Avis juridique important

|

31990L0435

Rådets direktiv 90/435/EØF af 23. juli 1990 om en fælles beskatningsordning for moder- og datterselskaber fra forskellige medlemsstater

EF-Tidende nr. L 225 af 20/08/1990 s. 0006 - 0009 den finske specialudgave: kapitel 9 bind 2 s. 0025  den svenske specialudgave: kapitel 9 bind 2 s. 0025

RAADETS DIREKTIV af 23. juli 1990 om en faelles beskatningsordning for moder- og datterselskaber fra forskellige medlemsstater (90/435/EOEF)   RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR - under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 100,  under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),  under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),  under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg (3), og ud fra foelgende betragtninger:  Sammenslutninger af selskaber fra forskellige medlemsstater kan vaere noedvendige for at tilvejebringe hjemmemarkedslignende forhold i Faellesskabet og dermed sikre, at det faelles marked indfoeres og kommer til at fungere bedst muligt; saadanne  sammenslutninger boer ikke haemmes af saerlige restriktioner, forskelsbehandlinger eller fordrejninger som foelge af medlemsstaternes beskatningeregler; det er derfor vigtigt at indfoere konkurrenceneutrale beskatningsregler for disse sammenslutninger af  selskaber fra forskellige medlemsstater, saa virksomhederne faar mulighed for at tilpasse sig det faelles markeds krav, oege deres produktivitet og styrke deres konkurrencemaessige position paa internationalt plan;  saadanne sammenslutninger kan foere til, at der oprettes koncerner bestaaende af moder -og datterselskaber;  de nuvaerende beskatningsregler for forbindelserne mellem moder- og datterselskaber fra forskellige medlemsstater varierer betydeligt fra medlemsstat til medlemsstat og er generelt mindre fordelagtige end de regler, der gaelder for forbindelserne mellem  moder- og datterselskaber fra samme medlemsstat; samarbejdet mellem selskaber fra forskellige medlemsstater er saaledes undergivet ringere vilkaar end samarbejdet mellem selskaber fra samme medlemsstat; denne forskelsbehandling boer fjernes, ved at der  indfoeres en faelles ordning, hvorved det bliver lettere at sammenslutte selskaber paa faellesskabsplan;  hvis et moderselskab som selskabsdeltager fra sit datterselskab modtager udbytte, kan den stat, hvor moderselskabet er hjemmehoerende:  - enten undlade at beskatte dette udbytte  - eller beskatte det, men give selskabet tilladelse til fra skattebeloebet at traekke den del af datterselskabets skat, der vedroerer dette udbytte;  for at sikre skattemaessig neutralitet boer det udbytte, som et datterselskab udlodder til sit moderselskab, fritages for kildeskat undertagen i saerlige tilfaelde; der boer dog paa grund af deres saerlige selskabsskatteregler gives Forbundsrepublikken  Tyskland og Den Hellenske Republik samt af budgetmaessige aarsager gives Den Portugisiske Republik tilladelse til fortsat i en periode at opkraeve kildeskat - UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:    Artikel 1 1.  Hver medlemsstat anvender dette direktiv:  - paa overskud, som selskaber i denne medlemsstat modtager som udbytte fra deres datterselskaber i andre medlemsstater - paa overskud, som selskaber i denne medlemsstat udlodder til selskaber i andre medlemsstater, som de er datterselskaber af.  2.  Dette direktiv er ikke til hinder for anvendelsen af interne bestemmelser eller overenskomster, som er noedvendige for at hindre svig og misbrug.  Artikel 2 Ved udtrykket »selskab i en medlemsstat« forstaas i dette direktiv ethvert selskab:  a)  der er organiseret i en af de former, der er anfoert i bilaget til dette direktiv b) som ifoelge skattelovgivningen i en medlemsstat anses for at vaere skattemaessigt hjemmehoerende i denne stat, og som i henhold til en overenskomst om dobbeltbeskatning med et tredjeland ikke anses for at vaere hjemmehoerende uden for Faellesskabet c) som desuden uden valgmulighed og uden fritagelse er omfattet af en af foelgende former for skat:  - impôt des sociétés i Belgien - selskabsskat i Danmark - Koerperschaftsteuer i Tyskland - foros eisodimatos nomikon prosopon kerdoskopikoy charaktira i Graekenland - impuesto sobre sociedades i Spanien - impôt sur les sociétés i Frankrig - corporation tax i Irland - imposta sul reddito delle persone giuridiche i Italien  - impôt sur le revenu des collectivités i Luxembourg - vennootschapsbelasting i Nederlandene - imposto sobre o rendimento das pessoas colectivas i Portugal - corporation tax i Det Forenede Kongerige,  eller enhver anden form for skat, der traeder i stedet for en af disse former for skat.  Artikel 3 1.  I dette direktiv:  a)  betegnes som moderselskab mindst ethvert selskab i en medlemsstat, der opfylder betingelserne i artikel 2, og hvis andel i kapitalen i et selskab i en anden medlemsstat, der opfylder de samme betingelser, er paa mindst 25 % b)  forstaas ved datterselskab et selskab, i hvis kapital et andet selskab har den i litra a) omhandlede andel.  2.  Uanset stk. 1 kan medlemsstaterne:  - ved bilateral aftale erstatte kapitalandelskriteriet med stemmerettighedskriteriet - undlade at anvende dette direktiv paa selskaber i denne medlemsstat, der ikke i en sammenhaengende periode paa mindst to aar har besiddet en kapitalandel, der giver ret til betegnelsen moderselskab, eller paa selskaber, i hvilke et selskab i en anden  medlemsstat ikke i en sammenhaengende periode paa mindst to aar har besiddet saadan kapitalandel.  Artikel 4 1.  Hvis et moderselskab som selskabsdeltager fra sit datterselskab modtager udbytte, der udloddes ved en anden lejlighed end i forbindelse med datterselskabets likvidation, kan den stat, hvor moderselskabet er hjemmehoerende,  - enten undlade at beskatte dette overskud - eller beskatte det, men give selskabet tilladelse til fra skattebeloebet at traekke den del af datterselskabets skat, der vedroerer dette overskud, og i givet fald det kildeskattebeloeb, der i medfoer af undtagelsesbestemmelserne i artikel 5 er opkraevet af  den medlemsstat, hvor datterselskabet er hjemmehoerende, dog hoejst den tilsvarende nationale skat.  2.  Enhver medlemsstat bevarer imidlertid muligheden for at fastsaette, at udgifter i forbindelse med kapitalandelen og kapitaltab, der er et resultat af udlodningen af datterselskabets udbytte, ikke kan fradrages i moderselskabets skattepligtige  overskud. Hvis forvaltningsudgifterne i forbindelse med kapitalandelen i dette tilfaelde fastsaettes til et fast beloeb, kan dette faste beloeb ikke overstige 5 % af det udbytte, som datterselskabet udlodder.  3.  Stk. 1 anvendes indtil datoen for den faktiske ivaerksaettelse af en faelles selskabsbeskatning.  Raadet vil, naar tiden er inde, vedtage de bestemmelser, der skal gaelde fra denne dato.  Artikel 5 1.  Det udbytte, som et datterselskab udlodder til sit moderselskab, fritages for kildeskat, i det mindste naar moderselskabet har en kapitalandel i datterselskabet paa mindst 25 %.  2.  Uanset stk. 1 kan Den Hellenske Republik, saa laenge det fritager udloddet overskud for selskabsskat, opkraeve kildeskat af overskud, der udloddes til moderselskaber, som er hjemmehoerende i andre medlemsstater. Denne kildeskat maa imidlertid ikke  overstige den procentsats, der er fastsat i bilaterale overenskomster om dobbeltbeskatning.  3.  Uanset stk. 1 kan Forbundsrepublikken Tyskland - saa laenge der af udloddet overskud opkraeves selskabsskat, som er mindst 11 procentpoints lavere end den procentsats, hvormed ikke-udloddet overskud beskattes - som udligningsskat opkraeve 5 % kildeskat  af det overskud, der udloddes af datterselskaberne i denne stat, dog ikke laengere end til 1. juli 1996.  4.  Uanset stk. 1 kan Den Portugisiske Republik opkraeve kildeskat af udbytte, som et datterselskab i Portugal udlodder til et moderselskab i en anden medlemsstat, indtil en dato, som ikke kan ligge senere end udgangen af det ottende aar, der foelger efter  den dato, fra hvilken dette direktiv finder anvendelse.  Med forbehold af eksisterende bilaterale overenskomster mellem Portugal og en anden medlemsstat kan satsen for denne skat ikke overstige 15 % i de foerste fem aar af dette tidsrum og 10 % i de sidste tre aar.  Inden udgangen af det ottende aar traeffer Raadet med enstemmighed paa forslag af Kommissionen afgoerelse om en eventuel forlaengelse af gyldigheden af dette stykke.  Artikel 6 Den medlemsstat, hvor moderselskabet er hjemmehoerende, kan ikke opkraeve kildeskat af det udbytte, som dette selskab modtager fra datterselskabet.  Artikel 7 For at undgaa tvivl fastslaas det:  - at udtrykket »kildeskat«, saaledes som det anvendes i dette direktiv, ikke omfatter den forskudsbetaling eller forudbetaling af selskabsskat, der foretages til den medlemsstat, hvor datterselskabet er hjemmehoerende, i forbindelse med udlodning af  udbytte til moderselskabet - at direktivet ikke beroerer anvendelsen af interne bestemmelser eller bestemmelser i henhold til overenskomster, der har til formaal at ophaeve eller lempe oekonomisk dobbeltbeskatning af udbytter, isaer bestemmelser om betaling af skattegodtgoerelse til  udbyttemodtagerne.  Artikel 8 1.  Medlemsstaterne saetter de noedvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 1. januar 1992. De underretter straks Kommissionen herom.  2.  Medlemsstaterne soerger for at meddele Kommissionen teksten til de vigtigste nationale forskrifter, som de udsteder paa det omraade, der er omfattet af dette direktiv.  Artikel 9 Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.   Udfaerdiget i Bruxelles, den 23. juli 1990. For Raadet G. CARLI Formand  (1) EFT nr. C 39 af 22. 3. 1969, s. 7, og aendringer modtaget den 5. juli 1985.(2)  EFT nr. C 51 af 29. 4. 1970, s. 6.(3)  EFT nr. C 100 af 1. 8. 1969, s. 7.   BILAG   Liste over de selskaber, der er omhandlet i artikel 2, litra a)  a)  De selskaber, der i belgisk ret benaevnes »société anonyme«/»naamloze vennootschap«, »société en commandite par actions«/»commanditaire vennootschap op aandelen«, »société privée à responsabilité limitée«/»besloten vennootschap met beperkte  aansprakelijkheid« samt offentligretlige enheder, der driver virksomhed under de privatretlige bestemmelser b) de selskaber, der i dansk ret benaevnes »aktieselskab«, »anpartsselskab« c) de selskaber, der i tysk ret benaevnes »Aktiengesellschaft«, »Kommanditgesellschaft auf Aktien«, »Gesellschaft mit beschraenkter Haftung«, »bergrechtliche Gewerkschaft« d) de selskaber, der i graesk ret benaevnes »anonymi etairia« e) de selskaber, der i spansk ret benaevnes »sociedad anónima«, »sociedad comanditaria por acciones«, »sociedad de responsabilidad limitada« samt offentligretlige enheder, der driver virksomhed under de privatretlige bestemmelser f) de selskaber, der i fransk ret benaevnes »société anonyme«, »société en commandite par actions«, »société à responsabilité limitée« samt offentlige industri- og handelsvirksomheder og -foretagender g) de selskaber, der i irsk ret benaevnes »public companies limited by shares or by guarantee«, »private companies limited by shares or by guarantee«, virksomheder, der er registreret i henhold til «the Industrial and Provident Societies Acts« eller  »building societies«, der er registreret i henhold til »the Building Societies Acts« h) de selskaber, der i italiensk ret benaevnes »società per azioni«, »società in accomandita per azioni«, »società a responsabilità limitata« samt offentlige og private industri- og handelsvirksomheder i) de selskaber, der i luxembourgsk ret benaevnes »société anonyme», »société en commandite par actions«, »société à responsabilité limitée« j) de selskaber, der i nederlandsk ret benaevnes »naamloze vennootschap«, »besloten vennootschap met beperkte aansprakelijkheid« k) de handelsselskaber eller almindelige, borgerlige selskaber i form af handelsselskaber samt andre juridiske personer, der driver handels- eller industrivirksomhed, og som er registreret i henhold til Portugals lovgivning l) de selskaber, der er registreret i henhold til Det Forenede Kongeriges lovgivning.


title: Rådets direktiv 85/444/EØF af 27. september 1985 om ændring af direktiv 83/129/EØF om indførsel i medlemsstaterne af visse sælungeskind og varer heraf

text:
Nr. L 259/70                              De Europæiske Fællesskabers Tidende                                  1 . 10 . 85
                                                             II
                                  (Retsakter hvis offentliggørelse ikke er obligatorisk)
                                                      RÅDET
                                                  RÅDETS DIREKTIV
                                                 af 27 . september 1985
               om ændring af direktiv 83/129/EØF om indførsel i medlemsstaterne af visse
                                              sælungeskind og varer heraf
                                                       (85/444/EØF)
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE                                          af 26. august 1983, der blev efterfulgt af en supple
FÆLLESSKABER HAR —                                               rende rapport af 14. juni 1985 ;
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det              direktiv 83/ 129/EØF bør ændres, således at det fortsat
europæiske økonomiske Fællesskab,                                finder anvendelse efter den 1 . oktober 1985 ;
                                                                 det vil være nødvendigt at tage situationen op til
under henvisning til direktiv 83/ 129/EØF ('), særlig           vurdering på grundlag af en rapport, som Kommis
artikel 2,
                                                                 sionen skal forelægge Rådet senest den 1 . oktober
under henvisning til forslag fra Kommissionen, og                1987, i givet fald ledsaget af passende forslag, idet
                                                                 denne rapport navnlig skal vedrøre dels udviklingen i
ud fra følgende betragtninger :                                  de videnskabelige oplysninger om bevarelsen af og
Direktiv 83/ 129/EØF indeholder bestemmelser om, at
                                                                 situationen for grønlandssæl- og klapmydsel
                                                                 bestandene og dels udviklingen — negativ i henhold
medlemsstaterne skal træffe alle nødvendige foranstalt          til foreliggende oplysninger — på markedet for
ninger eller opretholde sådanne foranstaltninger for at         sælskind hidrørende fra den traditionelle Inuit-jagt og
sikre, at de i bilaget dertil anførte varer ikke indføres i      på markedet for andre sælskind, som heller ikke er
erhvervsøjemed til deres område ;                               omfattet af anvendelsesområdet for direktiv 83/ 129/
                                                                 EØF —
gyldighedsperioden for direktiv 83/ 129/EØF udløber
den 1 . oktober 1985 ;
                                                                 UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV :
Europa-Parlamentet har vedtaget en beslutning, hvori
det anmoder om en forlængelse af gyldighedsperioden                                       Artikel 1
for direktiv 83/ 129/EØF ;                                       I artikel 2 i direktiv 83/ 129/EØF ændres datoen : »den
                                                                 1 . oktober 1985« til «den 1 . oktober 1989«.
det er i alle berørte parters interesse at undgå de nega
tive følger, som må forventes at opstå efter udløbet af                                   Artikel 2
gyldighedsperioden for direktiv 83/ 129/EØF ; selv om
Inuit-befolkningernes traditionelle jagt i sig selv er           Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
forenelig med en konstant forøgelse af bestandene af
grønlandssæler og klapmydsler, råder der stadig usik            Udfærdiget i Luxembourg, den 27. september 1985.
kerhed om konsekvenserne af den ikke-traditions
bundne jagt for bevarelsen af disse arter ;                                                   På Rådets vegne
                                                                                R. STEICHEN
i overensstemmelse med artikel 2 i direktiv 83/ 129/
EØF fremsendte Kommissionen til Rådet en rapport                                                  Formand
(■) EFT nr. L 91 af 9. 4. 1983, s. 30.


Avis juridique important

|

32001L0111

Rådets direktiv 2001/111/EF af 20. december 2001 om visse former for sukker bestemt til konsum

EF-Tidende nr. L 010 af 12/01/2002 s. 0053 - 0057

Rådets direktiv 2001/111/EFaf 20. december 2001om visse former for sukker bestemt til konsumRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 37,under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet(2),under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg(3), ogud fra følgende betragtninger:(1) Visse vertikale direktiver på levnedsmiddelområdet bør forenkles med det formål alene at tage hensyn til de væsentlige krav, som de produkter, de pågældende direktiver omfatter, skal opfylde, for at kunne bevæge sig frit i det indre marked i overensstemmelse med konklusionerne fra Det Europæiske Råds møde den 11. og 12. december 1992 i Edinburgh, bekræftet ved konklusionerne fra Det Europæiske Råds møde den 10. og 11. december 1993 i Bruxelles.(2) Begrundelsen for Rådets direktiv 73/437/EØF af 11. december 1973 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivninger om visse former for sukker bestemt til menneskeføde(4) var, at forskelle mellem de nationale lovgivninger om visse former for sukker kunne skabe ulige konkurrencevilkår med mulig vildledning af forbrugerne til følge og dermed kunne have direkte indvirkning på fællesmarkedets oprettelse og funktion.(3) Direktiv 73/437/EØF havde derfor til formål at fastsætte definitioner og fælles regler for produkternes fabrikationsspecifikationer, pakning og mærkning for at sikre deres frie bevægelighed inden for Fællesskabet.(4) Kommissionen agter snarest og under alle omstændigheder inden den 1. juli 2000 at foreslå, at en række vægtkategorier af færdigpakninger af de produkter, der er omfattet af nærværende direktiv, medtages i Rådets direktiv 80/232/EØF af 15. januar 1980 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning vedrørende værdiskalaer for tilladte nominelle mængder og nominelle rumfang for visse færdigpakkede varer(5).(5) Direktiv 73/437/EØF bør omarbejdes for at gøre bestemmelserne om fremstilling og markedsføring af visse former for sukker bestemt til konsum mere tilgængelige og for at tilpasse direktivet til den almindelige fællesskabslovgivning, som gælder for levnedsmidler, navnlig bestemmelserne om mærkning, farvestoffer og andre tilladte tilsætningsstoffer, ekstraktionsmidler og analysemetoder.(6) De generelle bestemmelser om mærkning af levnedsmidler, der er fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/13/EF(6), bør anvendes under overholdelse af visse betingelser.(7) I overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet og proportionalitetsprincippet i traktatens artikel 5 kan målet om at fastlægge fælles definitioner og regler for de pågældende produkter og bringe bestemmelserne på linje med den almindelige fællesskabslovgivning om levnedsmidler ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor på grund af direktivets karakter bedre gennemføres på fællesskabsplan; dette direktiv er begrænset til, hvad der er nødvendigt for at nå nævnte mål.(8) De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af dette direktiv bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen(7).(9) For at undgå, at der opstår nye hindringer for de frie varebevægelser, bør medlemsstaterne undlade at vedtage nationale bestemmelser for de pågældende produkter, som ikke er hjemlet i dette direktiv -UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:Artikel 1Dette direktiv gælder for de i bilaget, del A, definerede produkter.Dette direktiv gælder ikke for de i bilaget, del A, definerede produkter, når det drejer sig om formalet sukker, kandissukker og sukkertoppe.Artikel 2Direktiv 2000/13/EF anvendes på de i bilaget, del A, til nævnte direktiv definerede produkter på følgende betingelser og med følgende undtagelser:1) Varebetegnelserne i bilaget, del A, er forbeholdt de deri nævnte produkter og skal i handelen benyttes som betegnelse for dem, jf. dog nr. 5 i denne artikel.Den varebetegnelse, der er anført i bilaget, del A, punkt 2, kan ligeledes benyttes til at betegne det produkt, der er defineret i bilaget, del A, punkt 3.Dette er dog ikke til hinder for:- at de i bilaget, del A, definerede produkter foruden deres obligatoriske varebetegnelser kan bære betegnelser, som er sædvanlige i de forskellige medlemsstater- at varebetegnelserne i overensstemmelse med skik og brug kan anvendes i varebetegnelser for andre produkterpå betingelse af, at dette ikke kan vildlede forbrugerne.2) For færdigpakkede produkter med en vægt på under 20 g behøver nettovægten ikke at angives på mærkningen.3) For flydende sukker, flydende invertsukker og sirup af invertsukker skal mærkningen angive indholdet af tørstof og invertsukker.4) For sirup af invertsukker, som indeholder krystaller i opløsningen, skal mærkningen indeholde betegnelsen "krystalliseret".5) Når de produkter, der er omhandlet i bilaget, del A, punkt 7 og 8, indeholder mere end 5 vægtprocent fruktose i tørstofform, mærkes de med hensyn til deres varebetegnelse eller som ingredienser med henholdsvis "glucose-fruktosesirup" eller "fruktose-glucosesirup" og "tørret glucose-fruktosesirup" eller "tørret fruktose-glucosesirup", således at det fremgår, om det er glucosekomponenten eller fruktosekomponenten, der er størst.Artikel 3For de i bilag I definerede produkter må medlemsstaterne ikke vedtage nationale bestemmelser, som er mere detaljerede, eller som ikke er hjemlet i dette direktiv.Artikel 4De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af dette direktiv vedtages, for så vidt angår de emneområder, der er nævnt nedenfor, efter forskriftsproceduren i artikel 5, stk. 2:- tilpasning af dette direktiv til den almindelige fællesskabslovgivning om levnedsmidler- tilpasning til den tekniske udvikling.Artikel 51. Kommissionen bistås af Den Stående Levnedsmiddelkomité (i det følgende benævnt "komitéen"), som er oprettet ved artikel 1 i afgørelse 69/414/EØF(8).2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 og 7 i afgørelse 1999/468/EF.Fristen i artikel 5, stk. 6, i afgørelse 1999/468/EF fastsættes til tre måneder.3. Komitéen vedtager selv sin forretningsorden.Artikel 6Direktiv 73/437/EØF ophæves med virkning fra den 12. juli 2003.Henvisninger til det ophævede direktiv betragtes som henvisninger til nærværende direktiv.Artikel 7Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv inden den 12. juli 2003. De underretter straks Kommissionen herom.Disse love og bestemmelser anvendes således:- at markedsføring af de i bilaget, del A, definerede produkter, som er i overensstemmelse med definitionerne og bestemmelserne i dette direktiv, tillades fra den 12. juli 2003- at markedsføring af produkter, som ikke er i overensstemmelse med dette direktiv, forbydes fra den 12. juli 2004Dog er markedsføring af produkter, som ikke er i overensstemmelse med dette direktiv, men som inden den 12. juli 2004 er mærket i overensstemmelse med direktiv 73/437/EØF, tilladt, indtil lagrene er opbrugt.Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.Artikel 8Dette direktiv træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Artikel 9Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Bruxelles, den 20. december 2001.På Rådets vegneC. PicquéFormand(1) EFT C 231 af 9.8.1996, s. 6.(2) EFT C 279 af 1.10.1999, s. 90.(3) EFT C 56 af 24.2.1997, s. 20.(4) EFT C 356 af 27.12.1973, s. 71. Ændret ved tiltrædelsesakten af 1985.(5) EFT L 51 af 25.2.1980, s. 1. Senest ændret ved direktiv 87/356/EØF (EFT L 192 af 11.7.1987, s. 48).(6) EFT L 109 af 6.5.2000, s. 29.(7) EFT L 184 af 7.7.1999, s. 23.(8) EFT L 291 af 19.11.1969, s. 9.BILAGA. VAREBETEGNELSER OG DEFINITIONER1. Halvhvidt sukkerSaccharose, renset og krystalliseret, af sund, sædvanlig handelsmæssig kvalitet med følgende kendetegn:>TABELPOSITION>2. Sukker eller hvidt sukkerSaccharose, renset og krystalliseret, af sund, sædvanlig handelsmæssig kvalitet med følgende kendetegn:>TABELPOSITION>3. Raffineret sukker eller raffineret hvidt sukkerDet produkt, som har de under punkt 2, litra a), b) og c), nævnte kendetegn, og hvis punkttal bestemt i overensstemmelse med del B ikke samlet overstiger 8 og heller ikke overstiger:- 4 for farvetypen- 6 for askeindholdet- 3 for farve i opløsningen.4. Flydende sukker(1)Den vandige opløsning af saccharose, som har følgende kendetegn:>TABELPOSITION>5. Flydende invertsukker(2)Den vandige opløsning af saccharose, delvis inverteret ved hydrolyse, hvor mængden af invertsukker ikke er fremherskende, og som har følgende kendetegn:>TABELPOSITION>6. Sirup af invertsukker(3)Den vandige opløsning, eventuelt krystalliseret, af saccharose, delvis inverteret ved hydrolyse, hvor mængden af invertsukker (forholdet mellem fruktose og dextrose: 1,0 ± 0,1) i forhold til tørstoffet skal være over 50 vægtprocent, og som i øvrigt opfylder kravene i punkt 5, litra a) og c).7. GlucosesirupDen rensede og koncentrerede vandige opløsning af saccharider til levnedsmidler, fremstillet på grundlag af korn- og/eller inulin, og som har følgende kendetegn:>TABELPOSITION>8. Tørret glucosesirupGlucosesirup, som er delvis tørret og har et tørstofindhold på mindst 93 vægtprocent, og som i øvrigt opfylder kravene i punkt 7, litra b) og c).9. Dextrose eller dextrosemonohydratD-glucose, renset og krystalliseret, som indeholder et molekyle krystalvand, og som har følgende kendetegn:>TABELPOSITION>10. Dextrose eller dextroseanhydridD-glucose, renset og krystalliseret, som ikke indeholder krystalvand, og hvis tørstofindhold er på mindst 98 vægtprocent, og som i øvrigt opfylder kravene i punkt 9, litra a) og c).11. FruktoseD-fruktose, renset og krystalliseret, som har følgende kendetegn:>TABELPOSITION>B. METODE TIL BESTEMMELSE AF FARVETYPE, ASKEINDHOLD VED MÅLING AF LEDNINGSEVNE OG FARVE I OPLØSNINGER AF (HVIDT) SUKKER OG AF RAFFINERET (HVIDT) SUKKER SOM DEFINERET I DEL A, PUNKT 2 OG 3Et "punkt" svarer til:a) hvad angår farvetypen, 0,5 enheder bestemt efter metoden fra Instituttet for Landbrugsteknologi og Sukkerindustri i Brunswick, som omhandlet i kapitel A, nr. 2, i bilaget til Kommissionens forordning (EØF) nr. 1265/69 af 1. juli 1969 om metoderne til bestemmelse af kvaliteten af sukker, der opkøbes af interventionsorganerne(4)b) hvad angår askeindholdet, 0,0018 % bestemt efter metoden fra The International Commission for Uniform Methods of Sugar Analyses (ICUMSA-metoden), som omhandlet i kapitel A, nr. 1, i bilaget til forordning (EØF) nr. 1265/69c) hvad angår opløsningens farve, 7,5 enheder bestemt efter ICUMSA-metoden, som omhandlet i kapitel A, nr. 3, i bilaget til forordning (EØF) nr. 1265/69.(1) Betegnelsen "hvidt" er forbeholdt:a) flydende sukker, hvis farve i opløsningen ikke overstiger 25 ICUMSA-enheder bestemt efter metoden i del B, litra c)b) flydende invertsukker og sirup af invertsukker, hvis- askeindhold ved måling af ledningsevne ikke overstiger 0,1 vægtprocent- farve i opløsningen ikke overstiger 25 ICUMSA-enheder bestemt efter metoden i del B, litra c).(2) Betegnelsen "hvidt" er forbeholdt:a) flydende sukker, hvis farve i opløsningen ikke overstiger 25 ICUMSA-enheder bestemt efter metoden i del B, litra c)b) flydende invertsukker og sirup af invertsukker, hvis- askeindhold ved måling af ledningsevne ikke overstiger 0,1 vægtprocent- farve i opløsningen ikke overstiger 25 ICUMSA-enheder bestemt efter metoden i del B, litra c).(3) Betegnelsen "hvidt" er forbeholdt:a) flydende sukker, hvis farve i opløsningen ikke overstiger 25 ICUMSA-enheder bestemt efter metoden i del B, litra c)b) flydende invertsukker og sirup af invertsukker, hvis- askeindhold ved måling af ledningsevne ikke overstiger 0,1 vægtprocent- farve i opløsningen ikke overstiger 25 ICUMSA-enheder bestemt efter metoden i del B, litra c).(4) EFT L 163 af 1.7.1969, s. 1.


Avis juridique important

|

32003L0088

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/88/EF af 4. november 2003 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden

EU-Tidende nr. L 299 af 18/11/2003 s. 0009 - 0019

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/88/EFaf 4. november 2003om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstidenEUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 137 stk. 2,under henvisning til forslag fra Kommissionen,under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg(1),efter høring af Regionsudvalget,efter proceduren i traktatens artikel 251(2), ogud fra følgende betragtninger:(1) I Rådets direktiv 93/104/EF af 23. november 1993 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden(3) er der fastsat minimumsforskrifter for sikkerhed og sundhed i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden med hensyn til daglige hvileperioder, pauser, ugentlig hviletid, maksimal ugentlig arbejdstid, årlig ferie samt aspekter i forbindelse med natarbejde, skifteholdsarbejde og arbejdsrytme, og direktivet er blevet ændret væsentligt. Af hensyn til klarheden bør der foretages en kodifikation af de pågældende bestemmelser.(2) I henhold til traktatens artikel 137 støtter og supplerer Fællesskabet medlemsstaternes indsats med henblik på at forbedre arbejdsmiljøet for at beskytte arbejdstagernes sundhed og sikkerhed. Det skal i direktiver vedtaget på grundlag af denne artikel undgås at pålægge administrative, finansielle og retlige byrder af en sådan art, at de hæmmer oprettelse og udvikling af små og mellemstore virksomheder.(3) Bestemmelserne i Rådets direktiv 89/391/EØF af 12. juni 1989 om iværksættelse af foranstaltninger til forbedring af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed under arbejdet(4) finder fortsat i fuld udstrækning anvendelse på de områder, der er omfattet af nærværende direktiv, dog med forbehold af strengere og/eller mere specifikke bestemmelser i nærværende direktiv.(4) Forbedring af arbejdstagernes sikkerhedsmæssige, hygiejnemæssige og sundhedsmæssige vilkår under arbejdet er et mål, der ikke bør underordnes rent økonomiske hensyn.(5) Alle arbejdstagere bør have passende hvileperioder. Begrebet "hvile" bør udtrykkes i tidsenheder, dvs. i dage, timer og/eller brøkdele heraf. Arbejdstagerne i Fællesskabet bør have minimumshvileperioder - dagligt, ugentligt og årligt - og passende pauser. I denne forbindelse bør der også fastsættes et loft for den ugentlige arbejdstid.(6) Der bør tages hensyn til Den Internationale Arbejdsorganisations principper om tilrettelæggelse af arbejdstiden, herunder om natarbejde.(7) Der er foretaget undersøgelser, som viser, at den menneskelige organisme om natten er særlig følsom over for miljøforstyrrelser og over for visse byrdefulde former for arbejdstilrettelæggelse, og at lange perioder med natarbejde kan være skadelige for arbejdstagernes sundhed og være til fare for sikkerheden under arbejdet.(8) Varigheden af natarbejde bør derfor begrænses, herunder også overtid, og det bør fastsættes, at arbejdsgivere, som regelmæssigt beskæftiger natarbejdere, på anmodning informerer de kompetente myndigheder herom.(9) Det er vigtigt, at der tilbydes natarbejdere gratis helbredskontrol, inden de begynder beskæftigelse ved natarbejde og derefter med regelmæssige mellemrum, og at de, hvis de lider af helbredsproblemer, når det er muligt, overføres til dagarbejde, som passer til dem.(10) Situationen for natarbejdere og skifteholdsarbejdere kræver, at beskyttelsesniveauet for deres sikkerhed og sundhed tilpasses arten af det arbejde, de udfører, og at beskyttelses- og forebyggelsestjenester og -faciliteter forefindes og virker effektivt.(11) Arbejdsvilkårene kan have skadelige virkninger for arbejdstagernes sikkerhed og sundhed. Ved tilrettelæggelsen af arbejdet efter en bestemt rytme bør der tages hensyn til det generelle princip om, at arbejdet skal tilpasses mennesket.(12) En europæisk aftale om tilrettelæggelse af arbejdstiden for søfarende er blevet iværksat ved Rådets direktiv 1999/63/EF af 21. juni 1999 om gennemførelse af den aftale om tilrettelæggelse af arbejdstiden for søfarende, som er indgået mellem European Community Shipowner's Association (ECSA) og Federation of Transport Workers' Unions in the European Union (FST)(5), som er udstedt i henhold til traktatens artikel 139, stk. 2. Nærværende direktivs bestemmelser gælder derfor ikke for søfarende.(13) Med hensyn til "partsfiskere", som er arbejdstagere, bør medlemsstaterne i henhold til nærværende direktiv kunne fastsætte kriterierne for opnåelse og tildeling af årlig ferie, herunder retningslinjer for betaling.(14) De særlige forskrifter, der er fastsat i andre fællesskabsinstrumenter, f.eks. vedrørende hvileperioder, arbejdstid, årlig ferie og natarbejde for visse kategorier af arbejdstagere, bør have forrang frem for bestemmelserne i nærværende direktiv.(15) Af hensyn til de spørgsmål, som kan opstå i forbindelse med tilrettelæggelsen af arbejdstiden i virksomhederne, synes det hensigtsmæssigt at give mulighed for at anvende visse bestemmelser i nærværende direktiv med en vis smidighed, idet det sikres, at principperne om beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed følges.(16) Det bør fastsættes, at visse bestemmelser i nærværende direktiv kan fraviges af henholdsvis medlemsstaterne eller arbejdsmarkedets parter. I tilfælde af fravigelse bør der som en generel regel ydes de pågældende arbejdstagere tilsvarende kompenserende hvileperioder.(17) Nærværende direktiv bør ikke berøre medlemsstaternes forpligtelser med hensyn til fristerne for gennemførelse af de i bilag I, del B, anførte direktiver -UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:KAPITEL 1ANVENDELSESOMRÅDE OG DEFINITIONERArtikel 1Formål og anvendelsesområde1. Dette direktiv indeholder minimumsforskrifter for sikkerhed og sundhed i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden.2. Dette direktiv finder anvendelse på:a) de minimale daglige hvileperioder, ugentlige hvileperioder og årlige ferier, på pauser og på den maksimale ugentlige arbejdstid, samt påb) visse aspekter i forbindelse med natarbejde, skifteholdsarbejde og arbejdsrytme.3. Dette direktiv finder anvendelse på alle former for private og offentlige aktiviteter som defineret i artikel 2 i direktiv 89/391/EØF, jf. dog nærværende direktivs artikel 14, 17, 18 og 19.Dette direktiv finder ikke anvendelse på søfarende som defineret i direktiv 1999/63/EF, jf. dog artikel 2, nr. 8), i nærværende direktiv.4. Bestemmelserne i direktiv 89/391/EØF finder i fuld udstrækning anvendelse på de forhold, der er nævnt i stk. 2, med forbehold af strengere og/eller mere specifikke bestemmelser i nærværende direktiv.Artikel 2DefinitionerI dette direktiv forstås ved:1) "arbejdstid": det tidsrum, hvori arbejdstageren er på arbejde og står til arbejdsgiverens rådighed under udførelsen af sin beskæftigelse eller sine opgaver i overensstemmelse med national lovgivning og/eller praksis2) "hvileperiode": det tidsrum, der ikke er arbejdstid3) "natperiode": et tidsrum på mindst syv timer, der er fastsat ved national lovgivning, og som under alle omstændigheder omfatter tidsrummet mellem kl. 00.00 og kl. 05.004) "natarbejder":a) dels en arbejdstager, der normalt udfører mindst tre timer af sin daglige arbejdstid i natperioden, ogb) dels en arbejdstager, der forventes at udføre en vis del af sin årlige arbejdstid i natperioden, idet denne del efter den pågældende medlemsstats valg fastsættes:i) ved national lovgivning efter høring af arbejdsmarkedets parter, ellerii) ved nationale eller regionale kollektive overenskomster eller aftaler mellem arbejdsmarkedets parter5) "skifteholdsarbejde": enhver form for tilrettelæggelse af holdarbejde, som består i, at arbejdstagerne afløser hinanden på de samme arbejdspladser efter en bestemt tidsplan, herunder på skift, og som kan være kontinuerligt eller diskontinuerligt, hvilket kræver, at arbejdstagerne arbejder på forskellige tidspunkter over en given periode af dage eller uger6) "skifteholdsarbejder": arbejdstager, som deltager i skifteholdsarbejde7) "mobil arbejdstager": en arbejdstager, der er en del af rejsende eller flyvende personale, som er ansat af en virksomhed, der udfører passager- eller godstransport ad vej, ad luftvej eller ad indre vandveje8) "offshore-arbejde": arbejde, der hovedsageligt udføres på eller fra offshore-anlæg (herunder boreplatforme), og som direkte eller indirekte har forbindelse med udforskning, udvinding eller udnyttelse af mineralforekomster, herunder kulbrinter, samt dykning i forbindelse med sådanne aktiviteter, uanset om dykningen udføres fra et offshore-anlæg eller fra et fartøj9) "tilstrækkelig hvile": det forhold, at arbejdstagere har regelmæssige, uafbrudte hvileperioder, udtrykt i tidsenheder, der er tilstrækkeligt lange til at sikre, at de på grund af træthed eller andre uregelmæssige arbejdsrytmer ikke forårsager skader på sig selv, kolleger eller andre, og at de hverken på kort eller lang sigt skader deres helbred.KAPITEL 2MINIMUMSHVILEPERIODER - ANDRE ASPEKTER AF TILRETTELÆGGELSEN AF ARBEJDSTIDENArtikel 3Daglig hviletidMedlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at alle arbejdstagere får en minimumshvileperiode på 11 sammenhængende timer inden for hver 24-timersperiode.Artikel 4PauserMedlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at alle arbejdstagere kan holde pause, hvis den daglige arbejdstid overstiger seks timer; de nærmere bestemmelser herfor, herunder varigheden og kriterierne for tildeling af pausen, fastsættes i kollektive overenskomster eller aftaler mellem arbejdsmarkedets parter eller, hvor sådanne overenskomster eller aftaler ikke findes, i den nationale lovgivning.Artikel 5Ugentlig hviletidMedlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at alle arbejdstagere for hver syvdagesperiode får en sammenhængende minimumshvileperiode på 24 timer, hvortil lægges de elleve timers daglig hviletid, som er omhandlet i artikel 3.Hvis objektive eller tekniske omstændigheder eller omstændigheder i forbindelse med arbejdets tilrettelæggelse gør det berettiget, kan der fastsættes en minimumshvileperiode på 24 timer.Artikel 6Maksimal ugentlig arbejdstidMedlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for, at det, henset til kravene om at beskytte arbejdstagernes sikkerhed og sundhed, sikres:a) at den ugentlige arbejdstid begrænses ved love eller administrative bestemmelser eller ved kollektive overenskomster eller aftaler mellem arbejdsmarkedets parterb) at den gennemsnitlige arbejdstid i løbet af en syvdagesperiode ikke overstiger 48 timer, inklusive overarbejde.Artikel 7Årlig ferie1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at alle arbejdstagere får en årlig betalt ferie af mindst fire ugers varighed i overensstemmelse med de kriterier for opnåelse og tildeling heraf, som er fastsat i national lovgivning og/eller praksis.2. Den minimale årlige betalte ferieperiode kan ikke erstattes med en finansiel godtgørelse, medmindre arbejdsforholdet ophører.KAPITEL 3NATARBEJDE - SKIFTEHOLDSARBEJDE - ARBEJDSRYTMEArtikel 8Natarbejdets varighedMedlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre:a) at den normale arbejdstid for natarbejde i gennemsnit ikke overstiger otte timer pr. periode på 24 timerb) at natarbejdere ved særlig risikofyldt beskæftigelse eller beskæftigelse, der indebærer en betydelig fysisk eller psykisk belastning, ikke arbejder mere end otte timer i løbet af en periode på 24 timer, i hvilken de udfører natarbejde.For så vidt angår litra b) defineres særlig risikofyldt beskæftigelse eller beskæftigelse, der indebærer en betydelig fysisk eller psykisk belastning, i den nationale lovgivning og/eller praksis eller ved kollektive overenskomster eller aftaler mellem arbejdsmarkedets parter under hensyn til de følgevirkninger og risici, der er forbundet med natarbejde.Artikel 9Helbredskontrol og natarbejderes overgang til dagarbejde1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre:a) at der tilbydes natarbejdere gratis helbredskontrol, inden de begynder beskæftigelse ved natarbejde og derefter med regelmæssige mellemrumb) at natarbejdere, der lider af helbredsproblemer, som påviseligt skyldes, at de udfører natarbejde, når det er muligt, overføres til dagarbejde, som passer til dem.2. Den i stk. 1, litra a), omhandlede gratis helbredskontrol skal være omfattet af lægens tavshedspligt.3. Den i stk. 1, litra a), omhandlede gratis helbredskontrol kan indgå i en national helbredsordning.Artikel 10Garantier i forbindelse med natarbejdeMedlemsstaterne kan lade arbejde, der udføres af bestemte kategorier natarbejdere, være betinget af opfyldelsen af visse garantier på vilkår, der fastsættes i den nationale lovgivning og/eller praksis, for så vidt angår arbejdere, som løber en sikkerheds- eller sundhedsmæssig risiko, der er knyttet til natarbejdet.Artikel 11Information ved regelmæssig beskæftigelse af natarbejdereMedlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at arbejdsgivere, som regelmæssigt beskæftiger natarbejdere, på anmodning informerer de kompetente myndigheder herom.Artikel 12Sikkerheds- og sundhedsbeskyttelseMedlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre:a) at der for natarbejdere og skifteholdsarbejdere gælder et beskyttelsesniveau for sikkerhed og sundhed, som svarer til arten af det arbejde, de udførerb) at der findes passende beskyttelses- og forebyggelsestjenester og -faciliteter vedrørende natarbejderes og skifteholdsarbejderes sikkerhed og sundhed, som svarer til dem, der gælder for de øvrige arbejdstagere, og som er til rådighed til enhver tid.Artikel 13ArbejdsrytmeMedlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at en arbejdsgiver, der agter at tilrettelægge arbejdet efter en bestemt rytme, tager hensyn til det generelle princip om, at arbejdet skal tilpasses mennesket, navnlig med henblik på at afbøde virkningen af monotont arbejde og arbejde i en fast rytme, og alt efter arbejdets art, til kravene vedrørende sikkerhed og sundhed, særlig for så vidt angår pauser i arbejdstiden.KAPITEL 4DIVERSE BESTEMMELSERArtikel 14Mere specifikke fællesskabsbestemmelserDette direktiv finder ikke anvendelse, hvis andre fællesskabsinstrumenter indeholder mere specifikke forskrifter vedrørende tilrettelæggelse af arbejdstiden for visse former for beskæftigelse eller erhvervsvirksomhed.Artikel 15Gunstigere bestemmelserDette direktiv berører ikke medlemsstaternes adgang til at anvende eller indføre love og administrative bestemmelser, der er gunstigere med hensyn til beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed, eller til at fremme eller tillade anvendelse af kollektive overenskomster eller aftaler mellem arbejdsmarkedets parter, der er gunstigere med hensyn til beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed.Artikel 16ReferenceperioderMedlemsstaterne kan fastsætte følgende:a) for gennemførelsen af artikel 5 (ugentlig hviletid): en referenceperiode på ikke over 14 dageb) for gennemførelsen af artikel 6 (maksimal ugentlig arbejdstid): en referenceperiode på ikke over fire måneder.Perioder med årlig betalt ferie i henhold til artikel 7 og perioder med sygeorlov medtages ikke i eller er neutrale i forhold til beregningen af gennemsnittetc) for gennemførelsen af artikel 8 (natarbejdets varighed) fastsættes der en referenceperiode efter høring af arbejdsmarkedets parter eller ved nationale eller regionale kollektive overenskomster eller aftaler mellem arbejdsmarkedets parter.Hvis den i artikel 5 fastsatte minimumshvileperiode på 24 timer falder i denne referenceperiode, lades den ude af betragtning ved beregning af gennemsnittet.KAPITEL 5UNDTAGELSER OG FRAVIGELSERArtikel 17Undtagelsesbestemmelser1. Under overholdelse af de generelle principper for beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed kan medlemsstaterne fravige artikel 3, 4, 5, 6, 8 og 16, når arbejdstidens længde som følge af særlige træk ved det udførte arbejde ikke måles og/eller fastsættes på forhånd, eller når arbejdstagerne selv kan fastsætte den, bl.a. når der er tale om:a) personale med ledelsesfunktioner eller andet personale, der har beføjelse til at træffe selvstændige beslutningerb) arbejdende familiemedlemmer ellerc) arbejdstagere, hvis arbejde knytter sig til kirkers og trossamfunds religiøse handlinger.2. De undtagelser, der er angivet i stk. 3, 4 og 5, kan fastsættes ved love eller administrative bestemmelser eller ved kollektive overenskomster eller aftaler mellem arbejdsmarkedets parter, forudsat at der ydes de pågældende arbejdstagere tilsvarende kompenserende hvileperioder, eller - i usædvanlige tilfælde, hvor det af objektive grunde ikke er muligt at yde sådanne tilsvarende kompenserende hvileperioder - på betingelse af, at der ydes de pågældende arbejdstagere en passende beskyttelse.3. I overensstemmelse med stk. 2 i denne artikel kan artikel 3, 4, 5, 8 og 16 fraviges:a) for aktiviteter, der er kendetegnet ved afstand mellem arbejdstagerens arbejdssted og bopæl, blandt andet offshore-arbejde, eller ved afstand mellem arbejdstagerens forskellige arbejdsstederb) for vagt-, overvågnings- og døgnvagtaktiviteter, der er kendetegnet ved nødvendigheden af at beskytte goder og personer, f.eks. når der er tale om vagter, portnere eller vagtselskaberc) for aktiviteter, der er kendetegnet ved nødvendigheden af at sikre kontinuerlige ydelser eller vedvarende produktion, f.eks. når der er tale om:i) modtagelse, behandling og/eller pleje på hospitaler eller lignende institutioner, herunder aktiviteter, der udøves af læger under uddannelse, døgninstitutioner og plejehjem samt fængslerii) personale beskæftiget i havne eller lufthavneiii) presse, radio, fjernsyn, filmproduktion, postvæsen og telekommunikation, ambulancetjeneste, brandvæsen og civilbeskyttelseiv) gas-, vand- og elektricitetsforsyning, renovationsvæsen og forbrændingsanlægv) industrier, hvis arbejdsproces af tekniske grunde ikke kan afbrydesvi) forsknings- og udviklingsaktivitetervii) jordbrugviii) arbejdstagere, der er beskæftiget med rutebefordring af passagerer i byerd) i tilfælde af forudsigeligt ekstraarbejde, f.eks.:i) inden for jordbrugii) inden for turisterhvervetiii) inden for postvæsenete) for arbejdstagere i jernbanetransportsektoren:i) for lejlighedsvise aktiviteterii) for aktiviteter, som de udøver om bord på tog, elleriii) for aktiviteter, der er forbundet med jernbanernes faste transporttider, og som skal sikre en flydende og planmæssig jernbanetrafikf) under de omstændigheder, der er nævnt i artikel 5, stk. 4, i direktiv 89/391/EØFg) i tilfælde af ulykker eller overhængende fare for ulykker.4. I overensstemmelse med stk. 2 i denne artikel kan artikel 3 og 5 fraviges:a) for skifteholdsarbejde, når arbejdstageren skifter hold og ikke mellem afslutningen af det ene holds arbejde og begyndelsen af det andet holds har mulighed for at tage den daglige eller ugentlige hviletidb) ved aktiviteter, der er kendetegnet ved flere kortere arbejdsperioder i løbet af dagen, f.eks. rengøringsarbejde.5. I overensstemmelse med stk. 2 i denne artikel kan artikel 6 og artikel 16, litra b), fraviges for læger under uddannelse i overensstemmelse med bestemmelserne i andet til syvende afsnit i nærværende stykke.For så vidt angår artikel 6 kan de i første afsnit anførte fravigelser tillades i en overgangsperiode på fem år fra den 1. august 2004.Medlemsstaterne råder over et tidsrum på højst to år mere, hvis det skønnes nødvendigt, for at overvinde vanskelighederne med at overholde arbejdstidsbestemmelserne i forbindelse med deres ansvar for at tilrettelægge og yde sundheds- og lægetjenester. Mindst seks måneder før udløbet af overgangsperioden sender den pågældende medlemsstat Kommissionen en underretning herom med angivelse af grundene, således at Kommissionen efter passende høringer kan afgive en udtalelse senest tre måneder efter modtagelsen heraf. Såfremt medlemsstaten ikke lægger Kommissionens udtalelse til grund, begrunder den sin beslutning herom. Medlemsstatens underretning og begrundelse samt Kommissionens udtalelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende og fremsendes til Europa-Parlamentet.Medlemsstaterne råder over et yderligere tidsrum på højst et år, hvis det skønnes nødvendigt, for at overvinde særlige vanskeligheder i forbindelse med varetagelsen af de ansvarsområder, der er angivet i tredje afsnit. De følger den procedure, der er angivet heri.Medlemsstaterne sikrer, at det gennemsnitlige antal ugentlige arbejdstimer aldrig overstiger 58 timer i de første tre år af overgangsperioden, 56 timer i de følgende to år og 52 timer i en eventuel resterende periode.Arbejdsgiveren hører arbejdstagerrepræsentanterne i god tid med henblik på at opnå en aftale, når det er muligt, om ordningerne for overgangsperioden. Inden for begrænsningerne i femte afsnit kan en sådan aftale omfatte:a) det gennemsnitlige antal ugentlige arbejdstimer i overgangsperioden, ogb) de foranstaltninger, der skal vedtages for at nedsætte det ugentlige antal arbejdstimer til gennemsnitligt 48 ved udgangen af overgangsperioden.For så vidt angår artikel 16, litra b), kan de i første afsnit angivne fravigelser tillades, forudsat at referenceperioden ikke overstiger 12 måneder i løbet af første del af overgangsperioden som omhandlet i femte afsnit, og seks måneder derefter.Artikel 18Undtagelsesbestemmelser ved kollektive overenskomsterArtikel 3, 4, 5, 8 og 16 kan fraviges ved kollektive overenskomster eller aftaler mellem arbejdsmarkedets parter på nationalt eller regionalt niveau, eller i overensstemmelse med regler, som disse parter har fastsat, ved kollektive overenskomster eller aftaler mellem arbejdsmarkedets parter på et lavere niveau.De medlemsstater, hvor der ikke findes noget lovbestemt system for indgåelse af kollektive overenskomster eller aftaler mellem arbejdsmarkedets parter på nationalt eller regionalt niveau på de områder, der er omfattet af dette direktiv, eller de medlemsstater, hvor der findes en særlig lovbestemt ramme herfor, men da inden for grænserne af denne, kan i overensstemmelse med national lovgivning og/eller praksis tillade, at artikel 3, 4, 5, 8 og 16 fraviges ved kollektive overenskomster eller aftaler mellem arbejdsmarkedets parter på et passende kollektivt niveau.Fravigelse i stk. 1 og 2 er kun tilladt, hvis der ydes de pågældende arbejdstagere tilsvarende kompenserede hvileperioder, eller - i undtagelsestilfælde, hvor det af objektive grunde ikke er muligt at yde sådanne tilsvarende kompenserende hvileperioder - på betingelse af, at der ydes de pågældende arbejdstagere en tilsvarende beskyttelse.Medlemsstaterne kan fastsætte nærmere regler for:a) hvordan arbejdsmarkedets parter skal anvende denne artikel, ogb) hvorledes bestemmelserne i de kollektive overenskomster eller aftaler, som er indgået i overensstemmelse med denne artikel, kan udvides til også at omfatte andre arbejdstagere i overensstemmelse med national lovgivning og/eller praksis.Artikel 19Begrænsninger i undtagelser fra referenceperiodenMuligheden for at fravige artikel 16, litra b), som fastsat i artikel 17, stk. 3, og artikel 18, må ikke medføre, at referenceperioden overstiger seks måneder.Medlemsstaterne skal dog under overholdelse af almindelige principper for beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed have mulighed for at tillade, at der af objektive og tekniske grunde samt af hensyn til arbejdets tilrettelæggelse ved kollektive overenskomster eller aftaler mellem arbejdsmarkedets parter fastsættes referenceperioder, som under ingen omstændigheder må overstige 12 måneder.Inden den 23. november 2003 tager Rådet, på grundlag af et forslag fra Kommissionen ledsaget af en evalueringsrapport, bestemmelserne i denne artikel op til fornyet behandling og beslutter, hvad der videre skal foretages.Artikel 20Mobile arbejdstagere og offshore-arbejde1. Artikel 3, 4, 5 og 8 finder ikke anvendelse på mobile arbejdstagere.Medlemsstaterne træffer imidlertid de fornødne foranstaltninger for at sikre, at mobile arbejdstagere har ret til tilstrækkelig hvile, undtagen under de omstændigheder, der er fastsat i artikel 17, stk. 3, litra f) og g).2. Medlemsstaterne kan, under overholdelse af almindelige principper for beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed og efter at have hørt de berørte arbejdsmarkedsparter samt bestræbt sig for at fremme alle relevante former for arbejdsmarkedsdialog, herunder forhandlinger mellem parterne, såfremt de ønsker det, af objektive eller tekniske grunde eller af hensyn til arbejdets tilrettelæggelse udvide den referenceperiode, der er omhandlet i artikel 16, litra b), til 12 måneder for arbejdstagere, der primært udfører offshore-arbejde.3. Senest den 1. august 2005 vurderer Kommissionen efter høring af medlemsstaterne og arbejdsmarkedets parter på europæisk plan, hvordan bestemmelserne er gennemført for arbejdstagere på offshore-anlæg ud fra et sundheds- og sikkerhedsmæssigt synspunkt, med henblik på om fornødent at foreslå passende ændringer.Artikel 21Arbejdstagere, der arbejder om bord på havgående fiskerfartøjer1. Artikel 3, 4, 5, 6 og 8 finder ikke anvendelse på arbejdstagere, der arbejder om bord på havgående fiskerfartøjer, som sejler under en medlemsstats flag.Medlemsstaterne skal imidlertid træffe de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at en arbejdstager på et havgående fiskerfartøj, som sejler under en medlemsstats flag, har ret til tilstrækkelig hvile og en maksimal ugentlig arbejdstid på 48 timer i en referenceperiode, der ikke overstiger 12 måneder.2. Inden for de grænser, der er anført i stk. 1, andet afsnit, og stk. 3 og 4, træffer medlemsstaterne de nødvendige foranstaltninger for, under hensyn til kravene om at beskytte disse arbejdstageres sikkerhed og sundhed, at sikre:a) at arbejdstiden er begrænset til et maksimalt antal timer, som ikke må overskrides inden for et givet tidsrum, ellerb) et minimalt antal hviletimer, som skal gives inden for et givet tidsrum.Det maksimale antal arbejdstimer eller det minimale antal hviletimer fastsættes ved lov eller administrative bestemmelser eller i kollektive aftaler eller i aftaler mellem arbejdsmarkedets parter.3. Grænserne for arbejds- eller hviletid fastsættes enten:a) som et maksimalt antal arbejdstimer, som ikke må overstige:i) 14 timer i en given 24-timers periode, ogii) 72 timer i en given 7-dages periodeellerb) som et minimalt antal hviletimer, som ikke må være under:i) 10 timer i en given 24-timers periode, ogii) 77 timer i en given 7-dages periode.4. Hviletimerne kan højst opdeles i to perioder, hvoraf den ene skal være på mindst seks timer, og tidsrummet mellem to på hinanden følgende hvileperioder må ikke overstige 14 timer.5. I overensstemmelse med de almindelige principper om beskyttelse af arbejdstagernes sundhed og sikkerhed kan medlemsstaterne af objektive eller tekniske grunde eller af hensyn til arbejdets tilrettelæggelse give adgang til at fravige grænserne i stk. 1, andet afsnit, og stk. 3 og 4, herunder at oprette referenceperioder. Sådanne undtagelser følger så vidt muligt de givne standarder, men der kan tages hensyn til hyppigere eller længere frihedsperioder eller sikring af kompenserende frihed. Disse undtagelser kan fastsættes:a) ved love og administrative bestemmelser, forudsat at de berørte arbejdsmarkedsrepræsentanter om muligt er hørt, samt at alle relevante former for arbejdsmarkedsdialog er forsøgt fremmet, ellerb) ved kollektive aftaler eller aftaler mellem arbejdsmarkedets parter.6. Skibsføreren på et havgående fiskerfartøj har ret til at kræve, at arbejdstagere om bord udfører det antal arbejdstimer, der er nødvendige for fartøjets, ombordværende personers eller lastens umiddelbare sikkerhed, eller for at komme andre fartøjer eller personer i havsnød til undsætning.7. Medlemsstaterne kan bestemme, at arbejdstagere om bord på havgående fiskerfartøjer, som ifølge national lovgivning eller praksis ikke må drive fiskeri i en given periode af kalenderåret på mere end en måned, skal tage årlig ferie, jf. artikel 7, i den pågældende periode.Artikel 22Diverse bestemmelser1. En medlemsstat kan undlade at anvende artikel 6 under overholdelse af de almindelige principper for beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed og forudsat, at den ved nødvendige foranstaltninger, som er truffet med henblik herpå, sikrer:a) at ingen arbejdsgiver kræver, at en arbejdstager præsterer mere end 48 timers arbejde i løbet af en syvdagesperiode, beregnet som gennemsnit i den referenceperiode, der er omhandlet i artikel 16, litra b), medmindre arbejdstageren har samtykket i at udføre et sådant arbejdeb) at det ikke lægges arbejdstageren til last, at vedkommende ikke er indstillet på at give sit samtykke til at udføre et sådant arbejdec) at arbejdsgiveren fører ajourførte registre over de arbejdstagere, der udfører et sådant arbejded) at registrene stilles til rådighed for de kompetente myndigheder, som af sikkerheds og/eller sundhedsmæssige årsager kan forbyde eller begrænse arbejdstagernes mulighed for at overskride den maksimale ugentlige arbejdstide) at arbejdsgiveren efter anmodning fra de kompetente myndigheder giver disse oplysninger om de aftaler, der er indgået med arbejdstagerne om udførelse af et arbejde, hvorved de overskrider en arbejdstid på 48 timer i løbet af en syvdagesperiode, beregnet som gennemsnit i den referenceperiode, der er omhandlet i artikel 16, litra b).Inden den 23. november 2003 tager Rådet, på grundlag af et forslag fra Kommissionen ledsaget af en evalueringsrapport, bestemmelserne i dette stykke op til fornyet behandling og beslutter, hvad der videre skal foretages.2. Medlemsstaterne har, for så vidt angår anvendelsen af artikel 7, mulighed for at anvende en overgangsperiode på højst tre år regnet fra den 23. november 1996, forudsat at det i overgangsperioden sikres:a) at alle arbejdstagere får en årlig betalt ferie af tre ugers varighed i overensstemmelse med de kriterier for opnåelse og tildeling heraf, som er fastsat i national lovgivning og/eller praksis, ogb) at den årlige betalte ferieperiode på tre uger ikke kan erstattes med en finansiel godtgørelse, medmindre arbejdsforholdet ophører.3. Såfremt medlemsstaterne benytter sig af mulighederne efter denne artikel, underretter de straks Kommissionen herom.KAPITEL 6AFSLUTTENDE BESTEMMELSERArtikel 23BeskyttelsesniveauUanset medlemsstaternes ret til at tilpasse de forskellige love, administrative og kontraktmæssige bestemmelser på arbejdstidsområdet efter udviklingen, for så vidt som dette direktivs minimumskrav overholdes, kan gennemførelsen af direktivet ikke danne grundlag for at sænke det generelle niveau for beskyttelse af arbejdstagerne.Artikel 24Rapporter1. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de nationale retsforskrifter, som de allerede har udstedt, eller som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.2. Medlemsstaterne forelægger hvert femte år Kommissionen en rapport om den praktiske gennemførelse af bestemmelserne i dette direktiv med angivelse af arbejdsmarkedsparternes synspunkter.Kommissionen underretter Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Det Rådgivende Udvalg for Sikkerhed, Hygiejne og Sundhedsbeskyttelse på Arbejdspladsen herom.3. Fra den 23. november 1996 forelægger Kommissionen hvert femte år Europa-Parlamentet, Rådet og Det Økonomiske og Sociale Udvalg en rapport om anvendelsen af dette direktiv under hensyntagen til artikel 22 og 23 samt stk. 1 og 2 i nærværende artikel.Artikel 25Vurdering af bestemmelserne for arbejdstagere om bord på havgående fiskerfartøjerSenest den 1. august 2009 vurderer Kommissionen efter høring af medlemsstaterne og arbejdsmarkedets parter på europæisk plan, hvordan bestemmelserne fungerer for arbejdstagere om bord på havgående fiskerfartøjer, og det drøftes særligt, hvorvidt disse bestemmelser fortsat er hensigtsmæssige, særlig hvad angår sundhed og sikkerhed, med henblik på at foreslå passende ændringer, hvis det er nødvendigt.Artikel 26Vurdering af bestemmelserne for arbejdstagere, der er beskæftiget med rutebefordring af passagerer i byerSenest den 1. august 2005 vurderer Kommissionen efter høring af medlemsstaterne og arbejdsmarkedets parter på europæisk plan, hvordan bestemmelserne fungerer for arbejdstagere, der er beskæftiget med rutebefordring af passagerer i byer, med henblik på om nødvendigt at foreslå passende ændringer, der kan sikre en sammenhængende og hensigtsmæssig strategi i denne sektor.Artikel 27Ophævelse1. Direktiv 93/104/EF, som ændret ved det i bilag I, del A, anførte direktiv, ophæves, dog uden at medlemsstaternes forpligtelser med hensyn til den i bilag I, del B, anførte gennemførelsesfrist berøres heraf.2. Henvisninger til det ophævede direktiv gælder som henvisninger til nærværende direktiv og læses efter sammenligningstabellen i bilag II.Artikel 28IkrafttrædenDette direktiv træder i kraft den 2. august 2004.Artikel 29AdressaterDette direktiv er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Bruxelles, den 4. november 2003.På Europa-Parlamentets vegneP. CoxFormandPå Rådets vegneG. TremontiFormand(1) EUT C 61 af 14.3.2003, s. 123.(2) Europa-Parlamentets udtalelse af 17.12.2002 (endnu ikke offentliggjort i EUT) og Rådets afgørelse af 22.9.2003.(3) EFT L 307 af 13.12.1993, s. 18. Ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/34/EF (EFT L 195 af 1.8.2000, s. 41).(4) EFT L 183 af 29.6.1989, s. 1.(5) EFT L 167 af 2.7.1999, s. 33.BILAG IDEL AOPHÆVET DIREKTIV MED ÆNDRINGER(artikel 27)>TABELPOSITION>DEL BFRISTER FOR GENNEMFØRELSE I NATIONAL RET(artikel 27)>TABELPOSITION>BILAG IISAMMENLIGNINGSTABEL>TABELPOSITION>


Avis juridique important

|

31998L0054

Kommissionens direktiv 98/54/EF af 16. juli 1998 om ændring af direktiv 71/250/EØF, 72/199/EØF og 73/46/EØF og om ophævelse af direktiv 75/84/EØF (EØS-relevant tekst)

EF-Tidende nr. L 208 af 24/07/1998 s. 0049 - 0050

KOMMISSIONENS DIREKTIV 98/54/EF af 16. juli 1998 om ændring af direktiv 71/250/EØF, 72/199/EØF og 73/46/EØF og om ophævelse af direktiv 75/84/EØF (EØS-relevant tekst) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,under henvisning Rådets direktiv 70/373/EØF af 20. juli 1970 om indførelse af fællesskabsprøveudtagningsmåder og -analysemetoder for så vidt angår den officielle kontrol med foderstoffer (1), senest ændret ved akten vedrørende Østrigs, Finlands og Sveriges tiltrædelse, særlig artikel 2, ogud fra følgende betragtninger:I direktiv 70/373/EØF er det fastsat, at den officielle kontrol med foderstoffer til konstatering af, om de betingelser, der er fastsat på grundlag af administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om foderstoffernes beskaffenhed og sammensætning, er opfyldt, foretages efter fællesskabsprøveudtagningsmåder og -analysemetoder;i Kommissionens første direktiv 71/250/EØF af 15. juni 1971 om fastsættelse af fællesskabsanalysemetoder til den officielle kontrol af foderstoffer (2), senest ændret ved direktiv 81/680/EØF (3), fastsættes analysemetoder til bestemmelse af bl.a. alkaloider i lupiner; Rådets direktiv 74/63/EØF af 17. december 1973 om fastsættelse af størsteindhold for uønskede stoffer og produkter i foderstoffer (4), senest ændret ved Kommissionens direktiv 97/8/EF (5), indeholder ikke nogen bestemmelser for officiel kontrol af foderstoffer med henblik på påvisning af alkaloider i lupiner; en fællesskabsanalysemetode for så vidt angår den officielle kontrol af alkaloider i lupiner er således formålsløs, og den nævnte metode bør derfor ophæves;i Kommissionens tredje direktiv 72/199/EØF af 27. april 1972 om fastsættelse af fællesskabsanalysemetoder til officiel kontrol af foderstoffer (6), senest ændret ved direktiv 93/28/EF (7), fastsættes analysemetoder til bl.a. påvisning og identifikation af antibiotika inden for tetracyklingruppen, bestemmelse af klortetracyklin, oxytetracyklin og tetracyklin samt bestemmelse af oleandomycin; de nævnte metoder kræves ikke længere med henblik på Rådets direktiv 70/524/EØF af 23. november 1970 om tilsætningsstoffer til foderstoffer (8), senest ændret ved Kommissionens direktiv 98/19/EF (9); på baggrund af de videnskabelige og tekniske fremskridt kan de nævnte metoder ikke længere anvendes effektivt til andre formål; disse metoder bør derfor ophæves;i Kommissionens fjerde direktiv 73/46/EØF af 5. december 1972 om fastsættelse af fælles analysemetoder til officiel kontrol af dyrefoder (10), senest ændret ved direktiv 92/89/EF (11), defineres analysemetoder for bl.a. indholdet af thiamin (B1-vitamin, aneurin) og indholdet af ascorbinsyre og dehydroascorbinsyre (C-vitamin); de nævnte metoder svarer ikke længere til de formål, hvortil de var bestemt, og de er blevet overhalet af den videnskabelige og tekniske udvikling; disse metoder bør derfor ophæves;i Kommissionens sjette direktiv 75/84/EØF af 20. december 1974 om fastsættelse af fællesskabsanalysemetoder til den officielle kontrol af foderstoffer (12), senest ændret ved direktiv 81/680/EØF, fastsættes analysemetoder til bestemmelsen af buquinolat, sulfaquinoxalin og furazolidon; de nævnte metoder kræves ikke længere med henblik på direktiv 70/524/EØF; på baggrund af de videnskabelige og tekniske fremskridt er der grundlag for at antage, at disse metoder giver ukorrekte resultater; det er bedre ikke at have nogen analysemetode end en metode, som giver fejlagtige resultater; disse metoder bør derfor ophæves;i henhold til artikel 18 i Rådets direktiv 95/53/EF af 25. oktober 1995 om principperne for tilrettelæggelse af offentlig kontrol på foderstofområdet (13) skal medlemsstaterne, hvis der ikke findes fællesskabsudtagningsmåder og -analysemetoder, drage omsorg for, at kontrollen finder sted efter normer, der er godkendt af internationale organer, eller, hvis sådanne normer ikke findes, finder sted efter videnskabeligt anerkendte regler;de i dette direktiv fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Foderstofkomité -UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:Artikel 1 Direktiv 71/250/EØF ændres således:1) I artikel 1 udgår udtrykket »bestemmelsen af alkaloider i lupiner«.2) I bilaget udgår punkt 15 »Bestemmelse af alkaloider i lupiner«.Artikel 2 Direktiv 72/199/EØF ændres således:1) I artikel 2 udgår udtrykket »med henblik på påvisning og identifikation af antibiotika inden for tetracyklingruppen« og »klortetracyklin, oxytetracyklin, tetracyklin, oleandomycin«.2) I bilag II til direktivet udgår punkt 1 »Påvisning og identifikation af antibiotika inden for tetracyklingruppen«, punkt 2 »Bestemmelse af klortetracyklin, oxytetracyklin og tetracyklin« og punkt 3 »Bestemmelse af oleandomycin«.Artikel 3 Direktiv 73/46/EØF ændres således:1) I artikel 2 udgår udtrykket »thiamin (aneurin, B1-vitamin), ascorbinsyre og dehydroascorbinsyre (C-vitamin)«.2) I bilag II til direktivet udgår punkt 2 »Thiaminindhold (aneurin, B1-vitamin)« og punkt 3 »Indhold af ascorbinsyre og dehydroascorbinsyre (C-vitamin)«.Artikel 4 Direktiv 75/84/EØF ophæves.Artikel 5 Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest ni måneder efter datoen for dets ikrafttrædelse. De underretter straks Kommissionen herom.Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.Artikel 6 Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Bruxelles, den 16. juli 1998.På Kommissionens vegneFranz FISCHLERMedlem af Kommissionen(1) EFT L 170 af 3. 8. 1970, s. 2.(2) EFT L 155 af 12. 7. 1971, s. 13.(3) EFT L 246 af 29. 8. 1981, s. 32.(4) EFT L 38 af 11. 2. 1974, s. 31.(5) EFT L 48 af 19. 2. 1997, s. 22.(6) EFT L 123 af 29. 5. 1972, s. 6.(7) EFT L 179 af 22. 7. 1993, s. 8.(8) EFT L 270 af 14. 12. 1970, s. 1.(9) EFT L 96 af 28. 3. 1998, s. 39.(10) EFT L 83 af 30. 3. 1973, s. 21.(11) EFT L 344 af 26. 11. 1992, s. 35.(12) EFT L 32 af 5. 2. 1975, s. 27.(13) EFT L 265 af 8. 11. 1995, s. 17.


Avis juridique important

|

31992L0060

Rådets direktiv 92/60/EØF af 30. juni 1992 om ændring af direktiv 90/425/EØF om veterinærkontrol og zooteknisk kontrol i samhandelen med visse levende dyr og produkter inden for Fællesskabet med henblik på en gennemførelse af det indre marked

EF-Tidende nr. L 268 af 14/09/1992 s. 0075 - 0076 den finske specialudgave: kapitel 3 bind 45 s. 0074  den svenske specialudgave: kapitel 3 bind 45 s. 0074

RAADETS DIREKTIV 92/60/EOEF af 30. juni 1992 om aendring af direktiv 90/425/EOEF om veterinaerkontrol og zooteknisk kontrol i samhandelen med visse levende dyr og produkter inden for Faellesskabet med henblik paa en gennemfoerelse af det indre marked   RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR - under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 43,  under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),  under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2), og ud fra foelgende betragtninger:  Faellesskabet skal fastsaette foranstaltninger for gradvis at gennemfoere det indre marked i loebet af en periode, der udloeber den 31. december 1992;  i direktiv 90/425/EOEF (3) er det fastsat, at der ikke mere skal foretages veterinaerkontrol med visse levende dyr og animalske produkter ved Faellesskabets indre graenser;  siden vedtagelsen af direktiv 90/425/EOEF har Raadet fastsat principperne for tilrettelaeggelse af veterinaerkontrollen for de levende dyr og de produkter, der indfoeres til Faellesskabet fra tredjelande; i den forbindelse boer der tages hensyn til Raadets  direktiv 90/675/EOEF af 10. december 1990 om fastsaettelse af principperne for tilrettelaeggelse af veterinaerkontrollen for tredjelandsprodukter, der foeres ind i Faellesskabet (4), og til Raadets direktiv 91/496/EOEF af 15. juli 1991 om fastsaettelse af  principperne for tilrettelaeggelse af veterinaerkontrollen for dyr, der foeres ind i Faellesskabet fra tredjelande, og om aendring af direktiv 89/662/EOEF, 90/424/EOEF og 90/675/EOEF (5);  i henhold til artikel 21, stk. 4, i direktiv 90/425/EOEF skal levende dyr og animalske produkter, der ikke er omfattet af naevnte direktiv eller af Raadets direktiv 89/662/EOEF af 11. december 1989 om veterinaerkontrol i samhandelen i Faellesskabet med  henblik paa gennemfoerelse af det indre marked (6), medtages i disse direktiver;  ifoelge artikel 25 i direktiv 90/425/EOEF skal »den ordning, der skal gaelde efter udloebet af gyldigheden af overgangsbestemmelserne i artikel 24«, fastsaettes; i den forbindelse boer der tages hensyn til de fremskridt, der er gjort i Faellesskabet med hensyn  til saavel fastsaettelse af bestemmelser for produkter og levende dyr fra tredjelande som harmonisering af foranstaltninger til bekaempelse af mund- og klovesyge og svinepest, som udtrykt i Raadets direktiv 90/423/EOEF af 26. juni 1990 om aendring af direktiv  85/511/EOEF om faellesskabsforanstaltninger til bekaempelse af mund- og klovesyge, direktiv 64/432/EOEF om veterinaerpolitimaessige problemer ved handel inden for Faellesskabet med kvaeg og svin og direktiv 72/462/EOEF om sundhedsmaessige og  veterinaerpolitimaessige problemer i forbindelse med indfoersel af kvaeg og svin samt fersk koed og koedprodukter fra tredjelande (7), samt Raadets direktiv 91/685/EOEF af 11. december 1991 om aendring af direktiv 80/217/EOEF om faellesskabsforanstaltninger til  kontrol med klassisk svinepest (8);  paa baggrund af den gunstige udvikling i harmoniseringen af bestemmelserne paa veterinaeromraadet boer det fastsaettes, at al veterinaerkontrol med levende dyr og animalske produkter ved de indre graenser afskaffes fra den 1. juli 1992;  der boer dog fastsaettes saerlige bestemmelser for veterinaerkontrollen med ikke-erhvervsmaessige flytninger af selskabsdyr, der ledsages af fysiske personer, som har ansvaret for dyrene under flytningen - UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:  Artikel 1  I direktiv 90/425/EOEF foretages foelgende aendringer:  1) I artikel 1 tilfoejes foelgende afsnit:  »Dette direktiv finder ikke anvendelse paa veterinaerkontrollen med ikke-erhvervsmaessige flytninger af selskabsdyr, der ledsages af fysiske personer, som har ansvaret for dyrene under flytningen.« 2) I artikel 7, stk. 2, aendres »1. januar 1993« til »1. juli 1992«.  3) Indledningen til artikel 21, stk. 1, affattes saaledes:  »Samhandelen med de i bilag B omtalte dyr og produkter er, indtil der . . .«.  4) Artikel 21, stk. 2, affattes saaledes:  »Medlemsstaterne meddeler Kommissionen og de oevrige medlemsstater de betingelser og regler, som gaelder for samhandelen med de i stk. 1 omhandlede dyr og produkter.« 5) Artikel 21, stk. 4, sidste punktum, udgaar.  6) Artikel 22 affattes saaledes:  »Artikel 22 1. Medlemsstaterne meddeler efter en harmoniseret formular Kommissionen de vaesentligste oplysninger om den kontrol, der foretages i henhold til dette direktiv.  2. Kommissionen gennemgaar i Den Staaende Veterinaerkomité de oplysninger, der er omhandlet i stk. 1. Den kan vedtage passende foranstaltninger efter fremgangsmaaden i artikel 18.  3. Gennemfoerelsesbestemmelserne til denne artikel, herunder hyppigheden af fremsendelsen af oplysninger, den formular, der skal anvendes, og oplysningernes art, vedtages efter fremgangsmaaden i artikel 18.« 7) Artikel 24 affattes saaledes:  »Artikel 24 Indtil den 31. december 1992 kan medlemsstaterne for at muliggoere en gradvis ivaerksaettelse af kontrolordningen i dette direktiv under transporten foretage:  - kontrol med dokumenter for dyr og produkter, der er omhandlet i bilag A og B, eller som er indfoert for tredjelande - dyrlaegekontrol, ved stikproever og uden forskelsbehandling, med de dyr og produkter, der er omhandlet i bilag B.« 8) Artikel 25 udgaar.  9) Afsnit A i bilag B affattes saaledes:  »A. Veterinaerforskrifter - Andre levende dyr, der ikke er opfoert i bilag A, del I.« 10) Afsnit B i bilag B affattes saaledes:  »B. Veterinaerforskrifter - Saed, aeg og embryoner, der ikke er opfoert i bilag A, del I.« Artikel 2  1. Medlemsstaterne saetter de noedvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv inden den 1. juli 1992. De underretter straks Kommissionen herom.  Naar medlemsstaterne vedtager disse love og administrative bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggoerelsen ledsages af en saadan henvisning. De naermere regler for denne henvisning fastsaettes af  medlemsstaterne.  2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder paa det omraade, der er omfattet af dette direktiv. Kommissionen underretter de oevrige medlemsstater herom.  Artikel 3  Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.   Udfaerdiget i Luxembourg, den 30. juni 1992.  Paa Raadets vegne Arlindo MARQUES CUNHA Formand (1) EFT nr. C 122 af 14. 5. 1992, s. 18.(2) EFT nr. C 176 af 13. 7. 1992.(3) EFT nr. L 224 af 18. 8. 1990, s. 29. Direktivet er senest aendret ved direktiv 91/628/EOEF (EFT nr. L 340 af 11. 12. 1991, s. 17).(4) EFT nr. L 373 af 31. 12. 1990, s.  1.(5) EFT nr. L 268 af 24. 9. 1991, s. 56.(6) EFT nr. L 395 af 30. 12. 1989, s. 13.(7) EFT nr. L 224 af 18. 8. 1990, s. 13.(8) EFT nr. L 377 af 31. 12. 1991, s. 1.


Avis juridique important

|

32000L0007

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/7/EF af 20. marts 2000 om hastighedsmålere for to- og trehjulede motordrevne køretøjer og om ændring af Rådets direktiv 92/61/EØF om standardtypegodkendelse af to- og trehjulede motordrevne køretøjer

EF-Tidende nr. L 106 af 03/05/2000 s. 0001 - 0006

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/7/EFaf 20. marts 2000om hastighedsmålere for to- og trehjulede motordrevne køretøjer og om ændring af Rådets direktiv 92/61/EØF om standardtypegodkendelse af to- og trehjulede motordrevne køretøjerEUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 95,under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg(2),i henhold til fremgangsmåden i traktatens artikel 251(3), ogud fra følgende betragtninger:(1) Færdselssikkerhed er en grundlæggende fællesskabsmålsætning, som kræver, at der ved hjælp af hastighedsmålere foretages kontrol og verificering af hastigheden med henblik på forebyggelse og med henblik på at lære især de unge at forholde sig korrekt i trafikken.(2) Den tekniske lovgivning vedrørende færdselssikkerhed bør herefter vedtages på en mere struktureret måde i form af "direktivpakker" for i højere grad at tydeliggøre Den Europæiske Unions bidrag til færdselssikkerheden over for borgerne.(3) I hver medlemsstat skal hastighedsmålere for to- og trehjulede motordrevne køretøjer opfylde nærmere bestemte tekniske specifikationer, som er fastsat i bindende forskrifter, og som er forskellige fra medlemsstat til medlemsstat; sådanne forskelle hindrer samhandelen i Fællesskabet.(4) Disse hindringer for det indre markeds funktion kan afskaffes, hvis alle medlemsstater vedtager ens forskrifter til erstatning af deres nuværende bestemmelser.(5) Dette direktiv indgår i rækken af særdirektiver, som skal overholdes i medfør af artikel 4 i Rådets direktiv 92/61/EØF af 30. juni 1992 om standardtypegodkendelse af to- og trehjulede motordrevne køretøjer(4).(6) Det er nødvendigt at fastlægge harmoniserede forskrifter for hastighedsmålere for to- og trehjulede motordrevne køretøjer for at kunne gennemføre standardtypegodkendelses- og typegodkendelsesprocedurerne i direktiv 92/61/EØF for alle typer af de nævnte køretøjer.(7) I overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet og proportionalitetsprincippet i traktatens artikel 5 kan målet for den pågældende handling, EF-typegodkendelse for de enkelte typer køretøjer, ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor på grund af den påtænkte handlings omfang eller virkninger bedre gennemføres på fællesskabsplan; direktivet begrænser sig til det, som er nødvendigt for at nå dette mål.(8) For at lette adgangen til tredjelandes markeder er det nødvendigt at gøre nærværende direktivs forskrifter ækvivalente med forskrifterne i regulativ nr. 39 fra FN's Økonomiske Kommission for Europa (i det følgende benævnt "FN/ECE-regulativ nr. 39");(9) Unionens medlemsstater bør snarest muligt tage skridt til en ændring af FN/ECE-regulativ nr. 39, således at det svarer til forskrifterne i nærværende direktiv.(10) Direktiv 92/61/EØF bør ændres i overensstemmelse med det ovenfor anførte -UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:Artikel 11. Dette direktiv gælder for hastighedsmålere for alle de køretøjstyper, der er defineret i artikel 1 i direktiv 92/61/EØF.2. Alle køretøjer, der er omfattet af anvendelsesområdet for direktiv 92/61/EØF, skal være udstyret med en hastighedsmåler i overensstemmelse med bilaget til nærværende direktiv.Artikel 2Procedurerne for typegodkendelse af to- og trehjulede motordrevne køretøjer for så vidt angår hastighedsmåler og betingelserne for fri bevægelighed for disse køretøjer er fastsat i henholdsvis kapitel II og III i direktiv 92/61/EØF.Artikel 3I overensstemmelse med artikel 11 i direktiv 92/61/EØF kan nærværende direktivs forskrifter anerkendes som værende ækvivalente med forskrifterne i FN/ECE-regulativ nr. 39, i den af Fællesskabet senest vedtagne udgave.Medlemsstaternes typegodkendende myndigheder accepterer typegodkendelser og godkendelsesmærkning, som er meddelt i overensstemmelse med forskrifterne i FN/ECE-regulativ nr. 39 inden for dette regulativs anvendelsesområde, i stedet for typegodkendelser og godkendelsesmærkning, som er meddelt i henhold til forskrifterne i nærværende direktiv.Artikel 4Ændringer, som er nødvendige for at tage hensyn til ændringer i det i artikel 3 nævnte FN/ECE-regulativ nr. 39 og for at tilpasse bilaget til den tekniske udvikling, vedtages efter proceduren i artikel 13 i Rådets direktiv 70/156/EØF af 6. februar 1970 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om godkendelse af motordrevne køretøjer og påhængskøretøjer dertil(5).Artikel 5I direktiv 92/61/EØF foretages følgende ændringer:1) I bilag I, rubrik nr. 45, ændres "Hastighedsmåler og kilometertæller for motorcykler, trehjulede motorcykler og quadricykler" til "Hastighedsmåler", og betegnelsen "O" ændres til "SD".2) I bilag II, del A, foretages følgende ændringer:a) I punkt 4.7 ændres "Hastighedsmåler og kilometertæller: ja/nej (1)" til "Hastighedsmåler".b) Følgende punkter indsættes:"4.7.3. Fotografier og/eller tegninger af det samlede system4.7.4. Hastighedsområde4.7.5. Målemekanismens tolerance4.7.6. Hastighedsmålernes tekniske konstant4.7.7. Funktionsmåde og beskrivelse af drivmekanismen4.7.8. Drivmekanismens udvekslingsforhold."3) I bilag III, del B, rubrik nr. 10.12, ændres "Hastighedsmåler og kilometertæller for to- og trehjulet motorcykel samt quadricykel" til "Hastighedsmåler", og betegnelsen "O" ændres til "SD".Artikel 61. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv inden den 1. januar 2001. De underretter straks Kommissionen herom.Disse love og administrative bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.3. Fra den 1. januar 2001 kan medlemsstaterne ikke længere af grunde, der vedrører hastighedsmålere, forbyde ibrugtagning af køretøjer, som er i overensstemmelse med dette direktiv.4. Medlemsstaterne anvender de i stk. 1, første afsnit, nævnte bestemmelser fra den 1. juli 2001; for knallerter finder bestemmelserne dog anvendelse fra den 1. juli 2002.Artikel 7Dette direktiv træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Artikel 8Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Bruxelles, den 20. marts 2000.For Europa-ParlamentetN. FontaineFormandPå Rådets vegneJ. GamaFormand(1) EFT C 212 af 8.7.1998, s. 7.(2) EFT C 40 af 15.2.1999, s. 1.(3) Europa-Parlamentets udtalelse af 12.1.1999 (EFT C 104 af 14.4.1999, s. 19) bekræftet den 27.10.1999, Rådets fælles holdning af 20.5.1999 (EFT C 232 af 13.8.1999, s. 1) og Europa-Parlamentets afgørelse af 27.10.1999 (endnu ikke offentliggjort i EFT).(4) EFT L 225 af 10.8.1992, s. 72. Direktivet er ændret ved tiltrædelsesakten af 1994.(5) EFT L 42 af 23.2.1970, s. 1. Direktivet er senest ændret ved direktiv 98/91/EF (EFT L 11 af 16.1.1999, s. 25).BILAG1. DefinitionerI dette direktiv forstås ved:1.1. "køretøjstype for så vidt angår installation af hastighedsmåler": køretøjer, der især på følgende punkter ikke udviser væsentlige indbyrdes forskelle:1.1.1. størrelsesbetegnelse for dæk, der tilhører kategorien normalt monterede dæk1.1.2. hastighedsmålerens totale udvekslingsforhold, inklusive en eventuel adapter eller korrektionsudveksling1.1.3. hastighedsmålerens type kendetegnet ved:1.1.3.1. målemekanismens tolerancer1.1.3.2. hastighedsmålerens tekniske konstant1.1.3.3. hastighedsområder1.2. "normalt monterede dæk": de dæktyper, som køretøjsfabrikanten har foreskrevet til den specifikke køretøjstype og anført på det oplysningsskema, der er omtalt i bilag II til direktiv 92/61/EØF.Vinterdæk betragtes ikke som normalt monterede dæk1.3. "normalt dæktryk ved kørsel": dæktrykket i kold tilstand, som foreskrevet af køretøjsfabrikanten, forhøjet med 0,2 bar1.4. "hastighedsmåler": den del af anordningen, hvor føreren kan aflæse køretøjets aktuelle hastighed1.4.1. "målemekanismens tolerance": selve hastighedsmåleinstrumentets nøjagtighed udtrykt ved den øvre og nedre hastighedsgrænse inden for et hastighedsområde1.4.2. "hastighedsmålerens tekniske konstant": forholdet mellem omdrejninger eller impulser ved målerens indgang pr. minut og den viste hastighed1.5. "masse i køreklar stand": massen som defineret i fodnote d, punkt 2, til bilag II til direktiv 92/61/EØF.2. Specifikationer2.1. Hastighedsmålerens skive skal placeres i kørerens direkte synsfelt og skal kunne aflæses tydeligt både i dagslys og i mørke. Hastighedsområdet skal være tilstrækkeligt stort til at vise den maksimale hastighed, som køretøjsfabrikanten angiver for køretøjstypen.2.2. Når hastighedsmåleren ikke har digital visning, men indeholder en skala, skal denne være tydeligt inddelt.2.2.1. Når der er tale om hastighedsmålere til motorcykler og trehjulede motorcykler, skal skalainddelingerne være på 1, 2, 5 eller 10 km/h. Hastigheden skal være angivet på følgende måde:2.2.1.1. Når den højeste hastighed på nummerskiven ikke er over 200 km/h, skal de numeriske hastighedsværdier angives i intervaller på 20 km/h eller derunder.2.2.1.2. Når den højeste hastighed på nummerskiven er over 200 km/h, skal de numeriske hastighedsværdier angives i intervaller på 30 km/h eller derunder.2.2.2. På hastighedsmålere til knallerter skal skiven vise den højeste hastighed, der ikke må være over 80 km/h; skalainddelingerne skal være på 1, 2, 5 eller 10 km/h, og hastighedsværdier skal være angivet på skiven i intervaller på 10 km/h eller derunder.Endvidere skal hastigheden 45 km/h være tydeligt angivet på skiven (25 km/h for knallerter med begrænset motoreffekt).2.2.3. Hvis et køretøj er bestemt til markedsføring i en medlemsstat, der anvender britiske måleenheder, skal hastighedsmåleren også inddeles i mph (miles i timen), og hastighedsinddelingen skal være 1, 2, 5 eller 10 mph. De numeriske hastighedsværdier angives med intervaller på højst 20 mph, idet laveste angivne hastighed skal være enten 10 eller 20 mph.2.2.4. De angivne numeriske hastighedsværdier behøver ikke at være de samme på hele skalaen.2.3. Hastighedsmålerens nøjagtighed kontrolleres efter følgende procedure:2.3.1. Køretøjet udstyres med dæk af en af de typer, der foreskrives som normalt monterede dæk i henhold til punkt 1.2. Prøvningen skal gentages for hver målertype, som køretøjsfabrikanten foreskriver.2.3.2. Belastningen af den aksel, der driver hastighedsmåleren, skal svare til køretøjets masse i køreklar stand.2.3.3. Referencetemperaturen, hvor hastighedsmåleren er placeret, skal være 296 K ± 5 K.2.3.4. For hver prøvning skal dæktrykket være det normale dæktryk ved kørsel som defineret i punkt 1.3.2.3.5. Køretøjet prøves ved følgende hastigheder:>TABELPOSITION>2.3.6. Udstyret til kontrol af køretøjets reelle hastighed skal have en målenøjagtighed på ± 0,5 %2.3.6.1. hvis prøvningen foretages på bane, skal denne være plan og tør og have en tilstrækkelig friktion2.3.6.2. hvis der anvendes en dynamometerbænk med ruller til prøvningen, skal rullerne have en diameter på mindst 2 m. For så vidt angår hastighedsmålere til knallerter, kan prøvningen foretages på ruller med en diameter på mindst 400 mm.2.3.7. Den viste hastighed må aldrig være lavere end den reelle hastighed. Ved hastighederne i punkt 2.3.5 og mellem disse hastigheder skal følgende relation mellem den hastighed, V1, der aflæses på hastighedsmåleren, og den reelle hastighed, V2, være opfyldt:0 <= (V1 - V2) <= 0,1 · V2 + 4 km/h.3. Produktionens overensstemmelse3.1. Produktionens overensstemmelse kontrolleres i henhold til bestemmelserne i bilag VI til direktiv 92/61/EØF.3.2. Produktionen betragtes som værende i overensstemmelse med direktivets bestemmelser, når det under overholdelse af forskrifterne i punkt 2.3.1-2.3.6 konstateres, at følgende relation mellem den hastighed, V1, der aflæses på hastighedsmåleren, og den reelle hastighed, V2, er opfyldt:0 <= (V1 - V2) <= 0,1 · V2 + 4 km/h for knallerterog0 <= (V1 - V2) <= 0,1 · V2 + 8 km/h for motorcykler og trehjulede motorcykler.Tillæg 1OPLYSNINGSSKEMAvedrørende installation af hastighedsmåler for en type to- eller trehjulet motordrevet køretøj(vedlægges ansøgningen om typegodkendelse, hvis den fremsendes uafhængigt af ansøgningen om godkendelse af et køretøj)Løbenummer (påføres af ansøgeren)Ansøgning om typegodkendelse af en type to- eller trehjulet motordrevet køretøj for så vidt angår hastighedsmåler skal indeholde de oplysninger, der er nævnt under følgende punkter i bilag II, del A, til direktiv 92/61/EØF:0.1.0.2.0.5.0.6.2.1.2.1.1.4.7.-4.7.8.5.2.5.2.2.Tillæg 2TYPEGODKENDELSESATTESTfor installation af hastighedsmåler for en type to- eller trehjulet motordrevet køretøjMODEL>PIC FILE= "L_2000106DA.000602.EPS">


title: Kommissionens direktiv 2011/90/EU af 14. november 2011 om ændring af del II i bilag I til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/48/EF for så vidt angår supplerende antagelser til brug ved beregningen af de årlige omkostninger i procent EØS-relevant tekst

text:
               15.11.2011

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 296/35

         KOMMISSIONENS DIREKTIV 2011/90/EU
   af 14. november 2011
   om ændring af del II i bilag I til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/48/EF for så vidt angår supplerende antagelser til brug ved beregningen af de årlige omkostninger i procent
   (EØS-relevant tekst)
   EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
   under henvisning til Rådets direktiv 2008/48/EF af 23. april 2008 om forbrugerkreditaftaler og om ophævelse af Rådets direktiv 87/102/EØF (1) (direktivet om forbrugerkredit), særlig artikel 19, stk. 5, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               De i medlemsstaterne indhøstede erfaringer med gennemførelsen af direktiv 2008/48/EF har vist, at de antagelser, som er fastsat i del II i bilag I til nævnte direktiv, ikke er tilstrækkelige til at beregne de årlige omkostninger i procent på en ensartet måde og desuden ikke længere er tilpasset til den handelsmæssige situation på markedet.

               (2)

               Det er nødvendigt løbende at supplere disse forudsætninger med nye antagelser om standarder for beregning af de årlige omkostninger i procent i forbindelse med kreditter uden fast løbetid eller kreditter, som tilbagebetales i deres helhed med mellemrum. Det er også nødvendigt at fastsætte standarder for tidsfastsættelsen af den første udnyttelse af kreditmuligheden og de betalinger, der skal foretages af forbrugeren.

               (3)

               Del II i bilag I til direktiv 2008/48/EF bør derfor ændres i overensstemmelse hermed.

               (4)

               Foranstaltningerne i dette direktiv er i overensstemmelse med udtalelse fra det udvalg, som er nedsat ved artikel 25, stk. 1, i direktiv 2008/48/EF, og hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har gjort indsigelser mod dem —

         VEDTAGET DETTE DIREKTIV:
   Artikel 1
   Del II i bilag I til direktiv 2008/48/EF ændres som angivet i bilaget til nærværende direktiv.
   Artikel 2
   1.   Medlemsstaterne vedtager og offentliggør senest den 31. december 2012 de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette direktiv. De underretter straks Kommissionen herom.
   De anvender disse bestemmelser fra den 1. januar 2013.
   Lovene og bestemmelserne skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
   2.   Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.
   Artikel 3
   Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
   Artikel 4
   Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 14. november 2011.

            På Kommissionens vegne

         José Manuel BARROSO

            Formand

      (1)  EUT L 133 af 22.5.2008, s. 66.

      BILAG
      Del II i bilag I til direktiv 2008/48/EF affattes således:

                     »II.

                     De supplerende antagelser til brug ved beregningen af de årlige omkostninger i procent, skal være som følger:

                                 a)

                                 Hvis en kreditaftale stiller forbrugeren frit med hensyn til at udnytte kreditmuligheden, anses det samlede kreditbeløb for udnyttet i sin helhed med det samme.

                                 b)

                                 Hvis en kreditaftale generelt stiller forbrugeren frit med hensyn til at udnytte kreditmuligheden, men også — blandt de forskellige muligheder for udnyttelse af kreditmuligheden — fastsætter en begrænsning med hensyn til beløb og tidsrum, anses kreditbeløbet for at være udnyttet på den tidligste af de i kreditaftalen fastsatte datoer og i overensstemmelse med disse begrænsninger for udnyttelse af kreditmuligheden.

                                 c)

                                 Hvis en kreditaftale giver forskellige muligheder for at udnytte kreditmuligheden med forskellige omkostninger eller debitorrenter, anses det samlede kreditbeløb for udnyttet ved den højeste omkostning og debitorrente anvendt på den mulighed for at udnytte kreditmuligheden, der oftest benyttes under den pågældende type kreditaftale.

                                 d)

                                 Hvis der er tale om en kassekredit, anses det samlede kreditbeløb for udnyttet i sin helhed og for kreditaftalens fulde løbetid. Hvis kassekredittens løbetid ikke kendes, beregnes de årlige omkostninger i procent ud fra den antagelse, at kredittens løbetid er tre måneder.

                                 e)

                                 Hvis der er tale om en tidsubegrænset kreditaftale, undtagen en kassekredit, antages det, at:

                                             i)

                                             Kreditten er stillet til rådighed for en periode på et år regnet fra datoen for den første udnyttelse af kreditmuligheden, og at den endelige betaling foretaget af forbrugeren indfrier tilgodehavendet i form at kapital, renter og andre eventuelle omkostninger.

                                             ii)

                                             kapitalen tilbagebetales af forbrugeren i lige store månedlige betalinger, første gang en måned efter datoen for den første udnyttelse af kreditmuligheden. I tilfælde, hvor kapitalen imidlertid skal betales i sin helhed i form af en enkelt betaling i hver betalingsperiode, skal forbrugerens efterfølgende udnyttelser af kreditmuligheden og tilbagebetalinger af hele kapitalen antages at foregå i en periode på et år. Renter og andre omkostninger pålægges i overensstemmelse med disse udnyttelser af kreditmuligheden og tilbagebetalinger af kapitalen og som fastsat i kreditaftalen.

                                       I dette litra forstås ved en tidsubegrænset kreditaftale en kreditaftale uden fast løbetid, som omfatter kreditter, som skal tilbagebetales i deres helhed inden eller efter en periode, men som efter tilbagebetaling står til rådighed til fornyet udnyttelse.

                                 f)

                                 Hvis der er tale om andre kreditaftaler end kassekreditter og tidsubegrænsede kreditter som omhandlet i antagelserne i litra d) og e):

                                             i)

                                             Såfremt datoen eller beløbet for en tilbagebetaling af kapital, der skal foretages af forbrugeren, ikke kan fastslås, antages det, at tilbagebetalingen finder sted på den tidligste dato, der er angivet i kreditaftalen og vedrører det laveste beløb, som den giver mulighed for.

                                             ii)

                                             Hvis datoen for indgåelsen af kreditaftalen ikke er kendt, antages tidspunktet for første udnyttelse af kreditmuligheden at være den dato, som giver det korteste interval mellem nævnte dato og datoen for den første betaling, der skal foretages af forbrugeren.

                                 g)

                                 Såfremt datoen eller det betalingsbeløb, der skal foretages af forbrugeren, ikke kan fastslås på grundlag af kreditaftalen eller de antagelser, der er angivet i litra d), e) eller f), antages det, at betalingen sker i overensstemmelse med de af kreditor krævede datoer og betingelser, og såfremt disse er ukendte:

                                             i)

                                             skal der betales renter sammen med kapitaltilbagebetalingerne

                                             ii)

                                             skal der betales en ikke-rentebærende afgift udtrykt som et enkelt beløb på tidspunktet for indgåelse af kreditaftalen

                                             iii)

                                             skal der betales ikke-rentebærende afgifter udtrykt som flere betalinger med regelmæssige mellemrum, begyndende med datoen for den første tilbagebetaling af kapital, og hvis beløbet for sådanne betalinger ikke er kendte, skal de antages at være lige store beløb

                                             iv)

                                             indfrier den endelige betaling tilgodehavendet i form af kapital, renter og andre eventuelle omkostninger.

                                 h)

                                 Hvis der endnu ikke er aftalt et loft for kreditten, anses loftet for at være på 1 500 EUR.

                                 i)

                                 Hvis der i en begrænset periode eller for et begrænset beløb tilbydes forskellige debitorrenter og omkostninger, anses debitorrenten og omkostningerne for at være de højest mulige i hele kreditaftalens løbetid.

                                 j)

                                 I forbindelse med kreditaftaler, for hvilke der er aftalt en fast debitorrente i den første periode, ved hvis udløb der fastsættes en ny debitorrente, som derefter med jævne mellemrum tilpasses i forhold til en aftalt indikator, beregnes de årlige omkostninger i procent ud fra den antagelse, at fra og med udløbet af perioden med den faste debitorrente er debitorrenten den samme som debitorrenten på tidspunktet for beregningen af de årlige omkostninger i procent baseret på værdien af den aftalte indikator på det pågældende tidspunkt.«