Avis juridique important

|

31993L0050

Kommissionens direktiv 93/50/EØF af 24. juni 1993 om specificering af visse planter, der er opført i bilag V, del A, til Rådets direktiv 77/93/EØF, og om optagelse i et officielt register af producenterne heraf eller samlelagre eller forsendelsescentre, som ligger i produktionszonen

EF-Tidende nr. L 205 af 17/08/1993 s. 0022 - 0023 den finske specialudgave: kapitel 3 bind 51 s. 0184  den svenske specialudgave: kapitel 3 bind 51 s. 0184

KOMMISSIONENS DIREKTIV 93/50/EOEF af 24. juni 1993 om specificering af visse planter, der er opfoert i bilag V, del A, til Raadets direktiv 77/93/EOEF, og om optagelse i et officielt register af producenterne heraf eller samlelagre eller  forsendelsescentre, som ligger i produktionszonen  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR - under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab,  under henvisning til Raadets direktiv 77/93/EOEF af 21. december 1976 om foranstaltninger mod indslaebning i Faellesskabet af skadegoerere paa planter eller planteprodukter og mod deres spredning inden for Faellesskabet (1), senest aendret ved direktiv  93/19/EOEF (2), saerlig artikel 6, stk. 5, og artikel 6, stk. 7, femte led, og ud fra foelgende betragtninger:  I forbindelse med produktionen af visse planter, der ikke er opfoert i bilag V, del A, til naevnte direktiv, som f.eks. andre kartofler end laeggekartofler eller frugter af Citrus L., Fortunella Swingle, Poncirus Raf. og hybrider heraf, som ikke er  angrebet af skadegoerere som omhandlet i direktiv 77/93/EOEF, og for at medlemsstaterne kan kontrollere den paagaeldende produktion hensigtsmaessigt, er det noedvendigt, at producenter af de paagaeldende produkter eller, hvor det er mere relevant, samlelagre  eller forsendelsescentre, som ligger i produktionszonerne, optages i et officielt register paa lokalt, regionalt eller nationalt plan;  de i dette direktiv fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Staaende Komité for Plantesundhed - UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:  Artikel 1  Medlemsstaterne skal sikre, at producenter eller samlelagre eller forsendelsescentre, som ligger i de i bilaget omhandlede planters produktionszoner, optages i et officielt register paa lokalt, regionalt eller nationalt plan.  Artikel 2  1. Medlemsstaterne saetter de noedvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest paa den dato, der er angivet i artikel 3, stk. 1, i Raadets direktiv 91/683/EOEF (3). De underretter straks Kommissionen  herom.  Naar medlemsstaterne vedtager disse love og administrative bestemmelser, henvises der deri til dette direktiv, eller de skal ved offentliggoerelsen ledsages af en saadan henvisning. De naermere regler for denne henvisning fastsaettes af medlemsstaterne.  2. Medlemsstaterne meddeler straks Kommissionen de nationale retsforskrifter, som de udsteder paa det omraade, der er omfattet af dette direktiv. Kommissionen underretter de oevrige medlemsstater herom.  Artikel 3  Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.  Udfaerdiget i Bruxelles, den 24. juni 1993.  Paa Kommissionens vegne René STEICHEN Medlem af Kommissionen (1) EFT nr. L 26 af 31. 1. 1977, s. 20.  (2) EFT nr. L 96 af 22. 4. 1993, s. 33.  (3) EFT nr. L 376 af 31. 12. 1991, s. 29.    BILAG  1. Knolde af Solanum tuberosum L., undtagen laeggekartofler.  2. Frugter af Citrus L., Fortunella Swingle, Poncirus Raf. og hybrider heraf.


title: Rådets direktiv 2006/67/EF af  24. juli 2006  om forpligtelse for medlemsstaterne til at opretholde minimumslagre af mineralolie og/eller mineralolieprodukter (kodificeret udgave)   (EØS-relevant tekst)

text:
               8.8.2006

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 217/8

      RÅDETS DIREKTIV 2006/67/EF
   af 24. juli 2006
   om forpligtelse for medlemsstaterne til at opretholde minimumslagre af mineralolie og/eller mineralolieprodukter
   (kodificeret udgave)
   (EØS-relevant tekst)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 100,
   under henvisning til forslag fra Kommissionen,
   under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1),
   under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (2), og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Rådets direktiv 68/414/EØF af 20. december 1968 om forpligtelse for EØF's medlemsstater til at opretholde minimumslagre af mineralolie og/eller mineralolieprodukter (3) er blevet ændret væsentligt (4). Direktivet bør af hensyn til en klar og rationel lovgivning kodificeres.

               (2)

               De indførte mineraloliemængder og mineralolieprodukter indtager en vigtig plads i Fællesskabets forsyning med energiprodukter. Enhver vanskelighed, selv af forbigående art, som fører til en nedgang i leveringerne af disse produkter fra tredjelande eller til kraftige prisstigninger på de internationale markeder, kunne forårsage alvorlige forstyrrelser i Fællesskabets økonomiske aktivitet. Fællesskabet skulle derfor være i stand til at udligne eller i det mindste afsvække de negative virkninger af en sådan eventualitet.

               (3)

               Da en forsyningskrise uventet kan indtræffe, er det uundgåeligt at træffe de nødvendige forholdsregler for at imødegå en mulig knaphed.

               (4)

               Med dette formål for øje skal sikringen af medlemsstaternes forsyning med råolie og mineralolieprodukter forøges gennem opbygning og opretholdelse af et minimumslager af de vigtigste mineralolieprodukter.

               (5)

               Det er nødvendigt, at de organisatoriske ordninger for olielagre ikke udgør nogen hindring for, at det indre marked kan fungere hensigtsmæssig.

               (6)

               Rådet fastsatte i direktiv 73/238/EØF (5) foranstaltninger — herunder også bestemmelser om, hvordan der skal trækkes på olielagre — som skal iværksættes i tilfælde af vanskeligheder med forsyningen af mineralolie og mineralolieprodukter til Fællesskabet. Medlemsstaterne har indgået tilsvarende forpligtelser i aftalen om et internationalt energiprogram.

               (7)

               Det er nødvendigt, at medlemsstaterne kan disponere over lagre, hvis der opstår vanskeligheder med olieforsyningen. Medlemsstaterne bør have beføjelse og kapacitet til at kontrollere brugen af lagrene, så de omgående kan stilles til rådighed til gavn for de områder, hvor der er størst behov for olieforsyninger.

               (8)

               Organisatoriske ordninger for opretholdelse af lagre bør sikre, at lagrene er til rådighed og tilgængelige for forbrugeren.

               (9)

               De organisatoriske ordninger for opretholdelsen af lagre bør være gennemsigtige og sikre en retfærdig og ikke-diskriminatorisk fordeling af byrden ved lagerpligten. Medlemsstaterne kan stille oplysninger om omkostningerne ved at opretholde olielagre til rådighed for interesserede parter.

               (10)

               Medlemsstaterne kan for at organisere opretholdelsen af lagre gøre brug af et system baseret på en særlig lagerorganisation, som opretholder alle eller en del af de lagre, der udgør deres lagerpligt. En eventuel resterende del bør opretholdes af raffinaderier og andre markedsoperatører. Et partnerskab mellem staten og olieindustrien er afgørende for at sikre effektive og pålidelige oplagringsmekanismer.

               (11)

               Indenlandsk produktion bidrager i sig selv til forsyningssikkerheden. Udviklingen på oliemarkedet kan berettige til en passende fritagelse fra lagerpligten for medlemsstater med indenlandsk olieproduktion. I overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet kan medlemsstaterne fritage virksomheder for pligten til at opretholde lagre i et omfang, der ikke overstiger mængden af de produkter, som disse virksomheder fremstiller af mineralolie, der udvindes på den pågældende medlemsstats eget område.

               (12)

               Der bør vedtages fremgangsmåder, som i forvejen følges af Fællesskabet og medlemsstaterne i relation til deres internationale forpligtelser og aftaler. Som følge af ændringer i mønstret i olieforbruget er den internationale lufttrafiks bunkring blevet en væsentlig bestanddel af dette forbrug.

               (13)

               Der er behov for at tilpasse og forenkle Fællesskabets statistiske indberetningssystem for olielagre.

               (14)

               Olielagre kan i princippet opretholdes hvor som helst i Fællesskabet, og det bør derfor gøres lettere at oprette lagre uden for det nationale område. Beslutninger om oprettelse af lagre uden for det nationale område skal træffes af myndighederne i den pågældende medlemsstat, afhængigt af medlemsstatens behov og hensynet til forsyningssikkerheden. Hvor der er tale om lagre, der står til rådighed for en anden virksomhed eller særlig lagerorganisation, er der behov for mere detaljerede regler for at sikre, at disse lagre er til rådighed og tilgængelige i tilfælde af vanskeligheder med olieforsyningen.

               (15)

               For at sikre, at der ikke opstår problemer på det indre marked, er det ønskeligt at fremme anvendelsen af aftaler mellem medlemsstaterne om minimumsoplagring for at fremme brugen af oplagringsfaciliteter i andre medlemsstater. Det er op til de berørte medlemsstater at træffe afgørelse om at indgå sådanne aftaler.

               (16)

               Det er formålstjenligt at styrke det administrative tilsyn med lagrene og indføre effektive mekanismer for kontrollen med og opgørelsen af lagre. Det er nødvendigt at indføre sanktioner for at kunne håndhæve en sådan kontrol.

               (17)

               Rådet bør holdes løbende underrettet om situationen vedrørende mindstelagre i Fællesskabet.

               (18)

               Målet for den påtænkte handling, nemlig opretholdelse af et højt niveau for olieforsyningssikkerheden i Fællesskabet gennem pålidelige og gennemsigtige mekanismer baseret på solidaritet mellem medlemsstaterne, samtidig med at reglerne om det indre marked og konkurrence overholdes, kan bedre gennemføres på fællesskabsplan; Fællesskabet kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. traktatens artikel 5. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går dette direktiv ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå dette mål.

               (19)

               Nærværende direktiv bør ikke berøre medlemsstaternes forpligtelser med hensyn til de i bilag I, del B, angivne frister for gennemførelse i national ret af direktiverne —

         UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
   Artikel 1
   1.   Medlemsstaterne vedtager love eller administrative bestemmelser, der er egnede til i Fællesskabet, jf. dog artikel 10, til enhver tid at opretholde lagrene af mineralolieprodukter på et niveau, der for hver kategori af mineralolieprodukter, som omhandles i artikel 2, svarer til det indenlandske forbrug i mindst 90 dage, beregnet efter det gennemsnitlige daglige forbrug i det foregående kalenderår, som anført i artikel 4, stk. 2.
   2.   Den del af det indenlandske forbrug, som dækkes af produkter fremstillet af mineralolie, der udvindes på den pågældende medlemsstats eget område, kan fratrækkes med indtil 25 % af det nævnte forbrug. Den berørte medlemsstat træffer afgørelse om fordelingen inden for medlemsstaten af resultatet af fratrækningen.
   Artikel 2
   Ved beregningen af det indenlandske forbrug lægges følgende kategorier af produkter til grund:

               a)

               benzin til motorkøretøjer og brændstof til flyvemaskiner (flybenzin og jet fuel af benzintypen)

               b)

               gasolie, dieselolie, petroleum og jet fuel af petroleumstypen

               c)

               fuelolier.

         Bunkerleverancer til skibsfart medregnes ikke i det indenlandske forbrug.
   Artikel 3
   1.   Lagre, der opretholdes i henhold til artikel 1, er til medlemsstaternes fulde rådighed, såfremt der opstår vanskeligheder med at få olieforsyninger. Medlemsstaterne sikrer, at de har lovfæstet beføjelse til at kontrollere anvendelsen af lagrene under sådanne omstændigheder.
   Medlemsstaterne skal på alle andre tidspunkter sikre, at disse lagre er til rådighed og tilgængelige. De indfører ordninger, der gør det muligt at identificere, opgøre og kontrollere lagrene.
   2.   Medlemsstaterne sikrer, at rimelige og ikke-diskriminatoriske vilkår er gældende i deres oplagringsordninger.
   Den omkostningsmæssige byrde ved at opretholde lagre i henhold til artikel 1 identificeres ved hjælp af gennemsigtige ordninger. I den forbindelse kan medlemsstaterne vedtage foranstaltninger til at indhente passende oplysninger vedrørende den omkostningsmæssige byrde ved opretholdelsen af lagrene i henhold til artikel 1 og gøre sådanne oplysninger tilgængelige for de berørte parter.
   3.   For at opfylde kravene i stk. 1 og 2, kan medlemsstaterne beslutte at gøre brug af en særlig lagerorganisation, som er ansvarlig for opretholdelsen af alle eller en del af lagrene.
   To eller flere medlemsstater kan beslutte at gøre brug af en fælles lagerorganisation. I så fald er de i fællesskab ansvarlige for overholdelsen af de forpligtelser, der følger af dette direktiv.
   Artikel 4
   1.   Medlemsstaterne indgiver en statistisk opgørelse over de ved slutningen af hver måned bestående lagre, der er opstillet i overensstemmelse med artikel 5, stk. 2 og 3, og artikel 6, til Kommissionen; samtidig angiver de, hvor mange dages gennemsnitligt forbrug i det foregående kalenderår disse lagre svarer til. Denne opgørelse skal forelægges senest den 25. dag i den anden måned efter den måned, opgørelsen vedrører.
   2.   Medlemsstaternes lagerpligt er baseret på det foregående kalenderårs indenlandske forbrug. Medlemsstaterne skal ved begyndelsen af hvert kalenderår genberegne deres lagerpligt senest den 31. marts hvert år og påse, at den nye lagerpligt opfyldes snarest og under alle omstændigheder senest den 31. juli hvert år.
   3.   I den statistiske opgørelse opgøres lagre af jetbrændstof af petroleumstypen særskilt under den i artikel 2, litra b), nævnte kategori.
   Artikel 5
   1.   De lagre, der kræves opretholdt i henhold til artikel 1, kan have form af mineralolie og halvfabrikata eller færdige produkter.
   2.   I den statistiske opgørelse over de ved slutningen af hver måned bestående lagre

               a)

               opføres de færdige produkter med deres faktiske vægt

               b)

               medregnes mineralolie og halvfabrikata således:

                           i)

                           enten i det omfang, i hvilket hver kategori af produkter er blevet fremstillet i den pågældende medlems stats raffinaderier i det foregående kalenderår

                           ii)

                           eller på grundlag af produktionsprogrammerne for raffinaderierne i den pågældende medlems stat for indeværende år

                           iii)

                           eller på grundlag af det forhold, der består mellem på den ene side den samlede mængde af lagringspligtige produkter, der i løbet af det foregående kalenderår er fremstillet i den pågældende medlems stat, og på den anden side den samlede mængde af mineralolie anvendt i det samme år, dog højst 40 % af den samlede lagerpligt for første og anden kategori (benzin og gasolie) og højst 50 % for tredje kategori (fuelolier).

         3.   Blandingsprodukter kan, når de er bestemt til fremstilling af de i artikel 2 nævnte færdigprodukter, træde i stedet for de produkter, der skal fremstilles deraf.
   Artikel 6
   1.   Ved beregningen af den minimumsbeholdning, der er nævnt i artikel 1, skal alene de beholdninger, der er oplagret i overensstemmelse med artikel 3, stk. 1, medtages i den statistiske opgørelse.
   2.   Efter bestemmelserne nævnt i stk. 1 kan følgende mængder medregnes i de nævnte lagre:

               a)

               mængderne om bord på tankbåde, som med henblik på losning er ankommet til en havn, når havneformaliteterne er afsluttet

               b)

               de oplagrede mængder i lossehavne

               c)

               mængderne i forrådstanke ved udgangspunkt for olierørledninger

               d)

               mængderne i raffinaderiernes forrådstanke, med undtagelse af de mængder, som befinder sig i forbindelsesledninger og i produktionsanlæg

               e)

               mængderne i lagrene hos raffinaderier, import-, oplagrings- og engrosvirksomheder

               f)

               de mængder, som befinder sig i storforbrugeres lagre, og som opfylder de nationale forskrifter med hensyn til pligten til at holde permanente lagre

               g)

               de mængder, som befinder sig under transport i lægtere eller kystskibe inden for statsgrænserne, for så vidt de kan kontrolleres af de ansvarlige myndigheder og kan stilles til øjeblikkelig rådighed.

         3.   De statistiske opgørelser skal bl.a. ikke omfatte følgende: endnu ikke udvundet råolie på medlemsstatens eget område, bunkeleverancer til skibsfarten, leverancer i direkte transit bortset fra de lagre, der er nævnt i artikel 7, stk. 1, samt leverancer, der befinder sig i olierørledninger, motorkøretøjstankvogne, jernbanetankvogne og tanke ved detailsalgssteder og hos småforbrugere.
   De statistiske opgørelser skal heller ikke omfatte mængder, som indehaves af de væbnede styrker, og mængder, der opbevares for de væbnede styrker af olieselskaberne.
   Artikel 7
   1.   Med henblik på gennemførelsen af dette direktiv kan der, i henhold til aftaler mellem regeringer, på én medlemsstats område oprettes lagre på vegne af virksomheder eller særlige lagerorganisationer, der er etableret i en anden medlemsstat. Det er den pågældende medlemsstats regering, der træffer afgørelse om, hvorvidt en del af disse lagre skal oprettes uden for det nationale område.
   Den medlemsstat, på hvis område disse lagre er oprettet kan i henhold til en sådan aftale, ikke modsætte sig, at lagrene overføres til de andre medlemsstater, for hvis regning lagrene er oprettet i henhold til aftalen; medlemsstaten udøver kontrol med disse lagre i overensstemmelse med de procedurer, der er fastsat i aftalen, men medregner dem ikke i sin statistiske opgørelse. Den medlemsstat, for hvis regning lagrene er oprettet, kan medregne dem i sin statistiske opgørelse.
   Hver medlemsstat sender sammen med den statistiske opgørelse en indberetning til Kommissionen om de lagre, der opretholdes på dens eget område til brug for en anden medlemsstat, samt om de lagre, der opretholdes i andre medlemsstater til dens brug. I begge tilfælde anføres lagrenes placering og/eller de virksomheder, der opretholder lagrene, de oplagrede mængder og produktkategori — eller mineralolie — i indberetningen.
   2.   Kommissionen skal gøres bekendt med udkast til sådanne aftaler, som er nævnt i stk. 1, første afsnit, og den kan meddele de pågældende regeringer sine synspunkter. Når aftalerne er indgået, skal de meddeles Kommissionen, som underretter de andre medlemsstater herom.
   Aftalerne skal opfylde følgende betingelser:

               a)

               vedrøre mineralolie og alle mineralolieprodukter, som er nævnt i dette direktiv

               b)

               fastsætte vilkår og ordninger for opretholdelsen af lagre med det formål at sikre kontrollen med og rådigheden over dem

               c)

               angive fremgangsmåderne for kontrol med og identifikationen af de omhandlede lagre, bl.a. de metoder, der skal anvendes ved gennemførelsen af og samarbejdet omkring inspektionerne

               d)

               principielt være indgået med ubegrænset varighed

               e)

               præcisere, at aftalen, såfremt den kan opsiges ensidigt, ikke må opsiges under en forsyningskrise, og at Kommissionen under alle omstændigheder skal underrettes forud for eventuel opsigelse.

         3.   Såfremt lagre, der er oprettet i henhold til sådanne aftaler, ikke ejes af den virksomhed eller den særlige lagerorganisation, som er undergivet lagerpligten, men stilles til rådighed for denne virksomhed eller denne særlige lagerorganisation af en anden virksomhed eller en anden særlig lagerorganisation, skal følgende betingelser overholdes:

               a)

               den virksomhed eller den særlige lagerorganisation, der har fået lagrene overdraget, skal have kontraktmæssig ret til at råde over lagrene i aftaleperioden; de nærmere regler for fastsættelsen af prisen for denne rådighed vedtages efter fælles overenskomst mellem parterne

               b)

               minimumsperioden for en sådan aftale skal være 90 dage

               c)

               lagerets placering og/eller de virksomheder, der stiller lagrene til rådighed for den virksomhed eller den særlige lagerorganisation, der har fået lagrene overdraget, og mængden og kategorien af lagrede produkter eller mineralolie i det pågældende lager skal specificeres

               d)

               virksomheden eller den særlige lagerorganisation, der stiller lagrene til rådighed for den virksomhed eller den særlige lagerorganisation, der har fået lagrene overdraget, skal til enhver tid i hele aftaleperioden garantere, at den virksomhed eller den særlige lagerorganisation, der har fået lagrene overdraget, har adgang til lagrene

               e)

               virksomheden eller den særlige lagerorganisation, der stiller lagrene til rådighed for den virksomhed eller den særlige lagerorganisation, der har fået lagrene overdraget, skal være underkastet lovgivningen i den medlemsstat, på hvis område lagrene er beliggende, for så vidt angår denne medlemsstats retlige beføjelser til at kontrollere og fastslå lagrenes eksistens.

         Artikel 8
   Medlemsstaterne vedtager de nødvendige bestemmelser og træffer alle nødvendige foranstaltninger for at sikre kontrollen og tilsynet med lagrene. De indfører mekanismer med henblik på at kontrollere lagrene i overensstemmelse med dette direktiv.
   Artikel 9
   Medlemsstaterne fastsætter de sanktioner, der skal anvendes i tilfælde af overtrædelse af de nationale bestemmelser, der er vedtaget til gennemførelse af dette direktiv, og træffer passende foranstaltninger til at sikre deres iværksættelse. Sanktionerne skal være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have en afskrækkende virkning.
   Artikel 10
   1.   Såfremt der optræder vanskeligheder i Fællesskabets mineralolieforsyning, foranlediger Kommissionen på anmodning af en medlemsstat eller på eget initiativ en konsultation mellem medlemsstaterne.
   2.   Bortset fra ekstraordinære tilfælde eller for at tilfredsstille et ubetydeligt lokalt behov skal medlemsstaterne undlade at trække på lagrene med den følge, at de kommer under den fastsatte minimumsmængde, før de i stk. 1 nævnte konsultationer har fundet sted.
   3.   Medlemsstaterne underretter Kommissionen om alle mængder, som trækkes på reservelagrene, og oplyser så snart som muligt følgende:

               a)

               dagen, på hvilken lagrene er kommet under den foreskrevne minimumsmængde

               b)

               grunden til de foretagne formindskelser af lagrene

               c)

               de eventuelt trufne forholdsregler til retablering af lagrene

               d)

               om muligt den sandsynlige udvikling af lagrene i det tidsrum, i hvilket de forbliver under den foreskrevne minimumsgrænse.

         Artikel 11
   Kommissionen forelægger med jævne mellemrum Rådet en rapport om situationen vedrørende lagrene i Fællesskabet, herunder eventuelt om behovet for harmonisering for at sikre en effektiv kontrol og et effektivt tilsyn med lagrene
   Artikel 12
   Direktiv 68/414/EØF ophæves, uden at dette berører medlemsstaternes forpligtelser med hensyn til de i bilag I, del B, angivne frister for gennemførelse i national ret og for anvendelse af direktiverne.
   Henvisninger til det ophævede direktiv gælder som henvisninger til nærværende direktiv og læses efter sammenligningstabellen i bilag II.
   Artikel 13
   Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
   Artikel 14
   Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 24. juli 2006.

            På Rådets vegne

         M. PEKKARINEN

            Formand

      (1)  EUT C 226 E af 15.9.2005, s. 44.

      (2)  EUT C 112 af 30.4.2004, s. 39.

      (3)  EFT L 308 af 23.12.1968, s. 14. Senest ændret ved direktiv 98/93/EF (EFT L 358 af 31.12.1998, s. 100).

      (4)  Jf. bilag I, del A.

      (5)  EFT L 228 af 16.8.1973, s. 1.

      BILAG I
      DEL A
      Ophævet direktiv med ændringer

                  Rådets direktiv 68/414/EØF

                  (EFT L 308 af 23.12.1968, s. 14)

                  Rådets direktiv 72/425/EØF

                  (EFT L 291 af 28.12.1972, s. 154)

                  Rådets direktiv 98/93/EF

                  (EFT L 358 af 31.12.1998, s. 100)

      DEL B
      Liste over frister for gennemførelse i national ret
      (jf. artikel 12)

                  Direktiv

                  Gennemførelsesfrist

                  Anvendelsesdato

                  68/414/EØF

                  1. januar 1971

                  1. januar 1971

                  98/93/EF

                  1. januar 2000 (1)

         (1)  1. januar 2003 for Den hellenske Republik for så vidt angår kravene i direktiv 98/93/EF vedrørende indberegning af bunkerleverancer til international flytrafik i det indenlandske forbrug. Jf. artikel 4 i direktiv 98/93/EF.

      BILAG II
      Sammenligningstabel

                  Direktiv 68/414/EØF

                  Nærværende direktiv

                  Artikel 1

                  Artikel 1

                  Artikel 2, første afsnit, indledningen

                  Artikel 2, første afsnit, indledningen

                  Artikel 2, første afsnit, første led

                  Artikel 2, første afsnit, litra a)

                  Artikel 2, første afsnit, andet led

                  Artikel 2, første afsnit, litra b)

                  Artikel 2, første afsnit, tredje led

                  Artikel 2, første afsnit, litra c)

                  Artikel 2, andet afsnit

                  Artikel 2, andet afsnit

                  Artikel 3

                  Artikel 3

                  Artikel 4, første afsnit

                  Artikel 4, stk. 1

                  Artikel 4, andet afsnit

                  Artikel 4, stk. 2

                  Artikel 4, tredje afsnit

                  Artikel 4, stk. 3

                  Artikel 5, første afsnit

                  Artikel 5, stk. 1

                  Artikel 5, andet afsnit, indledningen, første punktum

                  Artikel 5, stk. 2, indledningen

                  Artikel 5, andet afsnit, indledningen, andet punktum

                  Artikel 5, stk. 2, litra a)

                  Artikel 5, andet afsnit, indledningen, tredje punktum

                  Artikel 5, stk. 2, litra b), indledningen

                  Artikel 5, andet afsnit, første led

                  Artikel 5, stk. 2, litra b), i)

                  Artikel 5, andet afsnit, andet led

                  Artikel 5, stk. 2, litra b), ii)

                  Artikel 5, andet afsnit, tredje led

                  Artikel 5, stk. 2, litra b), iii)

                  Artikel 5, tredje afsnit

                  Artikel 5, stk. 3

                  Artikel 6, stk. 1

                  Artikel 6, stk. 1

                  Artikel 6, stk. 2, første afsnit

                  Artikel 7, stk. 1, første afsnit

                  Artikel 6, stk. 2, andet afsnit

                  Artikel 7, stk. 1, andet afsnit

                  Artikel 6, stk. 2, tredje afsnit

                  Artikel 7, stk. 1, tredje afsnit

                  Artikel 6, stk. 2, fjerde afsnit

                  Artikel 7, stk. 2, første afsnit

                  Artikel 6, stk. 2, femte afsnit, indledningen

                  Artikel 7, stk. 2, andet afsnit, indledningen

                  Artikel 6, stk. 2, femte afsnit, første led

                  Artikel 7, stk. 2, andet afsnit, litra a)

                  Artikel 6, stk. 2, femte afsnit, andet led

                  Artikel 7, stk. 2, andet afsnit, litra b)

                  Artikel 6, stk. 2, femte afsnit, tredje led

                  Artikel 7, stk. 2, andet afsnit, litra c)

                  Artikel 6, stk. 2, femte afsnit, fjerde led

                  Artikel 7, stk. 2, andet afsnit, litra d)

                  Artikel 6, stk. 2, femte afsnit, femte led

                  Artikel 7, stk. 2, andet afsnit, litra e)

                  Artikel 6, stk. 2, sjette afsnit, indledningen

                  Artikel 7, stk. 3, indledningen

                  Artikel 6, stk. 2, sjette afsnit, første led

                  Artikel 7, stk. 3, litra a)

                  Artikel 6, stk. 2, sjette afsnit, andet led

                  Artikel 7, stk. 3, litra b)

                  Artikel 6, stk. 2, sjette afsnit, tredje led

                  Artikel 7, stk. 3, litra c)

                  Artikel 6, stk. 2, sjette afsnit, fjerde led

                  Artikel 7, stk. 3, litra d)

                  Artikel 6, stk. 2, sjette afsnit, femte led

                  Artikel 7, stk. 3, litra e)

                  Artikel 6, stk. 3, første afsnit, indledningen

                  Artikel 6, stk. 2, indledningen

                  Artikel 6, stk. 3, første afsnit, første led

                  Artikel 6, stk. 2, litra a)

                  Artikel 6, stk. 3, første afsnit, andet led

                  Artikel 6, stk. 2, litra b)

                  Artikel 6, stk. 3, første afsnit, tredje led

                  Artikel 6, stk. 2, litra c)

                  Artikel 6, stk. 3, første afsnit, fjerde led

                  Artikel 6, stk. 2, litra d)

                  Artikel 6, stk. 3, første afsnit, femte led

                  Artikel 6, stk. 2, litra e)

                  Artikel 6, stk. 3, første afsnit, sjette led

                  Artikel 6, stk. 2, litra f)

                  Artikel 6, stk. 3, første afsnit, syvende led

                  Artikel 6, stk. 2, litra g)

                  Artikel 6, stk. 3, andet afsnit, første punktum

                  Artikel 6, stk. 3, første afsnit

                  Artikel 6, stk. 3, andet afsnit, andet punktum

                  Artikel 6, stk. 3, andet afsnit

                  Artikel 6a

                  Artikel 8

                  Artikel 6b

                  Artikel 9

                  Artikel 7, stk. 1

                  Artikel 10, stk. 1

                  Artikel 7, stk. 2

                  Artikel 10, stk. 2

                  Artikel 7, tredje afsnit, indledningen

                  Artikel 10, stk. 3, indledningen

                  Artikel 7, tredje afsnit, første led

                  Artikel 10, stk. 3, litra a)

                  Artikel 7, tredje afsnit, andet led

                  Artikel 10, stk. 3, litra b)

                  Artikel 7, tredje afsnit, tredje led

                  Artikel 10, stk. 3, litra c)

                  Artikel 7, tredje afsnit, fjerde led

                  Artikel 10, stk. 3, litra d)

                  Artikel 8

                  —

                  —

                  Artikel 11

                  —

                  Artikel 12

                  —

                  Artikel 13

                  Artikel 9

                  Artikel 14

                  —

                  Bilag I

                  —

                  Bilag II


Avis juridique important

|

31993L0104

Rådets direktiv 93/104/EF af 23. november 1993 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden

EF-Tidende nr. L 307 af 13/12/1993 s. 0018 - 0024

RAADETS DIREKTIV 93/104/EF af 23. november 1993 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelaeggelse af arbejdstiden  RAADET FOR DEN EUROPAEISKE UNION HAR - under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab, saerlig artikel 118 A,  under henvisning til forslag fra Kommissionen(1) ,  i samarbejde med Europa-Parlamentet(2) ,  under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg(3) , og ud fra foelgende betragtninger:  I henhold til Traktatens artikel 118 A skal Raadet, ved udstedelse af direktiver, vedtage minimumsforskrifter med henblik paa at forbedre navnlig arbejdsmiljoeet for at sikre et hoejere niveau for beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed;  i henhold til naevnte artikel skal det i disse direktiver undgaas, at der paalaegges administrative, finansielle og retlige byrder af en saadan art, at de haemmer oprettelse og udvikling af smaa og mellemstore virksomheder;  bestemmelserne i Raadets direktiv 89/391/EOEF af 12. juni 1989 om ivaerksaettelse af foranstaltninger til forbedring af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed under arbejdet(4)  finder i fuld udstraekning anvendelse paa de omraader, der er omfattet af naervaerende  direktiv, dog med forbehold af strengere og/eller mere specifikke bestemmelser i naervaerende direktiv;  det hedder bl.a. i punkt 7, foerste afsnit, punkt 8 og punkt 19, foerste afsnit, i faellesskabspagten om arbejdstagernes grundlaeggende arbejdsmarkedsmaessige og sociale rettigheder, som blev vedtaget af stats- og regeringscheferne for elleve medlemsstater  paa Det Europaeiske Raads samling den 9. december 1989 i Strasbourg:  »7. Etableringen af det indre marked skal foere til en forbedring af arbejdstagernes leve- og arbejdsvilkaar inden for Det Europaeiske Faellesskab. Dette skal opnaas ved indbyrdes tilnaermelse paa et stadigt stigende niveau af disse vilkaar, bl.a. med hensyn  til arbejdstidens laengde og tilrettelaeggelse og andre former for arbejde end tidsubegraenset arbejde, saasom tidsbegraenset arbejde, deltidsarbejde, vikarbureauarbejde og saesonarbejde.  8. Enhver arbejdstager i Det Europaeiske Faellesskab har i overensstemmelse med gaeldende praksis i det enkelte land ret til en ugentlig hvileperiode og aarlig ferie med loen, idet der skal ske indbyrdes tilnaermelse af varigheden heraf paa et stadigt stigende  niveau.  19. Enhver arbejdstager skal paa arbejdspladsen have tilfredsstillende vilkaar for saa vidt angaar beskyttelse af sikkerheden og sundheden. Der skal traeffes passende foranstaltninger med henblik paa en fortsat harmonisering af vilkaarene inden for dette  omraade paa et stadigt stigende niveau«;  forbedring af arbejdstagernes sikkerhedsmaessige, hygiejnemaessige og sundhedsmaessige vilkaar under arbejdet er et maal, der ikke boer underordnes rent oekonomiske hensyn;  dette direktiv udgoer et konkret led i gennemfoerelsen af den sociale dimension inden for det indre marked;  fastsaettelse af minimumsforskrifter for tilrettelaeggelse af arbejdstiden vil forbedre arbejdsvilkaarene i Faellesskabet;  for at sikre arbejdstagerne sikkerhed og sundhed i Faellesskabet boer de have minimumshvileperioder - dagligt, ugentligt og aarligt - og passende pauser; i denne forbindelse boer der ogsaa fastsaettes et loft for den ugentlige arbejdstid;  der boer tages hensyn til Den Internationale Arbejdsorganisations principper om tilrettelaeggelse af arbejdstiden, herunder om natarbejde;  hvad angaar den ugentlige hviletid boer der tages behoerigt hensyn til de forskellige kulturelle, etniske, religioese og andre faktorer i medlemsstaterne; det er navnlig i sidste instans op til hver enkelt medlemsstat at afgoere, om og i hvilket omfang  soendagen skal medregnes i den ugentlige hviletid;  der er foretaget undersoegelser, som viser, at den menneskelige organisme om natten er saerlig foelsom over for miljoeforstyrrelser og over visse byrdefulde former for arbejdstilrettelaeggelse, og at lange perioder med natarbejde kan vaere skadelige for  arbejdstagernes sundhed og vaere til fare for sikkerheden under arbejdet;  varigheden af natarbejde boer derfor begraenses, herunder ogsaa overtid, og det boer fastsaettes, at arbejdsgivere, som regelmaessigt beskaeftiger natarbejdere, paa anmodning informerer de kompetente myndigheder herom;  det er vigtigt, at der tilbydes natarbejdere gratis helbredskontrol, inden de begynder beskaeftigelse ved natarbejde og derefter med regelmaessige mellemrum, og at de, hvis de lider af helbredsproblemer, naar det er muligt overfoeres til dagarbejde, som  passer til dem;  situationen for natarbejdere og skifteholdsarbejdere kraever, at beskyttelsesniveauet for deres sikkerhed og sundhed tilpasses arten af det arbejde, de udfoerer, og at beskyttelses- og forebyggelsestjenester og -faciliteter forefindes og virker effektivt;   arbejdsvilkaarene kan have skadelige virkninger for arbejdstagernes sikkerhed og sundhed; ved tilrettelaeggelsen af arbejdet efter en bestemt rytme boer der tages hensyn til det generelle princip om, at arbejdet skal tilpasses mennesket;  det kan som foelge af et arbejdes saerlige natur blive noedvendigt at traeffe saerskilte foranstaltninger om tilrettelaeggelsen af arbejdstiden inden for visse sektorer eller aktiviteter, som dette direktiv ikke finder anvendelse paa;  af hensyn til de spoergsmaal, som kan opstaa i forbindelse med tilrettelaeggelsen af arbejdstiden i virksomhederne, synes det hensigtsmaessigt at give mulighed for at anvende visse bestemmelser i naervaerende direktiv med en vis smidighed, idet det sikres, at  principperne om beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed foelges;  det boer fastsaettes, at visse bestemmelser i naervaerende direktiv kan fraviges af henholdsvis medlemsstaterne eller arbejdsmarkedets parter; i tilfaelde af fravigelse boer der som en generel regel ydes de paagaeldende arbejdstagere tilsvarende kompenserende  hvileperioder - UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:   AFSNIT I ANVENDELSESOMRAADE OG DEFINITIONER   Artikel 1  Formaal og anvendelsesomraade 1.  Dette direktiv indeholder minimumsforskrifter for sikkerhed og sundhed i forbindelse med tilrettelaeggelse af arbejdstiden.  2.  Dette direktiv finder anvendelse paa:  a) de minimale daglige hvileperioder, ugentlige hvileperioder og aarlige ferier, paa pauser og paa den maksimale ugentlige arbejdstid, samt paa b) visse aspekter i forbindelse med natarbejde, skifteholdsarbejde og arbejdsrytme.  3.  Dette direktiv finder anvendelse paa alle former for private og offentlige aktiviteter som defineret i artikel 2 i direktiv 89/391/EOEF, jf. dog artikel 17 i naervaerende direktiv med undtagelse af vej-, luft-, soe- og jernbanetransport, sejlads ad indre  vandveje, havfiskeri, andre aktiviteter paa havet samt aktiviteter, der udoeves af laeger under uddannelse.  4.  Bestemmelserne i direktiv 89/391/EOEF finder i fuld udstraekning anvendelse paa de forhold, der er naevnt i stk. 2, med forbehold af strengere og/eller mere specifikke bestemmelser i naervaerende direktiv.   Artikel 2  Definitioner I dette direktiv forstaas ved:  1) arbejdstid: det tidsrum, hvori arbejdstageren er paa arbejde og staar til arbejdsgiverens raadighed under udfoerelsen af sin beskaeftigelse eller sine opgaver i overensstemmelse med national lovgivning og/eller praksis 2) hvileperiode: det tidsrum, der ikke er arbejdstid 3) natperiode: et tidsrum paa mindst syv timer, der er fastsat ved national lovgivning, og som under alle omstaendigheder omfatter tidsrummet mellem kl. 00.00 og kl. 05.00 4) natarbejder:  a) dels en arbejdstager, der normalt udfoerer mindst tre timer af sin daglige arbejdstid i natperioden b) dels en arbejdstager, der forventes at udfoere en vis del af sin aarlige arbejdstid i natperioden, idet denne del efter den paagaeldende medlemsstats valg fastsaettes:  i) ved national lovgivning efter hoering af arbejdsmarkedets parter, eller ii) ved nationale eller regionale kollektive overenskomster eller aftaler mellem arbejdsmarkedets parter 5) skifteholdsarbejde: enhver form for tilrettelaeggelse af holdarbejde, som bestaar i, at arbejdstagerne afloeser hinanden paa de samme arbejdspladser efter en bestemt tidsplan, herunder paa skift, og som kan vaere kontinuerligt eller diskontinuerligt,  hvilket kraever, at arbejdstagerne arbejder paa forskellige tidspunkter over en given periode af dage eller uger 6) skifteholdsarbejder: arbejdstager, som deltager i skifteholdsarbejde.   AFSNIT II MINIMUMSHVILEPERIODER - ANDRE ASPEKTER AF TILRETTELAEGGELSEN AF ARBEJDSTIDEN   Artikel 3  Daglig hviletid Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger for at sikre, at alle arbejdstagere faar en minimumshvileperiode paa elleve sammenhaengende timer inden for hver 24-timersperiode.   Artikel 4  Pauser Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger for at sikre, at alle arbejdstagere kan holde pause, hvis den daglige arbejdstid overstiger seks timer; de naermere bestemmelser herfor, herunder varigheden og kriterierne for tildeling af pausen,  fastsaettes i kollektive overenskomster eller aftaler mellem arbejdsmarkedets parter eller, hvor saadanne overenskomster eller aftaler ikke findes, i den nationale lovgivning.   Artikel 5  Ugentlig hviletid Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger for at sikre, at alle arbejdstagere for hver syvdagesperiode faar en sammenhaengende minimumshvileperiode paa 24 timer, hvortil laegges de elleve timers daglig hviletid, som er omhandlet i artikel 3.  Minimumshvileperioden i stk. 1 omfatter i princippet soendagen.  Hvis objektive eller tekniske omstaendigheder eller omstaendigheder i forbindelse med arbejdets tilrettelaeggelse goer det berettiget, kan der fastsaettes en minimumshvileperiode paa 24 timer.   Artikel 6  Maksimal ugentlig arbejdstid Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger for, at det, henset til kravene om at beskytte arbejdstagernes sikkerhed og sundhed, sikres;  1) at den ugentlige arbejdstid begraenses ved love eller administrative bestemmelser eller ved kollektive overenskomster eller aftaler mellem arbejdsmarkedets parter 2) at den gennemsnitlige arbejdstid i loebet af en syv dagesperiode ikke overstiger 48 timer, inklusive overarbejde.   Artikel 7  AArlig ferie 1.  Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger for at sikre, at alle arbejdstagere faar en aarlig betalt ferie af mindst fire ugers varighed, i overensstemmelse med de kriterier for opnaaelse og tildeling heraf, som er fastsat i national  lovgivning og/eller praksis.  2.  Den minimale aarlige betalte ferieperiode kan ikke erstattes med en finansiel godtgoerelse, medmindre arbejdsforholdet ophoerer.   AFSNIT III NATARBEJDE - SKIFTEHOLDSARBEJDE - ARBEJDSRYTME   Artikel 8  Natarbejdets varighed Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger for at sikre:  1) at den normale arbejdstid for natarbejde i gennemsnit ikke overstige otte timer pr. periode paa 24 timer 2) at natarbejdere ved saerlig risikofyldt beskaeftigelse eller beskaeftigelse, der indebaerer en betydeligt fysisk eller psykisk belastning, ikke arbejder mere end otte timer i loebet af en periode paa 24 timer, i hvilken de udfoerer natarbejde.  For saa vidt angaar dette punkt defineres saerlig risikofyldt beskaeftigelse eller beskaeftigelse, der indebaerer en betydelig fysisk eller psykisk belastning, i den nationale lovgivning og/eller praksis eller ved kollektive overenskomster eller aftaler  mellem arbejdsmarkedets parter under hensyn til de foelgevirkninger og risici, der er forbundet med natarbejde.   Artikel 9  Heldbredskontrol og natarbejderes overgang til dagarbejde 1.  Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger for at sikre:  a) at der tilbydes natarbejdere gratis helbredskontrol, inden de begynder beskaeftigelse ved natarbejde og derefter med regelmaessige mellemrum b) at natarbejdere, der lider af helbredsproblemer, som paaviseligt skyldes, at de udfoerer natarbejde, naar det er muligt, overfoeres til dagarbejde, som passer til dem.  2.  Den i stk. 1, litra a), omhandlede gratis helbredskontrol skal vaere omfattet af laegens tavshedspligt.  3.  Den i stk. 1, litra a), omhandlede gratis helbredskontrol kan indgaa i en national helbredsordning.   Artikel 10  Garantier i forbindelse med natarbejde Medlemsstaterne kan lade arbejde, der udfoeres af bestemte kategorier natarbejdere, vaere betinget af opfyldelsen af visse garantier paa vilkaar, der fastsaettes i den nationale lovgivning og/eller praksis, for saa vidt angaar arbejdere, som loeber en  sikkerheds- eller sundhedsmaessig risiko, der er knyttet til natarbejdet.   Artikel 11  Information ved regelmaessig beskaeftigelse af natarbejdere Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger for at sikre, at arbejdsgivere, som regelmaessigt beskaeftiger natarbejdere, paa anmodning informerer de kompetente myndigheder herom.   Artikel 12  Sikkerheds- og sundhedsbeskyttelse Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger for at sikre:  1) at der for natarbejdere og skifteholdsarbejdere gaelder et beskyttelsesniveau for sikkerhed og sundhed, som svarer til arten af det arbejde, de udfoerer 2) at der findes passende beskyttelses- og forebyggelsestjenester og -faciliteter vedroerende natarbejderes og skifteholdsarbejderes sikkerhed og sundhed, som svarer til dem, der gaelder for de oevrige arbejdstagere, og som er til raadighed til enhver tid.    Artikel 13  Arbejdsrytme Medlemsstater traeffer de noedvendige foranstaltninger for at sikre, at en arbejdsgiver, der agter at tilrettelaegge arbejdet efter en bestemt rytme, tager hensyn til det generelle princip om, at arbejdet skal tilpasses mennesket, navnlig med henblik paa at  afboede virkningen af monotont arbejde og arbejde i en fast rytme, og alt efter arbejdets art, til kravene vedroerende sikkerhed og sundhed, saerlig for saa vidt angaar pauser i arbejdstiden.   AFSNIT IV DIVERSE BESTEMMELSER   Artikel 14  Mere specifikke faellesskabsbestemmelser Bestemmelserne i dette direktiv finder ikke anvendelse, hvis andre faellesskabsbestemmelser indeholder mere specifikke forskrifter paa omraadet for saa vidt angaar visse former for beskaeftigelse eller erhverv.   Artikel 15  Gunstigere bestemmelser Dette direktiv beroerer ikke medlemsstaternes adgang til at anvende eller indfoere love og administrative bestemmelser, der er gunstigere med hensyn til beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed, eller til at fremme eller tillade anvendelse af  kollektive overenskomster eller aftaler mellem arbejdsmarkedets parter, der er gunstigere med hensyn til beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed.   Artikel 16  Referenceperioder Medlemsstaterne kan fastsaette foelgende:  1) for gennemfoerelsen af artikel 5 (ugentlig hviletid): en referenceperiode paa ikke over 14 dage 2) for gennemfoerelsen af artikel 6 (maksimal ugentlig arbejdstid): en referenceperiode paa ikke over fire maaneder.  Perioder med aarlig betalt ferie i henhold til artikel 7 og perioder med sygeorlov medtages ikke i eller er neutrale i forhold til beregningen af gennemsnittet 3) for gennemfoerelsen af artikel 8 (natarbejdets varighed) fastsaettes der en referenceperiode efter hoering af arbejdsmarkedets parter eller ved nationale eller regionale kollektive overenskomster eller aftaler mellem arbejdsmarkedets parter.  Hvis den i artikel 5 fastsatte minimumshvileperiode paa 24 timer falder i denne referenceperiode, lades den ude af betragtning ved beregning af gennemsnittet.   Artikel 17  Undtagelsesbestemmelser 1.  Under overholdelse af de generelle principper for beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed kan medlemsstaterne fravige artikel 3, 4, 5, 6, 8 og 16, naar arbejdstidens laengde som foelge af saerlige traek ved det udfoerte arbejde ikke maales  og/eller fastsaettes paa forhaand, eller naar arbejdstagerne selv kan fastsaette den, bl. a. naar der er tale om:  a) personale med ledelsesfunktioner eller andet personale, der har befoejelse til at traeffe selvstaendige beslutninger b) arbejdende familiemedlemmer; eller c) arbejdstagere, hvis arbejde knytter sig til kirkers og trossamfunds religioese handlinger.  2.  Foelgende artikler kan fraviges ved love eller administrative bestemmelser eller ved kollektive overenskomster eller aftaler mellem arbejdsmarkedets parter, forudsat at der ydes de paagaeldende arbejdstagere tilsvarende kompenserende hvileperioder,  eller - i usaedvanlige tilfaelde, hvor det af objektive grunde ikke er muligt at yde saadanne tilsvarende kompenserende hvileperioder - paa betingelse af, at der ydes de paagaeldende arbejdstagere en passende beskyttelse:  2.1. artikel 3, 4, 5, 8 og 16:  a) for aktiviteter, der er kendetegnet ved afstand mellem arbejdstagerens arbejdssted og bopael eller ved afstand mellem arbejdstagerens forskellige arbejdssteder b) for vagt-, overvaagnings- og doegnvagtaktiviteter, der er kendetegnet ved noedvendigheden af at beskytte goder og personer, f. eks. naar der er tale om vagter, portnere eller vagtselskaber c) for aktiviteter, der er kendetegnet ved noedvendigheden af at sikre kontinuerlige ydelser eller vedvarende produktion, f. eks. naar der er tale om:  i) modtagelse, behandling og/eller pleje paa hospitaler eller lignende institutioner, doegninstitutioner og plejehjem samt faengsler ii) personale beskaeftiget i havne eller lufthavne iii) presse, radio, fjernsyn, filmproduktion, postvaesen og telekommunikation, ambulancetjeneste, brandvaesen og civilbeskyttelse iv) gas-, vand og elektricitetsforsyning, renovationsvaesen og forbraendingsanlaeg v) industrier, hvis arbejdsproces af tekniske grunde ikke kan afbrydes vi) forsknings- og udviklingsaktiviteter vii) jordbrug d) i tilfaelde forudsigeligt ekstraarbejde, f. eks.:  i) inden for jordbrug ii) inden for turisterhvervet iii) inden for postvaesenet 2.2. artikel 3, 4, 5, 8 og 16:  a) under de omstaendigheder, der er naevnt i artikel 5, stk. 4, i direktiv 89/391/EOEF b) i tilfaelde af ulykker eller overhaengende fare for ulykker 2.3. artikel 3 og 5:  a) for skifteholdsarbejde, naar arbejdstageren skifter hold og ikke mellem afslutningen af det ene holds arbejde og begyndelsen af det andet holds har mulighed for at tage den daglige eller ugentlige hviletid b) ved aktiviteter, der er kendetegnet ved flere kortere arbejdsperioder i loebet af dagen, f. eks. rengoeringsarbejde.  3.  Artikel 3, 4, 5, 8 og 16 kan fraviges ved kollektive overenskomster eller aftaler mellem arbejdsmarkedets parter paa nationalt eller regionalt niveau, eller i overensstemmelse med regler, som disse parter har fastsat, ved kollektive overenskomster  eller aftaler mellem arbejdsmarkedets parter paa et lavere niveau.  De medlemsstater, hvor der ikke findes noget lovbestemt system for indgaaelse af kollektive overenskomster eller aftaler mellem arbejdsmarkedets parter paa nationalt eller regionalt niveau paa de omraader, der er omfattet af dette direktiv, eller de  medlemsstater, hvor der findes en saerlig lovbestemt ramme herfor, men da inden for graenserne af denne, kan i overensstemmelse med national lovgivning og/eller praksis tillade, at artikel 3, 4, 5, 8 og 16 fraviges ved kollektive overenskomster eller  aftaler mellem arbejdsmarkedets parter paa et passende kollektivt niveau Fravigelse i foerste og andet afsnit er kun tilladt, hvis der ydes de paagaeldende arbejdstagere tilsvarende kompenserede hvileperioder, eller - i undtagelsestilfaelde, hvor det af objektive grunde ikke er muligt at yde saadanne tilsvarende kompenserende  hvileperioder - paa betingelse af, at der ydes de paagaeldende arbejdstagere en tilsvarende beskyttelse.  Medlemsstaterne kan fastsaette naermere regler for:  - hvordan arbejdsmarkedets parter skal anvende dette stykke, og - hvorledes bestemmelserne i de kollektive overenskomster eller aftaler, som er indgaaet i overensstemmelse med dette stykke, kan udvides til ogsaa at omfatte andre arbejdstagere i overensstemmelse med national lovgivning og/eller praksis.  4.  Muligheden fra at fravige artikel 16, nr. 2, som fastsat i stk. 2, nr. 2.1 og 2.2, og stk. 3 i naervaerende artikel, maa ikke medfoere, at referenceperioden overstiger seks maaneder.  Medlemsstaterne skal dog under overholdelse af almindelige principper for beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed have mulighed for at tillade, at der af objektive og tekniske grunde samt af hensyn til arbejdets tilrettelaeggelse, ved  kollektive overenskomster eller aftaler mellem arbejdsmarkedets parter fastsaettes referenceperioder, som under ingen omstaendigheder maa overstige tolv maaneder.  Inden er udloebet af en periode paa syv aar regnet fra den i artikel 18, stk. 1, litra a), fastsatte dato tager Raadet, paa grundlag af et forslag fra Kommissionen ledsaget af en evalueringsrapport, bestemmelserne i dette stykke op til fornyet behandling og  beslutter, hvad der videre skal foretages  Artikel 18  Afsluttende bestemmelser 1. a) Medlemsstaterne saetter de noedvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 23. november 1996, eller sikrer sig senest paa denne dato, at arbejdsmarkedets parter ved aftale ivaerksaetter de noedvendige  bestemmelser, idet medlemsstaterne skal traeffe alle noedvendige foranstaltninger for til enhver tid at kunne garantere de ved dette direktiv kraevede resultater.  b) i) En medlemsstat kan imidlertid undlade at anvende artikel 6 under overholdelse af de almindelige principper for beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed og forudsat, at den ved noedvendige foranstaltninger, som er truffet med henblik  herpaa, sikrer:  - at ingen arbejdsgiver kraever, at en arbejdstager praesterer mere end 48 timers arbejde i loebet af en syvdagesperiode, beregnet som gennemsnit i den referenceperiode, der er omhandlet i artikel 16, nr. 2, medmindre arbejdstageren har samtykket i at  udfoere et saadant arbejde - at det ikke laegges arbejdstageren til last, at vedkommende ikke er indstillet paa at give sit samtykke til at udfoere et saadant arbejde - at arbejdsgiveren foerer ajourfoerte registre over de arbejdstagere, der udfoerer et saadant arbejde - at registrene stilles til raadighed for de kompetente myndigheder, som af sikkerheds og/eller sundhedsmaessige aarsager kan forbyde eller begraense arbejdstagernes mulighed for at overskride den maksimale ugentlige arbejdstid - at arbejdsgiveren efter anmodning fra de kompetente myndigheder giver disse oplysninger om de aftaler, der er indgaaet med arbejdstagerne om udfoerelse af et arbejde, hvorved de overskrider en arbejdstid paa 48 timer i loebet af en syv dagesperiode,  beregnet som gennemsnit i den referenceperiode, der er omhandlet i artikel 16, nr. 2.  Inden udloebet af en periode paa syv aar regnet fra den i litra a) fastsatte dato tager Raadet, paa grundlag af et forslag fra Kommissionen ledsaget af en evalueringsrapport, bestemmelserne i dette nr. i) op til fornyet behandling og beslutter, hvad der  videre skal foretages.  ii) Medlemsstaterne har ligeledes, for saa vidt angaar anvendelsen af artikel 7, mulighed for at anvende en overgangsperiode paa hoejst tre aar regnet fra den i litra a) fastsatte dato, forudsat at det i overgangsperioden sikres:  - at alle arbejdstagere faar en aarlig betalt ferie af tre ugers varighed i overensstemmelse med de kriterier for opnaaelse og tildeling heraf, som er fastsat i national lovgivning og/eller praksis - at den aarlige betalte ferieperiode paa tre uger ikke kan erstattes med en finansiel godtgoerelse, medmindre arbejdsforholdet ophoerer.  c) Medlemsstaterne underretter straks Kommissionen herom.  2.  Naar medlemsstaterne vedtager de i stk. 1 omhandlede love og administrative bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggoerelsen ledsages af en saadan henvisning. De naermere regler for denne henvisning  fastsaettes af medlemsstaterne.  3.  Uanset medlemsstaternes ret til at tilpasse de forskellige love, administrative og kontraktmaessige bestemmelser paa arbejdstidsomraadet efter udviklingen, for saa vidt som dette direktivs minimumskrav overholdes, kan gennemfoerelsen af direktivet ikke  danne grundlag for at saenke det generelle niveau for beskyttelse af arbejdstagerne.  4.  Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de nationale retsforskrifter, som de allerede har udstedt, eller som de udsteder paa det omraade, der er omfattet af dette direktiv.  5.  Medlemsstaterne forelaegger hvert femte aar Kommissionen en rapport om den praktiske gennemfoerelse af bestemmelserne i dette direktiv med angivelse af arbejdsmarkedsparternes synspunkter.  Kommissionen underretter Europa-Parlamentet, Raadet, Det OEkonomiske og Sociale Udvalg og Det Raadgivende Udvalg for Sikkerhed, Hygiejne og Sundhedsbeskyttelse paa Arbejdspladsen herom.  6.  Kommissionen forelaegger hvert femte aar Europa-Parlamentet, Raadet og Det OEkonomiske og Sociale Udvalg en rapport om anvendelsen af dette direktiv under hensyntagen til stk. 1, 2, 3, 4 og 5.   Artikel 19  Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.  Udfaerdiget i Bruxelles, den 23. november 1993.  Paa Raadets vegne M. SMET Formand  (1) EFT nr. C 254 af 9. 10. 1990, s. 4.  (2) EFT nr. C 72 af 18. 3. 1991, s. 95; afgoerelse af 27. oktober 1993 (endnu ikke offentliggjort i Tidende).  (3) EFT nr. C 60 af 8. 3. 1991, s. 26.  (4) EFT nr. L 183 af 29. 6. 1989, s. 1.