Avis juridique important

|

32001L0097

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/97/EF af 4. december 2001 om ændring af Rådets direktiv 91/308/EØF om forebyggende foranstaltninger mod anvendelse af det finansielle system til hvidvaskning af penge - Erklæring fra Kommissionen

EF-Tidende nr. L 344 af 28/12/2001 s. 0076 - 0082

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/97/EFaf 4. december 2001om ændring af Rådets direktiv 91/308/EØF om forebyggende foranstaltninger mod anvendelse af det finansielle system til hvidvaskning af pengeEUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 47, stk. 2, første og tredje punktum, samt artikel 95,under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg(2),efter proceduren i traktatens artikel 251(3), på grundlag af Forligsudvalgets fælles udkast af 18. september 2001, ogud fra følgende betragtninger:(1) Direktiv 91/308/EØF(4), i det følgende benævnt "direktivet", bør som et af de vigtigste internationale instrumenter i bekæmpelsen af hvidvaskning af penge ajourføres i tråd med Kommissionens konklusioner og de ønsker, som Europa-Parlamentet og medlemsstaterne har givet udtryk for. Direktivet bør i denne henseende ikke blot afspejle bedste internationale praksis på området, men også fortsat sætte en høj standard for beskyttelsen af den finansielle sektor og andre sårbare erhverv over for de skadelige virkninger af udbytte hidrørende fra kriminalitet.(2) Den almindelige overenskomst om handel med tjenesteydelser (GATS) tillader medlemmerne at træffe foranstaltninger, som er nødvendige for at beskytte den offentlige moral, og at træffe foranstaltninger af forsigtighedshensyn, herunder for at sikre det finansielle systems stabilitet og integritet. Sådanne foranstaltninger bør ikke indebære restriktioner, der er mere vidtgående, end det er nødvendigt for at virkeliggøre disse målsætninger.(3) Det er ikke udtrykkeligt fastlagt i direktivet, til hvilken medlemsstats myndigheder filialer af kredit- og finansieringsinstitutter med hovedsæde i en anden medlemsstat skal indberette mistænkelige transaktioner, ej heller hvilken medlemsstats myndigheder, der er ansvarlige for, at sådanne filialer overholder direktivet. Myndighederne i den medlemsstat, hvor filialen er beliggende, bør modtage sådanne indberetninger og udøve ovennævnte ansvar.(4) Denne ansvarsfordeling bør tydeligt fremgå af direktivet gennem en ændring af definitionen på begreberne "kreditinstitut" og "finansieringsinstitut".(5) Europa-Parlamentet har udtrykt bekymring over, at virksomhed som vekselkontorer ("bureaux de change") og pengeoverførselstjenester (money remittance offices) er sårbare over for hvidvaskning af penge. Sådan virksomhed burde allerede være omfattet af anvendelsesområdet for direktivet. For at fjerne enhver tvivl på området bør det tydeligt bekræftes i direktivet, at sådan virksomhed er omfattet.(6) For at sikre en så fuldstændig dækning af den finansielle sektor som muligt bør det ligeledes gøres klart, at direktivet finder anvendelse på investeringsselskaber som defineret i Rådets direktiv 93/22/EØF af 10. maj 1993 om investeringsservice i forbindelse med værdipapirer(5).(7) I henhold til direktivet er medlemsstaterne kun forpligtet til at bekæmpe hvidvaskning af udbytte, der stammer fra narkotikaforbrydelser. Der har i de seneste år været en tendens til at definere begrebet hvidvaskning af penge på grundlag af en bredere vifte af forudgående eller underliggende lovovertrædelser, hvilket blandt andet afspejles i ajourføringen i 1996 af de 40 rekommandationer fra Den Finansielle Aktionsgruppe vedrørende Hvidvaskning af Penge (FATF), som er det førende internationale organ til bekæmpelse af hvidvaskning af penge.(8) En bredere vifte af prædikatforbrydelser fremmer indberetningen af mistænkelige transaktioner og det internationale samarbejde på området. Direktivet bør derfor ajourføres i denne henseende.(9) Ved Rådets fælles aktion 98/699/RIA af 3. december 1998 om hvidvaskning af penge, identifikation, opsporing, indefrysning, beslaglæggelse og konfiskation af redskaber og udbytte fra strafbart forhold(6) enedes medlemsstaterne om at lade alle alvorlige lovovertrædelser, som defineret i den fælles aktion, være prædikatforbrydelser med det formål at gøre hvidvaskning af penge strafbart.(10) Navnlig er bekæmpelsen af organiseret kriminalitet nært forbundet med bekæmpelsen af hvidvaskning af penge. Listen over prædikatforbrydelser bør derfor tilpasses for at tage højde herfor.(11) Direktivet indeholder en række forpligtelser, navnlig om indberetning af mistænkelige transaktioner. Det vil være mere hensigtsmæssigt og i tråd med filosofien bag handlingsplanen til bekæmpelse af organiseret kriminalitet udarbejdet af Gruppen på Højt Plan(7), at forbuddet mod hvidvaskning af penge i direktivet udvides.(12) Rådet vedtog den 21. december 1998 fælles aktion 98/733/RIA om at gøre det strafbart at deltage i en kriminel organisation i Den Europæiske Unions medlemsstater(8). Denne fælles aktion afspejler en konsensus blandt medlemsstaterne om behovet for fælles tiltag på området.(13) I de enkelte medlemsstater bliver mistænkelige transaktioner i overensstemmelse med direktivet indberettet af den finansielle sektor, og navnlig af kreditinstitutterne. Det kan konstateres, at den skærpede kontrol i den finansielle sektor har foranlediget personer, der ønsker at hvidvaske penge, til at søge andre metoder til at tilsløre oprindelsen af økonomisk udbytte fra kriminelle handlinger.(14) Der er en tendens til øget hvidvaskning af penge gennem den ikke-finansielle sektor. Dette bekræftes af FATF's undersøgelse af hvidvaskningsteknikker og -typologier.(15) Forpligtelserne i henhold til direktivet med hensyn til kundeidentifikation, opbevaring af dokumentation og indberetning af mistænkelige transaktioner bør udvides til også at omfatte en begrænset række aktiviteter og erhverv, som har vist sig sårbare i forbindelse med hvidvaskning af penge.(16) Notarer og selvstændige inden for de juridiske erhverv, som defineret af medlemsstaterne, bør underlægges direktivets bestemmelser, når de deltager i finansielle eller selskabsretlige transaktioner, herunder rådgiver om skatteforhold, hvor der er størst risiko for, at disse faggruppers ydelser misbruges til at hvidvaske udbytte fra kriminel virksomhed.(17) Når selvstændige medlemmer af erhverv, der yder juridisk rådgivning, som er retligt anerkendte og underkastet retligt tilsyn, som f.eks. advokater, undersøger en klients retsstilling eller repræsenterer en klient i retssager, vil det imidlertid ikke være hensigtsmæssigt, at disse i henhold til direktivet for så vidt angår disse aktiviteter forpligtes til at indberette mistanke om hvidvaskning af penge. Der må ikke være nogen forpligtelse til at indberette oplysninger, der er modtaget før, under eller efter en retssag eller i forbindelse med vurderingen af en klients retsstilling. Juridisk rådgivning er således fortsat omfattet af tavshedspligt, medmindre den juridiske rådgiver deltager i hvidvaskningsaktiviteter, den juridiske rådgivning ydes med henblik på hvidvaskning af penge eller advokaten ved, at klienten søger juridisk rådgivning med henblik på hvidvaskning af penge.(18) Tjenesteydelser, der er direkte sammenlignelige, og som præsteres af de faggrupper, der er omfattet af direktivet, bør behandles på samme måde. For at beskytte de rettigheder, der er fastsat i Den Europæiske Menneskerettighedskonvention (EMK) og i traktaten om Den Europæiske Union, bør de oplysninger, som revisorer, eksterne regnskabskyndige og skatterådgivere, som i nogle medlemsstater kan forsvare eller repræsentere en klient i retssager eller undersøge en klients retsstilling, får adgang til under udførelsen af disse opgaver, ikke være underlagt indberetningsforpligtelserne i henhold til direktivet.(19) Der henvises i direktivet til "de myndigheder, der er ansvarlige for bekæmpelse af hvidvaskning af penge", hvortil indberetningerne om mistænkelige transaktioner skal foretages, og til myndigheder, som i henhold til en lov eller anden bestemmelse er bemyndiget til at føre tilsyn med de af direktivet omfattede institutters og personers aktiviteter ("kompetente myndigheder"). Der er enighed om, at direktivet ikke forpligter medlemsstaterne til at oprette sådanne "kompetente myndigheder", hvis de ikke eksisterer, og at advokatsamfund og andre selvregulerende organer for selvstændige ikke hører ind under betegnelsen "kompetente myndigheder".(20) Når det drejer sig om notarer og selvstændige inden for de juridiske erhverv, bør medlemsstaterne af hensyn til disses tavshedspligt i forhold til deres klienter, have mulighed for at udnævne advokatsamfundet eller andre selvregulerende organer for selvstændige som det organ, hvortil de kan indberette eventuelle tilfælde af hvidvaskning af penge. Medlemsstaterne bør fastsætte reglerne for håndteringen af sådanne indberetninger og deres eventuelle videregivelse til "de myndigheder, der er ansvarlige for bekæmpelsen af hvidvaskning af penge", og generelt passende former for samarbejde mellem advokatsamfund eller andre tilsvarende erhvervssammenslutninger og disse myndigheder -UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:Artikel 1Direktiv 91/308/EØF ændres således:1) Artikel 1 affattes således: "Artikel 1I dette direktiv forstås ved:A) 'kreditinstitut': et foretagende som defineret i artikel 1, nr. 1), første afsnit, i Rådets direktiv 2000/12/EF(9), samt en filial, som defineret i artikel 1, stk. 3, i nævnte direktiv og beliggende i Fællesskabet, af et kreditinstitut, hvis hovedsæde er beliggende i eller uden for FællesskabetB) 'finansieringsinstitut':1) et foretagende, som ikke er et kreditinstitut, og hvis hovedaktivitet er at foretage en eller flere af de forretninger, der er opført under punkt 2 til 12 og punkt 14 på listen i bilag I til direktiv 2000/12/EF; dette omfatter virksomhed som vekselkontorer ('bureaux de change') og pengeoverførselstjenester (money transmission/remittance offices)2) et forsikringsselskab, der er behørigt godkendt i henhold til Rådets direktiv 79/267/EØF(10), for så vidt det udfører aktiviteter, der omfattes af nævnte direktiv3) et investeringsselskab som defineret i artikel 1, nr. 2), i direktiv 93/22/EØF(11)4) et institut for kollektiv investering, der markedsfører sine andele eller aktier.Denne definition på et finansieringsinstitut omfatter også filialer, der er beliggende i Fællesskabet, af finansieringsinstitutter, hvis hovedsæde er beliggende i eller uden for FællesskabetC) 'hvidvaskning af penge': følgende forsætlige handlinger:- konvertering eller overførsel af formuegoder - vel vidende, at de hidrører fra en kriminel handling eller fra medvirken i en sådan handling - med det formål at fortie eller tilsløre formuegodernes ulovlige oprindelse eller at hjælpe personer, som er involveret i en sådan handling, til at unddrage sig de retlige konsekvenser heraf- fortielse eller tilsløring af formuegodernes art, oprindelse, lokalisering, placering eller bevægelser eller af den egentlige ejendomsret til disse formuegoder eller dertil knyttede rettigheder, vel vidende, at de hidrører fra en kriminel handling eller fra medvirken i en sådan handling- erhvervelse, besiddelse eller anvendelse af formuegoder, vel vidende ved modtagelsen af disse goder, at de hidrører fra en kriminel handling eller fra medvirken i en sådan handling- medvirken i en af de handlinger, som er nævnt i de foregående led, medvirken med henblik på at begå den nævnte handling, forsøg på at begå den, det at hjælpe, tilskynde eller råde nogen til at begå den eller det at lette gennemførelsen heraf.Den viden, hensigt eller tilskyndelse, som skal foreligge i forbindelse med handlingerne i dette led, kan fastslås på grundlag af objektive forhold.Der foreligger hvidvaskning af penge, også selv om de handlinger, som har frembragt de formuegoder, der skal hvidvaskes, har fundet sted på en anden medlemsstats eller et tredjelands område.D) 'formuegoder': aktiver af enhver art, hvad enten der er tale om fysiske eller ikke-fysiske genstande, løsøre eller fast ejendom, materielle eller immaterielle aktiver, samt retlige dokumenter eller instrumenter, der tjener som bevis for ejendomsret til sådanne aktiver eller dertil knyttede rettigheder.E) 'kriminel handling': enhver form for kriminel deltagelse i en alvorlig lovovertrædelse.Alvorlige lovovertrædelser er som minimum:- enhver af de lovovertrædelser, der er defineret i artikel 3, stk. 1, litra a), i Wienerkonventionen- kriminelle organisationers handlinger som defineret i artikel 1 i fælles aktion 98/733/RIA(12)- svig som defineret i artikel 1, stk. 1, og artikel 2, i konventionen om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser(13), i det mindste i grove tilfælde- bestikkelse- en lovovertrædelse, der kan give betydeligt udbytte, og som kan medføre en streng frihedsstraf efter medlemsstatens straffelovgivning.Inden den 15. december 2004 tilnærmer medlemsstaterne definitionen i dette led til definitionen af alvorlige strafbare handlinger i fælles aktion 98/699/RIA. Rådet opfordrer Kommissionen til inden den 15. december 2004 at fremsætte forslag til ændring af nærværende direktiv i den henseende.Medlemsstaterne kan udpege en hvilken som helst anden lovovertrædelse som en kriminel handling med henblik på dette direktiv.F) 'kompetente myndigheder': de nationale myndigheder, som i henhold til lov eller anden bestemmelse er bemyndiget til at føre tilsyn med de af direktivet omfattede institutters og personers aktivitet."2) Følgende artikel indsættes: "Artikel 2aMedlemsstaterne sørger for, at de forpligtelser, der følger af dette direktiv, kræves opfyldt af følgende institutter:1) kreditinstitutter som defineret i artikel 1, litra A)2) finansieringsinstitutter som defineret i artikel 1, litra B)samt af følgende juridiske og fysiske personer i udøvelsen af deres erhverv:3) revisorer, eksterne regnskabskyndige og skatterådgivere4) ejendomsmæglere5) notarer og andre selvstændige inden for de juridiske erhverv, når de deltager, entena) ved bistand i planlægningen eller udførelsen af transaktioner for deres klienter i forbindelse med:i) køb og salg af fast ejendom eller virksomhederii) forvaltning af klienters penge, værdipapirer eller andre aktiveriii) åbning eller forvaltning af bank-, opsparings- eller værdipapirkontiiv) tilvejebringelse af nødvendig kapital til oprettelse, drift eller ledelse af selskaberv) oprettelse, drift eller ledelse af investeringsforeninger, selskaber eller lignende strukturerb) eller ved på deres klients vegne og for dennes regning at foretage en hvilken som helst finansiel transaktion eller transaktion vedrørende fast ejendom6) forhandlere af genstande af høj værdi, såsom ædelstene eller -metaller, eller af kunst, og auktionsholdere, når der betales kontant og med et beløb på 15000 EUR eller derover7) kasinoer."3) Artikel 3 affattes således: "Artikel 31. Medlemsstaterne sørger for, at de af direktivet omfattede institutter og personer kræver, at deres kunder legitimerer sig ved hjælp af et retskraftigt dokument, når der optages forretningsmæssig forbindelse med dem, for institutternes vedkommende, navnlig når der åbnes en bank- eller opsparingskonto eller et depot.2. Dette krav om legitimation gælder også for enhver transaktion med andre kunder end dem, der er omhandlet i stk. 1, vedrørende et beløb på 15000 EUR eller derover, hvad enten den udføres i en enkelt eller i flere operationer, hvis der synes at være indbyrdes forbindelse mellem dem. Hvis beløbet ikke kendes på det tidspunkt, hvor transaktionen påbegyndes, skal det pågældende institut eller den pågældende person kræve legitimation, så snart instituttet eller personen får kendskab hertil og konstaterer, at tærsklen er nået.3. Uanset stk. 1 og 2 kræves der ikke legitimation i forbindelse med forsikringsaftaler, der indgås af forsikringsvirksomheder, som er godkendt i henhold til Rådets direktiv 92/96/EØF af 10. november 1992 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende direkte livsforsikringsvirksomhed (tredje livsforsikringsdirektiv)(14), og hvis virksomhed er omfattet af nævnte direktiv, når beløbet af den eller de periodiske præmier, der skal indbetales i løbet af et år, er på 1000 EUR eller derunder, eller ved indbetaling af en engangspræmie på 2500 EUR eller derunder. Hvis den eller de periodiske præmier, der skal indbetales i løbet af et år, forhøjes, således at tærsklen på 1000 EUR overstiges, skal der kræves legitimation.4. Medlemsstaterne kan foreskrive, at legitimation ikke er obligatorisk for pensionsforsikringsaftaler, der indgås i medfør af en arbejdskontrakt eller den forsikredes erhvervsmæssige virksomhed, forudsat at disse aftaler ikke indeholder en tilbagekøbsklausul og ikke kan anvendes som sikkerhed for et lån.5. Uanset ovennævnte stykker kræves der legitimation for alle kasinokunder, der køber eller ombytter spillejetoner til en værdi af 1000 EUR eller derover.6. Kasinoer, som er underlagt statskontrol, opfylder under alle omstændigheder identifikationskravet i dette direktiv, hvis kunden registreres og skal legitimere sig allerede ved indgangen, uafhængigt af hvor store beløb der ombyttes.7. Er der tvivl om, hvorvidt de i de foregående stykker nævnte kunder handler for egen regning, eller er der vished for, at de ikke handler for egen regning, skal de af direktivet omfattede institutter og personer træffe rimelige foranstaltninger til at indhente oplysninger om den faktiske identitet af de personer, for hvis regning disse kunder handler.8. De af direktivet omfattede institutter og personer skal kræve denne legitimation, selv om transaktionsbeløbet er lavere end ovennævnte tærskler, så snart de har mistanke om hvidvaskning af penge.9. De af direktivet omfattede institutter og personer er ikke underlagt legitimationskravene i denne artikel, hvis kunden er et kredit- eller et finansieringsinstitut, der er omfattet af dette direktiv eller et kredit- eller finansieringsinstitut beliggende i et tredjeland, der efter de relevante medlemsstaters opfattelse stiller krav svarende til, hvad der følger af dette direktiv.10. Medlemsstaterne kan foreskrive, at legitimationskravene vedrørende de transaktioner, der er omhandlet i stk. 3 og 4, er opfyldt, når det konstateres, at transaktionsbeløbet skal debiteres en konto, der er åbnet i kundens navn i et kreditinstitut omfattet af dette direktiv i overensstemmelse med kravene i stk. 1.11. Medlemsstaterne sørger under alle omstændigheder for, at de af direktivet omfattede institutter og personer træffer sådanne specifikke, relevante foranstaltninger, som er nødvendige for at råde bod på den øgede risiko for hvidvaskning af penge, der opstår, når der optages forretningsmæssig forbindelse eller påbegyndes en transaktion med en kunde, som ikke fysisk er til stede med henblik på at legitimere sig ('transaktioner uden direkte kontakt'). Sådanne foranstaltninger bør sikre, at kundens identitet fastslås, f.eks. ved at omfatte krav om supplerende dokumentation eller supplerende foranstaltninger med henblik på at kontrollere eller certificere de leverede dokumenter eller bekræftende attestering fra en institution, der er omfattet af dette direktiv, eller ved at kræve, at den første betaling i forbindelse med transaktionerne foretages via en konto åbnet i kundens navn i et kreditinstitut, der er omfattet af dette direktiv. De interne kontrolprocedurer, der er fastsat i artikel 11, stk. 1, bør tage særlig højde for disse foranstaltninger."4) I artikel 4, 5, 8 og 10 ændres ordene "kredit- og finansieringsinstitutter" til "de af direktivet omfattede institutter og personer".5) Artikel 6 affattes således: "Artikel 61. Medlemsstaterne sørger for, at de af direktivet omfattede personer og institutter samt medlemmer af disses ledelse og deres ansatte til fulde samarbejder med de myndigheder, der er ansvarlige for bekæmpelsen af hvidvaskning af penge:a) ved på eget initiativ at underrette disse myndigheder om ethvert forhold, som kunne være tegn på hvidvaskning af pengeb) ved på opfordring at give disse myndigheder alle nødvendige oplysninger i henhold til procedurerne i den relevante lovgivning.2. De i stk. 1 nævnte oplysninger fremsendes til de myndigheder, der er ansvarlige for bekæmpelsen af hvidvaskning af penge i den medlemsstat, på hvis område det institut eller den person, der fremsender oplysningerne, befinder sig. Fremsendelsen varetages normalt af den eller de personer, som er udpeget af institutterne eller personerne i henhold til procedurerne i artikel 11, stk. 1, litra a).3. For så vidt angår notarer og selvstændige inden for de juridiske erhverv som omhandlet i artikel 2a, nr. 5), kan medlemsstaterne som den myndighed, der skal underrettes om de i stk. 1, litra a), omhandlede forhold, udpege et relevant selvregulerende organ for det pågældende erhverv, og medlemsstaterne fastlægger i så fald reglerne for samarbejdet mellem det pågældende selvregulerende organ og de myndigheder, der er ansvarlige for bekæmpelse af hvidvaskning af penge.Medlemsstaterne er ikke forpligtet til at anvende de krav, der følger af stk. 1, på notarer og selvstændige inden for de juridiske erhverv, revisorer, eksterne regnskabssagkyndige og skatterådgivere for så vidt angår de oplysninger, som de modtager fra en klient eller om en klient i forbindelse med, at de vurderer den pågældende klients retsstilling, eller i forbindelse med, at de forsvarer eller repræsenterer denne under eller i forbindelse med en retssag, herunder at de rådgiver om iværksættelse eller undgåelse af et sagsanlæg, uanset om oplysningerne er modtaget eller indhentet før, under eller efter retssagen."6) Artikel 7 affattes således: "Artikel 7Medlemsstaterne drager omsorg for, at de af direktivet omfattede institutter og personer afholder sig fra at udføre en transaktion, som de ved har, eller som de mistænker for at have forbindelse med hvidvaskning af penge, så længe de ikke har underrettet de i artikel 6 nævnte myndigheder herom. Disse myndigheder kan under betingelser, der fastsættes i deres nationale forskrifter, give pålæg om, at transaktionen ikke må gennemføres. Såfremt der er mistanke om, at den pågældende transaktion vil kunne føre til hvidvaskning af penge, og det ikke er muligt at undlade at udføre transaktionen, eller en sådan undladelse vil kunne forhindre retsforfølgningen af de personer, der drager fordel af en formodet hvidvaskningstransaktion, foretager de pågældende institutter og personer den fornødne underretning af myndighederne umiddelbart derefter."7) Den eksisterende tekst bliver stk. 1 og følgende indsættes som stk. 2 i artikel 8: "2. Medlemsstaterne er ikke i henhold til dette direktiv forpligtet til at anvende stk. 1, på de i artikel 6, stk. 3, andet afsnit, nævnte erhverv."8) Artikel 9 affattes således: "Artikel 9Det forhold, at en person eller et institut, der er omfattet af direktivet, eller en ansat eller et medlem af ledelsen i et sådant i god tro meddeler de myndigheder, der er ansvarlige for bekæmpelse af hvidvaskning af penge, de i artikel 6 og 7 nævnte oplysninger, betragtes ikke som brud på den tavshedspligt, som gælder i henhold til kontrakt eller love eller administrative bestemmelser, og påfører ikke personen eller instituttet, medlemmerne af dets ledelse eller dets ansatte nogen form for ansvar."9) I artikel 10 tilføjes følgende afsnit: "Medlemsstaterne drager omsorg for, at de tilsynsorganer, som i henhold til lov eller anden bestemmelse er bemyndiget til at overvåge aktie-, valuta- og finansderivatmarkeder, underretter de myndigheder, der er ansvarlige for bekæmpelse af hvidvaskning af penge, hvis de opdager forhold, som giver formodning om hvidvaskning af penge."10) Artikel 11 affattes således: "Artikel 111. Medlemsstaterne drager omsorg for, at de af direktivet omfattede institutter og personera) indfører passende interne kontrolprocedurer og kommunikationsprocedurer med henblik på at forebygge og forhindre gennemførelse af transaktioner, der er knyttet til hvidvaskning af pengeb) træffer passende foranstaltninger for at gøre deres ansatte bekendt med bestemmelserne i dette direktiv. Disse foranstaltninger skal bl.a. bestå i særlige uddannelsesprogrammer for deres ansatte, således at disse får bedre forudsætninger for at genkende aktiviteter, som kan være forbundet med hvidvaskning af penge, og kan blive instrueret om, hvorledes de skal forholde sig i sådanne tilfælde.Hvis en fysisk person, der er omfattet af bestemmelserne i artikel 2a, nr. 3-7, udøver sit erhverv som ansat hos en juridisk person, skal forpligtelserne i nærværende artikel gælde den juridiske person og ikke den fysiske person.2. Medlemsstaterne drager omsorg for, at de af direktivet omfattede institutter og personer har adgang til aktuelle oplysninger om de metoder, som anvendes ved hvidvaskning af penge, og om forhold, der gør det muligt at opspore mistænkelige transaktioner."11) I artikel 12 erstattes "de kredit- og finansieringsinstitutter, der er nævnt i artikel 1" med "de institutter og personer, der er nævnt i artikel 2a."Artikel 2Tre år efter vedtagelsen af dette direktiv foretager Kommissionen inden for rammerne af den rapport, der er omhandlet i artikel 17 i direktiv 91/308/EØF, en særlig undersøgelse af aspekter vedrørende gennemførelsen af artikel 1, litra E), femte led, særbehandlingen af advokater og andre selvstændige inden for de juridiske erhverv, kundeidentifikationen i transaktioner uden direkte kontakt og de mulige virkninger for elektronisk handel.Artikel 31. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest 15. juni 2003. De underretter straks Kommissionen herom.Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.Artikel 4Dette direktiv træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Artikel 5Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Bruxelles, den 4. december 2001.På Europa-Parlamentets vegneN. FontaineFormandPå Rådets vegneD. ReyndersFormand(1) EFT C 177 E af 27.6.2000, s. 14.(2) EFT C 75 af 15.3.2000, s. 22.(3) Europa-Parlamentets udtalelse af 5.7.2000 (EFT C 121 af 24.4.2001, s. 33), Rådets fælles holdning af 30.11.2000 (EFT C 36 af 2.2.2001, s. 24) og Europa-Parlamentets afgørelse af 5.4.2001 (endnu ikke offentliggjort i EFT). Europa-Parlamentets afgørelse af 13.11.2001 og Rådets afgørelse af 19.11.2001.(4) EFT L 166 af 28.6.1991, s. 77.(5) EFT L 141 af 11.6.1993, s. 27. Senest ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/9/EF (EFT L 84 af 26.3.1997, s. 22).(6) EFT L 333 af 9.12.1998, s. 1.(7) EFT C 251 af 15.8.1997, s. 1.(8) EFT L 351 af 29.12.1998, s. 1.(9) EFT L 126 af 26.5.2000, s. 1. Ændret ved direktiv 2000/28/EF (EFT L 275 af 27.10.2000, s. 37.(10) EFT L 63 af 13.3.1979, s. 1. Senest ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/26/EF (EFT L 168 af 18.7.1995, s. 7).(11) EFT L 141 af 11.6.1993, s. 27. Senest ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/9/EF (EFT L 84 af 26.3.1997, s. 22).(12) EFT L 351 af 29.12.1998, s. 1.(13) EFT C 316 af 27.11.1995, s. 48.(14) EFT L 360 af 9.12.1992, s. 1. Senest ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/64/EF (EFT L 290 af 17.11.2000, s. 27).Erklæring fra KommissionenKommissionen bekræfter - som anført i sit arbejdsprogram for 2001 - at den inden årets udgang agter at udarbejde et forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om indførelse af en samarbejdsmekanisme mellem medlemsstaternes kompetente nationale myndigheder og Kommissionen for at sikre beskyttelse af Fællesskabernes finansielle interesser mod ulovlige aktiviteter, herunder spørgsmål som moms og hvidvaskning af penge. Dette tilsagn blev bekræftet i Meddelelse fra Kommissionen - Beskyttelse af Fællesskabernes finansielle interesser - Bekæmpelse af svig - Handlingsplan for 2001-2003(1) af 15. maj 2001.(1) KOM(2001) 254 endelig udg.: se punkt 2.2.1.


title: Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/32/EF af 11. marts 2008 om ændring af direktiv 2000/60/EF om fastlæggelse af en ramme for Fællesskabets vandpolitiske foranstaltninger, for så vidt angår de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen

text:
               20.3.2008

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 81/60

      EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 2008/32/EF
   af 11. marts 2008
   om ændring af direktiv 2000/60/EF om fastlæggelse af en ramme for Fællesskabets vandpolitiske foranstaltninger, for så vidt angår de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen
   EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 175, stk. 1,
   under henvisning til forslag fra Kommissionen,
   under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
   efter høring af Regionsudvalget,
   efter proceduren i traktatens artikel 251 (2), og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Ifølge Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/60/EF (3) skal visse foranstaltninger vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen (4).

               (2)

               Ved afgørelse 2006/512/EF om ændring af afgørelse 1999/468/EF indførtes forskriftsproceduren med kontrol, som skal anvendes i forbindelse med vedtagelse af generelle foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i en basisretsakt, som er vedtaget efter proceduren i traktatens artikel 251, herunder ved at lade sådanne bestemmelser udgå eller ved at supplere retsakten med nye ikke-væsentlige bestemmelser.

               (3)

               I overensstemmelse med Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens erklæring (5) om afgørelse 2006/512/EF skal en række retsakter vedtaget efter proceduren i traktatens artikel 251, som allerede er trådt i kraft, tilpasses efter de gældende procedurer, for at forskriftsproceduren med kontrol kan finde anvendelse på dem.

               (4)

               Kommissionen bør tillægges beføjelse til at fastsætte tekniske specifikationer og standardmetoder samt til at tilpasse visse bilag. Da der er tale om generelle foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i direktiv 2000/60/EF, herunder ved at supplere direktivet med nye ikke-væsentlige bestemmelser, skal foranstaltningerne vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 5a i afgørelse 1999/468/EF.

               (5)

               Eftersom Kommissionen ved beslutning 2005/646/EF (6) har oprettet det i direktiv 2000/60/EF, bilag V, sektion 1.4.1, omhandlede register over lokaliteter, der skal udgøre et interkalibreringsnetværk, kan henvisningerne til udløbne tidsfrister fjernes.

               (6)

               Direktiv 2000/60/EF bør derfor ændres i overensstemmelse hermed.

               (7)

               Eftersom de ændringer, der foretages i direktiv 2000/60/EF ved nærværende direktiv, er af teknisk art og kun vedrører udvalgsproceduren, er der intet krav om, at de skal gennemføres af medlemsstaterne. Det er således ikke nødvendigt at vedtage bestemmelser herom —

         UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
   Artikel 1
   Ændringer
   I direktiv 2000/60/EF foretages følgende ændringer:

               1)

               Artikel 8, stk. 3, affattes således:
               »3.   Der fastlægges tekniske specifikationer og standardiserede metoder til analyse og kontrol af vandets tilstand. Disse foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i dette direktiv ved at supplere det, vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 21, stk. 3.«

               2)

               Artikel 20 affattes således:
               »Artikel 20
               Tekniske tilpasninger af direktivet
               1.   Bilag I, bilag III og bilag V, punkt 1.3.6, kan tilpasses den videnskabelige og tekniske udvikling under hensyn til den tidsplan for revision og ajourføring af vandområdeplanerne, der er nævnt i artikel 13. Disse foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i dette direktiv, vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 21, stk. 3.
               Kommissionen kan om nødvendigt vedtage retningslinjer for gennemførelsen af bilag II og V efter forskriftsproceduren i artikel 21, stk. 2.
               2.   Med det formål at sende og behandle data, herunder statistiske og kartografiske data, kan der vedtages tekniske formater med henblik på stk. 1 efter forskriftsproceduren i artikel 21, stk. 2.«

               3)

               Artikel 21 affattes således:
               »Artikel 21
               Udvalgsprocedure
               1.   Kommissionen bistås af et udvalg.
               2.   Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 og 7 i afgørelse 1999/468/EF, jf. dennes artikel 8.
               Perioden i artikel 5, stk. 6, i afgørelse 1999/468/EF fastsættes til tre måneder.
               3.   Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5a, stk. 1-4, og artikel 7 i afgørelse 1999/468/EF, jf. dennes artikel 8.«

               4)

               I bilag V, sektion 1.4.1 foretages følgende ændringer:

                           a)

                           Punkt vii) affattes således:

                                       »vii)

                                       Kommissionen udarbejder et udkast til register over de lokaliteter, der skal udgøre interkalibreringsnetværket. Det endelige register over lokaliteter fastlægges efter forskriftsproceduren i artikel 21, stk. 2.«

                           b)

                           Punkt ix) affattes således:

                                       »ix)

                                       Resultaterne af interkalibreringsarbejdet og værdierne for klassifikationerne i medlemsstaternes overvågningssystemer i overensstemmelse med nr. i)-viii), som har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i dette direktiv ved at supplere det, vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 21, stk. 3, og offentliggøres senest seks måneder efter afslutningen af interkalibreringen.«

         Artikel 2
   Ikrafttræden
   Dette direktiv træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
   Artikel 3
   Adressater
   Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

      Udfærdiget i Strasbourg, den 11. marts 2008.

            På Europa-Parlamentets vegne

         H.-G. PÖTTERING

            Formand

            På Rådets vegne

         J. LENARČIČ

            Formand

      (1)  EUT C 161 af 13.7.2007, s. 45.

      (2)  Europa-Parlamentets udtalelse af 11.7.2007 (endnu ikke offentliggjort i EUT) og Rådets afgørelse af 3.3.2008.

      (3)  EFT L 327 af 22.12.2000, s. 1. Ændret ved beslutning nr. 2455/2001/EF (EFT L 331 af 15.12.2001, s. 1).

      (4)  EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23. Ændret ved afgørelse 2006/512/EF (EUT L 200 af 22.7.2006, s. 11).

      (5)  EUT C 255 af 21.10.2006, s. 1.

      (6)  Kommissionens beslutning 2005/646/EF af 17.8.2005 om oprettelse af et register over lokaliteter, der skal udgøre et interkalibreringsnetværk, i overensstemmelse med direktiv 2000/60/EF (EUT L 243 af 19.9.2005, s. 1).


title: Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/122/EF af 14. januar 2009 om beskyttelse af forbrugerne i forbindelse med visse aspekter ved timeshareaftaler, aftaler om længerevarende ferieprodukter, videresalgs- og bytteaftaler (EØS-relevant tekst)

text:
               3.2.2009

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 33/10

      EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 2008/122/EF
   af 14. januar 2009
   om beskyttelse af forbrugerne i forbindelse med visse aspekter ved timeshareaftaler, aftaler om længerevarende ferieprodukter, videresalgs- og bytteaftaler
   (EØS-relevant tekst)
   EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 95,
   under henvisning til forslag fra Kommissionen,
   under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
   efter proceduren i traktatens artikel 251 (2), og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Siden Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 94/47/EF af 26. oktober 1994 om beskyttelse af køber i forbindelse med visse aspekter ved kontrakter om brugsret til fast ejendom på timesharebasis (3) blev vedtaget, har timeshare udviklet sig, og nye, lignende ferieprodukter er kommet på markedet. Disse nye ferieprodukter og visse transaktioner i forbindelse med timeshare, f.eks. videresalgsaftaler og bytteaftaler, er ikke omfattet af direktiv 94/47/EF. Endvidere har erfaringerne med anvendelsen af direktiv 94/47/EF vist, at der er behov for, at visse af de emner, direktivet allerede omfatter, opdateres eller gøres klarere for at undgå, at der udvikles produkter, der har til formål at omgå dette direktiv.

               (2)

               De eksisterende huller i lovgivningen skaber mærkbare konkurrenceforvridninger og skaber alvorlige problemer for forbrugerne, hvilket er til hinder for et velfungerende indre marked. Direktiv 94/47/EF bør derfor erstattes af et nyt, opdateret direktiv. Da turisme spiller en stadig vigtigere rolle i medlemsstaternes økonomier, bør der gennem vedtagelse af visse fælles regler tilskyndes til større vækst og produktivitet i erhvervene for timeshare og længerevarende ferieprodukter.

               (3)

               For at styrke retssikkerheden, og for at forbrugere og virksomheder kan få fuldt udbytte af fordelene ved det indre marked, er det nødvendigt, at der foretages en yderligere indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love. Visse aspekter af markedsføring, salg og videresalg af timeshares og længerevarende ferieprodukter samt bytte af rettigheder, som timeshareaftaler medfører, bør derfor harmoniseres fuldt ud. Medlemsstaterne bør ikke kunne bibeholde eller indføre bestemmelser i deres nationale lovgivning, der afviger fra dem, der er fastsat i dette direktiv. Hvor der ikke findes sådanne harmoniserede bestemmelser, bør medlemsstaterne fortsat kunne bibeholde eller indføre national lovgivning i overensstemmelse med fællesskabsretten. Således bør medlemsstaterne f.eks. fortsat kunne bibeholde eller indføre bestemmelser vedrørende virkningerne af udøvelsen af fortrydelsesretten i retlige forhold, der falder uden for dette direktivs anvendelsesområde, eller bestemmelser om, at der ikke må indgås nogen forpligtelse mellem en forbruger og en erhvervsdrivende, der udbyder timeshare eller et længerevarende ferieprodukt, og at der ikke må foregå nogen betaling mellem disse personer, før forbrugeren har underskrevet en kreditaftale, der skal finansiere købet af disse tjenesteydelser.

               (4)

               Dette direktiv bør ikke berøre medlemsstaternes anvendelse i overensstemmelse med fællesskabsretten af bestemmelserne i dette direktiv på områder, der ikke er omfattet af dets anvendelsesområde. Medlemsstaterne vil derfor kunne bibeholde eller indføre national lovgivning, der svarer til bestemmelserne eller visse bestemmelser i dette direktiv, om transaktioner, der falder uden for dette direktivs anvendelsesområde.

               (5)

               De forskellige aftaler, som dette direktiv omfatter, bør defineres klart på en sådan måde, at omgåelse af direktivets bestemmelser udelukkes.

               (6)

               Med henblik på dette direktiv bør udtrykket timeshareaftaler ikke forstås som omfattende gentagne reservationer af logi, herunder hotelværelser, i det omfang gentagne reservationer ikke medfører rettigheder eller forpligtelser, der går videre end dem, som enkeltreservationer medfører. Udtrykket timeshareaftaler bør heller ikke forstås som omfattende almindelige lejeaftaler, da sidstnævnte vedrører en enkelt sammenhængende brugsperiode og ikke flere perioder.

               (7)

               Med henblik på dette direktiv bør udtrykket aftaler om længerevarende ferieprodukter ikke forstås som omfattende almindelige loyalitetsordninger, der giver rabat på fremtidige ophold på hoteller i en hotelkæde, eftersom medlemskab af ordningen ikke opnås mod vederlag, eller det vederlag, forbrugeren betaler, ikke primært har til formål at opnå rabatter eller andre fordele i forbindelse med logi.

               (8)

               Dette direktiv bør ikke berøre bestemmelserne i Rådets direktiv 90/314/EØF af 13. juni 1990 om pakkerejser, herunder pakkeferier og pakketure (4).

               (9)

               Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/29/EF af 11. maj 2005 om virksomheders urimelige handelspraksis over for forbrugerne på det indre marked (direktivet om urimelig handelspraksis) (5) forbyder virksomhederne at udøve vildledende, aggressiv og anden urimelig praksis over for forbrugerne. I betragtning af produkternes art og den handelspraksis, der er knyttet til timeshares, længerevarende ferieprodukter, videresalg og bytte, er det relevant at vedtage mere detaljerede og specifikke bestemmelser om oplysningskrav og salgsfremmende arrangementer. Det kommercielle formål med indbydelser til salgsfremmende arrangementer bør gøres klart for forbrugerne. Bestemmelserne om oplysninger forud for indgåelse af aftalen og om selve aftalen bør præciseres og opdateres. For at forbrugerne kan få mulighed for at blive bekendt med oplysningerne før indgåelsen af en aftale, bør disse foreligge på en sådan måde, at de er let tilgængelige for forbrugerne på dette tidspunkt.

               (10)

               Forbrugerne bør have ret til at modtage oplysninger forud for indgåelse af aftalen og selve aftalen affattet på et sprog efter deres valg, som de har kendskab til, uden at erhvervsdrivende bør kunne afvise dette. For at lette gennemførelsen og håndhævelsen af aftalen bør medlemsstaterne desuden have mulighed for at bestemme, at der skal stilles yderligere sprogversioner af aftalen til rådighed for forbrugerne.

               (11)

               For at give forbrugerne mulighed for fuldt ud at forstå, hvilke rettigheder og forpligtelser der følger af aftalen, bør de i et tidsrum kunne træde tilbage fra aftalen uden at skulle begrunde tilbagetrædelsen og uden at skulle afholde nogen omkostninger. På nuværende tidspunkt varierer længden af dette tidsrum i de forskellige medlemsstater, og erfaringerne viser, at den længde, der er fastsat i direktiv 94/47/EF, ikke er tilstrækkelig. Tidsrummet bør derfor forlænges med henblik på at opnå en høj grad af forbrugerbeskyttelse og større klarhed for forbrugere og erhvervsdrivende. Længden af tidsrummet samt de nærmere betingelser for og virkningerne af udøvelsen af fortrydelsesretten bør harmoniseres.

               (12)

               Forbrugerne bør råde over effektive retsmidler i tilfælde af, at de erhvervsdrivende ikke overholder bestemmelserne om oplysninger forud for indgåelse af aftalen eller selve aftalen, navnlig bestemmelserne om, at aftalen skal indeholde alle de krævede oplysninger, og at forbrugeren skal modtage en kopi af aftalen på tidspunktet for dens indgåelse. Ud over de retsmidler, der findes i henhold til den nationale lovgivning, bør forbrugerne have en forlænget fortrydelsesfrist, hvis de erhvervsdrivende ikke har givet oplysninger. Udøvelsen af fortrydelsesretten bør være vederlagsfri inden for en sådan forlænget fortrydelsesfrist, uanset hvilke tjenesteydelser forbrugerne måtte have fået. Fortrydelsesfristens udløb bør ikke udelukke forbrugerne fra at gøre indsigelse i overensstemmelse med national lovgivning på grund af manglende overholdelse af oplysningskravene.

               (13)

               Rådets forordning (EØF, Euratom) nr. 1182/71 af 3. juni 1971 om fastsættelse af regler om tidsfrister, datoer og tidspunkter (6) bør finde anvendelse på beregningen af tidsfristerne i dette direktiv.

               (14)

               Forbuddet mod forudbetaling til erhvervsdrivende eller en tredjepart inden udløbet af fortrydelsesfristen bør gøres klarere for at forbedre forbrugerbeskyttelsen. For videresalgsaftaler bør forbuddet mod forudbetaling gælde, indtil salget reelt finder sted, eller videresalgsaftalen bringes til ophør, men medlemsstaterne bør fortsat frit kunne regulere muligheden og betingelserne for endelig betaling til mellemmænd, når videresalgsaftaler bringes til ophør.

               (15)

               I forbindelse med aftaler om længerevarende ferieprodukter kan der i den pris, der skal betales inden for en betalingsplan, tages den mulighed i betragtning, at efterfølgende beløb kan justeres efter det første år for at sikre, at den reelle værdi af disse afdrag opretholdes, f.eks. for at tage hensyn til inflationen.

               (16)

               Hvis forbrugeren træder tilbage fra en aftale, hvor prisen helt eller delvis dækkes af en kredit, som ydes forbrugeren af den erhvervsdrivende eller af en tredjepart på grundlag af en ordning mellem den pågældende tredjepart og den erhvervsdrivende, bør kreditaftalen bringes til ophør uden omkostninger for forbrugeren. Det samme bør gælde for aftaler om andre tjenesteydelser i tilknytning hertil, der leveres af den erhvervsdrivende eller af en tredjepart på grundlag af en ordning mellem denne tredjepart og den erhvervsdrivende.

               (17)

               Forbrugerne bør ikke miste den beskyttelse, dette direktiv giver, hvis den lov, der finder anvendelse på aftalen, er loven i en medlemsstat. Det bør fastlægges i overensstemmelse med fællesskabsreglerne om international privatret, navnlig Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 593/2008 af 17. juni 2008 om lovvalgsregler for kontraktlige forpligtelser (Rom I) (7), hvilken lov der finder anvendelse på aftalen. I henhold til denne forordning kan et tredjelands lov finde anvendelse, navnlig hvis en forbruger opsøges af erhvervsdrivende under et ferieophold i et andet land end det land, hvor han har sin bopæl. I betragtning af at en sådan handelspraksis er almindelig inden for det område, som dette direktiv dækker, og at aftalerne vedrører betydelige beløb, bør der indføres en yderligere beskyttelse, der sikrer, at forbrugeren i visse specifikke situationer, navnlig når retterne i en af medlemsstaterne har kompetence i forbindelse med aftalen, ikke mister den beskyttelse, dette direktiv giver. Dette afspejler de særlige behov for forbrugerbeskyttelse, der udspringer af den kompleksitet, længerevarende karakter og finansielle relevans, der typisk kendetegner de aftaler, der ligger inden for dette direktivs anvendelsesområde.

               (18)

               Det bør fastlægges i overensstemmelse med Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område (8), hvilke retter der har kompetence i sager, der vedrører forhold omfattet af dette direktiv.

               (19)

               For at sikre, at den beskyttelse, som dette direktiv giver forbrugerne, er fuldstændig effektiv, navnlig for så vidt angår erhvervsdrivendes opfyldelse af oplysningskravene både i fasen forud for indgåelse af aftalen og i selve aftalen, er det nødvendigt, at medlemsstaterne fastsætter sanktioner for overtrædelser af dette direktiv, som er effektive, står i rimeligt forhold til overtrædelsernes grovhed og har afskrækkende virkning.

               (20)

               Det er nødvendigt at sikre, at personer eller organisationer, der efter national lovgivning har en legitim interesse heri, råder over retsmidler, så de kan indbringe sager om overtrædelser af dette direktiv.

               (21)

               Det er nødvendigt at udforme egnede og effektive klagemuligheder i medlemsstaterne med henblik på at bilægge tvister mellem forbrugere og erhvervsdrivende. I dette øjemed bør medlemsstaterne tilskynde til, at der oprettes offentlige eller private organer til udenretslig bilæggelse af tvister.

               (22)

               Medlemsstaterne bør sikre, at forbrugerne informeres effektivt om de nationale bestemmelser til gennemførelse af dette direktiv, og de bør tilskynde de erhvervsdrivende og kodeksindehaverne til at oplyse forbrugerne om de adfærdskodekser, de har på dette område. Med henblik på at opnå et højt forbrugerbeskyttelsesniveau kunne forbrugerorganisationerne informeres om og inddrages i udformningen af adfærdskodekser.

               (23)

               Målene for dette direktiv kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor bedre nås på fællesskabsplan; Fællesskabet kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. traktatens artikel 5. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går dette direktiv ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at fjerne hindringerne på det indre marked og opnå et højt fælles forbrugerbeskyttelsesniveau.

               (24)

               Dette direktiv overholder de grundlæggende rettigheder og de principper, som bl.a. er anerkendt i den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder og Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.

               (25)

               I overensstemmelse med punkt 34 i den interinstitutionelle aftale om bedre lovgivning (9) tilskyndes medlemsstaterne til, både i egen og Fællesskabets interesse, at udarbejde og offentliggøre deres egne oversigter, der så vidt muligt viser overensstemmelsen mellem dette direktiv og gennemførelsesforanstaltningerne —

         UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
   Artikel 1
   Formål og anvendelsesområde
   1.   Formålet med dette direktiv er at bidrage til, at det indre marked fungerer efter hensigten, og til at opnå et højt forbrugerbeskyttelsesniveau gennem indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser i forbindelse med visse aspekter af markedsføring, salg og videresalg af timeshares og længerevarende ferieprodukter samt bytteaftaler.
   2.   Dette direktiv finder anvendelse på transaktioner mellem erhvervsdrivende og forbrugere.
   Dette direktiv berører ikke national lovgivning om:

               a)

               almindelige aftaleretlige retsmidler

               b)

               registrering af fast ejendom eller løsøre og om overdragelse af fast ejendom

               c)

               etableringsbetingelser, autorisationsordninger eller licenskrav, og

               d)

               fastlæggelse af den retlige karakter af de rettigheder, som de i dette direktiv omhandlede aftaler vedrører.

         Artikel 2
   Definitioner
   1.   I dette direktiv forstås ved:

               a)

               »timeshareaftale«: en aftale af mere end et års varighed, hvorved en forbruger mod vederlag erhverver retten til at benytte et eller flere logier med overnatningsmulighed i mere end én brugsperiode

               b)

               »aftale om længerevarende ferieprodukt«: en aftale af mere end et års varighed, hvorved en forbruger mod vederlag primært erhverver retten til at få rabatter eller andre fordele i forbindelse med logi, alene eller sammen med transport eller andre tjenesteydelser

               c)

               »videresalgsaftale«: en aftale, hvorved en erhvervsdrivende mod vederlag bistår en forbruger med at sælge eller købe en timeshare eller et længerevarende ferieprodukt

               d)

               »bytteaftale«: en aftale, hvorved en forbruger mod vederlag tilslutter sig en bytteordning, hvorefter vedkommende får brugsret til et logi med overnatningsmulighed eller adgang til andre tjenesteydelser mod at give andre personer midlertidig adgang til at drage fordel af de rettigheder, som den pågældendes timeshareaftale medfører

               e)

               »erhvervsdrivende«: en fysisk eller juridisk person, der handler inden for sit erhverv som handlende, erhvervsdrivende, håndværker eller som udøver af en profession, og enhver, der handler i en erhvervsdrivendes navn eller på en erhvervsdrivendes vegne

               f)

               »forbruger«: en fysisk person, der handler uden for sit erhverv som handlende, erhvervsdrivende, håndværker eller udøver af en profession

               g)

               »tilknyttet aftale«: en aftale, hvorved forbrugeren erhverver tjenesteydelser, der er knyttet til en timeshareaftale eller en aftale om et længerevarende ferieprodukt, og som leveres af den erhvervsdrivende eller en tredjepart på grundlag af en ordning mellem denne tredjepart og den erhvervsdrivende

               h)

               »varigt medium«: en indretning, der sætter forbrugeren eller den erhvervsdrivende i stand til at lagre oplysninger, sendt til den pågældende personligt, på en sådan måde, at de er tilgængelige i en periode afpasset efter oplysningernes formål, og som giver mulighed for uændret gengivelse af de lagrede oplysninger

               i)

               »adfærdskodeks«: en aftale eller et regelsæt, der ikke følger af en medlemsstats love eller administrative bestemmelser, og som fastlægger adfærden for de erhvervsdrivende, der forpligter sig til at overholde kodeksen i forbindelse med en eller flere former for handelspraksis eller inden for en eller flere erhvervssektorer

               j)

               »kodeksindehaver«: et organ, herunder en erhvervsdrivende eller gruppe af erhvervsdrivende, som er ansvarligt for udformningen og opdateringen af en adfærdskodeks og/eller for at overvåge, at kodeksen overholdes af dem, der har forpligtet sig til at overholde den.

         2.   Ved beregning af en timeshareaftales eller en aftale om et længerevarende ferieprodukts varighed, jf. henholdsvis stk. 1, litra a) og b), tages der hensyn til enhver bestemmelse i aftalen, der giver mulighed for stiltiende fornyelse eller forlængelse.
   Artikel 3
   Reklame
   1.   Medlemsstaterne sikrer, at al reklame specifikt nævner, at det er muligt at få de i artikel 4, stk. 1, omhandlede oplysninger, og indeholder oplysning om, hvor de kan fås.
   2.   Tilbydes der ved et salgsfremmende arrangement forbrugeren personligt en timeshareaftale, aftale om et længerevarende ferieprodukt, videresalgsaftale eller bytteaftale, skal den erhvervsdrivende i indbydelsen klart angive det kommercielle formål med arrangementet samt arrangementets art.
   3.   Oplysningerne i artikel 4, stk. 1, skal være til rådighed for forbrugeren på ethvert tidspunkt under arrangementet.
   4.   En timeshare eller et længerevarende ferieprodukt må ikke markedsføres eller sælges som en investering.
   Artikel 4
   Oplysninger forud for aftalens indgåelse
   1.   I god tid inden forbrugeren forpligtes af en aftale eller et tilbud, giver den erhvervsdrivende på en klar og forståelig måde forbrugeren præcise og tilstrækkelige oplysninger som følger:

               a)

               når det drejer om en timeshareaftale: ved brug af standardoplysningsskemaet i bilag I samt oplysningerne som fastsat i dette skemas del 3

               b)

               når det drejer om en aftale om et længerevarende ferieprodukt: ved brug af standardoplysningsskemaet i bilag II samt oplysningerne som fastsat i dette skemas del 3

               c)

               når det drejer om en videresalgsaftale: ved brug af standardoplysningsskemaet i bilag III samt oplysningerne som fastsat i dette skemas del 3

               d)

               når det drejer om en bytteaftale: ved brug af standardoplysningsskemaet i bilag IV samt oplysningerne som fastsat i dette skemas del 3.

         2.   Den erhvervsdrivende giver vederlagsfrit oplysningerne i stk. 1 på papir eller et andet varigt medium, der er let tilgængeligt for forbrugeren.
   3.   Medlemsstaterne sikrer, at de i stk. 1 omhandlede oplysninger efter forbrugerens valg affattes på sproget eller et af sprogene i den medlemsstat, hvor forbrugeren har sin bopæl eller er statsborger, for så vidt der er tale om et af Fællesskabets officielle sprog.
   Artikel 5
   Aftalen om timeshare, længerevarende ferieprodukter, videresalg eller bytte
   1.   Medlemsstaterne sikrer, at aftalen er skriftlig, på papir eller et andet varigt medium, og at den efter forbrugerens valg affattes på sproget eller et af sprogene i den medlemsstat, hvor forbrugeren har sin bopæl eller er statsborger, for så vidt der er tale om et af Fællesskabets officielle sprog.
   Den medlemsstat, hvor forbrugeren har sin bopæl, kan dog herudover kræve,

               a)

               at aftalen i alle tilfælde gives til forbrugeren på denne medlemsstats sprog eller et af denne medlemsstats sprog, for så vidt der er tale om et af Fællesskabets officielle sprog

               b)

               at den erhvervsdrivende i tilfælde af en timeshareaftale vedrørende en bestemt fast ejendom giver forbrugeren en bekræftet oversættelse af aftalen på sproget eller et af sprogene i den medlemsstat, hvor ejendommen er beliggende, for så vidt der er tale om et af Fællesskabets officielle sprog.

         Den medlemsstat, på hvis område den erhvervsdrivende udfører sine salgsaktiviteter, kan kræve, at aftalen i alle tilfælde gives til forbrugeren på denne medlemsstats sprog eller et af dens sprog, for så vidt der er tale om et af Fællesskabets officielle sprog.
   2.   De oplysninger, der er omhandlet i artikel 4, stk. 1, udgør en integreret del af aftalen og må ikke ændres, medmindre andet udtrykkeligt aftales mellem parterne, eller ændringerne skyldes usædvanlige og uforudsigelige omstændigheder, som den erhvervsdrivende ikke har indflydelse på, og hvis følger det ikke ville have været muligt at undgå, selv hvis der var udvist den største agtpågivenhed.
   Sådanne ændringer meddeles forbrugeren på papir eller et andet varigt medium, der er let tilgængeligt for ham, inden aftalen indgås.
   Ændringerne skal udtrykkeligt fremgå af aftalen.
   3.   Ud over de oplysninger, der er omhandlet i artikel 4, stk. 1, skal følgende fremgå af aftalen:

               a)

               identitet, hjemsted og underskrift for hver af parterne samt

               b)

               dato og sted for aftalens indgåelse.

         4.   Inden aftalen indgås, henleder den erhvervsdrivende udtrykkeligt forbrugerens opmærksomhed på fortrydelsesretten, fortrydelsesfristen, jf. artikel 6, og forbuddet mod forudbetaling inden fortrydelsesfristens udløb, jf. artikel 9.
   Aftalebestemmelserne herom skal underskrives separat af forbrugeren.
   Aftalen skal omfatte et separat standardfortrydelsesskema, jf. bilag V, med henblik på at lette udøvelsen af fortrydelsesretten i overensstemmelse med artikel 6.
   5.   Forbrugeren modtager en eller flere kopier af aftalen på tidspunktet for dens indgåelse.
   Artikel 6
   Fortrydelsesret
   1.   Ud over de retsmidler, forbrugeren har i henhold til den nationale lovgivning i tilfælde af manglende opfyldelse af bestemmelserne i dette direktiv, sikrer medlemsstaterne, at forbrugeren gives en frist på 14 kalenderdage til at træde tilbage fra aftaler om timeshare, længerevarende ferieprodukter, videresalg eller bytte uden at skulle give nogen begrundelse.
   2.   Fortrydelsesfristen løber fra:

               a)

               den dag, hvor aftalen eller en bindende foreløbig aftale er indgået, eller

               b)

               den dag, hvor forbrugeren modtager aftalen eller en bindende foreløbig aftale, hvis dette tidspunkt er senere end den i litra a) nævnte dato.

         3.   Fortrydelsesfristen udløber:

               a)

               ét år og 14 kalenderdage fra den i nærværende artikels stk. 2 omhandlede dag, hvis et særskilt standardfortrydelsesskema, jf. artikel 5, stk. 4, ikke er blevet udfyldt af den erhvervsdrivende og givet skriftligt til forbrugeren, på papir eller et andet varigt medium

               b)

               tre måneder og 14 kalenderdage fra den i nærværende artikels stk. 2 omhandlede dag, hvis de i artikel 4, stk. 1, nævnte oplysninger inklusive det standardoplysningsskema i bilag I-IV, der skal anvendes, ikke er givet skriftligt til forbrugeren, på papir eller et andet varigt medium.

         Medlemsstaterne sørger endvidere for passende sanktioner i overensstemmelse med artikel 15, navnlig hvis den erhvervsdrivende ved fortrydelsesfristens udløb ikke har efterkommet oplysningskravene i dette direktiv.
   4.   Er et særskilt standardfortrydelsesskema, jf. artikel 5, stk. 4, blevet udfyldt af den erhvervsdrivende og givet skriftligt til forbrugeren, på papir eller et andet varigt medium, inden ét år efter den i stk. 2 omhandlede dag, løber fortrydelsesfristen fra den dag, hvor forbrugeren modtager dette skema. Er de oplysninger, der er nævnt i artikel 4, stk. 1, inklusive det standardoplysningsskema i bilag I-IV, der skal anvendes, blevet givet skriftligt til forbrugeren, på papir eller et andet varigt medium, inden tre måneder efter den i stk. 2 omhandlede dag, løber fortrydelsesfristen fra den dag, hvor forbrugeren modtager disse oplysninger.
   5.   Såfremt bytteaftalen tilbydes forbrugeren sammen med og på samme tidspunkt som timeshareaftalen, gælder der kun én enkelt fortrydelsesfrist, jf. stk. 1, for begge aftaler. Fortrydelsesfristen for begge aftaler beregnes i overensstemmelse med bestemmelserne i stk. 2, som de finder anvendelse på timeshareaftalen.
   Artikel 7
   Nærmere betingelser for udøvelse af fortrydelsesretten
   Ønsker forbrugeren at benytte sig af fortrydelsesretten, skal vedkommende inden fortrydelsesfristens udløb på papir eller et andet varigt medium give den erhvervsdrivende meddelelse om beslutningen om at udøve fortrydelsesretten. Forbrugeren kan benytte standardfortrydelsesskemaet, jf. bilag V, som forbrugeren har fået af den erhvervsdrivende i henhold til artikel 5, stk. 4. Fristen er overholdt, hvis meddelelsen er sendt inden fortrydelsesfristens udløb.
   Artikel 8
   Virkninger af udøvelsen af fortrydelsesretten
   1.   Forbrugerens udøvelse af fortrydelsesretten bringer parternes forpligtelser med hensyn til opfyldelsen af aftalen til ophør.
   2.   Benytter forbrugeren sig af fortrydelsesretten, skal vedkommende hverken afholde omkostninger eller hæfte for beløb svarende til værdien af de tjenesteydelser, der måtte være udført før udøvelsen af fortrydelsesretten.
   Artikel 9
   Forudbetaling
   1.   Medlemsstaterne sikrer, at der i forbindelse med aftaler om timeshare, længerevarende ferieprodukter og bytte er forbud mod enhver forudbetaling, garantistillelse, reservation af et beløb på en konto, eksplicit anerkendelse af gæld eller andet vederlag til den erhvervsdrivende eller tredjepart fra en forbrugers side inden udløbet af fortrydelsesfristen, jf. artikel 6.
   2.   Medlemsstaterne sikrer, at der i forbindelse med videresalgsaftaler er forbud mod enhver forudbetaling, sikkerhedsstillelse, reservation af et beløb på en konto, eksplicit anerkendelse af gæld eller andet vederlag til den erhvervsdrivende eller tredjepart fra en forbrugers side, før salget reelt finder sted, eller videresalgsaftalen på anden vis er bragt til ophør.
   Artikel 10
   Særlige bestemmelser om aftaler om længerevarende ferieprodukter
   1.   I forbindelse med aftaler om længerevarende ferieprodukter foretages betalingen i overensstemmelse med en betalingsplan. Enhver betaling af den i aftalen anførte pris på anden måde end i overensstemmelse med betalingsplanen er forbudt. Betalingerne, herunder eventuelle medlemskabsgebyrer, deles i årlige afdrag, der alle skal være af samme værdi. Den erhvervsdrivende sender mindst 14 kalenderdage før hver forfaldsdato en skriftlig betalingsanmodning på papir eller et andet varigt medium.
   2.   Fra og med betalingen af det andet afdrag kan forbrugeren bringe aftalen til ophør uden at blive pålagt sanktioner, hvis han giver den erhvervsdrivende meddelelse herom senest 14 kalenderdage efter modtagelse af betalingsanmodningen for hvert afdrag. Denne ret berører ikke rettigheder til at bringe aftalen til ophør i medfør af gældende national lovgivning.
   Artikel 11
   Tilknyttede aftalers ophør
   1.   Medlemsstaterne sikrer, at enhver bytteaftale, der er tilknyttet en timeshareaftale eller en aftale om et længerevarende ferieprodukt, eller enhver anden tilknyttet aftale, automatisk bringes til ophør uden omkostninger for forbrugeren, når forbrugeren benytter sin ret til at træde tilbage fra timeshareaftalen eller aftalen om et længerevarende ferieprodukt.
   2.   Er prisen helt eller delvis dækket af en kredit, der ydes forbrugeren af den erhvervsdrivende eller en tredjepart på grundlag af en ordning mellem den pågældende tredjepart og den erhvervsdrivende, bringes kreditaftalen til ophør uden omkostninger for forbrugeren, når forbrugeren benytter sin ret til at træde tilbage fra timeshareaftalen, aftalen om et længerevarende ferieprodukt, videresalgsaftalen eller bytteaftalen, jf. dog artikel 15 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/48/EF af 23. april 2008 om forbrugerkreditaftaler (10).
   3.   Medlemsstaterne fastsætter nærmere regler om sådanne aftalers ophør.
   Artikel 12
   Direktivets ufravigelige karakter og anvendelse i internationale sager
   1.   Medlemsstaterne sikrer, at forbrugerne ikke kan fraskrive sig de rettigheder, der er tildelt dem i dette direktiv, når aftalen er undergivet loven i en medlemsstat.
   2.   Er den lov, der finder anvendelse, loven i et tredjeland, mister forbrugerne ikke den beskyttelse, der følger af dette direktiv, som gennemført i den medlemsstat, hvor domstolen er beliggende, hvis:

               —

               en af de pågældende faste ejendomme ligger på en medlemsstats territorium, eller

               —

               den erhvervsdrivende, i forbindelse med en aftale der ikke er direkte knyttet til fast ejendom, udøver sine forretnings- eller erhvervsmæssige aktiviteter i en medlemsstat, eller på en hvilken som helst måde retter disse aktiviteter mod en medlemsstat, og aftalen hører ind under disse aktiviteter.

         Artikel 13
   Søgsmål og klagemuligheder
   1.   Medlemsstaterne sikrer, at der i overensstemmelse med forbrugernes interesser findes tilstrækkelige og effektive midler til at sikre, at dette direktivs bestemmelser overholdes af de erhvervsdrivende.
   2.   De i stk. 1 nævnte midler omfatter bestemmelser, i henhold til hvilke et eller flere af nedennævnte organer, som defineret i national ret, efter national ret er berettiget til at indbringe en sag for domstolene eller for de kompetente administrative organer med henblik på at sikre overholdelse af de nationale bestemmelser til gennemførelse af dette direktiv:

               a)

               offentlige organer og myndigheder eller disses repræsentanter

               b)

               forbrugerorganisationer, der har en legitim interesse i at beskytte forbrugerne

               c)

               erhvervsorganisationer, der har en legitim interesse i at indbringe en sådan sag.

         Artikel 14
   Forbrugeroplysning og udenretslig bilæggelse af tvister
   1.   Medlemsstaterne træffer passende foranstaltninger med henblik på at informere forbrugere om national lovgivning til gennemførelse af dette direktiv og tilskynder, hvor det er relevant, de erhvervsdrivende og kodeksindehaverne til at oplyse forbrugerne om deres adfærdskodekser.
   Kommissionen tilskynder til, at der på fællesskabsplan, navnlig af erhvervsorganisationer og erhvervssammenslutninger, udarbejdes adfærdskodekser, der har til formål at lette gennemførelsen af dette direktiv, i overensstemmelse med fællesskabsretten. Den tilskynder ligeledes de erhvervsdrivende og deres brancheorganisationer til at oplyse forbrugerne om alle sådanne kodekser, herunder i givet fald ved hjælp af en særlig mærkning.
   2.   Medlemsstaterne tilskynder til, at der etableres eller udvikles egnede og effektive udenretslige procedurer for klageadgang og bilæggelse af tvister på forbrugerområdet, som er omfattet af dette direktiv, og tilskynder, hvor det er relevant, de erhvervsdrivende og deres brancheorganisationer til at oplyse forbrugerne om eksistensen af sådanne procedurer.
   Artikel 15
   Sanktioner
   1.   Medlemsstaterne fastsætter passende sanktioner med henblik på tilfælde, hvor en erhvervsdrivende ikke overholder de nationale bestemmelser, der vedtages i medfør af dette direktiv.
   2.   Sanktionerne skal være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have afskrækkende virkning.
   Artikel 16
   Gennemførelse
   1.   Medlemsstaterne vedtager og offentliggør senest den 23. februar 2011 de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme dette direktiv. De meddeler straks Kommissionen teksten til disse bestemmelser.
   De anvender disse bestemmelser fra den 23. februar 2011.
   Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
   2.   Medlemsstaterne meddeler Kommissionen de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.
   Artikel 17
   Revision
   Senest den 23. februar 2014 tager Kommissionen dette direktiv op til revision og forelægger en rapport for Europa-Parlamentet og Rådet.
   Om nødvendigt fremsætter Kommissionen yderligere forslag for at tilpasse direktivet til udviklingen på området.
   Kommissionen kan anmode om oplysninger fra medlemsstaterne og de nationale regulerende myndigheder.
   Artikel 18
   Ophævelse
   Direktiv 94/47/EF ophæves.
   Henvisninger til det ophævede direktiv gælder som henvisninger til nærværende direktiv og læses efter sammenligningstabellen i bilag VI.
   Artikel 19
   Ikrafttræden
   Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
   Artikel 20
   Adressater
   Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

      Udfærdiget i Strasbourg, den 14. januar 2009.

            På Europa-Parlamentets vegne

         H.-G. PÖTTERING

            Formand

            På Rådets vegne

         A. VONDRA

            Formand

      (1)  EUT C 44 af 16.2.2008, s. 27.

      (2)  Europa-Parlamentets udtalelse af 22.10.2008 (endnu ikke offentliggjort i EUT) og Rådets afgørelse af 18.12.2008.

      (3)  EFT L 280 af 29.10.1994, s. 83.

      (4)  EFT L 158 af 23.6.1990, s. 59.

      (5)  EUT L 149 af 11.6.2005, s. 22.

      (6)  EFT L 124 af 8.6.1971, s. 1. Den danske specialudgave: serie I, kapitel 1971(II), s. 311.

      (7)  EUT L 177 af 4.7.2008, s. 6.

      (8)  EFT L 12 af 16.1.2001, s. 1.

      (9)  EUT C 321 af 31.12.2003, s. 1.

      (10)  EUT L 133 af 22.5.2008, s. 66.

      BILAG I
      STANDARDOPLYSNINGSSKEMA FOR TIMESHAREAFTALER:

      BILAG II
      STANDARDOPLYSNINGSSKEMA FOR AFTALER OM LÆNGEREVARENDE FERIEPRODUKTER:

      BILAG III
      STANDARDOPLYSNINGSSKEMA FOR VIDERESALGSAFTALER:

      BILAG IV
      STANDARDOPLYSNINGSSKEMA FOR BYTTEAFTALER:

      BILAG V
      SÆRSKILT SKEMA TIL AT LETTE UDØVELSEN AF FORTRYDELSESRETTEN

      BILAG VI
      SAMMENLIGNINGSTABEL MELLEM BESTEMMELSERNE I DETTE DIREKTIV OG DIREKTIV 94/47/EF

                  Direktiv 94/47/EF

                  Nærværende direktiv

                  Artikel 1, stk. 1

                  Artikel 1, stk. 1 og stk. 2, første afsnit

                  Artikel 1, stk. 2

                  —

                  Artikel 1, stk. 3

                  Artikel 1, stk. 2, andet afsnit

                  Artikel 2, første led

                  Artikel 2, stk. 1, litra a)

                  —

                  Artikel 2, stk. 1, litra b) (nyt)

                  —

                  Artikel 2, stk. 1, litra c) (nyt)

                  —

                  Artikel 2, stk. 1, litra d) (nyt)

                  Artikel 2, andet led

                  —

                  Artikel 2, tredje led

                  Artikel 2, stk. 1, litra e)

                  Artikel 2, fjerde led

                  Artikel 2, stk. 1, litra f)

                  —

                  Artikel 2, stk. 1, litra g) (nyt)

                  —

                  Artikel 2, stk. 1, litra h) (nyt)

                  —

                  Artikel 2, stk. 1, litra i) (nyt)

                  —

                  Artikel 2, stk. 1, litra j) (nyt)

                  —

                  Artikel 2, stk. 2 (ny)

                  Artikel 3, stk. 1

                  Artikel 4, stk. 1

                  Artikel 3, stk. 2

                  Artikel 5, stk. 2

                  Artikel 3, stk. 3

                  Artikel 3, stk. 1

                  —

                  Artikel 3, stk. 2 (nyt)

                  —

                  Artikel 3, stk. 3 (nyt)

                  —

                  Artikel 3, stk. 4 (nyt)

                  Artikel 4, første led

                  Artikel 5, stk. 1, første afsnit, og artikel 5, stk. 2, første afsnit

                  Artikel 4, andet led

                  Artikel 4, stk. 3, og artikel 5, stk. 1

                  —

                  Artikel 4, stk. 2 (nyt)

                  —

                  Artikel 5, stk. 4 (nyt)

                  —

                  Artikel 5, stk. 5 (nyt)

                  Artikel 5, nr. 1), indledning

                  Artikel 6, stk. 1

                  Artikel 5, nr. 1), første led

                  Artikel 6, stk. 1 og 2

                  Artikel 5, nr. 1), andet led

                  Artikel 6, stk. 3 og 4

                  Artikel 5, nr. 1), tredje led

                  Artikel 6, stk. 3

                  —

                  Artikel 6, stk. 5 (nyt)

                  Artikel 5, stk. 2

                  Artikel 7

                  —

                  Artikel 8, stk. 1 (nyt)

                  Artikel 5, stk. 3

                  Artikel 8, stk. 2

                  Artikel 5, stk. 4

                  Artikel 8, stk. 2

                  Artikel 6

                  Artikel 9, stk. 1

                  —

                  Artikel 9, stk. 2 (nyt)

                  —

                  Artikel 10, stk. 1 (nyt)

                  —

                  Artikel 10, stk. 2 (nyt)

                  —

                  Artikel 11, stk. 1 (nyt)

                  Artikel 7, stk. 1

                  Artikel 11, stk. 2

                  Artikel 7, stk. 2

                  Artikel 11, stk. 3

                  Artikel 8

                  Artikel 12, stk. 1

                  Artikel 9

                  Artikel 12, stk. 2

                  Artikel 10

                  Artikel 13 og 15

                  Artikel 11

                  —

                  —

                  Artikel 14, stk. 1 (nyt)

                  —

                  Artikel 14, stk. 2 (nyt)

                  Artikel 12

                  Artikel 16

                  —

                  Artikel 17 (ny)

                  —

                  Artikel 18 (ny)

                  —

                  Artikel 19 (ny)

                  Artikel 13

                  Artikel 20

                  Bilag

                  Bilag I

                  Bilaget, litra a)

                  Artikel 5, stk. 3, litra a), og bilag I, del 1, første boks

                  Bilaget, litra b)

                  Bilag I, del 1, tredje boks, og bilag I, del 3, nr. 1, første led

                  Bilaget, litra c)

                  Bilag I, del 1, anden boks, og bilag I, del 3, nr. 2, første led

                  Bilaget, litra d), nr. 1)

                  Bilag I, del 3, nr. 3, første led

                  Bilaget, litra d), nr. 2)

                  Bilag I, del 1, fjerde boks, og bilag I, del 3, nr. 3, andet led

                  Bilaget, litra d), nr. 3)

                  Bilag I, del 3, nr. 3, tredje led

                  Bilaget, litra d), nr. 4)

                  Bilag I, del 3, nr. 3, første led

                  Bilaget, litra d), nr. 5)

                  Bilag I, del 3, nr. 3, fjerde led

                  Bilaget, litra e)

                  Bilag I, del 1, sjette boks, og bilag I, del 3, nr. 2, andet led

                  Bilaget, litra f)

                  Bilag I, del 1, sjette boks, og bilag I, del 3, nr. 2, tredje led

                  Bilaget, litra g)

                  Bilag I, del 3, nr. 6, første led

                  Bilaget, litra h)

                  Bilag I, del 1, fjerde boks

                  Bilaget, litra i)

                  Bilag I, del 1, femte og sjette boks, og bilag I, del 3, nr. 4, første led

                  Bilaget, litra j)

                  Bilag I, del 2, tredje led

                  Bilaget, litra k)

                  Bilag I, del 2, syvende boks, og bilag I, del 3, nr. 6, andet led

                  Bilaget, litra l)

                  Bilag I, del 2, første og tredje led, bilag I, del 3, nr. 5, første afsnit, og bilag V (nyt)

                  Bilaget, litra m)

                  Artikel 5, stk. 3, litra b)

                  —

                  Bilag I, del 1, ottende boks (nyt)

                  —

                  Bilag I, del 2, andet led (nyt)

                  —

                  Bilag I, del 2, fjerde led (nyt)

                  —

                  Bilag I, del 3, nr. 1, andet led (nyt)

                  —

                  Bilag I, del 3, nr. 4, andet led (nyt)

                  —

                  Bilag I, del 3, nr. 5, andet led (nyt)

                  —

                  Bilag I, del 3, nr. 6, tredje led (nyt)

                  —

                  Bilag I, del 3, nr. 6, fjerde led (nyt)

                  —

                  Bilag II-V (nye)


Avis juridique important

|

32003L0034

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/34/EF af 26. maj 2003 om 23. ændring af Rådets direktiv 76/769/EØF om begrænsning af markedsføring og anvendelse af visse farlige stoffer og præparater (stoffer, der er klassificeret som kræftfremkaldende, mutagene eller reproduktionstoksiske)

EU-Tidende nr. L 156 af 25/06/2003 s. 0014 - 0016

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/34/EFaf 26. maj 2003om 23. ændring af Rådets direktiv 76/769/EØF om begrænsning af markedsføring og anvendelse af visse farlige stoffer og præparater (stoffer, der er klassificeret som kræftfremkaldende, mutagene eller reproduktionstoksiske)EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 95,under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg(2),efter proceduren i traktatens artikel 251(3), på grundlag af Forligsudvalgets fælles udkast af 17. marts 2003, ogud fra følgende betragtninger:(1) Ifølge traktatens artikel 14 skal der oprettes et område uden indre grænser med fri bevægelighed for varer, personer, tjenesteydelser og kapital.(2) Europa-Parlamentet og Rådet vedtog den 29. marts 1996 afgørelse nr. 646/96/EF om en handlingsplan for kræftbekæmpelse som led i indsatsen inden for folkesundhed (1996-2000)(4).(3) For at opnå en bedre sundhedsbeskyttelse og forbrugersikkerhed bør stoffer, der er klassificeret som kræftfremkaldende, mutagene eller reproduktionstoksiske, og præparater med indhold heraf ikke markedsføres til privat brug. Kommissionen bør snarest muligt forelægge et forslag om at forbyde anvendelsen af produkter, der indeholder sådanne stoffer, når det er videnskabeligt bevist, at de frigives fra disse produkter, og at offentligheden udsættes for dem og for risiko.(4) I Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 94/60/EF af 20. december 1994 om fjortende ændring af direktiv 76/769/EØF om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om begrænsning af markedsføring og anvendelse af visse farlige stoffer og præparater(5) indførtes der i form af et tillæg til punkt 29, 30 og 31 i bilag I til direktiv 76/769/EØF(6) en liste over stoffer, der er klassificeret som kræftfremkaldende, mutagene eller reproduktionstoksiske i kategori 1 eller 2. Sådanne stoffer og præparater med indhold heraf må ikke markedsføres til privat brug.(5) Ifølge direktiv 94/60/EF skal Kommissionen senest seks måneder efter offentliggørelsen af en tilpasning til den tekniske udvikling af bilag I til Rådets direktiv 67/548/EØF af 27. juni 1967 om tilnærmelse af lovgivning om klassificering, emballering og etikettering af farlige stoffer(7) forelægge Europa-Parlamentet og Rådet et forslag til ajourføring af denne liste for så vidt angår stoffer, der er klassificeret som kræftfremkaldende, mutagene eller reproduktionstoksiske i kategori 1 eller 2.(6) Kommissionens direktiv 98/98/EF af 15. december 1998 om 25. tilpasning til den tekniske udvikling af Rådets direktiv 67/548/EØF(8), navnlig bilag I, indeholder 20 stoffer, der for nylig er klassificeret som kræftfremkaldende, mutagene eller reproduktionstoksiske i kategori 1 eller 2, og Kommissionens direktiv 2000/32/EF af 19. maj 2000 om 26. tilpasning til den tekniske udvikling af Rådets direktiv 67/548/EØF(9), navnlig bilag I, indeholder to stoffer, der for nylig er klassificeret som kræftfremkaldende, mutagene eller reproduktionstoksiske i kategori 1 eller 2. Disse stoffer bør tilføjes til punkt 29, 30 og 31 i tillægget til bilag I til direktiv 76/769/EØF.(7) Der er taget hensyn til risici og fordele ved de for nylig klassificerede stoffer.(8) Dette direktiv berører ikke Fællesskabets minimumsforskrifter for beskyttelse af arbejdstagerne som fastsat i Rådets direktiv 89/391/EØF af 12. juni 1989 om iværksættelse af foranstaltninger til forbedring af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed under arbejdet(10) og i særdirektiverne vedtaget på grundlag heraf, navnlig Rådets direktiv 90/394/EØF af 28. juni 1990 om beskyttelse af arbejdstagerne mod risici for under arbejdet at være udsat for kræftfremkaldende stoffer(11) -UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:Artikel 1De stoffer, der er opført i bilaget, tilføjes til de stoffer, der er opført under punkt 29, 30 og 31 i tillægget til bilag I til direktiv 76/769/EØF.Artikel 21. Medlemsstaterne vedtager og offentliggør senest den 15. juli 2004 de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette direktiv. De underretter straks Kommissionen herom.Medlemsstaterne anvender disse love og administrative bestemmelser fra den 15. januar 2005.2. De i stk. 1 nævnte love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.Artikel 3Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.Artikel 4Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Bruxelles, den 26. maj 2003.På Europa-Parlamentets vegneP. CoxFormandPå Rådets vegneG. DrysFormand(1) EFT C 213 E af 31.7.2001, s. 263.(2) EFT C 311 af 7.11.2001, s. 7.(3) Europa-Parlamentets udtalelse af 5.2.2002 (EFT C 284 E af 21.11.2002, s. 88), Rådets fælles holdning af 3.6.2002 (EFT C 197 E af 20.8.2002, s. 1) og Europa-Parlamentets afgørelse af 10.10.2002 (endnu ikke offentliggjort i EUT). Europa-Parlamentets afgørelse af 27.3.2003 og Rådets afgørelse af 8.4.2003.(4) EFT L 95 af 16.4.1996, s. 9. Ophævet ved Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 1786/2002/EF (EFT L 271 af 9.10.2002, s. 1).(5) EFT L 365 af 31.12.1994, s. 1.(6) EFT L 262 af 27.9.1976, s. 201. Senest ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/11/EF (EUT L 42 af 15.2.2003, s. 45).(7) EFT 196 af 16.8.1967, s. 1. Senest ændret ved Kommissionens direktiv 2001/59/EF (EFT L 225 af 21.8.2001, s. 1).(8) EFT L 355 af 30.12.1998, s. 1. Senest ændret ved Kommissionens afgørelse 2000/368/EF (EFT L 136 af 8.6.2000, s. 108).(9) EFT L 136 af 8.6.2000, s. 1.(10) EFT L 183 af 29.6.1989, s. 1.(11) EFT L 196 af 26.7.1990, s. 1. Senest ændret ved direktiv 1999/38/EF (EFT L 138 af 1.6.1999, s. 66).BILAGPunkt 29 - Kræftfremkaldende: kategori 2>TABELPOSITION>Punkt 30 - Mutagene: kategori 2>TABELPOSITION>Punkt 31 - Reproduktionstoksiske: kategori 2>TABELPOSITION>


Avis juridique important

|

31979L0032

Rådets andet direktiv 79/32/EØF af 18. december 1978 om forbrugsbeskatning af forarbejdet tobak bortset fra omsætningsafgift

EF-Tidende nr. L 010 af 16/01/1979 s. 0008 - 0010 den finske specialudgave: kapitel 9 bind 1 s. 0080  den græske specialudgave: Kapitel 09 bind 1 s. 0106  den svenske specialudgave: kapitel 9 bind 1 s. 0080  den spanske specialudgave: Kapitel 09 bind 1 s. 0111  den portugisiske specialudgave: Kapitel 09 bind 1 s. 0111

++++   ( 1 ) EFT nr . L 303 af 31 . 12 . 1972 , s . 1 .   ( 2 ) EFT nr . L 180 af 3 . 7 . 1974 , s . 30 .   ( 3 ) EFT nr . L 330 af 24 . 12 . 1975 , s . 51 .   ( 4 ) EFT nr . L 354 af 24 . 12 . 1976 , s . 33 .   ( 5 ) EFT nr . L 338 af 28 . 12 . 1977 , s . 22 .   ( 6 ) EFT nr . C 72 af 27 . 6 . 1974 , s . 15 .   ( 7 ) EFT nr . C 155 af 9 . 12 . 1974 , s . 73 .   ( 8 ) EFT nr . C 125 af 16 . 10 . 1974 , s . 38 .  RAADETS ANDET DIREKTIV  af 18 . december 1978  om forbrugsbeskatning af forarbejdet tobak bortset fra omsaetningsaftgift   ( 79/32/EOEF )  RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR _  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab , saerlig artikel 99 og 100 ,  under henvisning til Raadets direktiv 72/464/EOEF af 19 . december 1972 om forbrugsbeskatning af forarbejdet tobak bortset fra omsaetningsafgift ( 1 ) , aendret ved direktiv 74/318/EOEF ( 2 ) , 75/786/EOEF ( 3 ) , 76/911/EOEF ( 4 ) og 77/805/EOEF ( 5 ) ,  under henvisning til forslag fra Kommissionen ( 6 ) ,  under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet ( 7 ) ,  under henvisning til udtalelse fra Det oekonomiske og sociale Udvalg ( 8 ) , og  ud fra foelgende betragtninger :  Der findes flere sorter forarbejdet tobak , der adskiller sig fra hinanden ved deres kendetegn og forskellige anvendelsesformaal ;  disse forskellige sorter forarbejdet tobak boer defineres ;  af oekonomiske grunde boer der fastsaettes overgangsordninger for visse medlemsstater _  UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV :  Artikel 1  1 . Ved anvendelsen af artikel 3 , stk . 2 , i direktiv 72/464/EOEF anses foelgende som forarbejdet tobak :  a ) cigarer og cigarillos ,  b ) cigaretter ,  c ) roegtobak ,  d ) snus ,  e ) skraa ,  som defineret i artikel 2-6 .  2 . Med forbehold af de faellesskabsforanstaltninger , der allerede er truffet , foregriber definitionerne i artikel 2-6 hverken fastlaeggelsen af , hvilke systemer eller hvilket beskatningsniveau , der skal anvendes paa de forskellige varegrupper , som naevnes deri .  Artikel 2  Foelgende betragtes som cigarer eller cigarillos , saafremt de kan ryges , som de er :  1 . tobaksruller , som udelukkende bestaar af naturtobak ;  2 . tobaksruller , som er forsynet med et daeksblad af naturtobak ;  3 . tobaksruller af normal cigarfarve med daeksblad og omblad af rekonstitueret tobak , henhoerende under position 24.02 E i den faelles toldtarif , saafremt mindst 60 vaegtprocent af tobakspartiklerne er af en bredde og en laengde over 1,75 mm , og saafremt daeksbladet er paarullet skraat med en spids vinkel paa mindst 30 * i forhold til cigarens laengdeakse ;  4 . tobaksruller af normal cigarfarve med daeksblad af rekonstitueret tobak henhoerende under position 24.02 E i den faelles toldtarif , saafremt deres stykvaegt uden filter og mundstykke er mindst 2,3 g , saafremt mindst 60 vaegtprocent af tobakspartiklerne er af en laengde og bredde over 1,75 mm , og deres omkreds er 34 mm eller derover i mindst en tredjedel af deres laengde .  Artikel 3  1 . Som cigaretter betragtes tobaksruller , der kan ryges , som de er , og som ikke i henhold til artikel 2 er cigarer eller cigarillos .  2 . Med henblik paa anvendelse af forbrugsafgiften betragtes en af de i stk . 1 omhandlede tobaksruller som to cigaretter , hvis den uden filter og mundstykke har en laengde over 9 cm , men hoejst 18 cm , som tre cigaretter , hvis den uden filter og mundstykke har en laengde over 18 cm , men hoejst 27 cm , og saa fremdeles .  Artikel 4  Foelgende betragtes som roegtobak :  1 . tobak , der er skaaret , revet , spundet eller udpresset i plader , og som kan ryges uden yderligere industriel forarbejdning ;  2 . tobaksaffald , der er pakket med henblik paa detailsalg , og som ikke henhoerer under artikel 2 og 3 , og som kan ryges .  Artikel 5  Som skraa betragtes tobak i ruller , stave , strimler , blokke eller plader , der er pakket med henblik paa detailsalg og specielt tilberedt , saaledes at den kan tygges , men ikke ryges .  Artikel 6  Som snus betragtes tobaksstoev eller tobakskorn , der er specielt tilberedt , saaledes at det kan snuses , men ikke ryges .  Artikel 7  1 . Produkter , der delvis bestaar af andre stoffer end tobak , men som opfylder de oevrige kriterier i artikel 2 , ligestilles med cigarer og cigarillos , saafremt de er forsynet med henholdsvis :   _ et daeksblad af naturtobak ,   _ et daeksblad og et omblad af tobak , begge af rekonstitueret tobak ,   _ et daeksblad af rekonstitueret tobak .  2 . Produkter , som helt eller delvis bestaar af andre stoffer end tobak , men som opfylder de oevrige kriterier i artikel 3 eller 4 , ligestilles med cigaretter og roegtobak .  Uanset foerste afsnit , betragtes produkter uden indhold af tobak ikke som forarbejdet tobak , hvis de udelukkende benyttes til medicinske formaal .  3 . Produkter , der delvis bestaar af andre stoffer end tobak , men som opfylder de oevrige kriterier i artikel 5 eller 6 , ligestilles med skraa og snus .  Artikel 8  1 . Uanset artikel 2 bemyndiges Forbundsrepublikken Tyskland til med cigarer at ligestille dels tobaksruller uden omblad , hvis daeksblad er paarullet skraat med en vinkel paa under 30 * i forhold til laengdeaksen , men hvis oevrige kendetegn er i overensstemmelse med artikel 2 , punkt 3 , dels tobaksruller , hvis omkreds er under 34 mm i mindst en tredjedel af deres laengde , men hvis oevrige kendetegn er i overensstemmelse med artikel 2 , punkt 4 .  2 . Uanset artikel 2 , stk . 3 , bemyndiges Danmark til at ligestille tobaksruller med cigarer , hvis mindst 60 vaegtprocent af tobakspartiklerne er af en bredde og en laengde over 1,19 mm uden at overstige 1,75 mm , og de oevrige kendetegn er i overensstemmelse med artikel 2 , punkt 3 .  3 . Uanset artikel 3 , stk . 2 , bemyndiges Danmark til at betragte en cigaret med en maksimumslaengde paa 10 cm _ heri ikke medregnet filter og mundstykke _ som én cigaret .  4 . Ved udloebet af anden etape af harmoniseringen af forbrugsafgiftsstrukturerne for forarbejdet tobak , der er fastsat i direktiv 77/805/EOEF og senest den 31 . december 1981 , ophaever de i stk . 1 , 2 og 3 naevnte medlemsstater de i disse stykker fastsatte undtagelser .  Artikel 9  1 . Medlemsstaterne saetter de noedvendige administrativt og ved lov fastsatte bestemmelser i kraft for senest den 1 . januar 1980 at efterkomme dette direktiv . De underretter straks Kommissionen herom .  2 . Danmark kan undlade at saette bestemmelserne i dette direktiv i kraft for Groenlands vedkommende .  3 . Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de nationale retsforskrifter , som de udsteder paa det omraade , der er omfattet af dette direktiv .  Artikel 10  Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne .  Udfaerdiget i Bruxelles , den 18 . december 1978 .  Paa Raadets vegne  H.-D . GENSCHER  Formand


Avis juridique important

|

31979L0040

Rådets direktiv 79/40/EØF af 18. december 1978 om fjortende ændring af direktiv 64/54/EØF om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om konserveringsstoffer, som må anvendes i levnedsmidler

EF-Tidende nr. L 013 af 19/01/1979 s. 0050 - 0050 den græske specialudgave: Kapitel 03 bind 23 s. 0254  den spanske specialudgave: Kapitel 13 bind 9 s. 0155  den portugisiske specialudgave: Kapitel 13 bind 9 s. 0155

++++   ( 1 ) EFT nr . C 247 af 18 . 10 . 1978 , s . 8 .   ( 2 ) EFT nr . C 6 af 8 . 1 . 1979 , s . 63 .   ( 3 ) Udtalelse afgivet den 29 ./ 30 . 11 . 1978 ( endnu ikke offentliggjort i EFT ) .   ( 4 ) EFT nr . 12 af 27 . 1 . 1964 , s . 161/64 .   ( 5 ) EFT nr . L 44 af 15 . 2 . 1978 , s . 23 .   ( 6 ) EFT nr . L 223 af 16 . 8 . 1976 , s . 3 .  RAADETS DIREKTIV  af 18 . december 1978  om fjortende aendring af direktiv 64/54/EOEF om tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om konserveringsstoffer , som maa anvendes i levnedsmidler   ( 79/40/EOEF )  RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR _  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab , saerlig artikel 100 ,  under henvisning til forslag fra Kommissionen ( 1 ) ,  under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet ( 2 ) ,  under henvisning til udtalelse fra Det oekonomiske og sociale Udvalg ( 3 ) , og  ud fra foelgende betragtninger :  I henhold til Raadets direktiv 64/54/EOEF af 5 . november 1963 om tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om konserveringsstoffer , som maa anvendes i levnedsmidler ( 4 ) , senest aendret ved direktiv 78/145/EOEF ( 5 ) , og navnlig ved direktiv 76/629/EOEF ( 6 ) , kan der midlertidigt og indtil den 1 . januar 1979 anvendes thiabendazol , der foranlediger maksimal restmaengde paa 6 mg / kg for citrusfrugter og 3 mg / kg for bananer ;  ud fra et toksikologisk synspunkt kan anvendelsen af thiabendazol paa disse frugters overflade tillades i saadanne maengder , som foerer til naevnte restmaengder paa hele frugten ;  erfaringerne med anvendelsen af thiabendazol har vist , at det ud fra et teknologisk synspunkt er berettiget at fastholde disse maengder ;  det kan imidlertid vise sig noedvendigt senere at lade thiabendazol indgaa i en mere generel faellesskabsforordning om behandlingen af frugts overflade ;  derfor boer man , for ikke at foregribe arten og raekkevidden af en saadan fremtidig ordning , paa nuvaerende tidspunkt endnu engang forlaenge den fastsatte frist for anvendelsen af thiabendazol _  UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV :  Artikel 1  I nummer E 233 , afsnit c ) , i del I i bilaget til direktiv 64/54/EOEF erstattes datoen 1 . januar 1979 af 1 . juli 1982 .  Artikel 2  Medlemsstaterne saetter de noedvendige administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser i kraft for senest den 1 . januar 1979 at efterkomme dette direktiv og underretter straks Kommissionen herom .  Artikel 3  Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne .  Udfaerdiget i Bruxelles , den 18 . december 1978 .  Paa Raadets vegne  J . ERTL  Formand