Avis juridique important

|

31999L0044

Europa-parlamentets og Rådets direktiv 1999/44/EF af 25. maj 1999 om visse aspekter af forbrugerkøb og garantier i forbindelse hermed

EF-Tidende nr. L 171 af 07/07/1999 s. 0012 - 0016

EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 1999/44/EFaf 25. maj 1999om visse aspekter af forbrugerkøb og garantier i forbindelse hermedEUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 95,under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg(2),i henhold til fremgangsmåden i traktatens artikel 251, på grundlag af Forligsudvalgets fælles udkast af 18. maj 1999(3), ogud fra følgende betragtninger:(1) Efter traktatens artikel 153, stk. 1 og 3, skal Fællesskabet bidrage til virkeliggørelsen af et højt forbrugerbeskyttelsesniveau ved foranstaltninger, som det vedtager i henhold til artikel 95;(2) det indre marked udgør et område uden indre grænser med fri bevægelighed for varer, personer, tjenesteydelser og kapital; de frie varebevægelser gælder ikke alene for erhvervsdrivende, men også for privatpersoner; dette indebærer, at forbrugere, der bor i én medlemsstat, frit bør kunne købe varer på en anden medlemsstats område på grundlag af et minimum af rimelige ensartede regler for køb af forbrugsvarer;(3) medlemsstaternes lovgivninger om forbrugerkøb afviger på mange punkter fra hinanden med det resultat, at de nationale markeder for forbrugsvarer er indbyrdes forskellige, og at der kan opstå konkurrencefordrejning mellem sælgerne;(4) forbrugere, som søger at drage fordel af det indre marked ved at købe varer i en anden medlemsstat end deres bopælsstat, spiller en grundlæggende rolle for gennemførelsen af det indre marked; kuristig genetablering af grænser og opdeling af markederne bør modvirkes; disse muligheder er kraftigt forøget i kraft af de nye kommunikationsteknologier, som giver let adgang til distributionssystemerne i andre medlemsstater eller tredjelande; uden en minimumsharmonisering af reglerne for forbrugerkøb er der fare for, at udviklingen af fjernsalg ved hjælp af nye kommunikationsteknologier bliver hindret;(5) skabelsen af et fælles grundlag af minimumsrettigheder for forbrugerne, som gælder, uanset hvor i Fællesskabet varerne er købt, vil øge forbrugernes tillid og give dem bedre mulighed for at udnytte fordelene ved det indre marked;(6) de største vanskeligheder for forbrugerne og den største kilde til konflikt med sælgerne vedrører varernes manglende overensstemmelse med købsaftalen; derfor bør de nationale lovgivninger om forbrugerkøb tilnærmes indbyrdes for så vidt angår dette aspekt, dog uden at dette berører de nationale retsregler og principper vedrørende de ordninger, der gælder for ansvar i og uden for kontraktforhold;(7) varerne bør frem for alt være i overensstemmelse med købsaftalen; begrebet overensstemmelse med købsaftalen kan betragtes som et fælles element i medlemsstaternes forskellige retstraditioner; inden for visse medlemsstaters retstraditioner vil det ikke være muligt alene at basere sig på dette princip, hvis man vil sikre en minimumsbeskyttelse af forbrugeren; det kan specielt i forbindelse med sådanne retstraditioner være hensigtsmæssigt at vedtage supplerende nationale bestemmelser for at sikre, at forbrugeren er beskyttet i de tilfælde, hvor parterne ikke har vedtaget særlige aftalevilkår, eller hvor parterne har vedtaget aftalevilkår eller bestemmelser, der direkte eller indirekte ophæver eller begrænser forbrugerens rettigheder; i det omfang disse rettigheder følger af direktivet, er sådanne aftalevilkår eller bestemmelser ikke bindende for forbrugeren;(8) for at lette anvendelsen af princippet om, at en vare skal være i overensstemmelse med købsaftalen, er det nyttigt at indføre en formodning for varens overensstemmelse med købsaftalen, der dækker de hyppigst forekommende tilfælde; denne formodning indskrænker ikke princippet om parternes aftalefrihed; endvidere vil elementerne i denne formodning kunne anvendes til at afgøre, om varerne er i overensstemmelse med købsaftalen i tilfælde, hvor der ikke er fastsat særlige aftalevilkår, og i tilfælde af anvendelse af minimumsklausulen; den beskaffenhed og brugbarhed, som forbrugerne med rimelighed kan forvente, afhænger bl.a af om varerne er nye eller brugte; elementerne i formodningen er kumulative; hvis et af elementerne er åbenlyst uanvendeligt i en given situation finder de øvrige elementer stadig anvendelse;(9) sælgeren bør være direkte ansvarlig over for forbrugeren for, at varerne er i overensstemmelse med aftalen; dette er den traditionelle løsning, der er valgt i medlemsstaternes lovgivninger; sælger bør dog efter regler fastsat i national lovgivning frit kunne gøre regres mod producenten, en tidligere sælger i samme aftalekæde eller en anden mellemmand, medmindre han har givet afkald på denne ret; dette direktiv berører ikke princippet om aftalefrihed mellem sælger, producent, en tidligere sælger eller en anden mellemmand; spørgsmålet om, mod hvem og hvordan sælgeren kan gøre regres, afgøres efter den nationale lovgivning;(10) i tilfælde af manglende overensstemmelse med aftalen bør forbrugeren have ret til gratis afhjælpning eller omlevering eller i mangel heraf til afslag i prisen eller til at hæve købet;(11) forbrugeren kan i første omgang kræve, at sælgeren afhjælper den manglende overensstemmelse eller omleverer, medmindre dette vil være umuligt eller uforholdsmæssigt; hvorvidt denne beføjelse er uforholdsmæssig, bør afgøres objektivt; en beføjelse anses for uforholdsmæssig, hvis den vil påføre sælgeren omkostninger, der i forhold til omkostningerne ved en alternativ beføjelse er urimelige; omkostninger er urimelige, hvis de er væsentligt højere end omkostningerne ved en anden beføjelse;(12) sælgeren kan i tilfælde af manglende overensstemmelse altid som forligsmulighed tilbyde forbrugeren en eller anden form for afhjælpning; forbrugeren skal frit kunne acceptere eller afvise dette forslag;(13) for at give forbrugerne mulighed for at udnytte det indre marked og købe forbrugsvarer i en anden medlemsstat, bør det henstilles, at producenter af forbrugsvarer, der markedsføres i flere medlemsstater, i forbrugernes interesse vedføjer varerne én liste med mindst en kontaktadresse i hver af de medlemsstater, hvor varen markedsføres;(14) henvisningerne til leveringstidspunktet indebærer ikke, at medlemsstaterne skal ændre deres regler om risikoovergang;(15) medlemsstaterne kan fastsætte, at en eventuel tilbagebetaling til forbrugeren kan nedsættes under hensyn til forbrugerens brug af varen i den tid, der er gået siden leveringen; nærmere bestemmelser om vilkår for at hæve købet kan fastsættes i den nationale lovgivning;(16) brugte varer er som følge af deres natur generelt umulige at omlevere; forbrugerens ret til omlevering gælder derfor generelt ikke for disse varer; medlemsstaterne kan, når det drejer sig om sådanne varer, give parterne mulighed for at aftale en kortere ansvarsperiode;(17) der bør fastsættes en frist, inden for hvilken sælgeren er ansvarlig over for forbrugeren for manglende overensstemmelse med aftalen, som er til stede ved leveringen af varen; medlemsstaterne kan også fastsætte en frist, inden for hvilken forbrugerne kan udøve deres rettigheder; reklamationsfristen må dog ikke udløbe inden for en periode af to år fra varens levering; hvis reklamationsfristen efter national lovgivning ikke begynder at løbe fra leveringen af varen, må fristernes samlede varighed i henhold til national lovgivning ikke være kortere end to år fra leveringstidspunktet;(18) medlemsstaterne kan hvad angår afhjælpning, omlevering eller forhandlinger mellem forbruger og sælger om tilvejebringelse af en mindelig ordning, fastsætte regler om suspension eller afbrydelse af den periode, hvori enhver manglende overensstemmelse skal vise sig, og af reklamationsfristen, hvis det er relevant og i overensstemmelse med deres nationale lovgivning;(19) medlemsstaterne bør kunne fastsætte en frist, inden for hvilken forbrugeren skal underrette sælgeren om manglende overensstemmelse med købsaftalen; medlemsstaterne kan fastsætte et højere beskyttelsesniveau for forbrugeren ved ikke at indføre en sådan forpligtelse; alle forbrugere i Fællesskabet bør under alle omstændigheder have en frist på mindst to måneder til at underrette sælgeren om manglende overensstemmelse med købsaftalen;(20) medlemsstaterne bør søge at undgå, at denne tidsfrist er til ulempe for forbrugere, der handler på tværs af grænserne; medlemsstaterne bør underrette Kommissionen om deres brug af denne bestemmelse; Kommissionen bør overvåge virkningen på forbrugerne og på det indre marked af gennemførelsen af denne bestemmelse; oplysninger om de enkelte medlemsstaters brug af denne bestemmelse bør være tilgængelige for de andre medlemsstater og for forbrugere og forbrugerorganisationer i hele Fællesskabet; en oversigt over situationen i medlemsstaterne bør derfor offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende;(21) for så vidt angår visse varekategorier er det gældende praksis, at sælgeren eller producenten yder garantier, der sikrer forbrugeren mod enhver manglende overensstemmelse med købsaftalen, der måtte vise sig inden for en vis frist; denne praksis kan bidrage til øget konkurrence på markedet; sådanne garantier er lovlige markedsføringsmidler, men må ikke vildlede forbrugeren; for at sikre, at forbrugeren ikke vildledes, skal garantierne indeholde bestemte informationer - det skal bl.a. fremgå, at garantien ikke påvirker forbrugerens lovfæstede rettigheder;(22) de rettigheder, der tillægges forbrugerne med direktivet, må ikke kunne indskrænkes eller ophæves efter aftale mellem parterne, da den lovmæssige beskyttelse i så fald ville blive indholdsløs; dette princip bør også gælde for klausuler, ifølge hvilke forbrugeren formodes at være bekendt med enhver manglende overensstemmelse med købsaftalen på tidspunktet for dennes indgåelse; det bør ikke indskrænke direktivets beskyttelse af forbrugerne, at en ikke-medlemsstats lovgivning er blevet valgt af parterne som gældende for købsaftalen;(23) de forskellige medlemsstaters lovgivning og retspraksis på dette område viser, at der er et voksende ønske om at sikre forbrugerne et højt beskyttelsesniveau; på baggrund af denne udvikling og erfaringerne med gennemførelsen af dette direktiv kan det vise sig nødvendigt med en yderligere harmonisering, navnlig at det fastsættes, at producenten hæfter direkte for de mangler, han er ansvarlig for;(24) medlemsstaterne bør have mulighed for på det område, der er omfattet af dette direktiv, at vedtage eller opretholde strengere bestemmelser for at sikre forbrugerne et endnu højere beskyttelsesniveau;(25) i henhold til Kommissionens henstilling af 30. marts 1998 om de principper, der finder anvendelse på organer med ansvar for udenretlig bilæggelse af tvister på forbrugerområdet(4), kan medlemsstaterne oprette organer, som sikrer, at klager på såvel nationalt som grænseoverskridende plan behandles upartisk og effektivt, og som forbrugerne kan bruge som mæglere;(26) med henblik på at beskytte forbrugernes kollektive interesser bør dette direktiv føjes til listen over direktiver i bilaget til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/27/EF af 19. maj 1998 om søgsmål med påstand om forbud på området beskyttelse af forbrugerens interesser(5) -UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:Artikel 1Anvendelsesområde og definitioner1. Formålet med dette direktiv er en indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om visse aspekter ved køb af forbrugsvarer og om garantier i forbindelse hermed for at sikre, at der fastsættes et ensartet minimumsniveau for forbrugerbeskyttelse inden for rammerne af det indre marked.2. I dette direktiv forstås ved:a) forbruger: en fysisk person, der i forbindelse med de af dette direktiv omfattede aftaler, ikke handler som led i sit erhvervb) forbrugsvare enhver løsøregenstand undtagen- varer, som sælges på tvangsauktion eller i øvrigt i henhold til lov- vand og gas, medmindre disse varer sælges i et afgrænset volumen eller i en bestemt mængde- elektricitetc) sælger: en fysisk eller juridisk person, der ved en købsaftale handler som led i sit erhvervd) producent: den, der har fremstillet en forbrugsvare, den importør, der har indført den til Fællesskabet, eller enhver anden, der fremstår som producent ved at have forsynet varen med sit navn, sit mærke eller et andet kendetegne) garanti: enhver forpligtelse, som en sælger eller producent har påtaget sig over for forbrugeren til uden ekstra omkostninger at refundere købesummen eller omlevere, reparere eller på anden måde afhjælpe mangler ved forbrugsvaren, hvis den ikke svarer til de specifikationer, der fremgår af garantierklæringen eller af reklamer for varenf) afhjælpning: at bringe forbrugsvaren i overensstemmelse med købsaftalen i tilfælde af manglende overensstemmelse.3. Medlemsstaterne kan fastsætte, at "forbrugsvarer" ikke omfatter brugte genstande, som sælges på en offentlig auktion, hvor forbrugerne har mulighed for selv at være til stede under auktionen.4. Ved anvendelsen af dette direktiv anses aftaler om levering af varer, som først skal tilvirkes, som aftaler om køb af forbrugsvarer.Artikel 2Overensstemmelse med aftalen1. Sælgeren har pligt til at levere forbrugeren varer, der er i overensstemmelse med købsaftalen.2. Forbrugsvarer formodes at være i overensstemmelse med aftalen, hvis dea) er i overensstemmelse med sælgers beskrivelse af dem og har den beskaffenhed, der svarer til en vareprøve eller model, som sælger har forelagt forbrugerenb) er egnet til et særligt formål, som forbrugeren ønsker at de skal kunne anvendes til, når han har gjort sælger bekendt hermed på tidspunktet for aftalens indgåelse, og sælger har accepteret dettec) er egnet til de formål, som varer af samme type sædvanligvis anvendes tild) har den beskaffenhed og brugbarhed, der er sædvanlig for varer af samme type, og som forbrugeren med rimelighed kan forvente under hensyntagen til deres art og i givet fald de oplysninger om deres konkrete egenskaber, der er afgivet offentligt om dem af sælgeren, producenten eller dennes repræsentant, navnlig i reklamer eller gennem mærkning.3. Der er ikke tale om manglende overensstemmelse i denne artikels forstand, hvis forbrugeren på det tidspunkt, hvor aftalen blev indgået, havde kendskab til eller ikke med rimelighed kunne være ubekendt med den manglende overensstemmelse, eller hvis den manglende overensstemmelse skyldes materialer leveret af forbrugeren.4. Sælgeren skal ikke være bundet af de oplysninger, der er omhandlet i stk. 2, litra d), hvis- sælger godtgør, at han ikke havde kendskab til og ikke med rimelighed kunne have haft kendskab til den pågældende oplysning- sælger godtgør, at den pågældende oplysning var rettet ved indgåelsen af købsaftalen- sælger godtgør, at den pågældende oplysning ikke kan antages at have haft betydning for beslutningen om at købe den pågældende forbrugsvare.5. En manglende overensstemmelse, der skyldes forkert installation af forbrugsvaren, betragtes som varens manglende overensstemmelse, når installation af varen indgår i købsaftalen og er udført af sælger eller på dennes vegne. Dette gælder ligeledes, hvis forbrugeren selv installerer en vare, der er beregnet hertil, og den ukorrekte installation skyldes en mangel i installationsvejledningen.Artikel 3Forbrugerens rettigheder1. Sælgeren skal over for forbrugeren være ansvarlig for manglende overensstemmelse med købsaftalen, der foreligger ved forbrugsvarens levering.2. I tilfælde af manglende overensstemmelse har forbrugeren ret til at få forbrugsvaren bragt i overensstemmelse med købsaftalen ved gratis afhjælpning eller omlevering i overensstemmelse med stk. 3 eller til et passende afslag i prisen, eller til at hæve købet med hensyn til de leverede varer, jf. stk. 5 og 6.3. I første omgang kan forbrugeren kræve at sælgeren afhjælper den manglende overensstemmelse eller omleverer, i begge tilfælde uden vederlag, medmindre dette ikke er muligt eller er uforholdsmæssigt.Et krav om afhjælpning eller omlevering anses for uforholdsmæssigt, hvis den pågældende beføjelse vil påføre sælgeren omkostninger, der i forhold til omkostningerne ved den alternative beføjelse er urimelige under hensyn til- den værdi, varen ville have, hvis den var i overensstemmelse med aftalen- betydningen af den manglende overensstemmelse, og- om den alternative beføjelse vil kunne gennemføres uden væsentlig ulempe for forbrugeren.Afhjælpning eller omlevering skal ske inden for rimelig tid og uden væsentlig ulempe for forbrugeren under hensyntagen til varens art og forbrugerens formål med at anskaffe varen.4. Udtrykkene "gratis/uden vederlag" i stk. 2 og 3 henviser til de omkostninger, der er nødvendige for at bringe varen i overensstemmelse, navnlig forsendelsesomkostninger, arbejdsløn og materialeomkostninger.5. Forbrugeren kan kræve et passende afslag i prisen eller hæve købet:- hvis han hverken er berettiget til at kræve afhjælpning eller omlevering, eller- hvis sælgeren ikke har afhjulpet inden for en rimelig tid, eller- hvis sælgeren ikke har afhjulpet uden væsentlig ulempe for forbrugeren.6. Forbrugeren har ikke ret til at hæve købet, hvis den manglende overensstemmelse er uvæsentlig.Artikel 4RegresretHvis den endelige sælger er ansvarlig over for forbrugeren for en manglende overensstemmelse, som skyldes en handling eller en undladelse begået af producenten, en tidligere sælger i samme aftalekæde eller en anden mellemmand, skal den endelige sælger have ret til at rejse krav over for den ansvarlige person i aftalekæden. Det afgøres efter national lovgivning, mod hvilken eller hvilke ansvarlige personer den endelige sælger kan rejse krav, og hvilke beføjelser og betingelser for udøvelsen heraf der finder anvendelse.Artikel 5Frister1. Sælgeren er ansvarlig i medfør af artikel 3, når den manglende overensstemmelse viser sig senest to år efter leveringen af varen. Hvis de i artikel 3, stk. 2, nævnte rettigheder ifølge national lovgivning er underkastet en reklamationsfrist, må denne ikke udløbe inden for en periode af to år fra varens levering.2. Medlemsstaterne kan fastsætte, at forbrugeren for at benytte sig af sine rettigheder skal underrette sælgeren om den manglende overensstemmelse senest to måneder efter, at han har opdaget den.Medlemsstaterne underretter Kommissionen om deres brug af dette stykke. Kommissionen overvåger den virkning, medlemsstaternes valgmulighed har på forbrugerne og på det indre marked.Senest den 7. januar 2003 udarbejder Kommissionen en rapport om medlemsstaternes brug af dette stykke. Rapporten offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende.3. Medmindre andet bevises, skal manglende overensstemmelse, der viser sig senest seks måneder efter varens levering, formodes at have eksisteret på leveringstidspunktet, medmindre denne formodning er uforenelig med varens eller den manglende overensstemmelses art.Artikel 6Garantier1. Enhver garanti er retlig bindende for garantigiveren på de vilkår, der er fastsat i garantierklæringen og i reklamer for varen.2. Garantien skal- fastslå, at forbrugeren har lovbestemte rettigheder i henhold til gældende national lovgivning om køb af forbrugsvarer og gøre det klart, at disse rettigheder ikke berøres af garantien- let forståeligt angive garantiens indhold og give de oplysninger, der er nødvendige for at benytte garantien, navnlig garantiens varighed og geografiske omfang og garantigiverens navn og adresse.3. Efter anmodning fra forbrugeren skal garantibestemmelserne stilles til dennes rådighed skriftligt eller på et andet varigt medium, som er til hans rådighed og tilgængeligt for ham.4. Den medlemsstat, hvor forbrugsvaren markedsføres, kan på sit område og under overholdelse af traktaten kræve, at garantien udfærdiges på et eller flere af de officielle fællesskabssprog efter medlemsstatens eget valg.5. Selv om en garanti er i modstrid med kravene i stk. 2, 3 eller 4, har dette ikke betydning for garantiens gyldighed mellem parterne. Forbrugeren vil stadig kunne stole på garantien og kræve den opfyldt.Artikel 7Bestemmelsernes ufravigelige karakter1. Aftaler og aftalevilkår, som er indgået med sælgeren, før denne er blevet gjort bekendt med en manglende overensstemmelse, og som direkte eller indirekte ophæver eller begrænser de rettigheder, der følger af dette direktiv, er i henhold til national lovgivning ikke bindende for forbrugeren.Medlemsstaterne kan, når det drejer sig om brugte varer, fastsætte, at sælgeren og forbrugeren kan vedtage aftalevilkår, ifølge hvilke manglende overensstemmelse kan påberåbes over for sælgeren inden for en kortere frist end fastsat i artikel 5, stk. 1. Denne kortere frist må ikke være mindre end et år.2. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at forbrugerne ikke berøves den beskyttelse, som dette direktiv giver, såfremt en ikke-medlemsstats lovgivning vælges som gældende lov for aftalen, når denne aftale har nær tilknytning til medlemsstaternes område.Artikel 8National ret og mindstebeskyttelse1. Udøvelsen af rettighederne efter dette direktiv berører ikke udøvelsen af andre rettigheder, som forbrugeren kan påberåbe sig efter nationale retsregler om ansvar i og uden for kontraktforhold.2. Medlemsstaterne kan på det af dette direktiv omfattede område vedtage eller opretholde strengere bestemmelser, der er forenelige med traktaten, for at sikre forbrugerne et højere beskyttelsesniveau.Artikel 9Medlemsstaterne træffer hensigtsmæssige foranstaltninger med henblik på at orientere forbrugerne om den nationale lovgivning til gennemførelse af dette direktiv og opfordrer, hvis det er hensigtsmæssigt, erhvervsorganisationer til at orientere forbrugerne om deres rettigheder.Artikel 10I bilaget til direktiv 98/27/EF tilføjes følgende punkt: "10. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/44/EF af 25. maj 1999 om visse aspekter af forbrugerkøb og garantier i forbindelse hermed (EFT L 171 af 7.7.1999, s. 12.)".Artikel 11Gennemførelse1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 1. januar 2002. De underretter straks Kommissionen herom.Disse love og administrative bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for denne henvisning fastsættes af medlemsstaterne.2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen ordlyden af de nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.Artikel 12RevisionSenest den 7. juli 2006 tager Kommissionen anvendelsen af dette direktiv op til fornyet overvejelse og aflægger rapport herom til Europa-Parlamentet og Rådet. Rapporten skal bl.a. undersøge behovet og mulighederne for at indføre direkte producentansvar og skal i givet fald ledsages af forslag.Artikel 13IkrafttrædenDette direktiv træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Artikel 14Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Bruxelles, den 25. maj 1999.På Europa-Parlamentets vegneJ. M. GIL-ROBLESFormandPå Rådets vegneH. EICHELFormand(1) EFT C 307 af 16.10.1996, s. 8 ogEFT C 148 af 14.5.1998, s. 12.(2) EFT C 66 af 3.3.1997, s. 5.(3) Europa-Parlamentets udtalelse af 10. marts 1998 (EFT C 104 af 6.4.1998, s. 30), Rådets fælles holdning af 24. september 1998 (EFT C 333 af 30.10.1998, s. 46) og Europa-Parlamentets afgørelse af 17. december 1998 (EFT C 98 af 9.4.1999, s. 226). Europa-Parlamentets afgørelse af 5. maj 1999. Rådets afgørelse af 17. maj 1999.(4) EFT L 115 af 17.4.1998, s. 31.(5) EFT L 166 af 11.6.1998, s. 51.


Avis juridique important

|

31994L0047

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 94/47/EF af 26. oktober 1994 om beskyttelse af køber i forbindelse med visse aspekter ved kontrakter om brugsret til fast ejendom på timeshare-basis

EF-Tidende nr. L 280 af 29/10/1994 s. 0083 - 0087 den finske specialudgave: kapitel 13 bind 27 s. 0040  den svenske specialudgave: kapitel 13 bind 27 s. 0040

EUROPA-PARLAMENTETS OG RAADETS DIREKTIV 94/47/EF af 26. oktober 1994 om beskyttelse  af koeber i forbindelse med visse aspekter ved kontrakter om brugsret til fast ejendom paa  timeshare-basisEUROPA-PARLAMENTET OG RAADET FOR DEN EUROPAEISKE UNION HAR  - under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab, saerlig artikel 100 A, under henvisning til forslag fra Kommissionen  (1), under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg  (2), i henhold til fremgangsmaaden i traktatens artikel 189 B  (3), og ud fra foelgende betragtninger: 1.  Forskellene mellem de nationale lovgivninger vedroerende kontrakter om brugsret til en eller  flere faste ejendomme paa timeshare-basis kan skabe hindringer for det indre markeds funktion,  konkurrenceforvridning og opdeling af de nationale markeder; 2.  formaalet med dette direktiv er at skabe et minimum af faelles regler herom, der kan sikre, at  det indre marked fungerer, og derved beskytte koeber; disse regler behoever kun at omfatte de  aspekter af kontraktforholdet, der vedroerer oplysninger om indholdet af kontrakten og reglerne for  formidling af disse oplysninger samt procedurerne og reglerne for ophaevelse og tilbagetraedelse; et  direktiv er den retsakt, der egner sig bedst til at naa dette maal; dette direktiv er saaledes i  overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet; 3.  den juridiske karakter af de rettigheder, som de i dette direktiv omhandlede kontrakter  vedroerer, er meget forskellig i medlemsstaterne; der boer derfor henvises til disse forskellige  lovgivninger paa en sammenfattende maade, idet der gives en tilstraekkelig bred definition af disse  kontrakter, uden at dette indebaerer en harmonisering paa EF-plan af de paagaeldende rettigheders  juridiske karakter; 4.  dette direktiv indeholer ingen bestemmelser om, i hvilket omfang der kan indgaas kontrakter om  brugsret til en eller flere faste ejendomme paa timeshare-basis i medlemsstaterne, eller om  retsgrundlaget for disse kontrakter; 5.  i praksis er kontrakter om erhvervelse af brugsret til en eller flere ejendomme paa  timeshare-basis forskellige fra udlejningskontrakter; denne forskel kommer bl.a. til udtryk i  betalingsmaaden; 6.  det observeres paa markedet, at hoteller, hotellejligheder eller andre former for ferieboliger  er beroert af kontraktforhold, der svarer til dem, som har gjort dette direktiv noedvendigt; 7.  det boer undgaas, at der gives vildledende eller ufuldstaendige oplysninger specielt i forbindelse  med salg af brugsret til en eller flere faste ejendomme paa timeshare-basis; oplysningerne boer  suppleres med et dokument, som skal vaere til raadighed for enhver, der oensker det; de oplysninger,  der findes i dette supplerende dokument, skal ogsaa indgaa i kontrakten om erhvervelse af brugsret  til en eller flere faste ejendomme paa timeshare-basis; 8.  for at sikre koeber en hoej grad af beskyttelse og under hensyntagen til de saerlige forhold  omkring systemer for brugsret til fast ejendom paa timeshare-basis skal kontrakten om erhvervelse af  brugsret til en eller flere faste ejendomme paa timeshare-basis indeholde visse minimumselementer; 9.  for at indfoere en effektiv beskyttelse af koeber, boer der fastsaettes minimumsforpligtelser, som  saelger skal opfylde i forhold til koeber; 10.  kontrakten om erhvervelse af brugsret til en eller flere faste ejendomme paa timeshare-basis  skal blandt Faellesskabets officielle sprog affattes paa sproget eller et af sprogene i den  medlemsstat, hvor koeber har bopael, eller paa sproget eller et af sprogene i den medlemsstat, hvor  han er statsborger; den medlemsstat, hvor koeber har bopael, kan imidlertid kraeve, at kontrakten  blandt Faellesskabets officielle sprog affattes paa et eller flere af medlemsstatens sprog; det er  noedvendigt, at der foreligger en autoriseret oversaettelse af kontrakten med henblik paa de  formaliteter, der skal opfyldes i den medlemsstat, hvor ejendommen er beliggende; 11.  for at give koeber bedre mulighed for at vurdere, hvilke forpligtelser og rettigheder der  foelger af de indgaaede kontrakter, boer der tilstaas ham en frist, inden for hvilken han uden at  angive nogen grund kan traede tilbage fra kontrakten, henset til at den faste ejendom ofte er  beliggende i en anden stat end koebers og er omfattet af en anden lovgivning end den, der gaelder i  koebers land; 12.  et krav fra saelgers side om betaling af forskud inden udloebet af den frist, inden for hvilken  koeber uden at angive nogen grund kan traede tilbage fra kontrakten, kan mindske koebers beskyttelse;  der boer derfor vaere forbud mod betaling af forskud indtil udloebet af naevnte frist; 13.  i tilfaelde af ophaevelse af eller tilbagetraedelse fra en kontrakt om erhvervelse af brugsret  til en eller flere faste ejendomme paa timeshare-basis, hvis pris helt eller delvis daekkes af en  kredit, som ydes koeber af saelger eller af tredjemand paa grundlag af en aftale mellem tredjemand og  saelger, boer det fastsaettes, at kreditaftalen ophaeves, uden at der kan kraeves bod; 14.  der er i visse tilfaelde risiko for, at forbrugeren mister den beskyttelse, der er fastsat i  dette direktiv, naar kontrakten underkastes lovgivningen i et tredjeland; dette direktiv boer derfor  indeholde bestemmelser, der tager sigte paa at imoedegaa denne risiko; 15.  det tilkommer medlemsstaterne at traeffe foranstaltninger til sikring af, at saelger opfylder de  forpligtelser, der paahviler ham  - UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV: Artikel 1 Formaalet med dette direktiv er en indbyrdes tilnaermelse af  medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om beskyttelse af koeber i forbindelse med  visse aspekter ved kontrakter, der direkte eller indirekte vedroerer brugsret til en eller flere  faste ejendomme paa timeshare-basis. Dette direktiv vedroerer kun bestemmelserne vedroerende foelgende aspekter af kontraktforholdet: -  oplysningerne om indholdet af kontrakten og reglerne for formidling af disse oplysninger -  procedurerne og reglerne for ophaevelse og tilbagetraedelse. Medlemsstaterne er under overholdelse af traktatens almindelige bestemmelser fortsat kompetente med  hensyn til de oevrige aspekter, bl.a. med henblik paa at fastslaa den juridiske karakter af de  rettigheder, som de i dette direktiv omhandlede kontrakter vedroerer. Artikel 2 I dette direktiv forstaas ved: -  »kontrakt, der direkte eller indirekte vedroerer erhvervelse af en brugsret til en eller flere  faste ejendomme paa timeshare-basis«, i det foelgende benaevnt »kontrakt«, enhver kontrakt eller  ethvert saet kontrakter, som er indgaaet for mindst tre aar, og hvorved en tinglig rettighed eller  enhver anden brugsret til en eller flere faste ejendomme i en periode af aaret, som ligger fast  eller kan fastsaettes efter aftale, og som ikke kan vaere under en uge, mod betaling af en bestemt  samlet pris direkte eller indirekte stiftes eller overdrages eller loves overdraget; -  »fast ejendom«, enhver ejendom til beboelse eller enhver del deraf, som den i kontrakten  omhandlede rettighed vedroerer; -  »saelger«, enhver fysisk eller juridisk person, som i forbindelse med de transaktioner, der er  omfattet af dette direktiv, erhvervsmaessigt stifter, overdrager eller forpligter sig til at  overdrage den i kontrakten omhandlede rettighed; -  »koeber«, enhver fysisk person, der som part i de transaktioner, der er omfattet af dette  direktiv, i et oejemed, som ikke kan anses for at vaere erhvervsmaessigt, faar overdraget den i  kontrakten omhandlede rettighed, eller til fordel for hvem den i kontrakten omhandlede rettighed  stiftes. Artikel 3 1.  Medlemsstaterne fastsaetter i deres lovgivning foranstaltninger med henblik paa at  forpligte saelger til at udlevere enhver, der anmoder om oplysninger om den eller de faste  ejendomme, et dokument, som ud over en almindelig beskrivelse af ejendommen eller ejendommene  mindst skal indeholde kortfattede og praecise oplysninger om de i litra a) til g), i) og l) i  bilaget anfoerte elementer samt om, hvorledes yderligere oplysninger kan faas. 2.  Medlemsstaterne fastsaetter i deres lovgivning, at alle de oplysninger, der er omhandlet i stk.  1, og som skal findes i det i stk. 1 naevnte dokument, skal udgoere en integrerende del af  kontrakten. Medmindre andet udtrykkeligt er aftalt mellem parterne, kan der kun foretages aendringer i  oplysningerne i det i stk. 1 omhandlede dokument som foelge af omstaendigheder, som saelger ikke selv  er herre over. AEndringer i disse oplysninger skal meddeles koeber inden kontraktens indgaaelse. AEndringerne skal  udtrykkeligt fremgaa af kontrakten. 3.  Al reklame vedroerende den paagaeldende faste ejendom skal indeholde oplysning om, at det er  muligt at faa det i stk. 1 naevnte dokument, og om, hvor det kan faas. Artikel 4 Medlemsstaterne fastsaetter i deres lovgivning: -  at kontrakten, som skal vaere skriftelig, mindst skal indeholde de oplysninger, der er naevnt i  bilaget -  at kontrakten og det i artikel 3, stk. 1, naevnte dokument blandt Faellesskabets officielle sprog  efter koebers valg skal affattes enten paa sproget eller et af sprogene i den medlemsstat, hvor han  har bopael, eller paa sproget eller et af sprogene i den medlemsstat, hvor han er statsborger.  Imidlertid kan den medlemsstat, hvor koeber har bopael, kraeve, at kontrakten blandt Faellesskabets  officielle sprog under alle omstaendigheder mindst affattes paa et eller flere af medlemsstatens  sprog; og -  at saelger skal udlevere koeber en autoriseret oversaettelse af kontrakten til et af Faellesskabets  officielle sprog, som er sproget eller et af sprogene i den medlemsstat, hvor den faste ejendom er  beliggende. Artikel 5 Medlemsstaterne fastsaetter foelgende i deres lovgivning: 1)  Ud over de muligheder, som koeber efter de nationale lovgivninger har for at faa kontrakter  erklaeret ugyldige, har han ret til foelgende: -  ret til uden at angive nogen grund at traede tilbage fra kontrakten inden for en frist paa ti  kalenderdage fra begge parters underskrivelse af kontrakten eller begge parters underskrivels af en  bindende foreloebig kontrakt. Er den tiende dag en helligdag, forlaenges fristen til den  foerstkommende arbejdsdag -  hvis kontrakten paa tidspunktet for begge parters underskrivelse af kontrakten eller for begge  parters underskrivelse af en bindende foreloebig kontrakt ikke indeholder de oplysninger, der er  naevnt i litra a), b), c), d 1), d 2), h), i), k), l) og m) i bilaget, ret til at ophaeve kontrakten  inden for en frist paa tre maaneder fra dette tidspunkt. Hvis de paagaeldende oplysninger meddeles  inden for denne frist paa tre maaneder, raader koeber fra tidspunktet for meddelelsen af oplysningerne  over den i foerste led anfoerte tilbagetraedelsesfrist -  hvis koeber ved udloebet af den i andet led anfoerte frist paa tre maaneder ikke har benyttet sig af  retten til ophaevelse, og hvis kontrakten ikke indeholder de oplysninger, der er naevnt i litra a),  b), c), d 1), d 2), h, i), k), l) og m) i bilaget, raader koeber fra dagen efter udloebet af denne  frist over den i foerste led anfoerte tilbagetraedelsesfrist. 2)  Hvis koeber oensker at udoeve de i nr. 1 omhandlede rettigheder, skal han paa en maade, der kan  bevises, og som er i overensstemmelse med de nationale lovgivninger, inden udloebet af den  paagaeldende frist give meddelelse herom til den, hvis navn og adresse er anfoert i kontrakten med  henblik herpaa, efter de naermere regler, der er angivet i kontrakten i medfoer af litra l) i bilaget.  For overholdelse af fristen er det tilstraekkeligt, at meddelelsen, naar den gives skriftligt, er  afsendt inden fristens udloeb. 3)  Hvis koeber benytter den i nr. 1, foerste led, omhandlede ret, kan han kun forpligtes til i givet  fald at godtgoere de udgifter, der i henhold til de nationale lovgivninger er paaloebet i forbindelse  med indgaaelse af og tilbagetraedelse fra kontrakten, og som foelger af handlinger, der obligatorisk  skal foretages inden udloebet af den periode, der er omhandlet i nr. 1, foerste led. Disse udgifter  skal udtrykkeligt anfoeres i kontrakten. 4)  Hvis koeber benytter den i nr. 1, andet led, fastsatte ophaevelsesret, skal han ikke betale nogen  godtgoerelse. Artikel 6 Medlemsstaterne fastsaetter i deres lovgivning bestemmelser om forbud mod enhver  forskudsbetaling fra koeber inden udloebet af den periode, hvor tilbagetraedelsesretten kan udoeves. Artikel 7 Medlemsstaterne fastsaetter i deres lovgivning, at: -  hvis prisen helt eller delvis er daekket af en kredit, der ydes af saelger, eller -  hvis prisen helt eller delvis er daekket af en kredit, som tredjemand yder koeber paa grundlag af  en aftale mellem tredjemand og saelger ophaeves kreditaftalen, uden at der kan kraeves bod, hvis koeber benytter den i artikel 5 fastsatte  ret til ophaevelse af eller tilbagetraedelse fra kontrakten. Medlemsstaterne fastsaetter reglerne for ophaevelse af kreditaftalen. Artikel 8 Medlemsstaterne fastsaetter i deres lovgivning, at en klausul, ved hvilken koeber  fraskriver sig de rettigheder, der er omhandlet i dette direktiv, eller ved hvilken saelger fritages  for de forpligtelser, der paahviler ham i henhold til dette direktiv, ikke binder koeber, paa de  betingelser, der er fastsat i den nationale ret. Artikel 9 Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger til, at koeber, uanset hvilken  lov der gaelder, ikke mister den beskyttelse, som dette direktiv giver, hvis den faste ejendom er  beliggende paa en medlemsstats omraade. Artikel 10 Medlemsstaterne fastsaetter i deres lovgivning, hvilke konsekvenser det faar, at  bestemmelserne i dette direktiv ikke overholdes. Artikel 11 Dette direktiv er ikke til hinder for, at medlemsstaterne vedtager eller opretholder  bestemmelser, der sikrer en bedre beskyttelse af koeber paa direktivets omraade, naar deres  forpligtelser i henhold til traktaten i oevrigt opfyldes. Artikel 12 1.  Medlemsstaterne saetter de noedvendige love og administrative bestemmelser i kraft  for at efterkomme dette direktiv senest tredive maaneder efter dets offentliggoerelse i De Europaeiske  Faellesskabers Tidende. De underretter straks Kommissionen herom. Naar medlemsstaterne vedtager disse love og administrative bestemmelser, skal de indeholde en  henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggoerelsen ledsages af en saadan henvisning.  De naermere regler for denne henvisning fastsaettes af medlemsstaterne. 2.  Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de nationale retsforskrifter, som de udsteder  paa det omraade, der er omfattet af dette direktiv. Artikel 13 Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne. Udfaerdiget i Strasbourg, den 26. oktober 1994. Paa Europa-Parlamentets vegne K. HAENSCH FormandPaa Raadets vegne J. EEKHOFF Formand  BILAG Oplysninger, der mindst skal vaere indeholdt i kontrakten i artikel 4 a) Parternes  identitet og hjemsted med noejagtig angivelse af saelgers juridiske status ved kontraktens indgaaelse  samt af ejers identitet og hjemsted b) den noejagtige karakter af den rettighed, kontrakten vedroerer, samt angivelse af betingelserne  for udoevelsen af denne rettighed paa den eller de medlemsstaters omraade, hvor den eller de faste  ejendomme er beliggende, og angivelse af, om disse betingelser er opfyldt, eller, hvis dette ikke  er tilfaeldet, hvilke betingelser der endnu ikke er opfyldt c) naar rettigheden vedroerer en bestemt fast ejendom, en noejagtig beskrivelse af denne og dens  beliggenhed d) er der tale om en fast ejendom under opfoerelse: 1)  hvor langt opfoerelsen er fremme 2)  et rimeligt skoen over fristen for den faste ejendoms faerdiggoerelse 3)  er der tale om en bestemt fast ejendom, nummeret paa byggetilladelsen samt navn og fuldstaendig  adresse paa den eller de myndigheder, der er kompetente i sagen 4)  graden af faerdiggoerelse af de faelles tjenesteydelser, der er noedvendige for at goere den faste  ejendom funktionel (tilslutning til gas, elektricitet, vand og telefon) 5)  eventuel garanti for faerdiggoerelse af den faste ejendom og, saafremt den ikke faerdiggoeres, for  tilbagebetaling af enhver foretaget betaling samt i givet fald, paa hvilke vilkaar denne garanti  gives e) de faelles tjenesteydelser (belysning, vand, vedligeholdelse, renovation), som koeber har eller  vil faa adgang til, og vilkaarene herfor f) de faellesfaciliteter saasom swimmingpool, sauna m.v., som koeber eventuelt har eller vil faa adgang  til, og i givet fald vilkaarene herfor g) principperne for vedligeholdelse og reparation samt administration og drift af den faste ejendom h) noejagtig angivelse af, i hvilken periode den rettighed, kontrakten vedroerer, kan udoeves, og  efter omstaendighederne ordningens varighed; angivelse af, fra hvilken dato koeber kan udnytte den  rettighed, kontrakten vedroerer i) den pris, koeber skal betale for at udoeve den rettighed, kontrakten vedroerer; et skoen over det  beloeb, koeber skal betale for at anvende faellesfaciliteter og faelles tjenesteydelser;  beregningsgrundlaget for udgifter i forbindelse med koebers benyttelse af den faste ejendom,  lovpligtige udgifter (skatter, afgifter m.v.) og andre administrative udgifter (drift,  vedligeholdelse, reparationer m.v.) j) angivelse af, at erhvervelsen ikke vil vaere forbundet med omkostninger, byrder eller  forpligtelser ud over, hvad der er angivet i kontrakten k) eventuel mulighed for at deltage i en ordning mod ombytning og/eller videresalg af den  rettighed, kontrakten vedroerer, samt eventuelle omkostninger, hvis saelger eller en af ham i  kontrakten udpeget tredjemand varetager denne ordning l) oplysninger om ophaevelses- og tilbagetraedelsesretten og angivelse af, til hvem en eventuel  ophaevelses- eller tilbagetraedelsesmeddelelse skal rettes, samt angivelse af den eller de maader, paa  hvilke kommunikationen kan ske; noejagtig angivelse af beskaffenheden og stoerrelsen af de  omkostninger, koeber skal godtgoere i overensstemmelse med artikel 5, nr. 3, i dette direktiv, hvis  han benytter tilbagetraedelsesretten; i givet fald oplysning om reglerne for at ophaeve en til  kontrakten knyttet kreditaftale i tilfaelde af ophaevelse af eller tilbagetraedelse fra kontrakten m) tid og sted hver af parternes underskrivelse af kontrakten.


Avis juridique important

|

31978L1033

Rådets fjerde direktiv 78/1033/EØF af 19. december 1978 om ændring af direktiv 69/169/EØF om harmonisering af lovgivning om fritagelse for omsætningsafgifter og punktafgifter ved indførsel i den internationale rejsetrafik

EF-Tidende nr. L 366 af 28/12/1978 s. 0031 - 0032 den finske specialudgave: kapitel 9 bind 1 s. 0075  den græske specialudgave: Kapitel 09 bind 1 s. 0100  den svenske specialudgave: kapitel 9 bind 1 s. 0075  den spanske specialudgave: Kapitel 09 bind 1 s. 0106  den portugisiske specialudgave: Kapitel 09 bind 1 s. 0106

++++   ( 1 ) EFT nr . C 213 af 7 . 9 . 1978 , s . 9 .   ( 2 ) EFT nr . C 261 af 6 . 11 . 1978 , s . 46 .   ( 3 ) Udtalelse afgivet den 19 . 10 . 1978 ( endnu ikke offentliggjort i EFT ) .   ( 4 ) EFT nr . L 133 af 4 . 6 . 1969 , s . 6 .   ( 5 ) Se side 28 i denne Tidende .  RAADETS FJERDE DIREKTIV  af 19 . december 1978  om aendring af direktiv 69/169/EOEF om harmonisering af lovgivning om fritagelse for omsaetningsafgifter og punktafgifter ved indfoersel i den internationale rejsetrafik   ( 78/1033/EOEF )  RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR _  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab , saerlig artikel 99 ,  under henvisning til forslag fra Kommissionen ( 1 ) ,  under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet ( 2 ) ,  under henvisning til udtalelse fra Det oekonomiske og sociale Udvalg ( 3 ) , og  ud fra foelgende betragtninger :  Artikel 1 , stk . 1 , i Raadets direktiv 69/169/EOEF af 28 . maj 1969 om harmonisering af lovgivning om fritagelse for omsaetningsafgifter og punktafgifter ved indfoersel i den internationale rejsetrafik ( 4 ) , senest aendret ved direktiv 78/1032/EOEF ( 5 ) , fastsaetter afgiftsfritagelse for varer , som rejsende , der kommer fra tredjelande , medfoerer i deres personlige bagage , naar indfoerselen ikke har erhvervsmaessig karakter ;  den samlede vaerdi af de varer , der kan fritages for afgift , maa ikke overstige femogtyve regningsenheder pr . person ; i henhold til artikel 1 , stk . 2 , i direktiv 69/169/EOEF har medlemsstaterne mulighed for at nedsaette dette afgiftsfrie beloeb til ti regningsenheder for rejsende under femten aar ;  indfoerelsen af den europaeiske regningsenhed i retsakter vedroerende afgiftsfritagelse , udstedt af De europaeiske Faellesskabers institutioner , maa ikke medfoere en nedsaettelse af de beloeb udtrykt i national valuta , for hvilke varer for tiden kan indfoeres afgiftsfrit ;  der skal ligeledes tages hensyn til de foranstaltninger , der anbefales af de internationale specialorganisationer til fordel for rejsende , navnlig foranstaltningerne i bilag F 3 til den internationale konvention om forenkling og harmonisering af toldordninger som er indgaaet paa initiativ af Toldsamarbejdsraadet ;  begge disse maal kan naas ved , at det i artikel 1 , stk . 1 i direktiv 69/169/EOEF naevnte afgiftsfri beloeb fastsaettes til fyrre europaeiske regningsenheder og det i stk . 2 , i samme artikel naevnte afgiftsfri beloeb til tyve europaeiske regningsenheder ;  begrebet " personlig bagage " boer defineres _  UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV :  Artikel 1  Direktiv 69/169/EOEF aendres saaledes :  1 . Artikel 1 aendres saaledes :  a ) stk . 1 affattes saaledes :   " 1 . Varer , som rejsende , der kommer fra tredjelande , medfoerer i deres personlige bagage , fritages for omsaetningsafgifter og punktafgifter ved indfoerselen , for saa vidt denne ikke har erhvervsmaessig karakter , og varernes samlede vaerdi ikke overstiger fyrre europaeiske regningsenheder pr . person . " ;  b ) i stk . 2 aendres udtrykket " ti regningsenheder " til " tyve europaeiske regningsenheder " ;  c ) i stk . 3 aendres udtrykket " femogtyve regningsenheder " til " fyrre europaeiske regningsenheder " .  2 . I artikel 3 indsaettes som stk . 3 :   " 3 . Ved " personlig bagage " forstaas den samlede bagage , som den rejsende kan fremvise i tolden ved ankomsten , samt den bagage , som han senere fremviser sammesteds , saafremt det godtgoeres , at den ved afrejsen blev indskrevet som rejsegods hos det selskab , der har varetaget hans befordring .  Transportable beholdere med indhold af braendstof betragtes ikke som personlig bagage . For hvert motorkoeretoej er det dog tilladt i saadanne transportable beholdere toldfrit at medfoere braendstof i en maengde , der ikke overstiger 10 liter , med forbehold af nationale bestemmelser vedroerende besiddelse og transport af braendstof . "  Artikel 2  1 . Medlemsstaterne saetter de noedvendige foranstaltninger i kraft for senest den 1 . januar 1979 at efterkomme dette direktiv .  2 . Medlemsstaterne underretter Kommissionen om de bestemmelser , som de vedtager med henblik paa gennemfoerelsen af dette direktiv . Kommissionen underretter de oevrige medlemsstater herom .  Artikel 3  Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne .  Udfaerdiget i Bruxelles , den 19 . december 1978 .  Paa Raadets vegne  H.-D . GENSCHER  Formand


title: Kommissionens direktiv (EU) 2015/2087 af 18. november 2015 om ændring af bilag II til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/59/EF om modtagefaciliteter i havne til driftsaffald og lastrester fra skibe (EØS-relevant tekst)

text:
               19.11.2015

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 302/99

         KOMMISSIONENS DIREKTIV (EU) 2015/2087
   af 18. november 2015
   om ændring af bilag II til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/59/EF om modtagefaciliteter i havne til driftsaffald og lastrester fra skibe
   (EØS-relevant tekst)
   EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
   under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/59/EF af 27. november 2000 om modtagefaciliteter i havne til driftsaffald og lastrester fra skibe (1), særlig artikel 15, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Den 15. juli 2011 vedtog Den Internationale Søfartsorganisation (IMO) resolution MEPC.201(62), der ved indførelse af en ny og mere detaljeret kategorisering af affald ændrede Marpolkonventionens bilag V om forebyggelse af forurening med affald fra skibe (2). Det ændrede bilag V til Marpolkonventionen trådte i kraft den 1. januar 2013.

               (2)

               Denne nye kategorisering af affald afspejles i IMO's cirkulære MEPC.1/Circ.644/Rev.1, hvori der er fastsat et standardformat for formularen til forhåndsmeddelelse om aflevering af affald til modtagefaciliteter i havne (3) samt i IMO's cirkulære MEPC.1/Circ.645/Rev.1, hvori der er fastsat et standardformat for den kvittering for aflevering af affald, der udstedes efter skibets brug af modtagefaciliteterne i havne (4).

               (3)

               Af hensyn til sammenhængen med IMO's foranstaltninger og for at undgå usikkerhed blandt havnens brugere og myndigheder, bør tabellen i bilag II til direktiv 2000/59/EF, der indeholder de forskellige arter og mængder af affald og lastrester, der skal afleveres eller bibeholdes om bord, tilpasses den nye kategorisering af affald i det ændrede bilag V til Marpolkonventionen.

               (4)

               For at forbedre den ordning, der er fastlagt i direktiv 2000/59/EF, som har til formål at mindske udledningen i havet af driftsaffald og lastrester fra skibe, bør oplysninger om de arter og mængder af skibsaffald, der rent faktisk afleveres til modtagefaciliteterne i den sidste afleveringshavn, desuden medtages i tabellen i bilag II.

               (5)

               De nøjagtige oplysninger om de arter og mængder af det driftsaffald og de lastrester, der afleveres af et skib i den sidste havn, er afgørende for, at den til rådighed værende lagerkapacitet i det pågældende skib kan beregnes nøjagtigt. Beregningen af tilstrækkelig lagerkapacitet er en forudsætning for at tillade, at skibet fortsætter til den næste anløbshavn uden at have afleveret sit driftsaffald, samt for, at de rigtige fartøjer udvælges til inspektion. Bedre målrettede inspektioner vil bidrage til en effektiv drift af skibstrafikken ved at reducere behandlingstiden i havnene.

               (6)

               Disse oplysninger kan være tilgængelige via affaldskvitteringer, der udstedes på grundlag af IMO's cirkulære MEPC.1/Circ.645/Rev.1, hvori der anbefales et standardformat for affaldskvitteringer, eller via andre typer kvitteringer, der udstedes til skibsføreren ved aflevering af affaldet. De mængder og arter af affald, der er angivet på affaldskvitteringen eller, såfremt der ikke kan indhentes en affaldskvittering, anmeldt af skibsføreren ved aflevering vil generelt være mere præcise end dem, der er tilgængelige via formularen til anmeldelse af affald, da de normalt vil afspejle den faktiske situation efter afleveringen og dermed udgør et mere pålideligt grundlag for beslutningsprocessen. Skibsføreren registrerer disse oplysninger om aflevering i affaldsjournalen, som det kræves i Marpolkonventionen.

               (7)

               En systematisk indsamling af nøjagtige oplysninger om affaldsaflevering ville ligeledes åbne mulighed for en bedre statistisk analyse af mønstrene for affaldsstrømmene i havnene og lette oprettelsen af det informations- og overvågningssystem, som er fastsat i artikel 12, stk. 3, i direktiv 2000/59/EF. Overvågningen og udvekslingen af sådanne oplysninger, herunder den elektroniske affaldsanmeldelse, der er udviklet i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/65/EU (5), understøttes på nuværende tidspunkt af EU's maritime informations- og udvekslingssystem (SafeSeaNet), som blev oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/59/EF (6), og som bør knyttes til et indberetningsmodul i havnestatskontrollens database (7), som er oprettet i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/16/EF (8).

               (8)

               Bilag II til direktiv 2000/59/EF bør ændres, således at oplysninger om aflevering af affald i den forrige havn medtages, og den nye kategorisering af affald, der indførtes ved det ændrede bilag V til Marpolkonventionen, indarbejdes.

               (9)

               Foranstaltningerne i dette direktiv er i overensstemmelse med udtalelse fra Udvalget for Sikkerhed til Søs og Forebyggelse af Forurening fra Skibe —

         VEDTAGET DETTE DIREKTIV:
   Artikel 1
   Bilag II til direktiv 2000/59/EF erstattes af bilaget til dette direktiv.
   Artikel 2
   1.   Medlemsstaterne vedtager og offentliggør senest den 9. december 2016 de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette direktiv. De tilsender straks Kommissionen teksten til disse love og bestemmelser.
   Lovene og bestemmelserne skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
   2.   Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.
   Artikel 3
   Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
   Artikel 4
   Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 18. november 2015.

            På Kommissionens vegne

         Jean-Claude JUNCKER

            Formand

      (1)  EFT L 332 af 28.12.2000, s. 81.

      (2)  Resolution MEPC.201(62) af 15.7.2011, Ændring af bilaget til protokollen af 1978 til den internationale konvention om forebyggelse af forurening fra skibe, 1973.

      (3)  MEPC.1/Circ.644/Rev.1 af 1.7.2013.

      (4)  MEPC.1/Circ.645/Rev.1 af 1.7.2013.

      (5)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/65/EU af 20. oktober 2010 om meldeformaliteter for skibe, der ankommer til eller afgår fra havne i medlemsstaterne (EUT L 283 af 29.10.2010, s. 1).

      (6)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/59/EF af 27. juni 2002 om oprettelse af et trafikovervågnings- og trafikinformationssystem for skibsfarten i Fællesskabet og om ophævelse af Rådets direktiv 93/75/EØF (EFT L 208 af 5.8.2002, s. 10).

      (7)  Database, der er udviklet og drevet af Det Europæiske Søfartssikkerhedsagentur.

      (8)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/16/EF af 23. april 2009 om havnestatskontrol (EUT L 131 af 28.5.2009, s. 57).

      BILAG

            »BILAG II

               OPLYSNINGER, DER SKAL MEDDELES INDEN ANLØB AF HAVNEN I …

               (Bestemmelseshavn som anført i artikel 6 i direktiv 2000/59/EF)

                        1.

                        Skibets navn, radiokaldesignal og eventuelt IMO-identifikationsnummer:

                        2.

                        Flagstat:

                        3.

                        Forventet anløbstidspunkt (ETA):

                        4.

                        Forventet afsejlingstidspunkt (ETD):

                        5.

                        Foregående anløbshavn:

                        6.

                        Næste anløbshavn:

                        7.

                        Sidste havn og dato, hvor driftsaffald blev afleveret, herunder de mængder (i m3) og typer affald, som blev afleveret:

                        8.

                        Afleverer De (sæt kryds i det relevante felt):

                                    alt ☐

                                    noget af ☐

                                    intet af ☐

                              Deres affald til modtagefaciliteter i havnen?

                        9.

                        Type og mængde af det affald og de rester, der skal afleveres og/eller beholdes om bord, og maksimal lagerkapacitet i procent:

               Hvis alt affald afleveres, udfyldes anden og sidste kolonne efter omstændighederne. Hvis noget eller intet affald afleveres, udfyldes alle kolonner.

                        Type

                        Affald, der skal afleveres
                        (m3)

                        Maksimal lagerkapacitet til affald
                        (m3)

                        Affaldsmængde, der beholdes om bord
                        (m3)

                        Den havn, hvor det resterende affald vil blive afleveret

                        Skønnet affaldsmængde, der vil blive frembragt mellem meddelelsen og næste anløbshavn
                        (m3)

                        Affald, der blev afleveret i den sidste afleveringshavn, jf. punkt 7 ovenfor
                        (m3)

                           Olieaffald

                        Olieholdigt bundvand

                        Olierester (slam)

                        Andet (specificeres)

                           Spildevand
                            (1)

                           Skrald

                        Plast

                        Madrester

                        Husholdningsaffald (f.eks. papirprodukter, klude, glas, metal, flasker, lertøj)

                        Madolie

                        Aske fra forbrændingsanlæg

                        Driftsaffald

                        Døde dyr

                           Lastrester
                            (2) (specificeres) (3)

               Bemærkninger

                        1.

                        Disse oplysninger kan anvendes til havnestatskontrol og andre inspektionsformål.

                        2.

                        Medlemsstaterne bestemmer, hvilke organer der skal have genparter af denne meddelelse.

                        3.

                        Denne formular skal udfyldes, medmindre skibet er omfattet af en undtagelse i henhold til artikel 9 i direktiv 2000/59/EF.

                  Undertegnede bekræfter, at:

                        —

                        ovennævnte oplysninger er nøjagtige og korrekte, og

                        —

                        at der er tilstrækkelig lagerkapacitet til rådighed om bord til at opbevare alt det affald, der frembringes mellem denne meddelelse og den næste havn, hvor der afleveres affald.

                  Dato …
            Tidspunkt …
            Underskrift«

         (1)  Spildevand må udledes til søs i overensstemmelse med bestemmelse11 i bilag IV til Marpol. Hvis det er hensigten at foretage en tilladt udledning til søs, udfyldes felterne om spildevand ikke.

         (2)  Kan være et skøn.

         (3)  Lastrester skal specificeres og kategoriseres i henhold til de relevante bilag til Marpol, navnlig Marpol-bilag I, II og V.


Avis juridique important

|

31998L0023

Rådets direktiv 98/23/EF af 7. april 1998 om udvidelse af direktiv 97/81/EF om rammeaftalen vedrørende deltidsarbejde, der er indgået af UNICE, CEEP og EFS, til også at omfatte Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland

EF-Tidende nr. L 131 af 05/05/1998 s. 0010 - 0010

RÅDETS DIREKTIV 98/23/EF af 7. april 1998 om udvidelse af direktiv 97/81/EF om rammeaftalen vedrørende deltidsarbejde, der er indgået af UNICE, CEEP og EFS, til også at omfatte Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 100,under henvisning til forslag fra Kommissionen,under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1),under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (2), ogud fra følgende betragtninger:Rådet vedtog i overensstemmelse med den aftale om social- og arbejdsmarkedspolitikken, der er knyttet til protokol nr. 14 om social- og arbejdsmarkedspolitikken, der er knyttet til EF-traktaten, særlig artikel 4, stk. 2, i denne aftale, direktiv 97/81/EF (3); direktivet gælder følgelig ikke for Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland;på Det Europæiske Råds møde i Amsterdam den 16.-17. juni 1997 bekræftedes den enighed, der på regeringskonferencen var opnået om at indarbejde aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken i EF-traktaten, og det blev anført, at det fornødne måtte foretages for, at Det Forenede Kongerige Storbritanniens og Nordirlands intentioner om at efterkomme de direktiver, som allerede er vedtaget på grundlag af aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken, og dem, der eventuelt vil blive vedtaget inden den nye traktats ikrafttræden, kan få retlig virkning;på Rådets samling den 24. juli 1997 enedes Rådet og Kommissionen om at gennemføre konklusionerne fra Det Europæiske Råds møde i Amsterdam; de enedes endvidere om at anvende samme procedure, med de nødvendige ændringer, i forbindelse med fremtidige direktiver, der vedtages på grundlag af aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken; dette direktiv sigter mod at nå dette mål ved at udvide direktiv 97/81/EF til også at omfatte Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland;det forhold, at direktiv 97/81/EF ikke finder anvendelse i Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland, påvirker direkte den måde, hvorpå det indre marked fungerer; gennemførelsen af rammeaftalen, der er knyttet som bilag til nævnte direktiv, navnlig princippet om ikke-diskriminering mellem deltidsansatte og fuldtidsansatte, i alle medlemsstaterne vil forbedre det indre markeds funktion;vedtagelsen af dette direktiv medfører, at direktiv 97/81/EF bliver gældende i Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland; fra den dato, hvor nærværende direktiv træder i kraft, skal udtrykket »medlemsstaterne« forstås som også omfattende Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland;med hensyn til gennemførelsen vil Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland få samme gennemførelsesfrist på to år som de øvrige medlemsstater til at vedtage de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktiv 97/81/EF -UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:Artikel 1 Rådets direktiv 97/81/EF finder anvendelse på Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland, jf. dog artikel 2.Artikel 2 I artikel 2 i direktiv 97/81/EF indsættes følgende stykke:»1a. For så vidt angår Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland ændres datoen 20. januar 2000 i stk. 1 til 7. april 2000.«Artikel 3 Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Luxembourg, den 7. april 1998.På Rådets vegneD. BLUNKETTFormand(1) Udtalelse afgivet den 1. april 1998 (endnu ikke offentliggjort i Tidende).(2) Udtalelse afgivet den 25. marts 1998 (endnu ikke offentliggjort i Tidende).(3) EFT L 14 af 20. 1. 1998, s. 9.


Avis juridique important

|

31986L0545

Kommissionens første direktiv 86/545/EØF af 29. oktober 1986 om ændring af bilagene til Rådets direktiv 77/93/EØF om foranstaltninger mod indslæbning i medlemsstaterne af skadegørere på planter eller planteprodukter

EF-Tidende nr. L 323 af 18/11/1986 s. 0014 - 0015 den finske specialudgave: kapitel 3 bind 22 s. 0046  den svenske specialudgave: kapitel 3 bind 22 s. 0046

*****  KOMMISSIONENS  FOERSTE DIREKTIV  af 29. oktober 1986  om aendring af bilagene til Raadets direktiv 77/93/EOEF om foranstaltninger mod indslaebning i medlemsstaterne af skadegoerere paa planter eller planteprodukter  (86/545/EOEF)  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE  FAELLESSKABER HAR -  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab,  under henvisning til Raadets direktiv 77/93/EOEF af 21. december 1976 om foranstaltninger mod indslaebning i medlemsstaterne af skadegoerere paa planter eller planteprodukter (1), senest aendret ved forordning (EOEF) nr. 3768/85 (2), saerlig artikel 13, stk. 2, tredje og fjerde led, og  ud fra foelgende betragtninger:  Ved direktiv 77/93/EOEF indfoeres foranstaltninger mod indslaebning i medlemsstaterne af skadegoerere paa planter eller plantepodukter;  de relevante skadegoerere er opregnet i bilag I eller i bilag II til naevnte direktiv;  udviklingen i videnskabelig og teknisk viden har vist, at de risici, som Anarsia lineatella og Laspeyresia molesta (to af de i naevnte bilag opregnede skadegoerere) frembyder, er mindre end foerst antaget;  foranstaltningerne i denne henseende boer indskraenkes til visse frugtplanter, dog ikke frugter, og til visse medlemsstater, hvor der finder en betydelig produktion af risikoudsatte planter sted;  bilag I og II til direktiv 77/93/EOEF boer derfor aendres i overensstemmelse hermed;  disse aendringer foretages i enighed med de beroerte medlemsstater;  de i dette direktiv fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra Den staaende komité for Plantesundhed -  UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:  Artikel 1  I direktiv 77/93/EOEF foretages foelgende aendringer:  1. I bilag I, del A, litra a), udgaar punkt 7.  2. I bilag II foretages foelgende aendringer:  a) i del A, litra a), udgaar punkt 1;  b) i del B, litra a), indsaettes:  1.2.3 //  //  //  // »1a. Anarsia lineatella Zell.  // Cydonia Mill., Malus Mill. Prunus L. og Pyrus L, dog ikke frugter eller froe   // Belgien Danmark Luxembourg Nederlandene Det forenede Kongerige   //   //   //   //   //   //   // 10aa. Laspeyresia molesta (Busck)  // Cydonia Mill., Malus Mill. Prunus L. og Pyrus L., dog ikke frugter eller froe   // Belgien Danmark Luxembourg Nederlandene Det forenede Kongerige«.   //  //   //  Artikel 2  Medlemsstaterne saetter de fornoedne love og administrative forskrifter i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 1. januar 1987.  Medlemsstaterne giver straks Kommissionen meddelelse om alle love og administrative forskrifter, der vedtages til gennemfoerelse af dette direktiv. Kommissionen underretter de oevrige medlemsstater derom.  Artikel 3  Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.  Udfaerdiget i Bruxelles, den 29. oktober 1986.  Paa Kommissionens vegne  Frans ANDRIESSEN  Naestformand  (1) EFT nr. L 26 af 31. 1. 1977, s. 20.  (2) EFT nr. L 362 af 31. 12. 1985, s. 8.


title: Kommissionens direktiv 2008/75/EF af 24. juli 2008 om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/8/EF med henblik på at optage kuldioxid som et aktivt stof i bilag I hertil (EØS-relevant tekst)

text:
               25.7.2008

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 197/54

      KOMMISSIONENS DIREKTIV 2008/75/EF
   af 24. juli 2008
   om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/8/EF med henblik på at optage kuldioxid som et aktivt stof i bilag I hertil
   (EØS-relevant tekst)
   KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
   under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/8/EF af 16. februar 1998 om markedsføring af biocidholdige produkter (1), særlig artikel 16, stk. 2, andet afsnit, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               I Kommissionens forordning (EF) nr. 1451/2007 af 4. december 2007 om den anden fase af det tiårs arbejdsprogram, der er omhandlet i artikel 16, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/8/EF om markedsføring af biocidholdige produkter (2) er der opstillet en liste over aktive stoffer, som skal vurderes med henblik på eventuel optagelse i bilag I, IA eller IB til direktiv 98/8/EF. Denne liste omfatter kuldioxid.

               (2)

               I henhold til forordning (EF) nr. 1451/2007 er kuldioxid vurderet i overensstemmelse med artikel 11, stk. 2, i direktiv 98/8/EF med hensyn til anvendelse i produkttype 14, rodenticider, jf. bilag V til direktiv 98/8/EF.

               (3)

               Frankrig blev udpeget som rapporterende medlemsstat og sendte den kompetente myndigheds rapport sammen med en henstilling til Kommissionen den 15. maj 2006 i overensstemmelse med artikel 14, stk. 4 og 6, i forordning (EF) nr. 1451/2007.

               (4)

               Medlemsstaterne og Kommissionen har gennemgået den kompetente myndigheds rapport. I overensstemmelse med artikel 15, stk. 4, i forordning (EF) nr. 1451/2007 er resultaterne af vurderingen indføjet i en vurderingsrapport i Det Stående Udvalg for Biocidholdige Produkter den 21. juni 2007 med et forslag om at optage kuldioxid i bilag IA til direktiv 98/8/EF, alene til brug i brugsklare gasbeholdere, der fungerer sammen med en fælde.

               (5)

               Et aktivt stof i bilag IA bør normalt også være opført i bilag I. Optagelse i bilag I ville omfatte de anvendelser, hvortil produkterne kan forventes at opfylde kravene i artikel 5 i direktiv 98/8/EF, men ikke anvendelser af lavrisikoprodukter. Det er tilfældet med visse biocidholdige produkter, der anvendes som rodenticider, og som indeholder kuldioxid. Det er derfor hensigtsmæssigt at optage kuldioxid i bilag I for produkttype 14 for at sikre, at der i alle medlemsstater kan gives, ændres eller tilbagekaldes godkendelser af biocidholdige produkter, der anvendes som rodenticider og indeholder kuldioxid, i overensstemmelse med artikel 16, stk. 3, i direktiv 98/8/EF.

               (6)

               Vurderingsrapporten blev ændret i henhold hertil og blev gennemgået af Det Stående Udvalg for Biocidholdige Produkter den 29. november 2007.

               (7)

               Vurderingen af kuldioxid afdækkede ingen uafklarede spørgsmål eller problemer, som skulle behandles af Den Videnskabelige Komité for Sundheds- og Miljørisici.

               (8)

               Vurderingen på fællesskabsplan blev gennemført for én specifik brug. I overensstemmelse med direktivets artikel 8, stk. 5, var nogle oplysninger desuden ikke blevet indgivet og således ikke vurderet. Medlemsstater bør derfor vurdere sådanne risici for de sektorer og bestande, som ikke er omfattet på en repræsentativ måde af risikovurderingen på fællesskabsniveau, og sikre i forbindelse med tildelingen af produktgodkendelser, at der er truffet egnede foranstaltninger eller pålagt specifikke betingelser for at afbøde de konstaterede risici til acceptable niveauer.

               (9)

               Det er vigtigt at anvende dette direktivs bestemmelser samtidigt i alle medlemsstaterne for at sikre ligebehandling af biocidholdige produkter indeholdende det aktive stof kuldioxid på markedet og også medvirke til, at markedet for biocidholdige produkter generelt fungerer hensigtsmæssigt.

               (10)

               Før et aktivt stof optages i bilag I, bør medlemsstaterne og de berørte parter have en rimelig frist til at forberede sig, så de kan opfylde de nye krav, optagelsen medfører, og for at sikre, at ansøgere, der har udarbejdet dossierer, fuldt ud kan udnytte databeskyttelsesperioden på ti år, der i henhold til artikel 12, stk. 1, litra c), nr. ii), i direktiv 98/8/EF indledes på datoen for optagelsen.

               (11)

               Efter optagelsen bør medlemsstaterne have en rimelig frist til at gennemføre bestemmelserne i artikel 16, stk. 3, i direktiv 98/8/EF og især til at give, ændre eller tilbagekalde godkendelser af biocidholdige produkter i produkttype 14 indeholdende kuldioxid med henblik på at sikre, at direktiv 98/8/EF er opfyldt.

               (12)

               Direktiv 98/8/EF bør derfor ændres i overensstemmelse hermed.

               (13)

               Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Det Stående Udvalg for Biocidholdige Produkter —

         UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
   Artikel 1
   Bilag I til direktiv 98/8/EF ændres som angivet i bilaget til nærværende direktiv.
   Artikel 2
   Gennemførelse
   1.   Medlemsstaterne vedtager og offentliggør senest den 31 marts 2009 de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette direktiv. De tilsender straks Kommissionen disse bestemmelser med en sammenligningstabel, som viser sammenhængen mellem de pågældende bestemmelser og dette direktiv.
   De anvender disse bestemmelser fra den 1. november 2009.
   Bestemmelserne skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
   2.   Medlemsstaterne tilsender Kommissionen de vigtigste nationale bestemmelser, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.
   Artikel 3
   Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
   Artikel 4
   Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 24. juli 2008.

            På Kommissionens vegne

         Stavros DIMAS

            Medlem af Kommissionen

      (1)  EFT L 123 af 24.4.1998, s. 1. Senest ændret ved direktiv 2008/31/EF (EUT L 81 af 20.3.2008, s. 57).

      (2)  EUT L 325 af 11.12.2007, s. 3.

      BILAG
      Følgende »nr. 7« indsættes i tabellen i bilag I til direktiv 98/8/EF:

                     Nr.

                     Almindeligt anvendt navn

                     IUPAC-navn
                     Identifikationsnr.

                     Minimumsrenhed af det biocidholdige produkts aktive stof i den form, det markedsføres

                     Optagelsesdato

                     Frist for overensstemmelse med artikel 16, stk. 3
                     (undtagen for produkter, som indeholder mere end ét aktivt stof — her er fristen for overholdelse af artikel 16, stk. 3, den frist, der fastsættes i den sidste af beslutningerne om optagelse angående dets aktive stof)

                     Udløbsdato for optagelsen

                     Produkttype

                     Særlige bestemmelser (1)

                     »7

                     kuldioxid

                     kuldioxid
                     EF-nr.: 204-696-9
                     CAS-nr.: 124-38-9

                     990 ml/l

                     1. november 2009

                     31. oktober 2011

                     31. oktober 2019

                     14

                     Når medlemsstaterne i overensstemmelse med artikel 5 og bilag VI vurderer ansøgningen om godkendelse af et produkt, skal de lægge særlig vægt på de miljømedier og/eller befolkningsgrupper, der ikke er omfattet af risikovurderingen på fællesskabsplan, og som måtte udsættes for produktet, og brugs- og udsættelsesscenarier, der ikke er blevet repræsentativt behandlet i risikovurderingen på fællesskabsplan.
                     Når medlemsstaterne udsteder produktgodkendelser, skal de vurdere risiciene og efterfølgende sørge for, at der træffes egnede foranstaltninger eller pålægges specifikke betingelser for at afbøde de konstaterede risici.
                     Der må kun udstedes produktgodkendelser, hvis ansøgningen påviser, at risiciene kan reduceres til acceptable niveauer.«

         (1)  Med henblik på gennemførelsen af de fælles principper i bilag VI findes indholdet og konklusionerne af vurderingsrapporterne på Kommissionens websted: http://ec.europa.eu/comm/environment/biocides/index.htm