Avis juridique important

|

31992L0011

Rådets direktiv 92/11/EØF af 3. marts 1992 om ændring af direktiv 89/396/EØF om angivelser af eller mærker til identifikation af et bestemt levnedsmiddelparti

EF-Tidende nr. L 065 af 11/03/1992 s. 0032 - 0032

RAADETS DIREKTIV 92/11/EOEF  af 3. marts 1992  om aendring af direktiv 89/396/EOEF om angivelser af eller maerker til identifikation af et bestemt levnedsmiddelparti  RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -  under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 100 A,  under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),  i samarbejde med Europa-Parlamentet (2),  under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg (3) og  ud fra foelgende betragtning:  Der maa tages hensyn til de uovervindelige tekniske vanskeligheder, der har umuliggjort ivaerksaettelsen af direktiv 89/396/EOEF (4), aendret ved direktiv 91/238/EOEF, paa datoen den 20. juni 1991 (5); fristen for ivaerksaettelsen boer derfor udsaettes -  UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:  Artikel 1  Artikel 7, stk. 1, andet led, i direktiv 89/396/EOEF affattes saaledes:  »- at handel med produkter, der ikke opfylder bestemmelserne i dette direktiv, forbydes fra den 1. juli 1992; produkter, der er markedsfoert eller maerket inden dette tidspunkt, og som ikke opfylder direktivets bestemmelser, kan dog omsaettes, indtil  lagrene er opbrugt.«  Artikel 2  Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne. Udfaerdiget i Bruxelles, den 3. marts 1992. Paa Raadets vegne  Arlindo MARQUES CUNHA  Formand   (1) EFT nr. C 219 af 22. 8. 1991, s. 11. (2) EFT nr. C 305 af 25. 11. 1991, s. 54, og afgoerelse af 12. februar 1992 (endnu ikke offentliggjort i Tidende). (3) EFT nr. C 40 af 17. 2. 1992, s. 12. (4) EFT nr. L 186 af 30. 6. 1989, s. 21. (5) EFT  nr. L 107 af 27. 4. 1991, s. 50.


Avis juridique important

|

32001L0115

Rådets direktiv 2001/115/EF af 20. december 2001 om ændring af direktiv 77/388/EØF med henblik på forenkling, modernisering og harmonisering af kravene til fakturering med hensyn til merværdiafgift

EF-Tidende nr. L 015 af 17/01/2002 s. 0024 - 0028

Rådets direktiv 2001/115/EFaf 20. december 2001om ændring af direktiv 77/388/EØF med henblik på forenkling, modernisering og harmonisering af kravene til fakturering med hensyn til merværdiafgiftRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 93,under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet(2),under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg(3), ogud fra følgende betragtninger:(1) For øjeblikket er der kun fastsat relativt få krav til fakturering i den version af artikel 22, stk. 3, der fremgår af artikel 28h, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter - Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag(4), hvorfor det er op til medlemsstaterne at fastsætte de væsentlige krav. Dertil kommer, at disse krav ikke længere er i overensstemmelse med udviklingen inden for de nye faktureringsteknologier og -metoder.(2) I Kommissionens rapport om anden fase af SLIM-initiativet (enklere lovgivning for det indre marked) anbefales en undersøgelse af, hvilke oplysninger der for så vidt angår moms er nødvendige på en faktura, og hvilke juridiske og tekniske krav der bør stilles til elektronisk fakturering.(3) I Rådets (økofin) konklusioner fra juni 1998 blev det understreget, at det med udviklingen af elektronisk handel var blevet nødvendigt at skabe en retlig ramme for anvendelse af elektronisk fakturering og samtidig bevare de fiskale myndigheders kontrolmuligheder.(4) For at sikre, at det indre marked kan fungere efter hensigten, er det derfor nødvendigt, at der med henblik på merværdiafgiften på fællesskabsplan opstilles en harmoniseret liste over, hvilke oplysninger der skal anføres på fakturaer, og en række fælles fremgangsmåder for elektronisk fakturering og for elektronisk oplagring af fakturaer, samt for selvfakturering og uddelegering af faktureringen i underentreprise.(5) Endelig bør oplagring af fakturaer ske i overensstemmelse med de betingelser, der er fastlagt i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger(5).(6) Grækenland har efter indførelsen af overgangsordningen for moms i 1993 bibeholdt betegnelsen EL i stedet for GR, som er fastsat i den internationale standardkode ISO-3166 alpha 2, hvortil der henvises i artikel 22, stk. 1, litra d); i betragtning af de konsekvenser, som en ændring af betegnelsen ville få for samtlige medlemsstater, er det vigtigt at indføre en bestemmelse om, at Grækenland undtages fra ISO-standarden.(7) Direktiv 77/388/EØF bør derfor ændres i overensstemmelse med det ovenfor anførte -UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:Artikel 1Direktiv 77/388/EØF ændres i overensstemmelse med de nedenfor anførte artikler.Artikel 2I artikel 28h, der erstatter artikel 22 i sjette direktiv, foretages følgende ændringer af artikel 22:1) I stk. 1, litra d), indsættes følgende sætning: "Den Hellenske Republik kan dog anvende betegnelsen 'EL'."2) Stk. 3 affattes således: "3. a) Enhver afgiftspligtig person er forpligtet til at sørge for, at der udstedes en faktura af ham selv, af hans kunde eller i hans navn og for hans regning af en tredjeperson for levering af goder eller tjenesteydelser til andre afgiftspligtige personer eller til ikke-afgiftspligtige juridiske personer. Enhver afgiftspligtig person skal ligeledes sørge for, at der af ham selv, af hans kunde eller i hans navn og for hans regning af en tredjeperson udstedes en faktura for levering af goder, som er omhandlet i artikel 28b, punkt B, stk. 1, og for levering af goder foretaget på de i artikel 28c, punkt A, fastsatte betingelser.Enhver afgiftspligtig person skal ligeledes sørge for, at der af ham selv, af hans kunde eller i hans navn og for hans regning af en tredjeperson udstedes en faktura for de afdrag, han modtager, før en af de i første afsnit omhandlede leveringer af goder har fundet sted, og for de afdrag, han modtager fra en anden afgiftspligtig person eller fra en ikke-afgiftspligtig juridisk person, før tjenesteydelsen er afsluttet.Medlemsstaterne kan pålægge afgiftspligtige personer en forpligtelse til at udstede en faktura for levering af goder eller tjenesteydelser bortset fra dem, der er omhandlet i de foregående afsnit, som de leverer på deres område. I så fald kan medlemsstaterne pålægge færre forpligtelser i forbindelse med disse fakturaer end dem, der er anført i litra b), c) og d).Medlemsstaterne kan fritage afgiftspligtige personer fra at udstede en faktura for levering af goder eller tjenesteydelser, som de leverer på deres område, og som med eller uden tilbagebetaling af tidligere erlagt afgift er fritaget i medfør af artikel 13 og artikel 28, stk. 2, litra a), og stk. 3, litra b).Ethvert dokument eller enhver meddelelse, der specifikt og utvetydigt ændrer og henviser til den oprindelige faktura, ligestilles med en faktura. De medlemsstater, på hvis område de pågældende goder eller tjenesteydelser leveres, kan fritage sådanne dokumenter eller meddelelser fra visse obligatoriske angivelser.Medlemsstaterne kan pålægge afgiftspligtige personer, som leverer goder eller tjenesteydelser på deres område, en frist for udstedelse af fakturaer.På betingelser, der fastsættes af de medlemsstater, på hvis område de pågældende goder eller tjenesteydelser leveres, kan en faktura udstedes periodevis for flere særskilte leveringer af goder eller tjenesteydelser.En afgiftspligtig persons kunde kan udstede fakturaer for den afgiftspligtiges levering af goder eller tjenesteydelser under forudsætning af, at der foreligger en forud indgået aftale mellem de to parter, samt at der er fastlagt en fremgangsmåde til godkendelse af hver enkelt faktura af den afgiftspligtige person, der foretager leveringen af goderne eller tjenesteydelserne. De medlemsstater, på hvis område goderne eller tjenesteydelserne leveres, fastlægger de nærmere betingelser for den forud indgåede aftale og fremgangsmåden for godkendelse af den afgiftspligtige person og dennes kunde imellem.Medlemsstaterne kan stille andre krav til afgiftspligtige personer, der leverer goder eller tjenesteydelser på deres område, når kunder til disse afgiftspligtige personer udsteder fakturaer. De kan bl.a. kræve, at sådanne fakturaer udstedes i den afgiftspligtiges navn og for dennes regning. Disse krav skal under alle omstændigheder være de samme, uanset hvor kunden er etableret.Medlemsstaterne kan desuden stille særlige krav til afgiftspligtige personer, der leverer goder eller tjenesteydelser på deres område, for det tilfælde, at tredjepersonen eller kunden, der udsteder fakturaerne, er etableret i et land, med hvilket der ikke er indgået nogen juridisk aftale om gensidig bistand svarende til den, der er fastsat i Rådets direktiv 76/308/EØF af 15. marts 1976 om gensidig bistand ved inddrivelse af fordringer i forbindelse med visse bidrag, afgifter, skatter og andre foranstaltninger(6) og Rådets direktiv 77/799/EØF af 19. december 1977 om gensidig bistand mellem medlemsstaternes kompetente myndigheder inden for området direkte og indirekte skatter(7) og i Rådets forordning (EØF) nr. 218/92 af 27. januar 1992 om administrativt samarbejde inden for området indirekte skatter (moms)(8).b) Med forbehold af særbestemmelserne i nærværende direktiv er det kun følgende oplysninger, der er obligatoriske med hensyn til merværdiafgiften på de fakturaer, der udstedes på grundlag af bestemmelserne i litra a), første, andet og tredje afsnit:- udstedelsesdato- ét fortløbende nummer, der bygger på en eller flere serier, og som identificerer den enkelte faktura- det momsregistreringsnummer, som omhandlet i stk. 1, litra c), hvorunder den afgiftspligtige person har foretaget leveringen af goderne eller tjenesteydelserne- kundens momsregistreringsnummer, som omhandlet i stk. 1, litra c), og hvorunder kunden har modtaget en levering af goder eller tjenesteydelser, for hvilke han skal svare merværdiafgift, eller en levering af goder som omhandlet i artikel 28c, punkt A- den afgiftspligtige persons og dennes kundes fulde navn og adresse- mængden og arten af de leverede goder eller omfanget og arten af de leverede tjenesteydelser- den dato, hvor levering af goderne eller tjenesteydelserne foretages eller afsluttes, eller hvor det i litra a), andet afsnit, omhandlede acontobeløb betales, forudsat at en sådan dato er fastsat og forskellig fra fakturaens udstedelsesdato- afgiftsgrundlaget angivet for hver enkelt sats eller fritagelse, enhedsprisen uden afgift, eventuelt prisnedslag, bonus og rabatter, hvis de ikke er medregnet i enhedsprisen- gældende afgiftssats- det afgiftsbeløb, der skal betales, undtagen hvis der anvendes en særordning, hvor dette direktiv udelukker en sådan oplysning- i tilfælde af fritagelse, eller når kunden er betalingspligtig, henvisning til den relevante bestemmelse i dette direktiv eller til den tilsvarende nationale bestemmelse eller til anden angivelse af, at leveringen er fritaget eller underlagt anvendelse af 'reverse charge'-proceduren- i tilfælde af levering af et nyt transportmiddel inden for Fællesskabet, de oplysninger, der er anført i artikel 28a, stk. 2- i tilfælde af anvendelse af ordningen med fortjenstmargenen, henvisning til artikel 26 eller 26a eller de tilsvarende nationale bestemmelser eller enhver anden angivelse af, at ordningen med fortjenstmargen er anvendt- tilfælde, hvor den betalingspligtige person er en repræsentant over for skattemyndighederne i henhold til artikel 21, stk. 2, den pågældende repræsentants momsregistreringsnummer som omhandlet i stk. 1, litra c), samt den pågældendes fulde navn og adresse.Medlemsstaterne kan pålægge afgiftspligtige personer, der er etableret på deres område og leverer goder eller tjenesteydelser på dette område, at oplyse deres kundes momsregistreringsnummer, som omhandlet i stk. 1, litra c), i andre tilfælde end de i første afsnit, fjerde led omhandlede.Medlemsstaterne kræver ikke, at fakturaerne underskrives.De beløb, der er anført på fakturaen, kan angives i en hvilken som helst valuta, forudsat at det afgiftsbeløb, der skal betales, er angivet i den nationale valuta for den medlemsstat, hvor leveringen af goderne eller tjenesteydelserne finder sted, ved hjælp af den omregningsmekanisme, der er fastsat i artikel 11, punkt C, stk. 2.Medlemsstaterne kan, når det er nødvendigt af kontrolhensyn, kræve en oversættelse til deres nationale sprog af fakturaer, der vedrører leveringer af goder eller tjenesteydelser på deres område, og fakturaer, som modtages af afgiftspligtige personer på deres område.c) Fakturaer, der udstedes på grundlag af bestemmelserne i litra a), kan fremsendes på papir eller ad elektronisk vej, i sidstnævnte tilfælde under forudsætning af at kunden er indforstået hermed.Fakturaer, der fremsendes ad elektronisk vej, accepteres af medlemsstaterne på betingelse af, at ægtheden af deres oprindelse og integriteten af deres indhold garanteres:- enten ved hjælp af en avanceret elektronisk signatur, jf. artikel 2, nr. 2), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/93/EF af 13. december 1999 om en fællesskabsramme for elektroniske signaturer(9); medlemsstaterne kan dog kræve, at den avancerede elektroniske signatur er baseret på et kvalificeret certifikat og genereret ved hjælp af et sikkert signaturgenereringssystem, jf. artikel 2, stk. 6 og 10, i nævnte direktiv- eller ved hjælp af elektronisk dataudveksling (EDI) som defineret i artikel 2 i Kommissionens henstilling 1994/820/EF af 19. oktober 1994 om de retlige aspekter af elektronisk dataudveksling(10), når kontrakten om denne udveksling fastsætter, at der skal anvendes procedurer, som garanterer ægtheden af dataenes oprindelse og deres integritet; medlemsstaterne kan dog i henhold til betingelser, de selv fastsætter, bestemme, at en supplerende oversigt på papir er nødvendig.Fakturaer kan dog fremsendes ad elektronisk vej efter andre metoder under forudsætning af, at den eller de berørte medlemsstater accepterer disse. Kommissionen vil senest den 31. december 2008 forelægge en rapport om, og om nødvendigt forslag til, ændring af betingelserne for elektronisk fakturering for at tage hensyn til den eventuelle fremtidige teknologiske udvikling på dette område.Medlemsstaterne kan ikke kræve, at de afgiftspligtige personer, der leverer goder eller tjenesteydelser på deres område, opfylder andre forpligtelser eller formaliteter, når de benytter elektronisk fremsendelse af fakturaer. De kan dog indtil 31. december 2005 fastsætte, at der for anvendelse af nævnte system kræves forudgående meddelelse.Medlemsstaterne kan fastsætte specifikke krav i tilfælde af, at fakturaer vedrørende levering af goder eller tjenesteydelser på deres område udstedes elektronisk fra et land, med hvilket der ikke findes noget retligt instrument vedrørende gensidig bistand med en retsvirkning, der svarer til reglerne i direktiv 76/308/EØF og 77/799/EØF og forordning (EØF) nr. 218/92.Hvad angår partier omfattende flere fakturaer, der fremsendes ad elektronisk vej til samme modtager, kan oplysninger, som er fælles for de forskellige fakturaer, blot angives én gang, for så vidt der for hver faktura er adgang til samtlige oplysninger.d) Enhver afgiftspligtig person skal sørge for oplagring af kopier af fakturaer, som udstedes af ham selv, af hans kunde eller i hans navn og for hans regning af en tredjeperson samt af fakturaer, som han har modtaget.Med henblik på dette direktiv kan afgiftspligtige personer bestemme oplagringsstedet på den betingelse, at de uden unødig forsinkelse stiller alle således oplagrede fakturaer eller oplysninger til rådighed for de kompetente myndigheder på disses anmodning. Medlemsstaterne kan dog bestemme, at afgiftspligtige personer, der er etableret på deres område, skal meddele dem oplagringsstedet, når det ligger uden for deres område. Medlemsstaterne kan desuden bestemme, at afgiftspligtige personer, der er etableret på deres område, skal oplagre fakturaer, som de selv har udstedt, eller som er udstedt af en kunde eller i deres navn og for deres regning af en tredjeperson, samt alle modtagne fakturaer inden for landets grænser, når oplagringen ikke foretages ad elektronisk vej med deraf følgende fuld onlineadgang til de pågældende oplysninger.Der skal i hele oplagringsperioden være sikkerhed for ægtheden af fakturaernes oprindelse, deres læsbarhed og integriteten af deres indhold. For så vidt angår de i litra c), tredje afsnit, omhandlede fakturaer må der ikke ændres i oplysningerne, som skal være læsbare i hele den fastsatte periode.Medlemsstaterne fastsætter, hvor længe afgiftspligtige personer skal sørge for oplagring af fakturaer vedrørende levering af goder eller tjenesteydelser på deres område, og hvor længe afgiftspligtige personer, der er etableret på deres område, skal oplagre fakturaer, som de har modtaget.For at sikre overholdelsen af betingelserne i tredje afsnit kan de i fjerde afsnit nævnte medlemsstater kræve, at fakturaerne oplagres i den originale form, på papir eller elektronisk, hvori de blev fremsendt. De kan ligeledes kræve, at når fakturaerne oplagres elektronisk, skal dataene til sikring af ægtheden af oprindelsen og integriteten af indholdet af hver faktura også oplagres.De i fjerde afsnit nævnte medlemsstater kan fastsætte specifikke krav om forbud mod eller begrænsning af oplagring af fakturaer i et land, med hvilket der ikke findes noget retligt instrument vedrørende gensidig bistand med en retsvirkning, der svarer til reglerne i direktiv 76/308/EØF og 77/799/EØF og forordning (EØF) nr. 218/92 og til den i artikel 22a omhandlede ret til elektronisk adgang, downloading og anvendelse.Medlemsstaterne kan på betingelser, som de selv fastsætter, indføre pligt til oplagring af fakturaer, som ikke-afgiftspligtige personer har modtaget.e) I litra c) og d) forstås ved fremsendelse og oplagring af en faktura 'ad elektronisk vej' fremsendelse eller tilrådighedsstillelse for kunden og oplagring ved hjælp af elektronisk databehandlingsudstyr (herunder digital komprimering) og datalagringsudstyr, hvor der anvendes tråd, radio, optiske midler eller andre elektromagnetiske midler.Med henblik på dette direktiv accepterer medlemsstaterne som faktura ethvert dokument eller enhver meddelelse i papirform eller elektronisk form, der opfylder betingelserne i dette stykke."3) Følgende afsnit indsættes i stk. 8: "Muligheden i første afsnit kan ikke anvendes til at pålægge forpligtelser ud over dem, der er fastsat i stk. 3."4) Følgende afsnit indsættes i stk. 9, litra a): "Med forbehold af de i litra d) fastsatte bestemmelser kan medlemsstaterne imidlertid ikke dispensere de i tredje led nævnte afgiftspligtige personer fra forpligtelserne i artikel 22, stk. 3."5) Følgende tekst indsættes som stk. 9, litra d): "d) Med forbehold af samrådsproceduren med det i artikel 29 nævnte udvalg og under de betingelser, medlemsstaterne selv måtte fastsætte, kan de bestemme, at fakturaer vedrørende goder eller tjenesteydelser, der leveres på deres område, ikke behøver at opfylde de i stk. 3, litra b), omtalte betingelser under følgende forudsætninger:- hvis fakturabeløbet er lille, eller- hvis handels- eller administrationspraksis i den pågældende erhvervssektor eller de tekniske vilkår for udstedelse af fakturaerne gør det vanskeligt at overholde samtlige forpligtelser i stk. 3, litra b).Fakturaerne skal under alle omstændigheder indeholde følgende:- udstedelsesdato- identifikation af den afgiftspligtige person- identifikation af, hvilken type goder eller tjenesteydelser der er blevet leveret- angivelse af afgiftsbeløbet eller de nødvendige oplysninger til beregning deraf.Den forenkling, der er indeholdt i dette litra, kan dog ikke anvendes ved transaktioner som omhandlet i stk. 4, litra c)."6) Følgende tekst indsættes som stk. 9, litra e): "e) I tilfælde af, at medlemsstaterne gør brug af den mulighed, de i medfør af litra a), tredje led, har for ikke at give det i stk. 1, litra c), nævnte nummer til afgiftspligtige personer, som ikke foretager nogen af de i stk. 4, litra c), omhandlede transaktioner, skal fakturaen i stedet for leverandørens og kundens registreringsnummer indeholde et andet nummer, et såkaldt skatteregistreringsnummer, som defineret af de berørte medlemsstater.De i første afsnit nævnte medlemsstater kan, hvis den afgiftspligtige person har fået tildelt det nummer, der er omhandlet i stk. 1, litra c), desuden bestemme, at fakturaen skal indeholde:- det i stk. 1, litra c), nævnte nummer og leverandørens skatteregistreringsnummer for så vidt angår levering af tjenesteydelser som omhandlet i artikel 28b, punkt C, D, E og F, og levering af goder som omhandlet i artikel 28c, punkt A, og punkt E, nr. 3,- enten leverandørens skatteregistreringsnummer eller det i stk. 1, litra c), nævnte nummer for så vidt angår levering af andre goder eller tjenesteydelser."Artikel 3Følgende artikel indsættes: "Artikel 22aRet til adgang til fakturaer, der er oplagret elektronisk i en anden medlemsstat.Når en afgiftspligtig person oplagrer udstedte eller modtagne fakturaer elektronisk, således at der sikres onlineadgang til dataene, og oplagringsstedet er beliggende i en anden medlemsstat end den, hvor vedkommende er etableret, har de kompetente myndigheder i etableringsmedlemsstaten med henblik på dette direktiv ret til elektronisk adgang til, downloading og anvendelse af disse fakturaer inden for de grænser, der er fastsat i den afgiftspligtiges etableringsmedlemsstats forskrifter, og i det omfang denne medlemsstat finder det nødvendigt af kontrolhensyn."Artikel 41) I artikel 10, stk. 2, tredje afsnit, første og tredje led, udgår "eller af det dokument, der tjener som faktura".2) I artikel 24, stk. 5, og i artikel 26a, punkt B, nr. 9, udgår "eller i noget andet dokument, der tjener som faktura".3) I artikel 26a, punkt C, stk. 4, udgår "eller et andet tilsvarende dokument".4) I artikel 28d, stk. 3, og stk. 4, andet afsnit, udgår "eller et andet tilsvarende dokument" og "eller dokumentet".5) I artikel 28g (som erstatter artikel 21 i samme direktiv) foretages følgende ændring i artikel 21:- I stk. 1, litra d), udgår "eller et dokument, der tjener som faktura".6) I artikel 28o, stk. 1, litra e), udgår "eller andre tilsvarende dokumenter".Artikel 5Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv med virkning fra den 1. januar 2004. De underretter straks Kommissionen herom.Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.Artikel 6Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Artikel 7Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Bruxelles, den 20. december 2001.På Rådets vegneC. PicquéFormand(1) EFT C 96 E af 27.3.2001, s. 145.(2) Udtalelse afgivet den 13.6.2001 (endnu ikke offentliggjort i EFT).(3) EFT C 193 af 10.7.2001, s. 53.(4) EFT L 145 af 13.6.1977, s. 1. Senest ændret ved direktiv 2001/4/EF (EFT L 22 af 24.1.2001, s. 17).(5) EFT L 281 af 23.11.1995, s. 31.(6) EFT L 73 af 19.3.76, s. 18. Senest ændret ved direktiv 2001/44/EF (EFT L 175 af 28.6.2001, s. 17)(7) EFT L 336 af 27.12.1977, s. 15. Senest ændret ved tiltrædelsesakten af 1994.(8) EFT L 24 af 1.2.1992, s. 1.(9) EFT L 13 af 19.1.2000, s. 12.(10) EFT L 338 af 28.12.1994, s. 98.


Avis juridique important

|

32000L0041

Kommissionens direktiv 2000/41/EF af 19. juni 2000 om anden udsættelse af datoen for forbud mod afprøvning af kosmetiske midlers bestanddele eller forbindelser heraf på dyr (EØS-relevant tekst)

EF-Tidende nr. L 145 af 20/06/2000 s. 0025 - 0026

Kommissionens direktiv 2000/41/EFaf 19. juni 2000om anden udsættelse af datoen for forbud mod afprøvning af kosmetiske midlers bestanddele eller forbindelser heraf på dyr(EØS-relevant tekst)KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,under henvisning til Rådets direktiv 76/768/EØF af 27. juli 1976 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om kosmetiske midler(1), senest ændret ved Kommissionens direktiv 2000/11/EF(2), særlig artikel 4, stk. 1, litra i),efter høring af Den Videnskabelige Komité for Kosmetiske Produkter og andre Forbrugsvarer end Levnedsmidler, ogud fra følgende betragtninger:(1) Direktiv 76/768/EØF har til hovedformål at beskytte folkesundheden. Med henblik herpå er det nødvendigt at foretage visse toksikologiske undersøgelser for at vurdere, om bestanddele eller forbindelser heraf, som indgår i sammensætningen af kosmetiske midler, er sikre for menneskers sundhed.(2) I medfør af artikel 4, stk. 1, litra i), i direktiv 76/768/EØF forbyder medlemsstaterne markedsføring af kosmetiske midler, som indeholder bestanddele eller forbindelser heraf, der er afprøvet på dyr efter den 30. juni 2000 for at opfylde direktivets krav.(3) I henhold til andet afsnit i denne bestemmelse fremsætter Kommissionen forslag til udsættelse af denne dato, hvis der ikke er gjort tilstrækkelige fremskridt med hensyn til udviklingen af tilfredsstillende metoder, der kan anvendes i stedet for dyreforsøg, særlig i tilfælde af at det ikke, på trods af alle rimelige bestræbelser herpå, er blevet videnskabeligt valideret, at de alternative forsøgsmetoder yder samme beskyttelse for forbrugeren under hensyn til OECD's retningslinjer for toksicitetsprøver.(4) Da der hverken fandtes validerede alternative metoder, der kunne anvendes i stedet for dyreforsøg, eller relevante OECD's retningslinjer for toksicitetsprøver, blev det nødvendigt ved Kommissionens direktiv 97/18/EF(3) at udskyde den dato, der var fastsat i artikel 4, stk. 1, litra i), i direktiv 76/768/EØF i overensstemmelse med bestemmelsens andet afsnit.(5) Hidtil er der blevet valideret tre alternative metoder i Europa. Det er usandsynligt, at der vil ske nogen signifikant ændring i situationen på det videnskabelige område inden den 30. juni 2000. Derfor bør den dato, der er fastsat i artikel 4, stk. 1, litra i), i direktiv 76/768/EØF, i overensstemmelse med bestemmelsens andet afsnit og artikel 2, i direktiv 97/18/EF udsættes for anden gang.(6) De nævnte tre metoder er blevet indarbejdet i fællesskabslovgivningen og optaget i bilag V i Rådets direktiv 67/548/EØF af 27. juni 1967 om tilnærmelse af lovgivning om klassificering, emballering og etikettering af farlige stoffer(4), senest ændret ved Kommissionens direktiv 2000/33/EF(5).(7) I henhold til Rådets direktiv 86/609/EØF(6) af 24. november 1986 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om beskyttelse af dyr, der anvendes til forsøg og andre videnskabelige formål er det forbudt at foretage dyreforsøg, hvis der findes alternative metoder.(8) Anvendelse af sådanne alternative metoder er derfor obligatorisk inden for alle sektorer, herunder også til prøvning af kosmetiske midler.(9) Kommissionen har fremsat et direktivforslag med henblik på for syvende gang at ændre direktiv 76/768/EØF for endegyldigt at løse problemet vedrørende dyreforsøg i kosmetiksektoren. Dette forslag skal vedtages ved den fælles beslutningsprocedure, hvilket involverer Europa-Parlamentet og Rådet.(10) Da det kan forventes, at der vil blive valideret alternative metoder for andre forsøg inden for de kommende to år, og at det nævnte direktivforslag vil være vedtaget til den tid, er det passende for sidste gang at udsætte fristen til den 30. juni 2002.(11) De i dette direktiv fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra Udvalget for Tilpasning til de Tekniske Fremskridt af Direktiverne om Fjernelse af de Tekniske Hindringer for Samhandelen med Kosmetiske Midler -UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:Artikel 1I artikel 4, stk. 1, litra i), første afsnit, i direktiv 76/768/EØF erstattes datoen "den 30. juni 2000" med "den 30. juni 2002".Artikel 21. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 29. juni 2000. De underretter straks Kommissionen herom.Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for denne henvisning fastsættes af medlemsstaterne.2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.Artikel 3Dette direktiv træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Artikel 4Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Bruxelles, den 19. juni 2000.På Kommissionens vegneErkki LiikanenMedlem af Kommissionen(1) EFT L 262 af 27.9.1976, s. 169.(2) EFT L 65 af 14.3.2000, s. 22.(3) EFT L 114 af 1.5.1997, s. 43.(4) EFT L 196 af 16.8.1967, s. 1.(5) EFT L 136 af 8.6.2000, s. 90.(6) EFT L 358 af 18.12.1986, s. 1.


Avis juridique important

|

31996L0004

Kommissionens direktiv 96/4/EF, Euratom af 16. februar 1996 om ændring af direktiv 91/321/EØF om modermælkserstatninger og tilskudsblandinger til spædbørn og småbørn (Tekst af betydning for EØS)

EF-Tidende nr. L 049 af 28/02/1996 s. 0012 - 0016

KOMMISSIONENS DIREKTIV 96/4/EF af 16. februar 1996 om ændring af direktiv 91/321/EØF om modermælkserstatninger og tilskudsblandinger til spædbørn og småbørn (Tekst af betydning for EØS) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,under henvisning til Rådets direktiv 89/398/EØF af 3. maj 1989 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning vedrørende levnedsmidler bestemt til særlig ernæring (1), særlig artikel 4, ogud fra følgende betragtninger:I betragtning af arten af modermælkserstatninger og tilskudsblandinger til spædbørn og småbørn bør reglerne vedrørende deklarering af næringsindhold ved mærkning af produkterne præciseres for at undgå problemer, som måtte opstå ved anvendelsen af anden relevant fællesskabslovgivning;nye videnskabelige data giver anledning til at foretage visse ændringer af den obligatoriske sammensætning af modermælkserstatninger og tilskudsblandinger til spædbørn og småbørn, der er anført i bilag I og II til Kommissionens direktiv 91/321/EØF (2), ændret ved akten vedrørende Østrigs, Finlands og Sveriges tiltrædelse;nukleotider, naturlige bestanddele af modermælk, er i mange år uden negative virkninger blevet anvendt som supplement til modermælkserstatninger og tilskudsblandinger til spædbørn og småbørn inden for Fællesskabet og i tredjelande; der er derfor ingen grund til at forbyde anvendelsen heraf ved fremstillingen af disse produkter;teknologiske fremskridt har ført til produktion af modermælkserstatninger baseret på delvis hydrolyserede proteiner, der som følge af deres lave indhold af immunoreaktive proteiner vil kunne være nyttige; en påstand om disse særlige egenskaber bør derfor tillades; disse produkter adskiller sig fra semi-elementære diætprodukter baseret på stærkt hydrolyserede proteiner anvendt i diætkost i forbindelse med visse diagnosticerede medicinske betingelser, der ikke er omfattet af dette direktiv;direktiv 91/321/EØF bør ændres i overensstemmelse med det ovenfor anførte;Den Videnskabelige Komité for Levnedsmidler er i overensstemmelse med artikel 4 i direktiv 89/398/EØF blevet hørt vedrørende de bestemmelser, der kan forventes at få indvirkning på folkesundheden;de i dette direktiv fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Levnedsmiddelkomité -UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:Artikel 1 I direktiv 91/321/EØF foretages følgende ændringer:1) Artikel 6 affattes således:»Artikel 6Modermælkserstatninger og tilskudsblandinger til spædbørn og småbørn må ikke indeholde noget stof i en sådan mængde, at det indebærer en sundhedsfare for spædbørn og småbørn. De nødvendige maksimumsniveauer fastlægges snarest.Der skal også om fornødent fastlægges mikrobiologiske kriterier.«2) Artikel 7 ændres således:a) Stk. 2, litra d) og e), affattes således:»d) for modermælkserstatninger og for tilskudsblandinger en numerisk angivelse af energiindholdet udtrykt i kJ og kcal samt indholdet af proteiner, kulhydrater og fedtstoffer pr. 100 ml brugsklart produkte) for modermælkserstatninger og for tilskudsblandinger en numerisk angivelse af den gennemsnitlige mængde af hvert mineral og vitamin opført i henholdsvis bilag I og bilag II samt eventuelt af cholin, inositol, carnitin og tarin pr. 100 ml brugsklart produkt.«b) Som stk. 2a indsættes:»2a. Mærkningen kan omfatte:a) numerisk angivelse af den gennemsnitlige mængde af næringsstoffer, der er anført i bilag III, pr. 100 ml brugsklart produkt, når en sådan angivelse ikke er omfattet af stk. 2, litra e)b) for tilskudsblandinger: ud over numeriske oplysninger, oplysning om vitaminer og mineraler, der er anført i bilag VIII, udtrykt som procent af den deri angivne referenceværdi pr. 100 ml brugsklart produkt, forudsat at de tilstedeværende mængder udgør mindst 15 % af referenceværdierne.«3) Bilagene ændres som angivet i bilaget til nærværende direktiv.Artikel 2 Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 31. marts 1997. De underretter straks Kommissionen herom. Disse love og administrative bestemmelser skal anvendes på en sådan måde, at de:- muliggør handel med produkter, som er i overensstemmelse med dette direktiv, senest fra den 1. april 1997- hindrer handel med produkter, som ikke er i overensstemmelse med dette direktiv, med virkning fra den 31. marts 1999.Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henstilling til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.Artikel 3 Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Artikel 4 Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Bruxelles, den 16. februar 1996.På Kommissionens vegneMartin BANGEMANNMedlem af Kommissionen(1) EFT nr. L 186 af 30. 6. 1989, s. 27.(2) EFT nr. L 175 af 4. 7. 1991, s. 35.BILAG I bilagene til direktiv 91/321/EØF foretages følgende ændringer:1) Bilag I ændres således:a) Afsnit 2, indledningen og punkt 2.1 og 2.2 affattes således:»2. Protein(Proteinindhold = nitrogenindhold × 6,38) for komælksproteiner(Proteinindhold = nitrogenindhold × 6,25) for sojaproteinisolater og delvist hydrolyseret proteinVed »kemisk indeks« forstås det laveste af forholdene mellem mængden af hver essentiel aminosyre i det foreliggende protein og mængden af den tilsvarende aminosyre i referenceproteinet.2.1. Produkter på basis af komælksproteiner>TABELPOSITION>Ved samme energiindhold skal produktet indeholde en mindst lige så stor tilgængelig mængde af hver essentiel og semiessentiel aminosyre som referenceproteinet (modermælk som defineret i bilag V); ved beregningen kan indholdet af methionin og cystin dog adderes.2.2. Produkter fremstillet på basis af delvist hydrolyseret protein>TABELPOSITION>Ved samme energiindhold skal produktet indeholde en mindst lige så stor tilgængelig mængde af hver essentiel og semiessentiel aminosyre som referenceproteinet (modermælk som defineret i bilag V): ved beregningen kan indholdet af methionin og cystin dog adderes.Proteineffektivitetsratio (PER) og nettoproteinudnyttelsen (NPU) skal mindst svare til caseins.Taurinindholdet skal være mindst 10 ìmol/100 kJ (42 ìmol/100 kcal), og L-carnitinindholdet skal være mindst 1,8 ìmol/100 kJ (7,5 ìmol/100 kcal).«b) Mindsteindholdet for fedt i afsnit 3 ændres således:»Mindst1,05 g/100 kJ(4,4 g/100 kcal)«.c) Tredje led i punkt 3.1 udgår.d) I afsnit 3 nedsættes som punkt 3.5-3.8:»3.5. Indholdet af alfa-linolensyre må ikke være under 12 mg/100 kJ (50 mg/100 kcal).Forholdet mellem linol-/alfa-linolensyre må ikke være under 5 og ikke overstige 15.3.6. Indholdet af trans-fedtsyrer må ikke overstige 4 % af det samlede fedtindhold.3.7. Indholdet af erucasyre må ikke overstige 1 % af det samlede fedtindhold.3.8. Poly-umættede fedtsyrer (LCP) med lange kæder (20 og 22 kulstofatomer) kan tilsættes. I så fald må indholdet ikke overstige:- 1 % af det samlede fedtindhold for n-3 LCP, og- 2 % af det samlede fedtindhold for n-6 LCP (1 % af det samlede fedtindhold fra archidonsyre).Indholdet af eicosapentaensyre (20:5 n-3) må ikke overstige indholdet af docosahexaensyre (22:6 n-3).«e) I punkt 5.1 indsættes:>TABELPOSITION>f) I afsnit 6 ændres angivelserne vedrørende nicotinamid til:>TABELPOSITION>2) Bilag II ændres således:a) I afsnit 2, første underafsnit efter de numeriske værdier, indsættes »eller modermælk« efter »kasein«.Som sidste underafsnit indsættes:»For samme energiindhold skal disse blandinger indeholde en methioninmængde, som mindst svarer til indholdet heraf i modermælk som defineret i bilag V.«b) Tredje led i punkt 3.1 udgår.c) I afsnit 3 indsættes som punkt 3.5 og 3.6:»3.5. Indholdet af trans-fedtsyrer må ikke overstige 4 % af det samlede fedtindhold3.6. Indholdet af erucasyre må ikke overstige 1 % af det samlede fedtindhold.«3) I bilag I og II indsættes som afsnit 7:»7. Følgende nukleotider kan tilsættes:>TABELPOSITION>4) I bilag III foretages følgende ændringer:a) I afsnit 2 indsættes:>TABELPOSITION>b) Følgende stoffer tilføjes i afsnit 3:»Cytidin 5'-monophosphat og dets natriumsaltUridin 5'-monophosphat og dets natriumsaltAdenosin 5'-monophosphat og dets natriumsaltGuanosin 5'-monophosphat og dets natriumsaltInosin 5'-monophosphat og dets natriumsalt.«5) I bilag IV indsættes som påstand 7:>TABELPOSITION>6) Som bilag VIII indsættes:»BILAG VIIIREFERENCEVÆRDIER FOR NÆRINGSDEKLARATION AF LEVNEDSMIDLER TIL SPÆDBØRN OG SMÅBØRN>TABELPOSITION>


title: Kommissionens direktiv 2005/8/EF af 27. januar 2005 om ændring af bilag I til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/32/EF om uønskede stoffer i foderstofferEØS-relevant tekst.

text:
               29.1.2005

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 27/44

      KOMMISSIONENS DIREKTIV 2005/8/EF
   af 27. januar 2005
   om ændring af bilag I til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/32/EF om uønskede stoffer i foderstoffer
   (EØS-relevant tekst)
   KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
   under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/32/EF af 7. maj 2002 om uønskede stoffer i foderstoffer (1), særlig artikel 8, stk. 1, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               I henhold til direktiv 2002/32/EF er det forbudt at anvende produkter bestemt til foder med et indhold af uønskede stoffer, der overstiger de maksimumsindhold, der er fastsat i nævnte direktivs bilag I.

               (2)

               Da direktiv 2002/32/EF blev vedtaget, erklærede Kommissionen, at bestemmelserne i bilag I til nævnte direktiv ville blive taget op til fornyet behandling på grundlag af ajourførte videnskabelige risikovurderinger og under hensyntagen til forbuddet mod at fortynde kontaminerede produkter bestemt til foder, som ikke overholder bestemmelserne.

               (3)

               Inden alle bestemmelserne kan tages op til fornyet behandling på grundlag af en ajourført videnskabelig risikovurdering, er det nødvendigt at foretage en række ændringer som følge af den videnskabelige og tekniske udvikling.

               (4)

               Betydningen af ordet »grønfoder« bør præciseres.

               (5)

               Da leverancerne af calciumcarbonat, der er et essentielt, værdifuldt fodermiddel, kan komme i fare, fordi det samlede kviksølvindhold som følge af normal baggrundsforurening ligger nær eller overskrider det maksimumsindhold, der er fastsat i bilag I til direktiv 2002/32/EF, bør denne maksimalgrænseværdi ændres under hensyntagen til, at calciumcarbonat indeholder kviksølv i uorganisk form, og at Den Videnskabelige Komité for Foder har bekræftet, at uorganisk kviksølv er betydeligt mindre toksisk end organisk kviksølv, herunder især methylkviksølv.

               (6)

               Maksimumsindholdet af fluor i andre tilskudsfoderblandinger er 125 mg/kg pr. 1 % fosfor. Indholdet af fosfor i foder er begrænset af hensyn til miljøet, og fosfors fordøjelighed og biotilgængelighed øges ved hjælp af et enzym som fytase. Derfor bør maksimumsindholdet ikke længere fastsættes pr. 1 % fosfor, men som maksimumsindholdet i tilskudsblandinger, beregnet ved et vandindhold på 12 %.

               (7)

               Direktiv 2002/32/EF bør derfor ændres i overensstemmelse hermed.

               (8)

               De i dette direktiv fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed —

         UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
   Artikel 1
   Bilag I til direktiv 2002/32/EF ændres som angivet i bilaget til nærværende direktiv.
   Artikel 2
   1.   Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest 12 måneder efter ikrafttrædelsen. De tilsender straks Kommissionen disse bestemmelser med en sammenligningstabel, som viser sammenhængen mellem de pågældende bestemmelser og dette direktiv.
   Bestemmelserne skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
   2.   Medlemsstaterne tilsender Kommissionen de vigtigste nationale bestemmelser, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.
   Artikel 3
   Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
   Artikel 4
   Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 27. januar 2005.

            På Kommissionens vegne

         Markos KYPRIANOU

            Medlem af Kommissionen

      (1)  EFT L 140 af 30.5.2002, s. 10. Senest ændret ved direktiv 2003/100/EF (EUT L 285 af 1.11.2003, s. 33).

      BILAG
      I bilag I til direktiv 2002/32/EF foretages følgende ændringer:

                  1)

                  I kolonne 2, række 2, Bly, indsættes følgende fodnote efter ordet »grønfoder«:

                              »(*)

                              Ved grønfoder forstås produkter til foderbrug som hø, ensilage, græs osv.«.

                  2)

                  Række 3, Fluor, ændres således:

                              a)

                              Fodnote (1) og (2) udgår.

                              b)

                              »Mineralske foderblandinger til kvæg, får og geder – 2 000 (1)« og »Andet tilskudsfoder – 125 (2)« ændres til »Tilskudsfoderblandinger, der indeholder 4 % fosfor eller derunder – 500« og »Tilskudsfoderblandinger, der indeholder over 4 % fosfor – 125 pr. 1 % fosfor«.

                  3)

                  Række 4, Kviksølv, affattes således:

                              Uønskede stoffer

                              Produkter til foderbrug

                              Maksimumsindhold i mg/kg (ppm) foderstof, beregnet ved et vandindhold på 12 %

                              (1)

                              (2)

                              (3)

                                          »4.

                                          Kviksølv

                              Fodermidler, undtagen:

                              0,1

                                          —

                                          foderstoffer fremstillet ved forarbejdning af fisk eller andre havdyr

                              0,5

                                          —

                                          calciumcarbonat

                              0,3

                              Fuldfoderblandinger, undtagen:

                              0,1

                                          —

                                          fuldfoderblandinger til hunde og katte

                              0,4

                              Tilskudsfoderblandinger, undtagen:

                                          —

                                          tilskudsfoderblandinger til hunde og katte

                              0,2«


Avis juridique important

|

31976L0014

Kommissionens første direktiv 76/14/EØF af 15. december 1975 om ændring af bilaget til Rådets direktiv 74/63/EØF af 17. december 1973 om fastsættelse af største indhold af uønskede stoffer og produkter i foderstoffer

EF-Tidende nr. L 004 af 09/01/1976 s. 0024 - 0024 den græske specialudgave: Kapitel 03 bind 14 s. 0145  den spanske specialudgave: Kapitel 03 bind 9 s. 0227  den portugisiske specialudgave: Kapitel 03 bind 9 s. 0227  den finske specialudgave: kapitel 3 bind 65 s. 0016  den svenske specialudgave: kapitel 3 bind 65 s. 0016

++++  KOMMISSIONENS FOERSTE DIREKTIV  af 15 . december 1975  om aendring af bilaget til Raadets direktiv 74/63/EOEF af 17 . december 1973 om fastsaettelse af stoerste indhold af uoenskede stoffer og produkter i foderstoffer   ( 76/14/EOEF )  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab ,  under henvisning til Raadets direktiv af 17 . december 1973 om fastsaettelse af stoerste indhold af uoenskede stoffer og produkter i foderstoffer ( 1 ) , saerlig artikel 6 , og  ud fra foelgende betragtninger :  I det ovennaevnte direktiv fastsaettes , at bilagets indhold til stadighed skal tilpasses den videnskabelige og tekniske udvikling ;  det har vist sig , at det fastsatte stoerste indhold af uoenskede stoffer anfoert i bilagets del A boer vedroere foderstoffer med et bestemt vandindhold ;  som foelge af de seneste videnskabelige og tekniske undersoegelser og konstateringer har det vist sig noedvendigt at fuldstaendiggoere eller aendre indholdet af angivelserne i bilaget ;  de i dette direktiv fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra Den staaende Foderstofkomité -  UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV :  Artikel 1  Bilaget til Raadets direktiv af 17 . december 1973 om fastsaettelse af stoerste indhold af uoenskede stoffer og produkter i foderstoffer aendres som angivet i foelgende artikler .  Artikel 2  Bilagets del A , " Stoffer ( ioner eller elementer ) " aendres saaledes :  1 . Hovedet i tabellens tredje kolonne affattes saaledes :   " Stoerste indhold i mg/kg ( ppm ) foderstof , beregnet paa basis af et vandindhold paa 12 % " .  2 . Under nr . 1 " Arsenik " , anden kolonne , foerste streg tilfoejes efter ordene " og toerret kloever " ordene " ligesom toerrede sukkeroesnitter og toerrede melasserede sukkerroesnitter . "  Artikel 3  Bilagets del B , " Produkter " , aendres saaledes :  I nr . 4 " Theobromin " fastsaettes angivelserne i anden og tredje kolonne saaledes :  2 * 3 *   - Fuldfoderblandinger med undtagelse af : * 300 *   - fuldfoderblandinger til fuldvoksne okser : * 700 *  Artikel 4  Medlemsstaterne ivaerksaetter de noedvendige administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser for at efterkomme dette direktiv inden den 1 . april 1976 . De underretter omgaaende Kommissionen herom .  Artikel 5  Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne .  Udfaerdiget i Bruxelles , den 15 . december 1975 .  Paa Kommissionens vegne  P . J . LARDINOIS  Medlem af Kommissionen  ( 1 ) EFT nr . L 38 af 11 . 2 . 1974 , s . 31 .


Avis juridique important

|

32000L0026

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/26/EF af 16. maj 2000 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkøretøjer og om ændring af Rådets direktiv 73/239/EØF og 88/357/EØF (Fjerde motorkøretøjsforsikringsdirektiv)

EF-Tidende nr. L 181 af 20/07/2000 s. 0065 - 0074

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/26/EFaf 16. maj 2000om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkøretøjer og om ændring af Rådets direktiv 73/239/EØF og 88/357/EØF(Fjerde motorkøretøjsforsikringsdirektiv)EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 47, stk. 2, og artikel 95,under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg(2),i henhold til fremgangsmåden i traktatens artikel 251(3), på grundlag af Forligsudvalgets fælles udkast af 7. april 2000, ogud fra følgende betragtninger:(1) Der er i øjeblikket forskelle mellem medlemsstaternes love, regler og administrative bestemmelser om ansvarsforsikring for motorkøretøjer, og disse forskelle hæmmer den frie bevægelighed for personer og forsikringstjenester.(2) Disse bestemmelser bør derfor tilnærmes hinanden for at forbedre det indre markeds funktion.(3) Ved direktiv 72/166/EØF(4) vedtog Rådet bestemmelser om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkøretøjer og kontrollen med forsikringspligtens overholdelse.(4) Ved direktiv 88/357/EØF(5) vedtog Rådet bestemmelser om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende direkte forsikringsvirksomhed, bortset fra livsforsikring, og bestemmelser for faktisk at lette den frie udveksling af tjenesteydelser.(5) Gennem ordningen med bureauer for det grønne forsikringskort sikres der en problemløs afvikling af en skadessag efter et uheld i skadelidtes eget land, selv når modparten kommer fra et andet europæisk land.(6) Ordningen med bureauer for det grønne forsikringskort kan ikke løse alle vanskeligheder for en skadelidt, som må gøre sine krav gældende i en anden medlemsstat over for en dér bosiddende modpart og et forsikringsselskab, der har fået sin administrative godkendelse dér (et fremmed retssystem, et fremmed sprog, en uvant afviklingsprocedure og en ofte uacceptabelt lang afviklingstid).(7) Ved beslutning af 26. oktober 1995 om afvikling af skadessager efter færdselsuheld uden for skadelidtes hjemland(6) tog Europa-Parlamentet et initiativ i medfør af traktatens artikel 192, stk. 2, og opfordrede Kommissionen til at afhjælpe disse problemer ved at fremsætte forslag til et direktiv, som skal vedtages af Europa-Parlamentet og Rådet.(8) Der er et reelt behov for at udbygge de ordninger, der blev indført ved direktiv 72/166/EØF, 84/5/EØF(7) og 90/232/EØF(8), for at sikre en ensartet behandling af personer, der har lidt tab eller skade ved uheld forvoldt af motorkøretøjer, uanset hvor i Fællesskabet uheldet sker. Der er mangler i forbindelse med afviklingen af skadelidtes erstatningskrav efter uheld omfattet af dette direktiv, i en anden stat end den, hvor skadelidte er bosat.(9) Anvendelsen af dette direktiv på uheld i tredjelande, som er dækket af ordningen med grønne kort med hensyn til uheld, der berører skadelidte bosat i Fællesskabet, og som involverer køretøjer, der er forsikret og hjemmehørende i en medlemsstat, medfører ikke en udvidelse af den tvungne geografiske dækning for en motorkøretøjsforsikring som fastsat i artikel 3, stk. 2, i direktiv 72/166/EØF.(10) Dette indebærer, at skadelidte får mulighed for at rejse krav direkte mod det selskab, hvor skadevolder er forsikret.(11) En tilfredsstillende løsning på disse problemer kunne være, at skadelidte, der har lidt tab eller skade som følge af uheld omfattet af dette direktiv og forvoldt af motorkøretøjer i en anden stat end den, hvor skadelidte er bosat, kan fremsætte sit skadeserstatningskrav i sin egen medlemsstat over for en skadebehandlingsrepræsentant, som skadevolders forsikringsselskab har udpeget dér.(12) Denne løsning ville indebære, at skade, der er lidt uden for skadelidtes hjemland, kan behandles på en måde, som skadelidte er fortrolig med.(13) En sådan ordning med en skadebehandlingsrepræsentant i skadelidtes hjemland ville ikke berøre spørgsmålet om, hvilken materiel ret der konkret skal anvendes eller om den retslige kompetence.(14) I forbindelse med indførelse af en ordning med en skadebehandlingsrepræsentant er det et logisk supplement at give skadelidte mulighed for at rejse krav direkte mod det pågældende selskab, hvilket endvidere vil forbedre retsstillingen for personer, der har lidt tab eller skade som følge af uheld forvoldt af motorkøretøjer uden for den medlemsstat, hvor de pågældende er bosat.(15) For at afhjælpe de pågældende mangler bør den medlemsstat, hvor forsikringsselskabet har fået sin tilladelse til at drive forsikringsvirksomhed, pålægge selskabet at udpege skadebehandlingsrepræsentanter, der er bosat eller etableret i de andre medlemsstater. En sådan repræsentant skal indsamle alle de nødvendige oplysninger i forbindelse med erstatningskrav som følge af uheld forvoldt af motorkøretøjer og, på forsikringsselskabets vegne og for dettes regning, på passende måde behandle kravene, herunder udbetale erstatning for forvoldt skade. Skadebehandlingsrepræsentanten skal være bemyndiget til at repræsentere selskabet over for personer, der har lidt skade som følge af sådanne uheld, og til at repræsentere selskabet over for nationale myndigheder, herunder, om nødvendigt, repræsentere det ved domstolene, i det omfang dette er foreneligt med den internationale privatrets regler om retternes kompetence.(16) Skadebehandlingsrepræsentantens virksomhed udgør ikke et tilstrækkeligt grundlag for at fastslå domstolskompetence i den medlemsstat, hvor skadelidte er bosat, medmindre der er hjemmel herfor i den internationale privatrets regler om retternes kompetence.(17) Det bør være en af betingelserne for at få adgang til og for fortsat at udøve forsikringsvirksomhed i klasse 10 under punkt A i bilaget til direktiv 73/239/EØF(9), bortset fra fragtførerens ansvar, at der udpeges repræsentanter, der er bemyndiget til at behandle skadessager. Denne betingelse bør derfor opfyldes ved den administrative tilladelse, der er udstedt af myndighederne i den medlemsstat, hvor forsikringsselskabet har sit hjemsted, som defineret i afsnit II i direktiv 92/49/EØF(10). Denne betingelse bør ligeledes gælde selskaber, hvis hjemsted ligger uden for Fællesskabet, men som har fået tilladelse til at drive forsikringsvirksomhed i en af Fællesskabets medlemsstater. På dette punkt bør direktiv 73/239/EØF derfor ændres og suppleres.(18) Ud over at det bør sikres, at forsikringsselskabet har en repræsentant i skadelidtes hjemland, bør skadelidte have sikkerhed for, at sagen behandles hurtigst muligt. De nationale lovgivninger bør derfor indeholde passende effektive og systematiske økonomiske eller tilsvarende administrative sanktioner - som f.eks. et påbud kombineret med administrative bøder, regelmæssig rapportering til tilsynsorganer, kontrol på stedet, offentliggørelse i den nationale lovtidende og i pressen, suspension af et selskabs aktiviteter (forbud mod at indgå nye aftaler i et vist tidsrum), udpegelse af en særlig repræsentant for tilsynsmyndighederne, der skal kontrollere, at forretningerne føres i overensstemmelse med forsikringslovgivningen, inddragelse af en virksomheds tilladelse, sanktioner over for ledelsen - mod det ansvarlige forsikringsselskab, hvis selskabets repræsentant ikke efterkommer sin pligt til at fremsætte et erstatningstilbud inden for en rimelig frist. Dette er ikke til hinder for, at der anvendes enhver anden foranstaltning, især i henhold til tilsynslovgivningen, der måtte anses for hensigtsmæssig. For at forsikringsselskabet kan fremsætte et begrundet tilbud inden for den fastsatte frist, kræves det dog, at der ikke er uenighed om ansvaret og de lidte tab og skader. Det begrundede erstatningstilbud bør være skriftligt og indeholde grundlaget for vurderingen af ansvaret og skaden.(19) Disse sanktioner bør suppleres med en bestemmelse om, at der skal betales renter af det beløb, som forsikringsselskabet tilbyder i erstatning, eller som en domstol tilkender skadelidte, såfremt tilbuddet ikke er blevet fremsat inden for den fastsatte frist. Hvis medlemsstaterne allerede har nationale bestemmelser om renter ved forsinket betaling, kan gennemførelsen af en sådan bestemmelse ske ved henvisning hertil.(20) Personer, der lider tab eller skade som følge af uheld forvoldt af motorkøretøjer, har undertiden vanskeligt ved at få oplyst navnet på det forsikringsselskab, som har ansvarsforsikret det motorkøretøj, der er impliceret i et uheld.(21) Medlemsstaterne bør i disse personers interesse oprette informationskontorer for at sikre, at sådanne oplysninger kan tilvejebringes hurtigt. Informationskontorerne skal desuden stille oplysninger til rådighed for skadelidte om skadebehandlingsrepræsentanter. Det er påkrævet, at informationskontorerne samarbejder med hinanden og reagerer hurtigt på anmodninger om oplysninger fra informationskontorer i andre medlemsstater. Det er hensigtsmæssigt at indsamle oplysninger om, hvornår forsikringsdækningen faktisk er ophørt, men ikke om udløbet af policens oprindelige gyldighedsperiode, hvis aftalen er forlænget stiltiende.(22) Der bør fastsættes særlige bestemmelser vedrørende køretøjer (f.eks. offentlige eller militære køretøjer), som er undtaget fra pligten til at tegne ansvarsforsikring.(23) Skadelidte kan have en berettiget interesse i at blive underrettet om, hvem der er ejeren eller den sædvanlige fører eller den registrerede indehaver af køretøjet, f.eks. hvis der kun kan fås erstatning fra disse personer, fordi køretøjet ikke er behørigt forsikret, eller skaden overstiger forsikringssummen. Disse oplysninger bør følgelig også stilles til rådighed.(24) Bestemte oplysninger som f.eks. navn og adresse på ejeren eller den sædvanlige fører og forsikringspolicens nummer eller køretøjets registreringsnummer er personoplysninger i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger(11). Den behandling af personoplysninger, som nærværende direktiv indebærer, bør derfor være i overensstemmelse med de nationale foranstaltninger, der er truffet i medfør af direktiv 95/46/EF. Navn og adresse på den sædvanlige fører bør kun meddeles, hvis dette har hjemmet i den nationale lovgivning.(25) Der bør oprettes et erstatningsorgan, som skadelidte kan rette henvendelse til, hvis forsikringsselskabet ikke har udpeget en repræsentant eller forhaler sagen betydeligt, eller hvis forsikringsselskabet ikke kan identificeres, og som skal sikre, at skadelidte får erstatning. Erstatningsorganet bør kun træde ind i sjældne konkrete tilfælde, hvor forsikringsselskabet ikke efterkommer sine forpligtelser til trods for truslerne om sanktioner.(26) Erstatningsorganet skal kun afgøre erstatningsspørgsmålet med hensyn til tab eller skade, som skadelidte har lidt, hvis sagen kan bedømmes objektivt, og organet skal derfor begrænse sine aktiviteter til - uden at behandle sagen - at kontrollere, at der er fremsat et erstatningstilbud i overensstemmelse med de fastsatte tidsfrister og procedurer.(27) Juridiske personer, der i henhold til lov indtræder i skadelidtes erstatningskrav over for skadevolderen eller dennes forsikringsselskab (f.eks. andre forsikringsselskaber eller organer inden for den sociale sikring) bør ikke have ret til at fremsætte det pågældende erstatningskrav over for erstatningsorganet.(28) Erstatningsorganet bør have ret til subrogation i den udstrækning, det har ydet erstatning til skadelidte. For at gøre det lettere at gennemtvinge erstatningsorganets krav mod forsikringsselskabet, hvis dette har undladt at udpege en repræsentant eller forhaler sagen betydeligt, bør organet i skadelidtes hjemland automatisk have ret til refusion med ret til at lade erstatningsorganet i det land, hvor forsikringsselskabet har sit etablerede forretningssted, indtræde i skadelidtes rettigheder. Dette organ vil bedre kunne indlede regressøgsmål mod forsikringsselskabet.(29) Selv om medlemsstaterne kan tillægge forelæggelsen af et erstatningskrav for erstatningsorganet subsidiær karakter, bør skadelidte ikke være forpligtet til at forelægge sit erstatningskrav for skadevolderen, inden han forelægger det for erstatningsorganet. Skadelidtes stilling bør i dette tilfælde mindst være den samme, som når der forelægges et krav for en garantifond efter artikel 1, stk. 4, i direktiv 84/5/EØF.(30) Denne ordning vil kunne gennemføres ved indgåelse af en aftale mellem de erstatningsorganer, medlemsstaterne har oprettet eller anerkendt, hvori der fastsættes bestemmelser om disse organers funktion og forpligtelser samt om fremgangsmåden ved refusion.(31) Hvis forsikringsselskabet for et køretøj ikke kan identificeres, bør det sikres, at den endelige debitor for det beløb, skadelidte får udbetalt i erstatning, er garantifonden - som omhandlet i artikel 1, stk. 4, i direktiv 84/5/EØF - i den medlemsstat, hvor det uforsikrede køretøj, der har forvoldt uheldet, er hjemmehørende. Hvis køretøjet er ukendt, skal det sikres, at den endelige debitor er garantifonden - som omhandlet i artikel 1, stk. 4, i direktiv 84/5/EØF - i den medlemsstat, hvor uheldet er sket -UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:Artikel 1Anvendelsesområde1. Dette direktiv har som mål at fastsætte særlige bestemmelser for skadelidte, der er berettiget til erstatning for tab eller skade som følge af uheld i en anden medlemsstat end den, hvor skadelidte er bosat, forvoldt af køretøjer, der er forsikret og hjemmehørende i en medlemsstat.Med forbehold af tredjelandes lovgivning om civilretligt ansvar og international privatret finder dette direktiv også anvendelse på skadelidte, der er bosat i en medlemsstat og er berettiget til erstatning for tab eller skade som følge af uheld i tredjelande, hvis nationale forsikringsbureau som defineret i artikel 1, stk. 3, i direktiv 72/166/EØF har tilsluttet sig ordningen med grønne kort, når sådanne uheld forvoldes af køretøjer, der er forsikret og hjemmehørende i en medlemsstat.2. Artikel 4 og 6 finder kun anvendelse i tilfælde af uheld, der er forvoldt af et køretøj:a) som er forsikret gennem et etableret forretningssted i en anden medlemsstat end den, hvor skadelidte er bosat, ogb) som er hjemmehørende i en anden medlemsstat end den, hvor skadelidte er bosat.3. Artikel 7 finder ligeledes anvendelse på uheld, der er forvoldt af køretøjer, der er hjemmehørende i et tredjeland og omfattet af artikel 6 og 7 i direktiv 72/166/EØF.Artikel 2DefinitionerI dette direktiv forstås ved:a) "forsikringsselskab": et selskab, som har opnået administrativ tilladelse i overensstemmelse med artikel 6 i direktiv 73/239/EØF eller artikel 23, stk. 2, i direktiv 73/239/EØFb) "etableret forretningssted": et forsikringsselskabs vedtægtsmæssige hjemsted, agentur eller filial, som defineret i artikel 2, litra c), i direktiv 88/357/EØFc) "køretøj": et køretøj som defineret i artikel 1, stk. 1, i direktiv 72/166/EØFd) "skadelidte": en skadelidt som defineret i artikel 1, stk. 2, i direktiv 72/166/EØFe) "den medlemsstat, i hvilken køretøjet er hjemmehørende": det område, hvor køretøjet er hjemmehørende som defineret i artikel 1, stk. 4, i direktiv 72/166/EØF.Artikel 3Direkte kravMedlemsstaterne sikrer, at de i artikel 1 nævnte skadelidte, hvis tab eller skade er en følge af de deri omhandlede uheld, kan rejse krav direkte mod det forsikringsselskab, som har ansvarsforsikret skadevolder.Artikel 4Repræsentant bemyndiget til at behandle skadessager1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at ethvert forsikringsselskab, der dækker risici i forsikringsklasse 10 under punkt A i bilaget til direktiv 73/239/EØF, bortset fra fragtførerens ansvar, udpeger en skadebehandlingsrepræsentant i alle andre medlemsstater end den, hvor selskabet har fået sin administrative tilladelse. Denne repræsentant behandler og afvikler skadessager i forbindelse med uheld i de i artikel 1 omhandlede tilfælde. Skadebehandlingsrepræsentanten skal være bosat eller etableret i den medlemsstat, hvor han er udpeget.2. Valget af skadebehandlingsrepræsentanten sker efter forsikringsselskabets skøn. Medlemsstaterne kan ikke indskrænke dette frie valg.3. Den repræsentant, som er bemyndiget til at behandle skadessager, kan handle for et eller flere forsikringsselskabers regning.4. Skadebehandlingsrepræsentanten indsamler i forbindelse med sådanne erstatningskrav alle de oplysninger, der er nødvendige for afvikling af skadessagerne og tager de nødvendige skridt til at forhandle en afgørelse heraf. Kravet om udpegelse af en skadebehandlingsrepræsentant afskærer ikke skadelidte eller skadelidtes forsikringsselskab fra at rejse krav direkte mod skadevolderen eller skadevolderens forsikringsselskab.5. Skadebehandlingsrepræsentanten skal have tilstrækkelig bemyndigelse til at repræsentere forsikringsselskabet over for skadelidte i de i artikel 1 omhandlede tilfælde, samt til fuldt ud at imødekomme skadelidtes krav. Repræsentanten skal være i stand til at behandle sagen på de(t) officielle sprog i den medlemsstat, hvor skadelidte har bopæl.6. Medlemsstaterne indfører en forpligtelse belagt med passende, effektive og systematiske økonomiske eller tilsvarende administrative sanktioner, for at sikre, at der senest tre måneder efter den dato, hvor skadelidte fremsatte sit erstatningskrav enten direkte over for skadevolderens forsikringsselskab eller over for den repræsentant, selskabet har bemyndiget til at behandle skadessager:a) af skadevolderens forsikringsselskab eller dets skadebehandlingsrepræsentant fremsættes et begrundet erstatningstilbud i tilfælde, hvor ansvaret ikke bestrides, og tabet er opgjort, ellerb) af det forsikringsselskab, som erstatningskravet er fremsat over for, eller af dettes skadebehandlingsrepræsentant gives et begrundet svar på de punkter, der er omhandlet i erstatningskravet, hvis ansvaret afvises eller ikke er klart fastlagt, eller hvis skadelidtes tab ikke er endeligt opgjort.Medlemsstaterne indfører bestemmelser med henblik på at sikre, at der betales renter af det beløb, som forsikringsselskabet tilbyder i erstatning, eller som en domstol tilkender skadelidte, såfremt tilbuddet ikke er fremsat inden for tre måneder.7. Kommissionen rapporterer til Europa-Parlamentet og Rådet om gennemførelsen af stk. 4, første afsnit, og om bestemmelsens virkning samt om nationale sanktionsbestemmelsers overensstemmelse inden den 20. januar 2006 og forelægger om nødvendigt forslag.8. Udpegelsen af en skadebehandlingsrepræsentant kan ikke i sig selv betragtes som oprettelse af et agentur eller en filial i henhold til artikel 1, litra b), i direktiv 92/49/EØF, og skadebehandlingsrepræsentanten betragtes ikke som et etableret forretningssted i henhold til artikel 2, litra c), i direktiv 88/357/EØF eller et forretningssted i henhold til Bruxelles-konventionen af 27. september 1968 om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser i borgerlige sager, herunder handelssager(12).Artikel 5Informationskontorer1. Hver medlemsstat sørger for at oprette eller anerkende et informationskontor, der med henblik på at give skadelidte mulighed for at søge erstatning skal:a) føre et register, som indeholder følgende oplysninger:1) registreringsnumrene på de motorkøretøjer, som er hjemmehørende i den pågældende medlemsstat2) i) numrene på de forsikringspolicer, der dækker disse køretøjer for risici i forsikringsklasse 10 under punkt A i bilaget til direktiv 73/239/EØF, bortset fra fragtførerens ansvar, og, såfremt policens gyldighedsperiode er udløbet, ligeledes datoen for forsikringsdækningens ophørii) nummeret på det grønne kort eller på grænseforsikringspolicen, hvis køretøjet er dækket af et af disse dokumenter, såfremt køretøjet er undtaget i henhold til artikel 4, litra b), i direktiv 72/166/EØF3) de forsikringsselskaber, der dækker disse køretøjer for risici i forsikringsklasse 10 under punkt A i bilaget til direktiv 73/239/EØF, bortset fra fragtførerens ansvar, og de skadebehandlingsrepræsentanter, som forsikringsselskaberne har udpeget i henhold til artikel 4, og som er anmeldt til informationskontoret i henhold til denne artikels stk. 24) en liste over de køretøjer, der i hver medlemsstat er undtaget fra pligten til at være dækket af en ansvarsforsikring, jf. artikel 4, litra a) og b), i direktiv 72/166/EØF5) for så vidt angår de køretøjer, der er omhandlet i nr. 4:i) navnet på den myndighed eller det organ, der i overensstemmelse med artikel 4, litra a), andet afsnit, i direktiv 72/166/EØF er udpeget som ansvarligt for at erstatte skadelidte tabet i de tilfælde, hvor den procedure, der er omhandlet i artikel 2, stk. 2, første led, i direktiv 72/166/EØF, ikke kan finde anvendelse, hvis køretøjet er omfattet af undtagelsen i artikel 4, litra a), i direktiv 72/166/EØFii) navnet på det organ, der dækker køretøjet i den medlemsstat, hvor det er hjemmehørende, hvis køretøjet er omfattet af undtagelsen i artikel 4, litra b), i direktiv 72/166/EØFb) eller koordinere indsamling og formidling af disse oplysninger, ogc) bistå berettigede personer med at få adgang til de i litra a), nr. 1, 2, 3, 4 og 5, nævnte oplysninger.De i litra a), nr. 1, 2 og 3, omhandlede oplysninger opbevares i et tidsrum af syv år efter køretøjets slettelse i registret eller forsikringsaftalens ophør.2. Forsikringsselskaber, som er omhandlet i stk. 1, litra a), nr. 3, giver informationskontorerne i alle medlemsstaterne oplysning om navn og adresse på den skadebehandlingsrepræsentant, de har udpeget i den pågældende medlemsstat i henhold til artikel 4.3. Medlemsstaterne sikrer, at skadelidte i en periode på syv år efter uheldet har ret til fra informationskontoret i den medlemsstat, hvor skadelidte er bosat, eller i den medlemsstat, hvor motorkøretøjet er hjemmehørende, eller i den medlemsstat hvor uheldet fandt sted, straks at få følgende oplysninger:a) forsikringsselskabets navn og adresseb) nummeret på forsikringspolicen, ogc) navn og adresse på forsikringsselskabets skadebehandlingsrepræsentant i den medlemsstat, hvor skadelidte er bosat.Informationskontorerne skal samarbejde.4. Informationskontoret oplyser skadelidte om ejerens, den sædvanlige førers eller den registrerede indehavers navn og adresse, hvis skadelidte har en berettiget interesse i at få disse oplysninger. For at kunne give sådanne oplysninger henvender kontoret sig navnlig:a) til forsikringsselskabet, ellerb) det centrale register for motorkøretøjer.Hvis køretøjet er undtaget i henhold til artikel 4, litra a), i direktiv 72/166/EØF, meddeler informationskontoret skadelidte navnet på den myndighed eller det organ, der i henhold til andet afsnit i samme litra i nævnte direktiv er udpeget til at yde de skadelidte erstatning i de tilfælde, hvor den procedure, der er omtalt i artikel 2, stk. 2, første led, i nævnte direktiv, ikke kan finde anvendelse.Hvis køretøjet er undtaget i henhold til artikel 4, litra b), i direktiv 72/166/EØF, meddeler informationskontoret skadelidte navnet på det organ, der dækker køretøjet i det land, hvor det er hjemmehørende.5. Behandlingen af de personoplysninger, som nævnes i de foregående stykker, skal finde sted i overensstemmelse med nationale foranstaltninger truffet i henhold til direktiv 95/46/EF.Artikel 6Erstatningsorganer1. Hver medlemsstat sørger for at oprette eller anerkende et erstatningsorgan, der kan udbetale erstatning til skadelidte i de i artikel 1 omhandlede tilfælde.En sådan skadelidt kan indgive erstatningskrav til erstatningsorganet i sin bopælsmedlemsstat:a) hvis forsikringsselskabet eller skadebehandlingsrepræsentanten ikke har givet et begrundet svar på det fremsatte erstatningskrav inden for en frist på tre måneder fra det tidspunkt, hvor skadelidte indgav sit erstatningskrav til det forsikringsselskab, der forsikrer det køretøj, hvis anvendelse var årsag til uheldet, eller til dettes skadebehandlingsrepræsentant, ellerb) hvis forsikringsselskabet ikke har udpeget en skadebehandlingsrepræsentant i den medlemsstat, hvor skadelidte er bosat, i overensstemmelse med artikel 4, stk. 1. De skadelidte kan i så fald ikke indgive erstatningskrav til erstatningsorganet, hvis de har indgivet erstatningskrav direkte til det selskab, der forsikrer det køretøj, hvis anvendelse var årsag til uheldet, og har modtaget et begrundet svar senest tre måneder efter indgivelsen af erstatningskravet.De skadelidte kan ikke fremsætte erstatningskrav over for erstatningsorganet, hvis de har anlagt søgsmål direkte mod forsikringsselskabet.Erstatningsorganet træder ind senest to måneder efter, at skadelidte har fremsat sit erstatningskrav over for dette organ, men afslutter behandlingen af sagen, hvis forsikringsselskabet eller skadebehandlingsrepræsentanten efterfølgende giver et begrundet svar på erstatningskravet.Erstatningsorganet underretter øjeblikkelig:a) skadevolderens forsikringsselskab eller skadebehandlingsrepræsentantenb) erstatningsorganet i den medlemsstat, hvor det forsikringsselskab, der har udstedt forsikringspolicen, har sit etablerede forretningsstedc) skadevolderen, hvis denne er kendtom, at det har modtaget et erstatningskrav fra skadelidte, og at det vil behandle kravet senest to måneder efter, at skadelidte har fremsat sit erstatningskrav.Denne bestemmelse griber ikke ind i medlemsstaternes ret til at tillægge eller undlade at tillægge erstatningsorganets intervention en subsidiær karakter samt til at give regler for regresretten mellem dette organ, den eller de for uheldet ansvarlige og andre forsikringsselskaber eller organer inden for den sociale sikring, der skal yde skadelidte erstatning for samme skade. Medlemsstaterne må imidlertid ikke tillade, at organet fastsætter andre betingelser for udbetaling af erstatning end dem, der er fastsat i dette direktiv, og navnlig gør udbetalingen betinget af, at skadelidte på nogen måde godtgør, at den ansvarlige part er ude af stand til at betale eller nægter at betale.2. Det erstatningsorgan, som har ydet erstatning til skadelidte i den medlemsstat, hvor skadelidte er bosat, kan kræve refusion af den udbetalte erstatning af erstatningsorganet i den medlemsstat, hvor det forsikringsselskab, der har udstedt forsikringspolicen, har sit etablerede forretningssted.Sidstnævnte organ indtræder i skadelidtes rettigheder over for skadevolderen eller dennes forsikringsselskab i den udstrækning, erstatningsorganet i den medlemsstat, hvor skadelidte er bosat, har ydet denne erstatning for tabet eller den lidte skade. Hver medlemsstat har pligt til at anerkende en sådan subrogation, der er fastsat af en anden medlemsstat.3. Bestemmelserne i denne artikel har virkning:a) efter at der er indgået en aftale mellem de erstatningsorganer, der er oprettet eller anerkendt af medlemsstaterne, om deres funktion og forpligtelser og om fremgangsmåden ved refusionb) fra den dato, som Kommissionen fastsætter, efter at den i nært samarbejde med medlemsstaterne har forvisset sig om, at en sådan aftale er indgået.Kommissionen aflægger rapport til Europa-Parlamentet og Rådet om gennemførelsen af denne artikel og om dens virkning, inden den 20. juli 2005 og fremlægger om nødvendigt forslag.Artikel 7Er køretøjet ukendt, eller er det ikke inden for to måneder efter uheldet muligt at identificere forsikringsselskabet, kan skadelidte rette en anmodning om erstatning til erstatningsorganet i den medlemsstat, hvor skadelidte er bosat. Erstatningen ydes i henhold til artikel 1 i direktiv 84/5/EØF. Erstatningsorganet kan i dette tilfælde på samme betingelser som dem, der er fastsat i nærværende direktivs artikel 6, stk. 2, rejse krav:a) hvis forsikringsselskabet ikke kan identificeres: mod garantifonden, jf. artikel 1, stk. 4, i direktiv 84/5/EØF, i den medlemsstat, hvor køretøjet er hjemmehørendeb) hvis der er tale om et ukendt køretøj: mod garantifonden i den medlemsstat, hvor uheldet er sketc) hvis køretøjet er hjemmehørende i et tredjeland: mod garantifonden i den medlemsstat, hvor uheldet er sket.Artikel 8I direktiv 73/239/EØF foretages følgende ændringer:a) I artikel 8, stk. 1, tilføjes følgende litra:"f) oplyser navn og adresse på den skadebehandlingsrepræsentant, som er udpeget i enhver anden medlemsstat end den, hvor tilladelsen søges, hvis de dækkede risici henhører under forsikringsklasse 10 i punkt A i bilaget, bortset fra fragtførerens ansvar".b) I artikel 23, stk. 2, tilføjes følgende litra:"h) oplyser navn og adresse på den skadebehandlingsrepræsentant, som er udpeget i enhver anden medlemsstat end den, hvor tilladelsen søges, hvis de dækkede risici henhører under forsikringsklasse 10 i punkt A i bilaget, bortset fra fragtførerens ansvar".Artikel 9I direktiv 88/357/EØF foretages følgende ændring:I artikel 12a, stk. 4, tilføjes følgende afsnit:"Hvis forsikringsselskabet ikke har udpeget en repræsentant, kan medlemsstaterne godkende, at den skadebehandlingsrepræsentant, der er udpeget i henhold til artikel 4 i direktiv 2000/26/EF(13), varetager hvervet som repræsentant udpeget i henhold til dette stykke."Artikel 10Gennemførelse i national ret1. Medlemsstaterne vedtager og offentliggør inden den 20. juli 2002 de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette direktiv. De underretter straks Kommissionen herom.De anvender disse bestemmelser inden den 20. januar 2003.2. Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.3. Uanset stk. 1 skal medlemsstaterne oprette eller godkende erstatningsorganet i overensstemmelse med artikel 6, stk. 1, inden den 20. januar 2002. Hvis erstatningsorganerne ikke har indgået en aftale i overensstemmelse med artikel 6, stk. 3, inden den 20. juli 2002, skal Kommissionen foreslå passende foranstaltninger, som skal sikre, at bestemmelserne i artikel 6 og 7 får virkning inden den 20. januar 2003.4. Medlemsstaterne kan i overensstemmelse med traktaten opretholde eller vedtage bestemmelser, som er gunstigere for skadelidte end dem, der kræves for at efterkomme dette direktiv.5. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.Artikel 11IkrafttrædenDette direktiv træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Artikel 12SanktionerMedlemsstaterne fastsætter sanktioner for overtrædelse af de nationale bestemmelser, der udstedes for at gennemføre dette direktiv, og træffer alle nødvendige foranstaltninger for at sikre, at sanktionerne iværksættes. Disse sanktioner skal være effektive, stå i et rimeligt forhold til overtrædelsen og have en afskrækkende virkning. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om disse bestemmelser inden den 20. juli 2002 og giver den hurtigst muligt meddelelse om enhver senere ændring.Artikel 13AdressaterDette direktiv er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Bruxelles, den 16. maj 2000.På Europa-Parlamentets vegneNicole FontaineFormandPå Rådets vegneManuel CarrilhoFormand(1) EFT C 343 af 13.11.1997, s. 11 og EFT C 171 af 18.6.1999, s. 4.(2) EFT C 157 af 25.5.1998, s. 6.(3) Europa-Parlamentets udtalelse af 16. juli 1998 (EFT C 292 af 21.9.1998, s. 123), bekræftet den 27. oktober 1999, Rådets fælles holdning af 21. maj 1999 (EFT C 232 af 13.8.1999, s. 8) og Europa-Parlamentets afgørelse af 15. december 1999 (endnu ikke offentliggjort i EFT). Rådets afgørelse af 2. maj 2000 (endnu ikke offentliggjort i EFT) og Europa-Parlamentets afgørelse af 16. maj 2000.(4) EFT L 103 af 2.5.1972, s. 1, specialudgave 1972 (II), s. 345. Direktivet er senest ændret ved direktiv 84/5/EØF (EFT L 8 af 11.1.1984, s. 17).(5) EFT L 172 af 4.7.1988, s. 1. Direktivet er senest ændret ved direktiv 92/49/EØF (EFT L 228 af 11.8.1992, s. 1).(6) EFT C 308 af 20.11.1995, s. 108.(7) Rådets andet direktiv (84/5/EØF) af 30. december 1983 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkøretøjer (EFT L 8 af 11.1.1984, s. 17). Direktivet er senest ændret ved direktiv 90/232/EØF (EFT L 129 af 19.5.1990, s. 33).(8) Rådets tredje direktiv (90/232/EØF) af 14. maj 1990 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkøretøjer (EFT L 129 af 19.5.1990, s. 33).(9) Rådets første direktiv (73/239/EØF) af 24. juli 1973 om samordning af de administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om adgang til udøvelse af direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring (EFT L 228 af 16.8.1973, s. 3). Direktivet er senest ændret ved direktiv 95/26/EF (EFT L 168 af 18.7.1995, s. 7).(10) Rådets direktiv 92/49/EØF af 18. juni 1992 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring og om ændring af direktiv 73/239/EØF og 88/357/EØF (tredje skadesforsikringsdirektiv) (EFT L 228 af 11.8.1992, s. 1). Direktivet er ændret ved direktiv 95/26/EF (EFT L 168 af 18.7.1995, s. 7).(11) EFT L 281 af 23.11.1995, s. 31.(12) EFT C 27 af 26.1.1998, s. 1 (konsolideret udg.).(13) Europa-Parlamentets og Rådet direktiv 2000/26/EF af 16. maj 2000 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkøretøjer og om ændring af Rådets direktiv 73/239/EØF og 88/357/EØF (EFT L 181 af 20.7.2000, s. 65).


title: Kommissionens direktiv 2008/76/EF af 25. juli 2008 om ændring af bilag I til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/32/EF om uønskede stoffer i foderstoffer (EØS-relevant tekst)

text:
               26.7.2008

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 198/37

      KOMMISSIONENS DIREKTIV 2008/76/EF
   af 25. juli 2008
   om ændring af bilag I til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/32/EF om uønskede stoffer i foderstoffer
   (EØS-relevant tekst)
   KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
   under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/32/EF af 7. maj 2002 om uønskede stoffer i foderstoffer (1), særlig artikel 8, stk. 1, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               I henhold til direktiv 2002/32/EF er det forbudt at anvende produkter bestemt til foder med et indhold af uønskede stoffer, der overstiger de maksimumsindhold, der er fastsat i nævnte direktivs bilag I.

               (2)

               Den nyeste tekniske udvikling med hensyn til sammensætning af fiskefoder, hvor marine krebsdyr, som for eksempel krill, i stigende omfang anvendes som fodermidler, gør det hensigtsmæssigt at tage det maksimale fluorindhold i fiskefoder op til revision. Det fremgår af en udtalelse fra Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet (EFSA) af 22. september 2004 (2), at en stigning i det tilladte maksimale fluorindhold i fiskefoder ikke vil indebære uacceptable risici for dyresundheden og folkesundheden. For så vidt angår Lolium temulentum og Lolium remotum anbefaler EFSA i sin udtalelse af 25. januar 2007 (3) at slette de separate angivelser vedrørende disse to plantearter og at anvende det generelle maksimumsindhold for ukrudtsfrø og frugter, ikke malet eller knust, som indeholder alkaloider, glucosider eller andre toksiske stoffer, som angivet i række 14 i bilag I til direktiv 2002/32/EF.

               (3)

               For så vidt angår DDT bør betegnelsen DDD medtages i rækken vedrørende dette stof i bilag I til direktiv 2002/32/EF, da denne betegnelse for metabolitten dichlordiphenyl-dichloroethan er mere almindelig end TDE (4).

               (4)

               For så vidt angår abrikos (Prunus armeniaca L.) og bitter mandel (Prunus dulcis var. amara eller Prunus amygdalus Batsch var. amara) kan det ud fra EFSA's udtalelse af 23. november 2006 (5) konkluderes, at kravet om, at der ikke må forekomme kvantificerbare mængder af abrikos og bitter mandel, ikke er nødvendigt af hensyn til beskyttelse af dyresundheden og folkesundheden, og at det er tilstrækkeligt at anvende det generelle maksimumsindhold for blåsyre som fastsat i række 8 i bilag I til direktiv 2002/32/EF. Derfor bør de specifikke krav for abrikos og bitter mandel fjernes.

               (5)

               Sæddodder (Camelina sativa) er medtaget i bilaget til direktiv 2002/32/EF, og spor af frø og frugter af disse plantearter samt af derivater fra forarbejdningen må ikke forekomme i kvantificerbare mængder i foderstoffer.

               (6)

               Der er en fornyet interesse for Camelina sativa som olieplante, fordi der er en stigende efterspørgsel efter alternative lavinput-olieplanter, hvis biprodukter kan anvendes i foderstoffer. Det kan ud fra EFSA's udtalelse af 27. november 2007 (6) konkluderes, at kravet om, at der ikke må forekomme kvantificerbare mængder af Camelina sativa og derivater heraf, ikke er nødvendigt af hensyn til beskyttelse af dyresundheden og folkesundheden, forudsat at den samlede mængde af glucosinolater i kosten ikke er til fare for dyresundheden og folkesundheden. Dyresundheden og folkesundheden beskyttes mod de toksiske virkninger af glucosinolater ved bestemmelsen om flygtig sennepsolie i fuldfoder, for hvilken maksimumsindholdet udtrykkes som allylisothiocyanat, da glucosinolaters giftighed ifølge EFSA's udtalelse almindeligvis tilskrives (iso)thiocyanater. Derfor bør kravet om, at der ikke må forekomme kvantificerbare mængder af Camelina sativa, fjernes fra bilag I til direktiv 2002/32/EF.

               (7)

               Direktiv 2002/32/EF bør derfor ændres i overensstemmelse hermed.

               (8)

               Foranstaltningerne i dette direktiv er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed —

         UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
   Artikel 1
   Bilag I til direktiv 2002/32/EF ændres som angivet i bilaget til nærværende direktiv.
   Artikel 2
   Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 1. april 2009. De tilsender straks Kommissionen disse bestemmelser med en sammenligningstabel, som viser sammenhængen mellem de pågældende bestemmelser og dette direktiv. Bestemmelserne skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
   Artikel 3
   Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
   Artikel 4
   Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 25. juli 2008.

            På Kommissionens vegne

         Androulla VASSILIOU

            Medlem af Kommissionen

      (1)  EFT L 140 af 30.5.2002, s. 10. Senest ændret ved Kommissionens direktiv 2006/77/EF (EUT L 271 af 30.9.2006, s. 53).

      (2)  Udtalelse af 22.9.2004 — efter anmodning fra Kommissionen — fra Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritets Ekspertpanel for Forurenende Stoffer i Fødevarekæden angående fluor som uønsket stof i foderstoffer: http://www.efsa.europa.eu/EFSA/Scientific_Opinion/opinion_contam08_ej100_fluorine_en1,0.pdf

      (3)  Udtalelse af 25.1.2007 — efter anmodning fra Kommissionen — fra Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritets Ekspertpanel for Forurenende Stoffer i Fødevarekæden angående pyrrolizidinalkaloider som uønskede stoffer i foderstoffer: http://www.efsa.europa.eu/EFSA/Scientific_Opinion/contam_ej447_op_pyrrolizidine%20alkaloids%20in%20feed_en.pdf

      (4)  Udtalelse af 22.11.2006 — efter anmodning fra Kommissionen — fra Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritets Ekspertpanel for Forurenende Stoffer i Fødevarekæden angående DDT som uønsket stof i foderstoffer: http://www.efsa.europa.eu/EFSA/Scientific_Opinion/CONTAM_ej433_DDT_en,2.pdf

      (5)  Udtalelse af 23.11.2006 — efter anmodning fra Kommissionen — fra Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritets Ekspertpanel for Forurenende Stoffer i Fødevarekæden angående cyanogene forbindelser som uønskede stoffer i foderstoffer: http://www.efsa.europa.eu/EFSA/Scientific_Opinion/CONTAM_ej434_op_cyanogenic_compounds_in_feed_en,1.pdf

      (6)  Udtalelse af 27.11.2007 — efter anmodning fra Kommissionen — fra Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritets Ekspertpanel for Forurenende Stoffer i Fødevarekæden angående glucosinolater som uønskede stoffer i foderstoffer: http://www.efsa.europa.eu/EFSA/Scientific_Opinion/contam_op_ej590_glucosinolates_en.pdf

      BILAG
      I bilag I til direktiv 2002/32/EF foretages følgende ændringer:

                  1)

                  Række 3, fluor, affattes således:

                              Uønskede stoffer

                              Produkter til foderbrug

                              Maksimumsindhold i mg/kg (ppm) foderstof, beregnet ved et vandindhold på 12 %

                              (1)

                              (2)

                              (3)

                                          »3)

                                          Fluor (1)

                              Fodermidler, undtagen:

                              150

                                          —

                                          animalske foderstoffer, undtagen marine krebsdyr, f.eks. krill

                              500

                                          —

                                          marine krebsdyr, f.eks. krill

                              3 000

                                          —

                                          fosfater

                              2 000

                                          —

                                          calciumcarbonat

                              350

                                          —

                                          magnesiumoxid

                              600

                                          —

                                          kulsur algekalk

                              1 000

                              Vermiculit (E 561)

                              3 000 (2)

                              Tilskudsfoderblandinger:

                                          —

                                          der indeholder 4 % fosfor eller derunder

                              500

                                          —

                                          der indeholder over 4 % fosfor

                              125 pr. 1 % fosfor

                              Fuldfoder, undtagen:

                              150

                                          —

                                          fuldfoder til kvæg, får og geder:

                                          —

                                          lakterende

                              30

                                          —

                                          andre

                              50

                                          —

                                          fuldfoder til svin

                              100

                                          —

                                          fuldfoder til fjerkræ

                              350

                                          —

                                          fuldfoder til daggamle kyllinger

                              250

                                          —

                                          fuldfoder til fisk

                              350

                  2)

                  Række 14, ukrudtsfrø og frugter, ikke malede eller knuste, som indeholder alkaloider, glykosider eller andre toksiske stoffer, affattes således:

                              Uønskede stoffer

                              Produkter til foderbrug

                              Maksimumsindhold i mg/kg (ppm) foderstof, beregnet ved et vandindhold på 12 %

                              (1)

                              (2)

                              (3)

                                          »14.

                                          Ukrudtsfrø og frugter, ikke malede eller knuste, som indeholder alkaloider, glykosider eller andre toksiske stoffer, enkeltvis eller sammen, deriblandt:

                              Alle foderstoffer

                              3 000

                                 Datura stramonium L.

                              1 000«

                  3)

                  Række 21, DDT, affattes således:

                              Uønskede stoffer

                              Produkter til foderbrug

                              Maksimumsindhold i mg/kg (ppm) foderstof, beregnet ved et vandindhold på 12 %

                              (1)

                              (2)

                              (3)

                              »DDT (summen af DDT-, DDD- (eller TDE-) og DDE-isomerer, udtrykt som DDT)

                              Alle foderstoffer, undtagen:

                              0,05

                                          —

                                          fedtstoffer og olier

                              0,5«

                  4)

                  Række 28, abrikos — Prunus armeniaca L, række 29, bitter mandel — Prunus dulcis (Mill.)D.A. Webb var. amara (DC.) Focke (= Prunus amygdalus Batsch var. amara (DC.) Focke) og række 31, sæddodder — Camelina sativa (L.) Crantz udgår.

         (1)  Maksimumsindholdet henviser til en analytisk bestemmelse af fluorindholdet, hvor ekstraktion foretages med saltsyre 1 N i 20 minutter ved omgivelsestemperatur. Der kan anvendes tilsvarende ekstraktionsmetoder, for hvilke det kan dokumenteres, at den anvendte ekstraktionsmetode har en ekstraktionseffektivitet af samme omfang.

         (2)  Grænseværdierne tages op til revision senest 31.12.2008 med henblik på en nedsættelse af grænseværdierne.«