år, og for hvilke der inden for samme periode ikke er foretaget afregning eller ydet betaling, anses for at finde sted ved udgangen af hvert kalenderår, så længe leverancerne af de pågældende ydelser ikke er afsluttet.
               Medlemsstaterne kan bestemme, at løbende leverancer af varer eller ydelser, der gennemføres i løbet af en vis periode, i visse tilfælde, bortset fra de i første og andet afsnit omhandlede tilfælde, anses for at finde sted mindst én gang om året.«

               3)

               artikel 66, stk. 1, litra c), og stk. 2, affattes således:

                           »c)

                           såfremt der ikke udstedes faktura, eller såfremt denne udstedes for sent, inden for en specificeret frist, som senest er ved udløbet af den frist for udstedelse af fakturaer, der er pålagt af medlemsstaterne i medfør af artikel 222, eller såfremt en sådan frist ikke er pålagt af medlemsstaten, inden for en specificeret frist fra datoen for afgiftspligten.
                           Undtagelsesbestemmelsen i stk. 1 finder dog ikke anvendelse på leveringer af ydelser, for hvilke kunden er momspligtig i medfør af artikel 196, og på leveringer eller overførsler af varer som omhandlet i artikel 67.«

               4)

               artikel 67 affattes således:
               »Artikel 67
               Når varer, der forsendes eller transporteres til en anden medlemsstat end den, hvor forsendelsen eller transporten af varerne påbegyndes, leveres uden moms på de i artikel 138 fastsatte betingelser, eller når varer på samme betingelser overføres uden moms til en anden medlemsstat af en afgiftspligtig person til brug for hans virksomhed, forfalder momsen ved udstedelsen af fakturaen, eller, hvis der ikke er udstedt en faktura inden denne dato, ved udløbet af den i artikel 222, stk. 1, omhandlede frist.
               Artikel 64, stk. 1, artikel 64, stk. 2, tredje afsnit, og artikel 65 finder ikke anvendelse på de leveringer og overførsler, der er omhandlet i stk. 1.«

               5)

               artikel 69 affattes således:
               »Artikel 69
               Ved erhvervelse af varer inden for Fællesskabet forfalder momsen ved udstedelsen af fakturaen, eller, hvis der ikke er udstedt en faktura inden denne dato, ved udløbet af den i artikel 222, stk. 1, omhandlede frist.«

               6)

               artikel 91, stk. 2, andet afsnit, affattes således:
               »Medlemsstaterne accepterer, at den seneste valutakurs, som Den Europæiske Centralbank har offentliggjort på det tidspunkt, hvor afgiften forfalder, benyttes i stedet herfor. Omregningen mellem andre valutaer end euroen skal foretages ved hjælp af eurokursen for hver valuta. Medlemsstaterne kan kræve at blive underrettet om, at den afgiftspligtige person vælger denne mulighed.
               Medlemsstaterne kan dog for visse af de i første afsnit omhandlede transaktioner eller for visse kategorier af afgiftspligtige personer anvende den omregningskurs, der er fastsat efter gældende fællesskabsbestemmelser for beregning af toldværdien.«

               7)

               følgende artikel indsættes:
               »Artikel 167a
               Medlemsstaterne kan indføre en valgfri ordning, hvorefter fradragsretten for en afgiftspligtig person, hvis moms udelukkende forfalder i henhold til artikel 66, litra b), udskydes, indtil der er betalt moms til hans leverandør på de varer eller ydelser, som den afgiftspligtige person har fået leveret.
               Medlemsstater, der anvender den valgfri ordning, der er nævnt i stk. 1, fastsætter en tærskel for afgiftspligtige personer, der gør brug af ordningen på deres område, baseret på den afgiftspligtige persons årsomsætning beregnet i overensstemmelse med artikel 288. Denne tærskel kan højst være på 500 000 EUR eller et tilsvarende beløb i national valuta. Medlemsstaterne kan hæve denne tærskel indtil 2 000 000 EUR eller et tilsvarende beløb i national valuta efter høring af Momsudvalget. En sådan høring af Momsudvalget er imidlertid ikke påkrævet for medlemsstater, der pr. 31. december 2012 anvendte en tærskel på over 500 000 EUR eller et tilsvarende beløb i national valuta.
               Medlemsstaterne underretter Momsudvalget om de nationale lovgivningsmæssige foranstaltninger, der træffes i medfør af bestemmelserne i stk. 1.«

               8)

               artikel 178 ændres således:

                           (a)

                           litra a) affattes således:

                                       »a)

                                       for det i artikel 168, litra a), omhandlede fradrag — for så vidt angår levering af varer og ydelser — være i besiddelse af en faktura, der er udfærdiget i overensstemmelse med afsnit XI, kapitel 3, afdeling 3-6«

                           b)

                           litra c) affattes således:

                                       »c)

                                       for det i artikel 168, litra c), omhandlede fradrag — for så vidt angår erhvervelse af varer inden for Fællesskabet — i den i artikel 250 omhandlede momsangivelse have anført alle nødvendige oplysninger til fastsættelse af den moms, som han skal betale for sine erhvervelser af varer, samt være i besiddelse af en faktura, der er udfærdiget i overensstemmelse med afsnit XI, kapitel 3, afdeling 3-5«

               9)

               artikel 181 affattes således:
               »Artikel 181
               Medlemsstaterne kan give en afgiftspligtig person, der ikke er i besiddelse af en faktura udfærdiget i overensstemmelse med afsnit XI, kapitel 3, afdeling 3-5, tilladelse til at foretage det i artikel 168, litra c), omhandlede fradrag for erhvervelser af varer inden for Fællesskabet.«

               10)

               artikel 197, stk. 1, litra c), affattes således:

                           »c)

                           den faktura, der er udstedt af den afgiftspligtige person, som ikke er etableret i den medlemsstat, hvor modtageren er etableret, er udfærdiget i overensstemmelse med kapitel 3, afdeling 3-5.«

               11)

               artikel 217 affattes således:
               »Artikel 217
               I dette direktiv forstås ved »elektronisk faktura« en faktura, der indeholder de i henhold til dette direktiv krævede oplysninger, og som er udstedt og modtaget i elektronisk format.«

               12)

               i afsnit XI, kapitel 3, afdeling 3, indsættes følgende artikel:
               »Artikel 219a
               Følgende finder anvendelse, jf. dog artikel 244-248:

                           1)

                           Fakturering foretages efter reglerne i den medlemsstat, hvor leveringen af varer eller ydelser anses for at have fundet sted i henhold til bestemmelserne i afsnit V.

                           2)

                           Uanset nr. 1 foretages fakturering efter reglerne i den medlemsstat, hvor leverandøren har etableret hjemstedet for sin økonomiske virksomhed eller har et fast forretningssted, hvorfra leveringen har fundet sted, eller hvis der ikke findes et sådant hjemsted eller fast forretningssted, den medlemsstat, hvor leverandøren har sin bopæl eller sit sædvanlige opholdssted, når

                                       a)

                                       leverandøren ikke er etableret i den medlemsstat, hvor leveringen af varer eller ydelser anses for at have fundet sted i henhold til bestemmelserne i afsnit V, eller leveringen foretages uden medvirken af et forretningssted tilhørende leverandøren i den pågældende medlemsstat, jf. artikel 192a, og den betalingspligtige person er den person, som varerne eller ydelserne leveres til.
                                       Udsteder kunden selv fakturaen (selvfakturering), finder nr. 1 dog anvendelse.

                                       b)

                                       leveringen af varer eller ydelser anses for ikke at have fundet sted i Fællesskabet i henhold til bestemmelserne i afsnit V.«

               13)

               artikel 220 affattes således:
               »Artikel 220
               1.   Enhver afgiftspligtig person skal sørge for, at der udstedes en faktura af ham selv eller af hans kunde eller i hans navn og for hans regning af en tredjeperson i følgende tilfælde:

                           1)

                           for levering af varer eller ydelser, som han foretager til en anden afgiftspligtig person eller til en ikke–afgiftspligtig juridisk person

                           2)

                           for levering af varer omhandlet i artikel 33

                           3)

                           for levering af varer foretaget på de i artikel 138 fastsatte betingelser

                           4)

                           for de afdrag, han modtager, før en af de i nr. 1 og 2 omhandlede leveringer af varer har fundet sted

                           5)

                           for de afdrag, han modtager fra en anden afgiftspligtig person eller fra en ikke-afgiftspligtig juridisk person, før leveringen af ydelsen er afsluttet.

                     2.   Uanset stk. 1 og med forbehold af artikel 221, stk. 2, kræves der ikke udstedelse af faktura i forbindelse med leveringer af ydelser, som er fritaget i medfør af artikel 135, stk. 1, litra a)-g).«

               14)

               følgende artikel indsættes:
               »Artikel 220a
               1.   Medlemsstaterne giver afgiftspligtige personer mulighed for at udstede en forenklet faktura i følgende tilfælde:

                           a)

                           hvis fakturabeløbet ikke er over 100 EUR eller et tilsvarende beløb i national valuta

                           b)

                           hvis den udstedte faktura er et dokument eller en meddelelse, der sidestilles med en faktura i henhold til artikel 219.

                     2.   Medlemsstaterne tillader ikke afgiftspligtige personer at udstede en forenklet faktura, når det er et krav, at fakturaerne skal udstedes i henhold til artikel 220, stk. 1, nr. 2 og 3, eller når den afgiftspligtige levering af varer eller ydelser foretages af en afgiftspligtig person, der ikke er etableret i den medlemsstat, hvor momsen skal betales, eller hvis forretningssted i denne medlemsstat ikke medvirker ved leveringen, jf. artikel 192a, og den betalingspligtige person er den person, som varerne eller ydelserne leveres til.«

               15)

               artikel 221, 222, 223, 224 og 225 affattes således:
               »Artikel 221
               1.   Medlemsstaterne kan pålægge afgiftspligtige personer en forpligtelse til at udstede en faktura, der indeholder de obligatoriske oplysninger i henhold til artikel 226 eller […] 226b, for andre leveringer af varer eller ydelser end dem, der er omhandlet i artikel 220, stk. 1.
               2.   Medlemsstaterne kan pålægge afgiftspligtige personer, der er etableret på deres område, eller som har et fast forretningssted på deres område, hvorfra leveringen finder sted, en forpligtelse til at udstede en faktura, der indeholder de obligatoriske oplysninger i artikel 226 eller 226b, for leveringer af ydelser, der er fritaget i henhold til bestemmelserne i artikel 135, stk. 1, litra a)-g), som disse afgiftspligtige personer har foretaget på deres område eller uden for Fællesskabet.
               3.   Medlemsstaterne kan fritage afgiftspligtige personer for den i artikel 220, stk. 1, eller 220a fastsatte forpligtelse til at udstede en faktura for levering af varer eller ydelser, som de foretager på deres område, og som med eller uden ret til fradrag af den i det tidligere omsætningsled betalte moms er fritaget i medfør af artikel 110 og 111, artikel 125, stk. 1, artikel 127, artikel 128, stk. 1, artikel 132, artikel 135, stk. 1, artikel 136, 371, 375, 376 og 377, artikel 378, stk. 2, artikel 379, stk. 2, og artikel 380-390b.
               Artikel 222
               For leveringer af varer, der foretages på de i artikel 138 fastsatte betingelser, eller for leveringer af ydelser, for hvilke kunden er afgiftspligtig i medfør af artikel 196, skal der udstedes en faktura senest den femtende dag i den måned, der følger efter den måned, i hvilken afgiftspligten er indtrådt.
               For andre leveringer af varer eller ydelser kan medlemsstaterne pålægge afgiftspligtige personer tidsfrister for udstedelse af fakturaer.
               Artikel 223
               Medlemsstaterne giver afgiftspligtige personer mulighed for at udstede samlefakturaer, der omfatter flere særskilte leveringer af varer eller ydelser, forudsat at momsen på de leveringer, der er nævnt på samlefakturaen, forfalder i den samme kalendermåned.
               Uden at det berører artikel 222, kan medlemsstaterne tillade, at samlefakturaer omfatter leveringer, hvor momsen forfalder inden for en periode, der er længere end en kalendermåned.
               Artikel 224
               Kunden kan udstede fakturaer for en afgiftspligtig persons levering af varer eller ydelser til ham under forudsætning af, at der foreligger en forud indgået aftale mellem de to parter, samt at der er fastlagt en procedure, hvorefter hver enkelt faktura godkendes af den afgiftspligtige person, der foretager leveringen af varerne eller ydelserne. Medlemsstaterne kan kræve, at fakturaerne udstedes i den afgiftspligtige persons navn og for hans regning.
               Artikel 225
               Medlemsstaterne kan stille særlige krav til afgiftspligtige personer for det tilfælde, at den tredjeperson eller den kunde, der udsteder fakturaerne, er etableret i et land, med hvilket der ikke findes noget retligt instrument vedrørende gensidig bistand med en retsvirkning, der svarer til reglerne i direktiv 2010/24/EU (3) og forordning (EF) nr. 1798/2003 (4).

               16)

               artikel 226 ændres således:

                           a)

                           følgende nummer indsættes:

                                       »7a)

                                       i tilfælde af at afgiften forfalder på det tidspunkt, hvor betalingen modtages i overensstemmelse med artikel 66, litra b), og fradragsretten indtræffer på det tidspunkt, hvor den fradragsberettigede afgift forfalder, angivelsen kasseregnskab.«

                           b)

                           følgende nummer indsættes:

                                       »10a)

                                       i tilfælde af at den kunde, der modtager en levering, udsteder fakturaen i leverandørens sted, angivelsen selvfakturering«

                           c)

                           nr. 11) affattes således:

                                       »11)

                                       i tilfælde af fritagelse, henvisning til gældende bestemmelse i dette direktiv eller den tilsvarende nationale bestemmelse eller anden angivelse af, at leveringen af varer eller ydelser er fritaget«

                           d)

                           følgende nummer indsættes:

                                       »11a)

                                       i tilfælde af at kunden er betalingspligtig for momsen, angivelsen omvendt betalingspligt«

                           e)

                           nr. 13) og 14) affattes således:

                                       »13)

                                       i tilfælde af anvendelse af fortjenstmargenordningen for rejsebureauer, angivelsen fortjenstmargenordning — rejsebureauer

                                       14)

                                       i tilfælde af anvendelse af en af de særordninger, der gælder for brugte genstande, kunstgenstande, samlerobjekter og antikviteter, angivelsen »fortjenstmargenordning — brugte genstande«, »fortjenstmargenordning — kunstgenstande« eller »fortjenstmargenordning — samlerobjekter og antik««

               17)

               følgende artikler indsættes:
               »Artikel 226a
               Når fakturaen udstedes af en afgiftspligtig person, der ikke er etableret i den medlemsstat, hvor afgiften skal betales, eller hvis forretningssted i den medlemsstat ikke medvirker ved leveringen, jf. artikel 192a, og som leverer varer eller ydelser til en kunde, som er betalingspligtig for momsen, kan den afgiftspligtige person udelade de oplysninger, der er nævnt i artikel 226, nr. 8, 9 og 10, og i stedet angive afgiftsgrundlaget for de leverede varer eller ydelser under henvisning til mængden eller omfanget af disse varer eller ydelser og deres art.
               Artikel 226b
               Hvad angår forenklede fakturaer, der udstedes i medfør af artikel 220a og artikel 221, stk. 1 og 2, skal medlemsstaterne kræve, at de som minimum indeholder følgende oplysninger:

                           a)

                           fakturaens udstedelsesdato

                           b)

                           identifikation af den afgiftspligtige person, der leverer varerne eller ydelserne

                           c)

                           identifikation af, hvilken type varer eller ydelser der leveres

                           d)

                           det momsbeløb, der skal betales, eller de nødvendige oplysninger til beregning deraf

                           e)

                           hvis den udstedte faktura er et dokument eller en meddelelse, der behandles som en faktura i henhold til artikel 219, specifik og utvetydig henvisning til denne oprindelige faktura og de specifikke oplysninger, der ændres.

                     De kan ikke kræve andre oplysninger på fakturaen end dem, der er omhandlet i artikel 226, 227 og 230.«

               18)

               artikel 228 udgår

               19)

               artikel 230 affattes således:
               »Artikel 230
               De beløb, der er anført på fakturaen, kan angives i en hvilken som helst valuta, forudsat at det momsbeløb, der skal betales eller reguleres, er angivet i medlemsstatens nationale valuta ved hjælp af den omregningsmekanisme, der er fastsat i artikel 91.«

               20)

               artikel 231 udgår.

               21)

               i afsnit XI, kapitel 3, afdeling 5, affattes overskriften således:

               22)

               artikel 232 og 233 affattes således:
               »Artikel 232
               Anvendelse af en elektronisk faktura forudsætter, at modtageren er indforstået hermed.
               Artikel 233
               1.   Ægtheden af oprindelsen, integriteten af indholdet samt læsbarheden af en faktura, hvad enten den er i papirform eller elektronisk, skal sikres fra udstedelsestidspunktet indtil udgangen af opbevaringsperioden for fakturaen.
               Enhver afgiftspligtig person bestemmer, hvordan han vil sikre ægtheden af oprindelsen, integriteten af indholdet samt læsbarheden af fakturaen. Dette kan opnås ved enhver virksomhedskontrol, der etablerer et pålideligt revisionsspor mellem en faktura og en leverance af varer eller ydelser.
               Ved ægtheden af oprindelsen forstås sikringen af identiteten af leverandøren eller fakturaens udsteder.
               Ved integriteten af indholdet forstås, at det indhold, der er påkrævet i henhold til dette direktiv, ikke er blevet ændret.
               2.   Ud over den form for virksomhedskontrol, der er beskrevet i stk. 1, er følgende eksempler på teknologier, der sikrer ægtheden af oprindelsen og integriteten af indholdet af en elektronisk faktura:

                           a)

                           en avanceret elektronisk signatur, jf. artikel 2, nr. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/93/EF af 13. december 1999 om en fællesskabsramme for elektroniske signaturer (5), der eventuelt kan være baseret på et kvalificeret certifikat og genereret af et sikkert signaturgenereringssystem, jf. direktiv 1999/93/EF, artikel 2, nr. 6 og 10.

                           b)

                           elektronisk dataudveksling (EDI) som defineret i artikel 2 i bilag 1 til Kommissionens henstilling 94/820/EF af 19. oktober 1994 om de retlige aspekter af elektronisk dataudveksling (6), når kontrakten om denne udveksling fastsætter, at der skal anvendes procedurer, som garanterer ægtheden af dataenes oprindelse og deres integritet.

               23)

               artikel 234 udgår

               24)

               artikel 235, 236 og 237 affattes således:
               »Artikel 235
               Medlemsstaterne kan fastsætte specifikke krav til elektroniske fakturaer udstedt for varer eller tjenester, der er leveret på deres område fra et land, med hvilket der ikke findes noget retligt instrument vedrørende gensidig bistand med en retsvirkning, der svarer til reglerne i direktiv 2010/24/EU og forordning (EF) nr. 1798/2003.
               Artikel 236
               Hvis partier omfattende flere elektroniske fakturaer fremsendes til eller stilles til rådighed for samme modtager, kan oplysninger, som er fælles for de forskellige fakturaer, blot angives én gang, for så vidt der for hver faktura er adgang til samtlige oplysninger.
               Artikel 237
               Kommissionen forelægger senest den 31. december 2016 Europa-Parlamentet og Rådet en samlet evalueringsrapport, der bygger på en uafhængig økonomisk undersøgelse, om virkningen af de fra den 1. januar 2013 gældende faktureringsregler og navnlig om, i hvilket omfang de reelt har ført til en mindskelse af de administrative byrder for virksomhederne, om nødvendigt ledsaget af et passende forslag til ændring af de relevante regler.«

               25)

               artikel 238 ændres således:

                           a)

                           stk. 1 affattes således:
                           »1.   Medlemsstaterne kan efter høring af Momsudvalget og på betingelser, de selv fastsætter, bestemme, at der på fakturaer vedrørende varer eller ydelser kun anføres de i artikel 226b nævnte oplysninger i følgende tilfælde:

                                       a)

                                       hvis fakturabeløbet er på over 100 EUR, men ikke er over 400 EUR eller et tilsvarende beløb i national valuta

                                       b)

                                       hvis handels- eller administrationspraksis i den pågældende erhvervssektor eller de tekniske vilkår for udstedelse af fakturaerne gør det meget vanskeligt at overholde samtlige forpligtelser i artikel 226 eller 230.«

                           b)

                           stk. 2 udgår

                           c)

                           stk. 3 affattes således:
                           »3.   Den forenkling, der er fastsat i stk. 1, kan ikke anvendes, når fakturaerne kræves udstedt i henhold til artikel 220, stk. 1, nr. 2 og 3, eller når den afgiftspligtige levering af varer eller ydelser foretages af en afgiftspligtig person, der ikke er etableret i den medlemsstat, hvor momsen skal betales, eller hvis forretningssted i denne medlemsstat ikke medvirker ved leverancen, jf. artikel 192a, og den betalingspligtige person er den person, som varerne eller ydelserne leveres til.«

               26)

               artikel 243 affattes således:
               »Artikel 243
               1.   Enhver afgiftspligtig person skal føre et register over de varer, som han har forsendt eller transporteret, eller som er blevet forsendt eller transporteret for hans regning til steder uden for afgangsmedlemsstatens område, men inden for Fællesskabet, til brug for transaktioner, der består i værdiansættelse af eller arbejde på disse varer eller midlertidig anvendelse af dem som omhandlet i artikel 17, stk. 2, litra f), g) og h).
               2.   Enhver afgiftspligtig person skal føre regnskaber, der er tilstrækkeligt detaljerede til at gøre det muligt at identificere de varer, som han har fået sendt fra en anden medlemsstat af en afgiftspligtig person, der er momsregistreret i denne anden medlemsstat, eller for denne persons regning, og som er genstand for ydelser, der består i værdiansættelse af eller arbejde udført på disse varer.«

               27)

               artikel 246 udgår

               28)

               artikel 247, stk. 2 og 3, affattes således:
               »2.   For at sikre overholdelsen af kravene i artikel 233 kan den i stk. 1 omhandlede medlemsstat kræve, at fakturaerne opbevares i den originale form, på papir eller elektronisk, hvori de blev fremsendt eller stillet til rådighed. Den kan ligeledes kræve, at når fakturaerne opbevares elektronisk, skal dataene til sikring af ægtheden af oprindelsen og integriteten af indholdet af hver faktura som omhandlet i artikel 233 også opbevares elektronisk.
               3.   Den i stk. 1 omhandlede medlemsstat kan fastsætte specifikke krav om forbud mod eller begrænsning af opbevaring af fakturaer i et land, med hvilket der ikke findes noget retligt instrument vedrørende gensidig bistand med en retsvirkning, der svarer til reglerne i direktiv 2010/24/EU og forordning (EF) nr. 1798/2003 og til den i artikel 249 omhandlede ret til elektronisk adgang, downloading og anvendelse.«

               29)

               i afsnit XI, kapitel 4, afdeling 3, indsættes følgende artikel:
               »Artikel 248a
               Medlemsstaterne kan med henblik på kontrol kræve en oversættelse til deres nationale sprog af fakturaer, der vedrører leveringer af varer eller ydelser på deres område, og fakturaer, som modtages af afgiftspligtige personer etableret på deres område. Medlemsstaterne må imidlertid ikke indføre et generelt krav om, at fakturaer skal oversættes.«

               30)

               artikel 249 affattes således:
               »Artikel 249
               Når en afgiftspligtig person opbevarer udstedte eller modtagne fakturaer elektronisk, således at der sikres onlineadgang til de pågældende data, har de kompetente myndigheder i den afgiftspligtige persons etableringsmedlemsstat og de kompetente myndigheder i en anden medlemsstat, hvis momsen skal betales dér, af kontrolhensyn ret til at få adgang til, downloade og anvende disse fakturaer.«

               31)

               artikel 272, stk. 1, andet afsnit, affattes således:
               »Medlemsstaterne kan ikke fritage de i første afsnit, litra b), omhandlede afgiftspligtige personer fra faktureringsforpligtelserne i kapitel 3, afdeling 3-6, og i kapitel 4, afdeling 3.«

         Artikel 2
   Gennemførelse
   1.   Medlemsstaterne vedtager og offentliggør senest den 31. december 2012 de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette direktiv. De meddeler straks Kommissionen teksten til disse bestemmelser.
   De anvender disse bestemmelser fra den 1. januar 2013.
   Disse bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
   2.   Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.
   Artikel 3
   Ikrafttræden
   Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
   Artikel 4
   Adressater
   Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 13. juli 2010.

            På Rådets vegne

         D. REYNDERS

            Formand

      (1)  EUT L 347 af 11.12.2006, s. 1.

      (2)  EUT C 321 af 31.12.2003, s. 1.

      (3)  Rådets direktiv 2010/24/EU af 16. marts 2010 om gensidig bistand ved inddrivelse af fordringer i forbindelse med skatter, afgifter og andre foranstaltninger (EUT L 84 af 31.3.2010, s. 1).

      (4)  Rådets forordning (EF) nr. 1798/2003 af 7. oktober 2003 om det administrative samarbejde vedrørende moms (EUT L 264 af 15.10.2003, s. 1).«.

      (5)  EFT L 13 af 19.1.2000, s. 12.

      (6)  EFT L 338 af 28.12.1994, s. 98.«.