title: Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/44/EF af 6. maj 2009 om ændring af direktiv 98/26/EF om endelig afregning i betalingssystemer og værdipapirafviklingssystemer og direktiv 2002/47/EF om aftaler om finansiel sikkerhedsstillelse for så vidt angår forbundne systemer og gældsfordringer (EØS-relevant tekst)

text:
               10.6.2009

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 146/37

      EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 2009/44/EF

   af 6. maj 2009
   om ændring af direktiv 98/26/EF om endelig afregning i betalingssystemer og værdipapirafviklingssystemer og direktiv 2002/47/EF om aftaler om finansiel sikkerhedsstillelse for så vidt angår forbundne systemer og gældsfordringer
   (EØS-relevant tekst)
   EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 95,
   under henvisning til forslag fra Kommissionen,
   under henvisning til udtalelse fra Den Europæiske Centralbank (1),
   under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (2),
   efter proceduren i traktatens artikel 251 (3), og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/26/EF (4) indførtes regler, som både over for indenlandske og udenlandske deltagere i betalings- og værdipapirafviklingssystemer sikrer, at overførselsordrer og netting af fordringer og forpligtelser, der følger af sådanne ordrer, er endelige, og at sikkerhedsstillelse er eksigibel.

               (2)

               I Kommissionens evalueringsrapport af 7. april 2006 om direktiv 98/26/EF om endelig afregning konkluderedes det, at direktiv 98/26/EF generelt fungerer godt. Rapporten påpegede, at der inden for betalings- og værdipapirafviklingssystemer kan være væsentlige ændringer på vej, og at der er et vist behov for at præcisere og forenkle direktiv 98/26/EF.

               (3)

               Den vigtigste ændring er imidlertid det stigende omfang af forbindelser mellem systemerne, som på det tidspunkt, da direktiv 98/26/EF blev udarbejdet, næsten udelukkende opererede på et nationalt og uafhængigt grundlag. Denne ændring er et af resultaterne af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/39/EF af 21. april 2004 om markeder for finansielle instrumenter (5) og den europæiske adfærdskodeks for clearing og afvikling. For at følge op på denne udvikling bør begrebet interoperabelt system og systemoperatørernes ansvar præciseres.

               (4)

               Ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/47/EF (6) indførtes et sæt ensartede fællesskabsregler for grænseoverskridende anvendelse af finansiel sikkerhed, og dermed ophævedes de fleste formelle krav, der traditionelt er forbundet med aftaler om sikkerhedsstillelse.

               (5)

               Den Europæiske Centralbank besluttede at godkende anvendelsen af gældsfordringer som sikkerhed i eurosystemets kreditoperationer fra 1. januar 2007. For at få størst mulig økonomisk virkning af anvendelsen af gældsfordringer anbefalede Den Europæiske Centralbank at udvide anvendelsesområdet for direktiv 2002/47/EF. I Kommissionens evalueringsrapport af 20. december 2006 om direktivet om aftaler om finansiel sikkerhedsstillelse (2002/47/EF) behandledes dette emne, og der blev givet udtryk for samme opfattelse som Den Europæiske Centralbank. Anvendelsen af gældsfordringer vil øge omfanget af instrumenter til sikkerhedsstillelse. Desuden vil yderligere harmonisering på området for betalings- og værdipapirafviklingssystemer yderligere bidrage til at skabe ensartede betingelser for kreditinstitutter i alle medlemsstater. Hvis det kan gøres lettere at anvende gældsfordringer som sikkerhed, vil det også være en fordel for forbrugere og debitorer, da anvendelsen af gældsfordringer som sikkerhed i sidste instans kan føre til en mere intens konkurrence og bedre lånemuligheder.

               (6)

               For at lette anvendelsen af gældsfordringer er det vigtigt at afskaffe eller forbyde administrative regler som anmeldelses- og registreringskrav, som ville gøre det praktisk umuligt at overdrage gældsfordringer. Tilsvarende bør debitorer for ikke at bringe sikkerhedshaverne i en vanskelig situation have mulighed for gyldigt at give afkald på deres modregningsret over for kreditorerne. Med samme begrundelse bør debitoren have mulighed for at give afkald på sine rettigheder i henhold til bankhemmelighedsreglerne, idet det ellers kan være vanskeligt for sikkerhedshaveren at få tilstrækkelige oplysninger til at foretage en rimelig vurdering af værdien af de underliggende gældsfordringer. Disse bestemmelser bør ikke berøre Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/48/EF af 23. april 2008 om forbrugerkreditaftaler (7).

               (7)

               Medlemsstaterne har ikke benyttet sig af muligheden i artikel 4, stk. 3, i direktiv 2002/47/EF for ikke at anerkende tilegnelse for sikkerhedshaver. Bestemmelsen bør derfor udgå.

               (8)

               Direktiv 98/26/EF og 2002/47/EF bør derfor ændres i overensstemmelse hermed.

               (9)

               I overensstemmelse med punkt 34 i den interinstitutionelle aftale om bedre lovgivning (8) tilskyndes medlemsstaterne til, både i egen og Fællesskabets interesse, at udarbejde og offentliggøre deres egne oversigter, der så vidt muligt viser overensstemmelsen mellem dette direktiv og gennemførelsesforanstaltningerne —

         UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
   Artikel 1
   Ændringer af direktiv 98/26/EF
   I direktiv 98/26/EF foretages følgende ændringer:

               1)

               Betragtning 8 udgår.

               2)

               Følgende betragtning indsættes:

                           »(14a)

                           Nationale kompetente myndigheder eller tilsynsmyndigheder bør sikre, at operatørerne af de systemer, der opretter de interoperable systemer, så vidt muligt er nået til enighed om fælles regler om tidspunktet for overførselsordrers indgang i de interoperable systemer. Nationale kompetente myndigheder eller tilsynsmyndigheder bør sikre, at reglerne om tidspunktet for overførselsordrers indgang i et interoperabelt system, er samordnet i det omfang, det er muligt og nødvendigt, således at der ikke opstår retsusikkerhed i tilfælde af et deltagende systems misligholdelse.«.

               3)

               Følgende betragtning indsættes:

                           »(22a)

                           Er der tale om interoperable systemer, kan manglende samordning af, hvilke regler der er gældende om tidspunktet for overførselsordrers indgang og uigenkaldelighed, udsætte deltagerne i et system eller endog systemoperatøren som sådan for afsmittende virkninger af en misligholdelse i et andet system. For at begrænse den systembetingede risiko er det ønskeligt at fastsætte, at systemoperatører af interoperable systemer samordner reglerne om tidspunktet for overførselsordrers indgang og uigenkaldelighed i deres systemer.«.

               4)

               Artikel 1 ændres således:

                           a)

                           i litra a) ændres ordet »ecu« til »euro«

                           b)

                           litra c), andet led, affattes således:

                                       »—

                                       transaktioner foretaget af medlemsstaternes centralbanker eller Den Europæiske Centralbank i deres egenskab af centralbank.«.

               5)

               Artikel 2 ændres således:

                           a)

                           litra a) ændres således:

                                       i)

                                       første led affattes således:

                                                   »—

                                                   mellem tre eller flere deltagere, ikke indbefattet dette systems systemoperatør, et eventuelt afregningsfirma, en eventuel central medkontrahent, et eventuelt clearinginstitut eller en eventuel indirekte deltager, med fælles regler og standardiserede ordninger for clearing, gennem en central medkontrahent eller ikke, eller udførelse af overførselsordrer mellem deltagerne«

                                       ii)

                                       følgende afsnit tilføjes:
                                       »Et arrangement, der aftales mellem interoperable systemer, udgør ikke et system.«

                           b)

                           litra b), første og andet led, affattes således:

                                       »—

                                       et kreditinstitut som defineret i artikel 4, nr. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/48/EF af 14. juni 2006 om adgang til at optage og udøve virksomhed som kreditinstitut (omarbejdning) (9), herunder de institutter, der er opført på listen i artikel 2 i nævnte direktiv

                                       —

                                       et investeringsselskab som defineret i artikel 4, stk. 1, nr. 1), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/39/EF af 21. april 2004 om markeder for finansielle instrumenter (10), bortset fra de institutter, der er opført på listen i artikel 2, stk. 1, i nævnte direktiv,

                           c)

                           i litra f) foretages følgende ændringer:

                                       i)

                                       første afsnit affattes således:

                                                   »f)

                                                   »deltager«: et institut, en central medkontrahent, et afregningsfirma et clearinginstitut eller en systemoperatør«

                                       ii)

                                       tredje afsnit affattes således:
                                       »En medlemsstat kan beslutte, at en indirekte deltager ved anvendelsen af dette direktiv kan betragtes som deltager, hvis den systembetingede risiko berettiger dertil. Betragtes en indirekte deltager som deltager på grund af den systembetingede risiko, begrænser det ikke ansvaret for den deltager, gennem hvilken den indirekte deltager sender overførselsordrer gennem systemet«

                           d)

                           litra g) affattes således:

                                       »g)

                                       »indirekte deltager«: et institut, en central medkontrahent, et afregningsfirma, et clearinginstitut eller en systemoperatør, som har indgået en aftale med en deltager i et system, der udfører overførselsordrer, hvorved den indirekte deltager bliver i stand til at sende overførselsordrer gennem systemet, forudsat at den indirekte deltager er kendt af systemoperatøren.«

                           e)

                           litra h) affattes således:

                                       »h)

                                       »værdipapirer«: alle de instrumenter, der er nævnt i afsnit C i bilag I til direktiv 2004/39/EF«

                           f)

                           litra i), første led, affattes således:

                                       »—

                                       en instruks fra en deltager om at stille et pengebeløb til rådighed for en modtager ved en postering på et kreditinstituts, en centralbanks, en central medkontrahents eller et afregningsfirmas konto, eller en instruks, som indebærer overtagelse eller indfrielse af en betalingsforpligtelse som defineret i systemets regler, eller«

                           g)

                           litra l) affattes således:

                                       »l)

                                       »afregningskonto«: en konto i en centralbank, hos et afregningsfirma eller hos en central medkontrahent, der anvendes til anbringelse af midler eller værdipapirer samt til afregning af transaktioner mellem deltagerne i et system«

                           h)

                           litra m) affattes således:

                                       »m)

                                       »sikkerhed«: alle realiserbare aktiver, herunder uden begrænsninger finansiel sikkerhed, jf. artikel 1, stk. 4, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/47/EF af 6. juni 2002 om aftaler om finansiel sikkerhedsstillelse (11), der som pant (herunder penge som pant) eller som led i en genkøbsaftale eller lignende aftale eller på anden måde stilles som sikkerhed for rettigheder og forpligtelser, der kan opstå i forbindelse med et system, eller som stilles som sikkerhed for medlemsstaternes centralbanker eller Den Europæiske Centralbank

                           i)

                           følgende litraer tilføjes:

                                       »n)

                                       »forretningsdag«: både dag- og natafvikling omfattende alle hændelser, der forekommer i løbet af et systems forretningsmæssige cyklus

                                       o)

                                       »interoperable systemer«: to eller flere systemer, hvis systemoperatører har indgået en indbyrdes aftale, der omfatter udførelse af overførselsordrer på tværs af systemerne

                                       p)

                                       »systemoperatør«: den enhed eller de enheder, som har det retlige ansvar for driften af et system. En systemoperatør kan også handle som afregningsfirma, central medkontrahent eller clearinginstitut.«.

               6)

               Artikel 3 ændres således:

                           a)

                           stk. 1 affattes således:
                           »1.   Overførselsordrer og netting har retsvirkning og er bindende for tredjeparter, selv i tilfælde af insolvensbehandling mod en deltager, såfremt overførselsordrerne var indgået i systemet inden tidspunktet for insolvensbehandlingens indledning, jf. artikel 6, stk. 1. Dette gælder selv i tilfælde af insolvensbehandling mod en deltager (i det pågældende system eller i et interoperabelt system) eller mod systemoperatøren af et interoperabelt system, der ikke er deltager.
                           Indgår overførselsordrer i et system efter tidspunktet for indledningen af insolvensbehandlingen og udføres på den forretningsdag, som defineret i systemets regler, hvor denne behandling indledes, kan de kun gøres retligt gældende over for og er kun retligt bindende for tredjeparter, hvis systemoperatøren kan bevise, at denne på det tidspunkt, hvor sådanne overførselsordrer blev uigenkaldelige, hverken var vidende om eller burde have været vidende om indledningen af insolvensbehandlingen.«

                           b)

                           følgende stykke tilføjes:
                           »4.   Er der tale om interoperable systemer, fastsætter hvert system selv i sine regler tidspunktet for overførselsordrers indgang i systemet, på en sådan måde at det så vidt muligt sikres, at alle de pågældende interoperable systemers regler samordnes i så henseende. Medmindre det er udtrykkeligt fastsat i alle de pågældende interoperable systemers regler, berøres et systems regler om tidspunktet for en overførselsordres indgang ikke af reglerne i andre systemer, hvormed det er interoperabelt.«.

               7)

               Artikel 4 affattes således:
               »Artikel 4
               Medlemsstaterne kan fastsætte, at indledning af insolvensbehandling mod en deltager eller en systemoperatør af et interoperabelt system ikke må være til hinder for, at midler eller værdipapirer, der er disponible på den pågældende deltagers afregningskonto, anvendes til at indfri deltagerens forpligtelser inden for systemet eller inden for et interoperabelt system på forretningsdagen for insolvensbehandlingens indledning. Medlemsstaterne kan endvidere fastsætte, at en kreditfacilitet, der er bevilget en sådan deltager i forbindelse med deltagelse i systemet, anvendes til at indfri vedkommendes forpligtelser inden for systemet eller inden for et interoperabelt system mod fyldestgørelse i en disponibel, reel sikkerhed.«.

               8)

               I artikel 5 tilføjes følgende stykke:
               »Er der tale om interoperable systemer, fastsætter hvert system i sine regler tidspunktet for overførselsordrers uigenkaldelighed på en sådan måde at det så vidt muligt sikres, at alle de pågældende interoperable systemers regler samordnes i så henseende. Medmindre det er udtrykkeligt fastsat i alle de pågældende interoperable systemers regler, berøres et systems regler om tidspunktet for en overførselsordres uigenkaldelighed ikke af reglerne i andre systemer, hvormed det er interoperabelt.«.

               9)

               Artikel 7 affattes således:
               »Artikel 7
               Insolvensbehandling har ikke tilbagevirkende kraft for de rettigheder og forpligtelser for en deltager, der følger af eller har forbindelse med den pågældendes deltagelse i et system inden tidspunktet for en sådan behandlings indledning, jf. artikel 6, stk. 1. Dette gælder bl.a. for så vidt angår rettigheder og forpligtelser for en deltager i et interoperabelt system eller for en systemoperatør af et interoperabelt system, der ikke er deltager.«.

               10)

               Artikel 9 affattes således:
               »Artikel 9
               1.   Den ret til fyldestgørelse i stillet sikkerhed, som tilkommer en systemoperatør eller deltager, der har fået sikkerheden stillet i forbindelse med et system eller interoperabelt system, og den ret til fyldestgørelse i stillet sikkerhed, som tilkommer medlemsstaternes centralbanker eller Den Europæiske Centralbank, berøres ikke af insolvensbehandling mod:

                           a)

                           en deltager (i det berørte system eller i et interoperabelt system),

                           b)

                           en systemoperatør af et interoperabelt system, der ikke er deltager,

                           c)

                           en medkontrahent for medlemsstaternes centralbanker eller Den Europæiske Centralbank eller

                           d)

                           enhver tredjepart, der stillede sikkerheden.

                     Den stillede sikkerhed kan realiseres med henblik på fyldestgørelse af sådanne rettigheder.
               2.   Stilles værdipapirer, herunder rettigheder til værdipapirer, som sikkerhed for deltagere, systemoperatører eller medlemsstaternes centralbanker eller Den Europæiske Centralbank, jf. stk. 1, og disses rettigheder med hensyn til de pågældende værdipapirer, eller rettigheder, der tilkommer en forvalter (nominee), mandatar eller tredjemand, der handler på deres vegne, som fastsat i loven er noteret i et register, på en konto eller i en værdipapircentral i en medlemsstat, afgøres sådanne enheders rettigheder som sikkerhedshavere med hensyn til de pågældende værdipapirer efter denne medlemsstats lovgivning.«.

               11)

               Artikel 10 affattes således:
               »Artikel 10
               1.   Medlemsstaterne angiver, hvilke systemer og respektive systemoperatører der skal omfattes af dette direktiv, og anmelder disse til Kommissionen, idet de også meddeler Kommissionen, hvilken myndighed de har gjort ansvarlig, jf. artikel 6, stk. 2.
               Systemoperatøren skal over for den medlemsstat, hvis lovgivning finder anvendelse, angive, hvem deltagerne i systemet er, herunder eventuelle indirekte deltagere, og skal meddele enhver ændring med hensyn til deltagerne.
               Foruden den i andet afsnit omhandlede angivelse kan medlemsstaterne bestemme, at der skal føres tilsyn med eller ske godkendelse af systemer, der henhører under deres kompetence.
               Et institut skal på anmodning af enhver, der har en begrundet interesse, informere om, hvilke systemer det deltager i, samt om de væsentligste bestemmelser, der gælder for disse systemers virkemåde.
               2.   Et system, der er betegnet som et system inden ikrafttrædelsen af de nationale bestemmelser til gennemførelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/44/EF af 6. maj 2009 om ændring af direktiv 98/26/EF om endelig afregning i betalingssystemer og værdipapirafviklingssystemer og direktiv 2002/47/EF om aftaler om finansiel sikkerhedsstillelse for så vidt angår forbundne systemer og gældsfordringer, fortsætter med at være omfattet af dette direktiv (12).
               En overførselsordre, der indgår i et system, inden nationale bestemmelser til gennemførelse af direktiv 2009/44/EF træder i kraft, men som afvikles efter dette tidspunkt, anses som en overførselsordre med henblik på dette direktiv.

         Artikel 2
   Ændringer af direktiv 2002/47/EF
   I direktiv 2002/47/EF foretages følgende ændringer:

               1)

               Betragtning 9 affattes således:

                           »(9)

                           For at begrænse de administrative byrder for parter, der benytter sig af finansiel sikkerhedsstillelse inden for dette direktivs anvendelsesområde, bør den eneste sikringsakt, som i henhold til national lovgivning kan kræves af parterne ved finansiel sikkerhedsstillelse, være, at den finansielle sikkerhed er under sikkerhedshaverens eller en på dennes vegne handlende persons kontrol, hvilket dog ikke bør udelukke sikkerhedsstillelsesmetoder, der giver sikkerhedsstilleren lov til at substituere finansiel sikkerhed eller trække overskydende sikkerhed tilbage. Dette direktiv bør ikke være til hinder for, at medlemsstaterne kan kræve, at en gældsfordring gøres gældende ved opførelse på en liste over fordringer.«.

               2)

               Betragtning 20 affattes således:

                           »(20)

                           Dette direktiv berører ikke anvendelsen eller virkningen af aftalevilkårene for finansielle instrumenter eller gældsfordringer, der stilles som finansiel sikkerhed, såsom rettigheder, forpligtelser eller andre betingelser, der er fastsat i udstedelsesvilkårene for sådanne instrumenter, og eventuelle andre rettigheder og forpligtelser og andre betingelser, som måtte gælde i forholdet mellem udstederne og indehaverne af sådanne instrumenter eller mellem debitoren og kreditoren for sådanne gældsfordringer.«.

               3)

               Følgende betragtning tilføjes:

                           »(23)

                           Dette direktiv berører ikke en medlemsstats ret til at indføre regler, som skal sikre effektiviteten af aftaler om finansiel sikkerhedsstillelse i forhold til tredjeparter for så vidt angår gældsfordringer.«.

               4)

               Artikel 1 ændres således:

                           a)

                           stk. 2, litra b), affattes således:

                                       »b)

                                       en centralbank, Den Europæiske Centralbank, Den Internationale Betalingsbank, en multilateral udviklingsbank som omhandlet i bilag VI, del 1, afsnit 4, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/48/EF af 14. juni 2006 om adgang til at optage og udøve virksomhed som kreditinstitut (omarbejdning) (13), Den Internationale Valutafond og Den Europæiske Investeringsbank

                           b)

                           stk. 2, litra c, nr. i)-iv) affattes således:

                                       »i)

                                       et kreditinstitut som defineret i artikel 4, nr. 1, i direktiv 2006/48/EF, herunder institutterne på listen i direktivets artikel 2

                                       ii)

                                       et investeringsselskab som defineret i artikel 4, stk. 1, nr. 1. i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/39/EF af 21. april 2004 om markeder for finansielle instrumenter (14)

                                       iii)

                                       et finansieringsinstitut som defineret i artikel 4, nr. 5, i direktiv 2006/48/EF

                                       iv)

                                       et forsikringsselskab som defineret i artikel 1, litra a), i Rådets direktiv 92/49/EØF af 18. juni 1992 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring (tredje skadesforsikringsdirektiv) (15) og et forsikringsselskab som defineret i artikel 1, stk. 1, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/83/EF af 5. november 2002 om livsforsikring (16)

                           c)

                           stk. 4, litra a), affattes således:

                                       »a)

                                       Den finansielle sikkerhed, der stilles, skal bestå af kontanter, finansielle instrumenter eller gældsfordringer.«

                           d)

                           i stk. 4 tilføjes følgende litra:

                                       »c)

                                       Medlemsstaterne kan bestemme, at gældsfordringer, når debitor er en forbruger som defineret i artikel 3, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/48/EF af 23. april 2008 om forbrugerkreditaftaler (17), eller en mikrovirksomhed eller lille virksomhed som defineret i artikel 1 og artikel 2, stk. 2 og 3, i bilaget til Kommissionens henstilling 2003/361/EF af 6. maj 2003 om definitionen af mikrovirksomheder, små og mellemstore virksomheder (18), ikke er omfattet af dette direktivs anvendelsesområde, medmindre sikkerhedshaveren eller sikkerhedsstilleren i forbindelse med sådanne gældsfordringer er en af de institutioner, der er omhandlet i dette direktivs artikel 1, stk. 2, litra b).

                           e)

                           stk. 5 ændres således:

                                       i)

                                       i andet afsnit tilføjes følgende:
                                       »For gældsfordringer er det til identificeringen af og dokumentationen for en gældsfordring, der stilles som finansiel sikkerhed mellem parterne, tilstrækkeligt at opføre denne på en liste over fordringer, som sendes skriftligt eller på en måde, der retligt kan sidestilles hermed, til sikkerhedshaveren.«

                                       ii)

                                       følgende indsættes efter andet afsnit:
                                       »Med forbehold af andet afsnit kan medlemsstaterne bestemme, at opførelsen på en liste over fordringer, som sendes skriftligt eller på en måde, der retligt kan sidestilles hermed, til sikkerhedshaveren, også er tilstrækkeligt til identificeringen af og dokumentationen for en gældsfordring, der stilles som finansiel sikkerhed, over for en debitor eller tredjepart.«.

               5)

               Artikel 2 ændres således:

                           a)

                           stk. 1 ændres således:

                                       i)

                                       litra b) og c) affattes således:

                                                   »b)

                                                   »aftale om finansiel sikkerhedsstillelse i form af overdragelse af ejendomsret«: en aftale, herunder genkøbsaftaler, ifølge hvilken en sikkerhedsstiller overdrager fuld ejendomsret eller fuld adkomst til den finansielle sikkerhed til en sikkerhedshaver med det formål at sikre eller på anden vis dække indfrielsen af relevante finansielle forpligtelser

                                                   c)

                                                   »aftale om finansiel sikkerhedsstillelse i form af pantsætning«: en aftale, ifølge hvilken en sikkerhedsstiller stiller finansiel sikkerhed som pant til eller til fordel for en sikkerhedshaver, og hvor sikkerhedsstilleren bevarer den fulde eller kvalificerede ejendomsret eller fuld adkomst til den finansielle sikkerhed, når panteretten er etableret«

                                       ii)

                                       følgende litra tilføjes:

                                                   »o)

                                                   »gældsfordringer«: pengekrav på grundlag af en aftale, ifølge hvilken et kreditinstitut som defineret i artikel 4, nr. 1, i direktiv 2006/48/EF, herunder institutterne på listen i direktivets artikel 2, yder kredit i form af et lån.«

                           b)

                           stk. 2, andet punktum, affattes således:
                           »En eventuel ret for sikkerhedsstilleren til at substituere finansiel sikkerhed, ret til at trække overskydende finansiel sikkerhed tilbage, eller, når der er tale om gældsfordringer, ret til indtil videre at oppebære provenuet heraf, berører ikke det forhold, at den finansielle sikkerhed anses som stillet til sikkerhedshaveren i overensstemmelse med dette direktiv.«.

               6)

               Artikel 3 ændres således:

                           a)

                           i stk. 1 tilføjes følgende afsnit:
                           »Når gældsfordringer stilles som finansiel sikkerhed, må medlemsstaterne ikke kræve, at indgåelse, gyldighed, sikring mod tredjemand, prioritet, eksigibilitet eller lovlighed som bevismateriale gøres betinget af, at der udføres en formel handling som registrering eller anmeldelse til debitoren for den gældsfordring, der er stillet som sikkerhed, jf. dog artikel 1, stk. 5. Medlemsstaterne kan dog kræve, at der udføres en formel handling som registrering eller anmeldelse med henblik på sikring, prioritet eller eksigibilitet eller lovlighed som bevismateriale over for debitoren eller tredjemand.
                           Kommissionen aflægger senest den 30. juni 2014 beretning til Europa-Parlamentet og Rådet om, hvorvidt bestemmelsen i dette stykke stadig er relevant.«

                           b)

                           følgende stykke tilføjes:
                           »3.   Med forbehold af Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler (19) og nationale bestemmelser om urimelige kontraktvilkår sikrer medlemsstaterne, at gældsfordringens debitor skriftligt eller på en måde, der retligt kan sidestilles hermed, gyldigt kan give afkald på:

                                       i)

                                       sin modregningsret over for gældsfordringens kreditorer og over for personer, til hvem kreditor har overdraget, pantsat eller på anden måde anvendt fordringen som sikkerhed, og

                                       ii)

                                       sine rettigheder, der udspringer af bankhemmelighedsregler, og som ellers vil udelukke eller begrænse fordringskreditors muligheder for at formidle oplysninger om gældsfordringen eller dennes debitor med henblik på anvendelse af gældsfordringen som sikkerhed.

               7)

               Artikel 4 ændres således:

                           a)

                           i stk. 1 tilføjes følgende litra:

                                       »c)

                                       gældsfordringer, gennem salg eller ved tilegnelse eller ved at modregne deres værdi i eller anvende denne værdi til at indfri de relevante finansielle forpligtelser.«

                           b)

                           stk. 2, litra b), affattes således:

                                       »b)

                                       parterne har aftalt værdiansættelsen af de finansielle instrumenter og gældsfordringerne i aftalen om finansiel sikkerhedsstillelse i form af pantsætning.«

                           c)

                           stk. 3 udgår.

               8)

               I artikel 5 tilføjes følgende stykke:
               »6.   Denne artikel finder ikke anvendelse på gældsfordringer.«.

               9)

               Følgende artikel indsættes efter artikel 9:
               »Artikel 9a
               Direktiv 2008/48/EF
               Bestemmelserne i dette direktiv berører ikke direktiv 2008/48/EF.«.

         Artikel 3
   Gennemførelse
   1.   Medlemsstaterne vedtager og offentliggør senest 30. december 2010 de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette direktiv. De underretter straks Kommissionen herom.
   De anvender disse love og bestemmelser fra 30. juni 2011.
   Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
   2.   Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale forskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.
   Artikel 4
   Ikrafttræden
   Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
   Artikel 5
   Adressater
   Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

      Udfærdiget i Strasbourg, den 6. maj 2009.

            På Europa-Parlamentets vegne

         H.-G. PÖTTERING

            Formand

            På Rådets vegne

         J. KOHOUT

            Formand

      (1)  EUT C 216 af 23.8.2008, s. 1.

      (2)  Udtalelse af 3.12.2008 (endnu ikke offentliggjort i EUT).

      (3)  Europa-Parlamentets udtalelse af 18.12.2008 (endnu ikke offentliggjort i EUT) og Rådets afgørelse af 27.4.2009.

      (4)  EFT L 166 af 11.6.1998, s. 45.

      (5)  EUT L 145 af 30.4.2004, s. 1.

      (6)  EFT L 168 af 27.6.2002, s. 43.

      (7)  EUT L 133 af 22.5.2008, s. 66.

      (8)  EUT C 321 af 31.12.2003, s. 1.

      (9)  EUT L 177 af 30.6.2006, s. 1.

      (10)  EUT L 145 af 30.4.2004, s. 1.«

      (11)  EFT L 168 af 27.6.2002, s. 43.«

      (12)  EUT L 146 af 10.6.2009, s. 37«.

      (13)  EUT L 177 af 30.6.2006, s. 1.«

      (14)  EUT L 145 af 30.4.2004, s. 1.

      (15)  EFT L 228 af 11.8.1992, s. 1.

      (16)  EFT L 345 af 19.12.2002, s. 1.«

      (17)  EUT L 133 af 22.5.2008, s. 66.

      (18)  EUT L 124 af 20.5.2003, s. 36.«

      (19)  EFT L 95 af 21.4.1993, s. 29.«.


Avis juridique important

|

31990L0612

Kommissionens direktiv 90/612/EØF af 26. oktober 1990 om ændring af Rådets direktiv 78/663/EØF om specifikke renhedskriterier for emulgatorer, stabilisatorer, fortyknings- og geleringsmidler, der må anvendes i levnedsmidler

EF-Tidende nr. L 326 af 24/11/1990 s. 0058 - 0059 den finske specialudgave: kapitel 13 bind 19 s. 0255  den svenske specialudgave: kapitel 13 bind 19 s. 0255

KOMMISSIONENS DIREKTIV  af 26 . oktober 1990  om aendring af Raadets direktiv 78/663/EOEF om specifikke renhedskriterier for emulgatorer, stabilisatorer, fortyknings - og geleringsmidler, der maa anvendes i levnedsmidler  ( 90/612/EOEF )    KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE  FAELLESSKABER HAR -  under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab,  under henvisning til Raadets direktiv 89/107/EOEF af 21 . december 1988 om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om tilsaetningsstoffer, som maa anvendes i levnedsmidler ( 1 ), saerlig artikel 3, stk . 3, og  ud fra foelgende betragtninger :  Det er noedvendigt at tage hensyn til Codex alimentarius's reviderede specifikationer for stofferne E407 og E466, at godkende nye produktionsteknikker for E473 og skelne mellem stoffet E407, som det beskrives i bilaget til Raadets direktiv 78/663/EOEF ( 2 ),  aendret ved direktiv 82/504/EOEF ( 3 ), og lignende produkter, der ikke er opfoert i det paagaeldende bilag;  Den Videnskabelige Komité for Levnedsmidler er i overensstemmelse med artikel 6 i direktiv 89/107/EOEF blevet hoert med hensyn til de bestemmelser, der kan indvirke paa den offentlige sundhed;  bestemmelserne i dette direktiv er i overensstemmelse med udtalelsen fra Den Staaende Levnedsmiddelkomité -  UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV :    Artikel 1   Bilaget til direktiv 78/663/EOEF aendres som angivet i bilaget til naervaerende direktiv .  Artikel 2   Medlemsstaterne saetter de noedvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest tolv maaneder efter meddelelsen af dette direktiv . De underretter straks Kommissionen herom .  Naar medlemsstaterne vedtager disse bestemmelser, henvises der deri til dette direktiv, eller de ledsages ved offentliggoerelsen af en saadan henvisning . De naermere regler for denne henvisning fastsaettes af medlemsstaterne .  Artikel 3   Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne .   Udfaerdiget i Bruxelles, den 26 . oktober 1990 .  Paa Kommissionens vegne   Martin BANGEMANN   Naestformand   ( 1 ) EFT nr . L 40 af 11 . 2 . 1989, s . 27.  ( 2 ) EFT nr . L 223 af 14 . 8 . 1978, s . 7 .  ( 3 ) EFT nr . L 230 af 5 . 8 . 1982, s . 35 .    BILAG   I bilaget til direktiv 78/663/EOEF foretages foelgende aendringer :  1 . Under E407 : Carrageenan, affattes punktet vedroerende aske ( uoploeselig i ca . 1 % v/v svovlsyre ) saaledes :    »Aske ( uoploeselig i ca . 10 % m/v saltsyre )  Ikke over 1 % paa toerstofbasis  Uoploeselige stoffer ( uoploeselig i ca . 1 % v/v svovlsyre )  Ikke over 2 % paa toerstofbasis« 2. Under E466 : Natriumcarboxymethylcellulose, affattes punktet vedroerende  molekylvaegt saaledes :  »Hoejere end ca . 17 000 ( polymeriseringsgrad ca . 100 )«.  3 . Under E473 : Saccharoseestere af spisefedtsyrer :  a ) affattes sidste saetning i punktet vedroerende den kemiske beskrivelse saaledes :  »Der maa ved fremstillingen ikke anvendes andre organiske oploesningsmidler end dimethylsvovloxid, dimethylformamid, ethylacetat, isopropanol og isobutanol«;  b ) indsaettes under punktet vedroerende indholdet af sulfataske :    »dimethylsvovloxid :  ikke over 2 mg/kg«;   c ) indsaettes under punktet vedroerende indholdet af methanol :    »isobutanol :  ikke over 10 mg/kg «.


title: Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/14/EF af 11. maj 2005 om ændring af Rådets direktiv 72/166/EØF, 84/5/EØF, 88/357/EØF og 90/232/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/26/EF om ansvarsforsikring for motorkøretøjer   (EØS-relevant tekst)

text:
               11.6.2005

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 149/14

      EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 2005/14/EF

   af 11. maj 2005
   om ændring af Rådets direktiv 72/166/EØF, 84/5/EØF, 88/357/EØF og 90/232/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/26/EF om ansvarsforsikring for motorkøretøjer
   (EØS-relevant tekst)
   EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 47, stk. 2, første og tredje punktum, artikel 55 og artikel 95, stk. 1,
   under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
   under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (2),
   efter proceduren i traktatens artikel 251 (3), og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Ansvarsforsikring for motorkøretøjer (motorkøretøjsforsikring) er af særlig betydning for Europas borgere, uanset om de er forsikringstagere eller ofre for en ulykke. Den har ligeledes en væsentlig betydning for forsikringsselskaberne, da den udgør den største del af skadesforsikringsmarkedet i Fællesskabet. Motorkøretøjsforsikring har også indflydelse på fri bevægelighed for personer og køretøjer. Det bør derfor være en væsentlig prioritet for Fællesskabet på området for finansielle tjenesteydelser at styrke og konsolidere det indre marked for motorkøretøjsforsikring.

               (2)

               Der er allerede taget væsentlige skridt i denne retning med Rådets direktiv 72/166/EØF af 24. april 1972 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkøretøjer og kontrollen med forsikringspligtens overholdelse (4), Rådets andet direktiv 84/5/EØF af 30. december 1983 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkøretøjer (5), Rådets tredje direktiv 90/232/EØF af 14. maj 1990 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkøretøjer (6), og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/26/EF af 16. maj 2000 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkøretøjer (fjerde motorkøretøjsforsikrings direktiv) (7).

               (3)

               Fællesskabets ordning for motorkøretøjsforsikringer bør ajourføres og forbedres. Dette behov er blevet bekræftet af resultaterne af en høring af erhvervslivet, forbrugerne og de skadelidtes organisationer.

               (4)

               For at undgå eventuelle fejlfortolkninger af bestemmelserne i direktiv 72/166/EØF og gøre det lettere at forsikre køretøjer med midlertidige nummerplader bør definitionen af det område, hvor et køretøj er hjemmehørende, udtrykkelig omfatte den stat, hvis nummerplader køretøjet er forsynet med, uanset om nummerpladerne er permanente eller midlertidige.

               (5)

               I overensstemmelse med direktiv 72/166/EØF er køretøjer med falske eller ulovlige nummerplader blevet betragtet som hjemmehørende i den medlemsstat, der har udstedt de originale nummerplader. Som følge af denne regel er nationale forsikringsbureauer ofte nødt til at tage stilling til de økonomiske konsekvenser af ulykker, som ikke har nogen forbindelse med den medlemsstat, hvor kontorerne er beliggende. Uden at ændre det almindelige kriterium, hvorefter nummerpladen afgør, hvilket område et køretøj er hjemmehørende i, bør der fastsættes en særlig regel i tilfælde af ulykker, der forårsages af et køretøj uden nummerplader eller med nummerplader, der ikke eller ikke længere svarer til køretøjet. Alene for at lette behandlingen af skadesager bør det område, hvor køretøjet er hjemmehørende, i sådanne tilfælde anses for at være det område, hvor ulykken fandt sted.

               (6)

               For at lette fortolkningen og anvendelsen af betegnelsen »stikprøvekontrol« i direktiv 72/166/EØF bør denne bestemmelse gøres klarere. Forbuddet mod systematisk kontrol af motorkøretøjsforsikringer bør både gælde for køretøjer, der er hjemmehørende på en anden medlemsstats område, og for køretøjer, der er hjemmehørende på et tredjelands område, men som indpasserer fra en anden medlemsstats område. Kun kontrol, der ikke sker systematisk, ikke er diskriminerende, og som foretages som led i kontrol, der ikke alene vedrører forsikringskontrol, bør være tilladt.

               (7)

               Ifølge artikel 4, litra a), i direktiv 72/166/EØF kan medlemsstaterne fravige det almindelige krav om, at der skal tegnes lovpligtig forsikring for køretøjer tilhørende bestemte offentlige eller private fysiske og juridiske personer. I tilfælde af ulykker forårsaget af disse køretøjer skal den medlemsstat, der således fraviger kravene, udpege en myndighed eller et organ til at betale erstatning til ofre for ulykker, som er indtruffet i en anden medlemsstat. Der bør foretages de fornødne ændringer i ovennævnte direktiv for at sikre, at der ikke kun betales behørig erstatning til ofre for ulykker forårsaget af disse køretøjer i udlandet, men også til ofre for ulykker, som er indtruffet i den medlemsstat, hvor køretøjet normalt er hjemmehørende, uanset om de skadelidte har bopæl på denne stats område eller ej. Medlemsstaterne bør endvidere sikre, at listen over personer, som er fritaget fra lovpligtig forsikring, og de myndigheder eller organer, der er ansvarlige for betaling af erstatning til ofre for ulykker, der er forårsaget af disse køretøjer, meddeles Kommissionen og offentliggøres af denne.

               (8)

               Ifølge artikel 4, litra b), i direktiv 72/166/EØF kan en medlemsstat fravige det almindelige krav om, at der skal tegnes lovpligtig forsikring for bestemte typer af køretøjer eller for køretøjer, der er forsynet med særligt kendemærke. I så fald har de andre medlemsstater ret til at kræve, at motorkøretøjer, der kommer ind på deres område, er dækket af et gyldigt grønt kort eller en aftale om forsikring på grænseplader for at sikre, at der udbetales erstatning til skadelidte ved enhver ulykke, der forårsages af disse køretøjer på deres område. Eftersom ophævelsen af grænsekontrollen inden for Fællesskabet ikke gør det muligt at sikre, at køretøjer, der passerer grænsen, er forsikret, er der imidlertid ikke længere garanti for erstatning til ofre for ulykker, der forårsages i udlandet. Det bør endvidere sikres, at ikke blot ofre for ulykker, som forårsages af disse køretøjer i udlandet, men også ofre for ulykker i den medlemsstat, hvor køretøjet normalt er hjemmehørende, modtager behørig erstatning. Med henblik herpå bør medlemsstaterne behandle ofre for ulykker, der forårsages af disse køretøjer, på samme måde som ofre for ulykker, som er forårsaget af uforsikrede køretøjer. Som fastsat i artikel 1, stk. 4, i direktiv 84/5/EØF skal der udbetales erstatning til ofre for ulykker forårsaget af uforsikrede køretøjer via erstatningsorganet i den medlemsstat, hvor ulykken indtraf. Ved udbetaling til ofre for ulykker forårsaget af køretøjer, som er omfattet af undtagelsen, bør erstatningsorganet søge regres mod organet i den medlemsstat, hvor køretøjet normalt er hjemmehørende. Efter en periode på fem år efter dette direktivs ikrafttræden bør Kommissionen, hvis det er relevant, på baggrund af erfaringen med gennemførelsen og anvendelsen af denne undtagelse forelægge forslag om at erstatte eller ophæve den. Den tilsvarende bestemmelse i direktiv 2000/26/EF bør ligeledes ophæves.

               (9)

               Med henblik på at præcisere anvendelsen af direktiverne om forsikring af motorkøretøjer i overensstemmelse med traktatens artikel 299 bør henvisningen til en medlemsstats ikke-europæiske territorium i artikel 6 og artikel 7, stk. 1, i direktiv 72/166/EØF udgå.

               (10)

               Medlemsstaternes forpligtelse til at garantere forsikringsdækning for visse mindstebeløb udgør et væsentligt element til sikring af beskyttelsen af skadelidte. De mindstebeløb, der er fastsat i direktiv 84/5/EØF, bør ikke kun pristalsreguleres, men reelt forøges for at styrke beskyttelsen af skadelidte. Mindstebeløbet for dækning ved personskade bør være af en sådan størrelse, at alle ofre for ulykker med meget alvorlige kvæstelser til følge er beskyttede i dækkende og rimeligt omfang, dog således at der tages højde for, at der kun sjældent sker ulykker, hvor flere personer kommer til skade, eller hvor flere personer pådrager sig meget alvorlige kvæstelser ved samme ulykke. Et mindstebeløb for dækning på 1 000 000 EUR pr. skadelidt eller 5 000 000 EUR for hvert uheld, uanset antallet af skadelidte, forekommer rimeligt og tilstrækkeligt. For at lette indførelsen af disse mindstebeløb bør der indføres en overgangsperiode på fem år fra datoen for gennemførelsen af dette direktiv. Medlemsstaterne bør forhøje beløbene til mindst halvdelen af de fastsatte niveauer inden tredive måneder fra datoen for gennemførelsen.

               (11)

               For at sikre, at mindstebeløbet for dækning ikke udhules med tiden, bør der indføres en periodebestemt justeringsbestemmelse med udgangspunkt i det europæiske forbrugerprisindeks (EICP) fra Eurostat, som fastsat i Rådets forordning (EF) nr. 2494/95 af 23. oktober 1995 om harmoniserede forbrugerprisindekser (8). Der bør fastsættes procedureregler for en sådan justering.

               (12)

               Direktiv 84/5/EØF, efter hvilket medlemsstaterne med henblik på at forhindre svig kan begrænse eller udelukke udbetalinger fra erstatningsorganet ved tingsskade, der er forårsaget af et ukendt køretøj, kan i visse tilfælde forhindre, at der udbetales rimelig erstatning til skadelidte. Denne mulighed for at begrænse eller udelukke, at der udbetales erstatning, fordi køretøjet ikke er identificeret, bør ikke forekomme, hvis organet har udbetalt erstatning for væsentlig personskade til et offer for samme ulykke, hvor der skete tingsskade. Medlemsstaterne kan pålægge ofret for tingsskaden en selvrisiko, der dog ikke må overskride den grænse, der er fastsat i direktivet. Betingelserne for, at personskade kan anses for væsentlig, bør fastsættes i den nationale lovgivning eller i de administrative bestemmelser i den medlemsstat, hvor ulykken indtræffer. Ved fastsættelsen af disse betingelser kan medlemsstaten bl.a. tage hensyn til, om skaden har krævet hospitalsbehandling.

               (13)

               I øjeblikket findes der en valgmulighed i direktiv 84/5/EØF, hvorefter medlemsstaterne kan tillade en selvrisiko indtil et vist beløb, som kan gøres gældende over for skadelidte ved tingsskade forårsaget af køretøjer, der ikke er forsikret. Denne valgmulighed forringer beskyttelsen af skadelidte og skaber forskelsbehandling i forhold til skadelidte ved andre ulykker. Denne valgmulighed bør derfor ikke længere tillades.

               (14)

               Rådets andet direktiv 88/357/EØF af 22. juni 1988 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring og om fastsættelse af bestemmelser, der kan lette den faktiske gennemførelse af den frie udveksling af tjenesteydelser (9), bør ændres, således at forsikringsselskabernes filialer kan blive repræsentanter for forsikringsvirksomhed inden for motorkøretøjer, som det allerede er tilfældet med anden forsikringsvirksomhed.

               (15)

               Det forhold, at passagerer i køretøjet er dækket af forsikringen, er et væsentligt fremskridt, der er opnået med den gældende lovgivning. Dette formål ville blive bragt i fare, hvis en national lovgivning eller en klausul i en forsikringskontrakt udelukkede passagerer fra forsikringsdækning, såfremt de vidste eller burde have vidst, at føreren af køretøjet var påvirket af spiritus eller andre rusmidler, da ulykken fandt sted. Passageren er normalt ikke i tilstrækkelig grad i stand til at bedømme, om føreren er påvirket. Målsætningen om at tilskynde bilister til ikke at køre bil under påvirkning af rusmidler nås ikke ved at nedsætte forsikringsdækningen for passagerer, som bliver ofre for en trafikulykke. Det forhold, at disse passagerer dækkes af køretøjets lovpligtige forsikring er uden betydning for et eventuelt ansvar, som de kan ifalde i henhold til gældende national lovgivning, eller for størrelsen af den erstatning, der udredes ved en konkret ulykke.

               (16)

               Person- og tingsskade, som lides af fodgængere, cyklister og andre ikke-motoriserede trafikanter, der normalt er de svageste parter i en ulykke, lider, bør dækkes af den lovpligtige forsikring for det køretøj, der har været involveret i ulykken, såfremt de skadelidte er berettiget til erstatning i henhold til de nationale civilretlige bestemmelser. Dette foregriber ikke spørgsmålet om hæftelsen for eller størrelsen af den erstatning, der udredes ved en konkret ulykke i henhold til national lovgivning.

               (17)

               Visse forsikringsselskaber har indføjet klausuler i forsikringspolicer om, at aftalen bortfalder, hvis køretøjet i længere tid end en nærmere angivet periode befinder sig uden for den medlemsstat, hvor det er indregistreret. Denne praksis er i strid med princippet i direktiv 90/232/EØF, hvorefter den lovpligtige ansvarsforsikring bør dække hele Fællesskabets område på grundlag af én enkelt præmie. Det bør derfor specificeres, at forsikringsdækningen gælder for hele aftalens løbetid, selv om køretøjet i en given periode befinder sig i en anden medlemsstat, idet dette dog ikke berører medlemsstaternes nationale lovgivning om indregistrering af køretøjer.

               (18)

               Der bør tages initiativ til at gøre det lettere at skaffe forsikringsdækning for køretøjer, der indføres fra én medlemsstat til en anden, selv om køretøjet endnu ikke er indregistreret i den modtagende medlemsstat. Der bør gives mulighed for en midlertidig undtagelse fra den almindelige regel, der fastlægger den medlemsstat, hvor risikoen foreligger. I en periode på tredive dage fra den dato, hvor køretøjet leveres til, stilles til rådighed for eller sendes til køberen, bør den modtagende medlemsstat betragtes som den medlemsstat, hvor risikoen foreligger.

               (19)

               En person, som ønsker at tegne en ny motorkøretøjsforsikring hos et andet forsikringsselskab, bør kunne dokumentere sit ulykkes- og skadesforløb under den tidligere forsikringsaftale. Forsikringstageren bør på et hvilket som helst tidspunkt have ret til at anmode om en erklæring om skader eller skadefri kørsel med det eller de køretøjer, der er dækket af forsikringsaftalen, i det mindste for de seneste fem år af forsikringsforholdet. Forsikringsselskabet eller ethvert organ, som er udpeget af en medlemsstat til at yde lovpligtig forsikring eller udstede sådanne erklæringer, bør stille denne erklæring til rådighed for forsikringstageren inden femten dage fra anmodningen.

               (20)

               For at sikre en passende beskyttelse af skadelidte ved motorkøretøjsulykker bør medlemsstaterne ikke give forsikringsselskaberne tilladelse til at fastsætte en selvrisiko, som kan gøres gældende over for skadelidte.

               (21)

               Retten til at påberåbe sig en forsikringsaftale og rette et krav direkte mod forsikringsselskabet har væsentlig betydning for beskyttelsen af skadelidte ved en ulykke, som involverer et motorkøretøj. Direktiv 2000/26/EF giver skadelidte ved ulykker, som indtræffer i en anden medlemsstat end den, hvor den skadelidte er bosat, og som er forårsaget af køretøjer, som er forsikret og hjemmehørende i en medlemsstat, en ret til at rejse krav direkte mod det selskab, hvor skadevolder er ansvarsforsikret. Med henblik på at fremme en effektiv og hurtig sagsbehandling samt i videst mulige omfang at undgå omkostningskrævende søgsmål, bør denne ret udtrækkes til at omfatte skadelidte ved enhver ulykke forvoldt af motorkøretøjer.

               (22)

               For at øge beskyttelsen af alle ofre for ulykker forvoldt af motorkøretøjer bør fremgangsmåden vedrørende et »begrundet tilbud«, som er fastsat i direktiv 2000/26/EF, dække alle typer ulykker forvoldt af motorkøretøjer. Samme fremgangsmåde bør finde tilsvarende anvendelse, såfremt skadesbehandlingen afvikles efter ordningen med nationale forsikringsbureauer som fastlagt i direktiv 72/166/EØF.

               (23)

               For at lette skadelidtes adgang til at søge erstatning bør informationskontorerne, som er oprettet i henhold til direktiv 2000/26/EF, ikke kun give oplysninger om ulykker, der er omfattet af dette direktiv, men også give lignende oplysninger om samtlige ulykker forårsaget af motorkøretøjer.

               (24)

               Skadelidte kan sagsøge forsikringsgiveren i den medlemsstat, hvor skadelidte har sin bopæl, jf. artikel 11, stk. 2, sammenholdt med artikel 9, stk. 1, litra b), i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område (10).

               (25)

               Da direktiv 2000/26/EF blev vedtaget inden vedtagelsen af forordning (EF) nr. 44/2001, der trådte i stedet for Bruxelles-konventionen af 27. september 1968 om samme emne for en række medlemsstater, bør henvisningen i direktivet til denne konvention tilpasses, hvor det er relevant.

               (26)

               Derfor bør Rådets direktiv 72/166/EØF, 84/5/EØF, 88/357/EØF og 90/232/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/26/EF ændres —

         UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
   Artikel 1
   Ændringer af direktiv 72/166/EØF
   Direktiv 72/166/EØF ændres således:

               1)

               Artikel 1, nr. 4, ændres således:

                           a)

                           Første led affattes således:

                                       »—

                                       den stats område, hvis nummerplader køretøjet er forsynet med, uanset om nummerpladen er permanent eller midlertidig eller,«

                           b)

                           Som nyt led indsættes:

                                       »—

                                       i tilfælde af, at køretøjet ikke er forsynet med en nummerplade, eller er forsynet med en nummerplade, der ikke eller ikke længere svarer til køretøjet, og er involveret i en ulykke, den stats område, hvor ulykken fandt sted ved behandling af skadesager som fastsat i artikel 2, stk. 2, første led eller i artikel 1, stk. 4, i Rådets andet direktiv 84/5/EØF af 30. december 1983 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkøretøjer (11).

               2)

               Artikel 2, stk. 1, affattes således:
               »1.   Medlemsstaterne fører ikke kontrol med ansvarsforsikring for køretøjer, der normalt er hjemmehørende på en anden medlemsstats område, eller for køretøjer, der normalt er hjemmehørende på et tredjelands område, når de kommer ind på deres område fra en anden medlemsstats område. De kan dog føre kontrol med forsikringer, såfremt dette ikke sker systematisk, ikke er diskriminerende og foretages som led i en kontrol, som ikke alene vedrører forsikringskontrol.«

               3)

               Artikel 4 ændres således:

                           a)

                           I litra a), andet afsnit

                                       i)

                                       første punktum, indsættes ordene:
                                       »i denne medlemsstat og« mellem »dækning af skader forvoldt« og »i andre medlemsstater«.

                                       ii)

                                       affattes sidste punktum således:
                                       »Den fremsender Kommissionen en liste over de personer, der er undtaget fra forsikringspligten, og de myndigheder eller organer, der er ansvarlige for erstatningsspørgsmål. Kommissionen offentliggør listen.«

                           b)

                           Litra b), andet afsnit, affattes således:
                           »I dette tilfælde sikrer medlemsstaterne, at køretøjer som nævnt i første afsnit behandles på samme måde som køretøjer, for hvilke den i artikel 3, stk. 1, omhandlede lovpligtige forsikring ikke er tegnet. Erstatningsorganet i den medlemsstat, hvor ulykken har fundet sted, kan herefter søge regres hos garantifonden som omhandlet i artikel 1, stk. 4, i direktiv 84/5/EØF i den medlemsstat, hvor køretøjet normalt er hjemmehørende.
                           Fem år efter ikrafttrædelsen af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/14/EF af 11. maj 2005 om ændring af Rådets direktiv 72/166/EØF, 84/5/EØF, 88/357/EØF og 90/232/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/26/EF om ansvarsforsikring for motorkøretøjer (12) aflægger medlemsstaterne rapport til Kommissionen om gennemførelsen og den praktiske anvendelse af denne bestemmelse. Når Kommissionen har gennemgået disse rapporter, fremsætter den i givet fald forslag om udskiftning eller ophævelse af denne undtagelse.

               4)

               I artikel 6 og 7, stk. 1, udgår ordene »eller på en medlemsstats ikke-europæiske territorium«.

         Artikel 2
   Ændringer af direktiv 84/5/EØF
   Artikel 1 i direktiv 84/5/EØF affattes således:

      »Artikel 1
      1.   Den forsikring, der er omhandlet i artikel 3, stk. 1, i direktiv 72/166/EØF, skal dække tingsskade såvel som personskade.
      2.   Medlemsstaterne skal med forbehold af eventuelle bestemmelser om mere omfattende forsikringsdækning, der måtte gælde i medlemsstaterne, kræve lovpligtig forsikring for mindst følgende beløb:

                  a)

                  ved personskade en mindstedækning på 1 000 000 EUR pr. skadelidt eller 5 000 000 EUR for hvert uheld, uanset antallet af skadelidte

                  b)

                  ved tingsskade 1 000 000 EUR for hvert uheld, uanset antallet af skadelidte.

            Om nødvendigt kan medlemsstaterne indføre en overgangsperiode på op til fem år fra datoen for gennemførelsen af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/14/EF af 11. maj 2005 om ændring af Rådets direktiv 72/166/EØF, 84/5/EØF, 88/357/EØF og 90/232/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/26/EF om ansvarsforsikring for motorkøretøjer (13) til at tilpasse deres mindstebeløb for dækning til de beløb, der er fastsat i dette stykke.
      Medlemsstater, der indfører en sådan overgangsperiode, underretter Kommissionen herom med angivelse af overgangsperiodens varighed.
      Inden 30 måneder efter datoen for gennemførelsen af direktiv 2005/14/EF forhøjer medlemsstaterne forsikringsdækningen til mindst halvdelen af de niveauer, der er fastsat i dette stykke.
      3.   Hvert femte år efter ikrafttrædelsen af direktiv 2005/14/EF eller udløbet af en overgangsperiode som nævnt i stk. 2 revideres de i dette stykke nævnte beløb i overensstemmelse med det europæiske forbrugerprisindeks (EICP), jf. Rådets forordning (EF) nr. 2494/95 af 23. oktober 1995 om harmoniserede forbrugerprisindekser (14).
      Beløbene justeres automatisk. Beløbene forhøjes med den procentuelle ændring i EICP, der er sket i perioden, dvs. i de fem år, der går umiddelbart forud for justeringen, og afrundes opad til et multiplum af 10 000 EUR.
      Kommissionen underretter Europa-Parlamentet og Rådet om de justerede beløb og sørger for offentliggørelse i Den Europæiske Unions Tidende.
      4.   Hver medlemsstat opretter eller godkender et organ, der mindst inden for den lovpligtige forsikrings grænser skal erstatte tingsskade og personskade, der forvoldes af et ukendt køretøj, eller et køretøj for hvilket den i stk. 1 omhandlede lovpligtige forsikring ikke er tegnet.
      Første afsnit berører ikke medlemsstaternes ret til at tillægge eller undlade at tillægge dette organs intervention en subsidiær karakter samt til at fastlægge regler for regresretten mellem dette organ, den eller de personer, som er ansvarlige for uheldet, og andre forsikringsselskaber eller organer inden for social sikring, der skal yde skadelidte erstatning for samme skade. Medlemsstaterne må imidlertid ikke tillade, at organet gør udbetalingen af erstatning betinget af, at skadelidte på en eller anden måde godtgør, at skadevolderen er ude af stand til eller nægter at betale.
      5.   Skadelidte kan under alle omstændigheder henvende sig direkte til dette organ, som på grundlag af de oplysninger, skadelidte giver efter anmodning fra organet, er forpligtet til at give vedkommende et begrundet svar på spørgsmålet om dets intervention.
      Medlemsstaterne kan imidlertid udelukke personer, der frivilligt har taget plads i det skadevoldende køretøj, fra organets intervention, når organet kan bevise, at de vidste, at dette ikke var forsikret.
      6.   Medlemsstaterne kan begrænse eller udelukke intervention fra organet ved tingsskade forvoldt af et ukendt køretøj.
      Hvis organet har betalt erstatning for en væsentlig personskade til et offer for en ulykke, hvor der samtidig er forvoldt tingsskade af et uidentificeret køretøj, kan medlemsstaterne imidlertid ikke udelukke betaling af erstatning for tingsskade med den begrundelse, at køretøjet ikke er identificeret. Medlemsstaterne kan dog fastsætte en selvrisiko på højst 500 EUR, som ofret for en sådan tingsskade kan pålægges.
      Betingelserne for, hvornår der foreligger væsentlig personskade, fastlægges i henhold til lovgivningen eller de administrative bestemmelser i den medlemsstat, hvor ulykken finder sted. I den forbindelse kan medlemsstaterne bl.a. tage hensyn til, om skaden har krævet hospitalsindlæggelse.
      7.   Hver medlemsstat anvender sine love og administrative bestemmelser på nævnte organs interventioner med forbehold af enhver anden praksis, som måtte være mere gunstig for skadelidte.

   Artikel 3
   Ændring af direktiv 88/357/EØF
   Artikel 12a, stk. 4, fjerde afsnit, andet punktum, i direktiv 88/357/EØF, udgår.
   Artikel 4
   Ændringer af direktiv 90/232/EØF
   Direktiv 90/232/EØF ændres således:

               1)

               I artikel 1 indsættes som nyt andet stykke efter første stykke:
               »Medlemsstaterne træffer passende foranstaltninger for at sikre, at enhver lovbestemmelse eller enhver klausul i en forsikringspolice, der udelukker en passager fra forsikringsdækning med den begrundelse, at han vidste eller burde have vidst, at føreren af køretøjet var påvirket af spiritus eller af et andet rusmiddel, da ulykken fandt sted, ikke har nogen indvirkning på krav fra en sådan passager.«

               2)

               Følgende artikel indsættes:
               »Artikel 1a
               Den forsikring, der er omhandlet i artikel 3, stk. 1, i direktiv 72/166/EØF skal dække person- og tingsskade på fodgængere, cyklister og andre ikke-motoriserede trafikanter, der som følge af en ulykke, hvori et motorkøretøj er involveret, har ret til erstatning i henhold til den nationale civilret. Nærværende artikel berører hverken erstatningsansvaret eller skadesbeløbet.«

               3)

               Artikel 2, første led, affattes således:

                           »—

                           dækker hele Fællesskabets område på grundlag af en enkelt præmie og i hele aftalens løbetid, også i perioder hvor køretøjet befinder sig i en anden medlemsstat under aftalens løbetid, og«

               4)

               Følgende artikler indsættes:
               »Artikel 4a
               1.   Når et køretøj sendes fra en medlemsstat til en anden, betragtes, uanset artikel 2, litra d), andet led, i direktiv 88/357/EØF (15), den medlemsstat, hvor risikoen foreligger, som bestemmelsesmedlemsstat i tredive dage fra det tidspunkt, hvor køber har accepteret leveringen, selv om køretøjet ikke formelt er registreret i bestemmelsesmedlemsstaten.
               2.   Såfremt et køretøj bliver involveret i en ulykke i den i stk. 1 nævnte periode, mens det er uforsikret, skal det organ, hvortil der er henvist i artikel 1, stk. 4, i direktiv 84/5/EØF i bestemmelsesmedlemsstaten udrede den erstatning, der er fastsat i nævnte artikel.
               Artikel 4b
               Medlemsstaterne sikrer, at forsikringstager på ethvert tidspunkt har ret til at anmode om en erklæring om erstatningskrav fra tredjemand for skader, som berører det eller de køretøjer, der har været omfattet af forsikringsaftalen i mindst de seneste fem år af aftaleforholdet, eller om, at der ikke foreligger sådanne krav. Forsikringsselskabet eller et organ, som en medlemsstat har udnævnt med henblik på at sørge for obligatorisk forsikring eller levere sådanne erklæringer, sørger for, at forsikringstager modtager denne erklæring inden 15 dage fra anmodningen.
               Artikel 4c
               For så vidt angår den forsikring, der er omhandlet i artikel 3, stk. 1, i direktiv 72/166/EØF, kan forsikringsselskaber ikke gøre en selvrisiko gældende over for den skadelidte ved en ulykke.
               Artikel 4d
               Medlemsstaterne sikrer, at skadelidte ved ulykker, der er forårsaget af et køretøj, som er dækket af en forsikring som omhandlet i artikel 3, stk. 1, i direktiv 72/166/EØF, kan rejse krav direkte mod det forsikringsselskab, som skadevolderen er ansvarsforsikret i.
               Artikel 4e
               Medlemsstaterne fastlægger den procedure, der er beskrevet i artikel 4, stk. 6, i direktiv 2000/26/EF (16) med henblik på behandling af skadesager i forbindelse med ulykker, som er forårsaget af et køretøj, der er dækket af en forsikring som omhandlet i artikel 3, stk. 1, i direktiv 72/166/EØF.
               I tilfælde af ulykker, der kan behandles inden for rammerne af systemet med nationale forsikringsbureauer, som omhandlet i artikel 2, stk. 2, i direktiv 72/166/EØF, fastlægger medlemsstaterne den samme procedure som proceduren i artikel 4, stk. 6, i direktiv 2000/26/EF. Ved anvendelse af denne procedure skal enhver henvisning til et forsikringsselskab forstås som en henvisning til nationale forsikringsbureauer som defineret i artikel 1, nr. 3, i direktiv 72/166/EØF.

               5)

               Artikel 5, stk. 1, affattes således:
               »1.   Medlemsstaterne sikrer, uden at det berører deres forpligtelser i henhold til direktiv 2000/26/EF, at de informationskontorer, der åbnes eller godkendes efter artikel 5 i samme direktiv, giver de oplysninger, der er nævnt i artiklen, til enhver, der har været involveret i en færdselsulykke, som er forårsaget af et køretøj, der er dækket af en forsikring som omhandlet i artikel 3, stk. 1, i direktiv 72/166/EØF.«

         Artikel 5
   Ændringer af direktiv 2000/26/EF
   Direktiv 2000/26/EF ændres således:

               1)

               Som betragtning 16a indsættes:

                           »(16a)

                           Skadelidte kan sagsøge forsikringsgiveren i den medlemsstat, hvor skadelidte har sin bopæl, jf. artikel 11, stk. 2, sammenholdt med artikel 9, stk. 1, litra b), i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område. (17)

               2)

               Artikel 4, stk. 8, affattes således:
               »8.   Udpegelsen af en skadebehandlingsrepræsentant kan ikke i sig selv betragtes som oprettelse af et agentur eller en filial i henhold til artikel 1, litra b), i direktiv 92/49/EØF, og skadebehandlingsrepræsentanten betragtes ikke som et etableret forretningssted i henhold til artikel 2, litra c), i direktiv 88/357/EØF eller

                           —

                           et forretningssted i henhold til Bruxelles-konventionen af 27. september 1968 om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser i borgerlige sager, herunder handelssager (18) — for så vidt angår Danmark

                           —

                           et forretningssted i henhold til forordning (EF) nr. 44/2001 — for så vidt angår de andre medlemsstater.

               3)

               I artikel 5, stk. 1, litra a), udgår punkt 2, nummer ii).

               4)

               Følgende artikel indsættes:
               »Artikel 6a
               Centralt organ
               Medlemsstaterne træffer alle nødvendige foranstaltninger med henblik på til sin tid at lette skadelidtes, deres forsikringsselskabers eller deres juridiske repræsentanters adgang til de grundlæggende oplysninger, som er nødvendige for behandlingen af skadesager.
               Sådanne grundlæggende oplysninger skal i relevant omfang foreligge i elektronisk form i et centralt register i hver medlemsstat og gøres tilgængelige for sagens parter, såfremt de udtrykkeligt anmoder herom.«

         Artikel 6
   Gennemførelse
   1.   Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 11. juni 2007. De underretter straks Kommissionen herom.
   Når medlemsstaterne vedtager disse love og bestemmelser, skal de ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning.
   De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
   2.   Medlemsstaterne kan i overensstemmelse med traktaten opretholde eller vedtage bestemmelser, som er gunstigere for skadelidte end dem, der kræves for at efterkomme dette direktiv.
   3.   Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.
   Artikel 7
   Ikrafttræden
   Dette direktiv træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
   Artikel 8
   Adressater
   Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

      Udfærdiget i Strasbourg, den 11. maj 2005.

            På Europa-Parlamentets vegne

         J. P. BORRELL FONTELLES

            Formand

            På Rådets vegne

         N. SCHMIT

            Formand

      (1)  EFT C 227 E af 24.9.2002, s. 387.

      (2)  EUT C 95 af 23.4.2003, s. 45.

      (3)  Europa-Parlamentets udtalelse af 22.10.2003 (EUT C 82 E af 1.4.2004, s. 297), Rådets fælles holdning af 26.4.2004 (endnu ikke offentliggjort i EUT) og Europa-Parlamentets holdning af 12.1.2005 (endnu ikke offentliggjort i EUT). Rådets afgørelse af 18.4.2005.

      (4)  EFT L 103 af 2.5.1972, s. 1. Senest ændret ved direktiv 84/5/EØF (EFT L 8 af 11.1.1984, s. 17).

      (5)  EFT L 8 af 11.1.1984, s. 17. Senest ændret ved direktiv 90/232/EØF (EFT L 129 af 19.5.1990, s. 33).

      (6)  EFT L 129 af 19.5.1990, s. 33.

      (7)  EFT L 181 af 20.7.2000, s. 65.

      (8)  EFT L 257 af 27.10.1995, s. 1. Ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1882/2003 (EUT L 284 af 31.10.2003, s. 1).

      (9)  EFT L 172 af 4.7.1988, s. 1. Senest ændret ved direktiv 2000/26/EF.

      (10)  EFT L 12 af 16.1.2001, s. 1. Senest ændret ved forordning (EF) nr. 2245/2004 (EUT L 381 af 28.12.2004, s. 10).

      (11)  EFT L 8 af 11.1.1984, s. 17.«

      (12)  EUT L 149 af 11.6.2005, s. 14.«

      (13)  EUT L 149 af 11.6.2005, s. 14.

      (14)  EFT L 257 af 27.10.1995, s. 1. Ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1882/2003 (EUT L 284 af 31.10.2003, s. 1).«

      (15)  Rådets andet direktiv 88/357/EØF af 22. juni 1988 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring, om fastsættelse af bestemmelser, der kan lette den faktiske gennemførelse af den frie udveksling af tjenesteydelser (EFT L 172 af 4.7.1988, s. 1). Senest ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/26/EF (EFT L 181 af 20.7.2000, s. 65).

      (16)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/26/EF af 16. maj 2000 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkøretøjer (Fjerde motorkøretøjsforsikringsdirektiv) (EFT L 181 af 20.7.2000, s. 65).«

      (17)  EFT L 12 af 16.1.2001, s. 1. Senest ændret ved forordning (EF) nr. 2245/2004 (EUT L 381 af 28.12.2004, s. 10.«

      (18)  EFT C 27 af 26.1.1998, s. 1 (konsolideret udgave).«


Avis juridique important

|

32002L0084

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/84/EF af 5. november 2002 om ændring af direktiverne om sikkerhed til søs og om forebyggelse af forurening fra skibe (EØS-relevant tekst)

EF-Tidende nr. L 324 af 29/11/2002 s. 0053 - 0058

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/84/EFaf 5. november 2002om ændring af direktiverne om sikkerhed til søs og om forebyggelse af forurening fra skibe(EØS-relevant tekst)EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, navnlig artikel 80, stk. 2,under henvisning til Kommissionens forslag(1),under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg(2),under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget(3),efter proceduren i traktatens artikel 251(4), ogud fra følgende betragtninger:(1) De gældende direktiver om sikkerhed til søs henviser til det udvalg, der er nedsat ved Rådets direktiv 93/75/EØF af 13. september 1993 om mindstekrav til skibe, som er på vej til eller fra Fællesskabets søhavne med farligt eller forurenende gods(5), og i nogle tilfælde til et ad hoc-udvalg, der er nedsat ved det pågældende direktiv. Disse udvalg fungerer i henhold til bestemmelserne i Rådets afgørelse 87/373/EØF af 13. juli 1987 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen(6).(2) Afgørelse 87/373/EØF er blevet erstattet med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen(7). De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af de gældende direktiver inden for sikkerhed til søs bør vedtages i overensstemmelse med afgørelse 1999/468/EF.(3) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2099/2002 af 5. november 2002 om oprettelse af et udvalg for sikkerhed til søs og forebyggelse af forurening fra Skibe (USS)(8) centraliserer arbejdsopgaverne i de udvalg, der er nedsat i henhold til fællesskabslovgivningen om sikkerhed til søs, om forebyggelse af forurening fra skibe og om leve- og arbejdsforhold om bord.(4) Rådets direktiv 93/75/EØF, 94/57/EF(9), 95/21/EF(10), 96/98/EF(11), 97/70/EF(12), 98/18/EF(13), 98/41/EF(14) og 1999/35/EF(15) og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/59/EF(16), 2001/25/EF(17) og 2001/96/EF(18) om sikkerhed til søs bør derfor ændres, så de eksisterende udvalg erstattes med USS.(5) Ovennævnte direktiver bør endvidere ændres, så de ændringsprocedurer, der er fastsat ved forordning (EF) nr. 2099/2002, og de relevante bestemmelser i samme forordning, som skal lette deres tilpasning til ændringer af de internationale instrumenter om sikkerhed til søs, som fællesskabslovgivningen henviser til, kan finde anvendelse -UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:Artikel 1FormålFormålet med dette direktiv er at forbedre gennemførelsen af fællesskabslovgivningen om sikkerhed til søs, om beskyttelse af havmiljøet og om leve- og arbejdsforhold om bord på skibe:a) ved at henvise til USSb) ved at fremskynde ajourføring og lette ændring af denne lovgivning på baggrund af udviklingen i de internationale instrumenter inden for sikkerhed til søs, forebyggelse af forurening fra skibe og leve- og arbejdsforhold om bord i henhold til forordning (EF) nr. 2099/2002.Artikel 2Ændring af direktiv 93/75/EØFDirektiv 93/75/EØF ændres således:1) I artikel 2 affattes litra e), f), g), h) og i) således:"e) Marpol 73/78: den internationale konvention af 1973 om forebyggelse af forurening fra skibe som ændret ved 1978-protokollen, i den gældende affattelsef) IMDG-koden: den internationale kode for søtransport af farligt gods, i den gældende affattelseg) IBC-koden: IMO's internationale kode for bygning og udrustning af skibe til transport af farlige kemiske produkter i bulk, i den gældende affattelseh) IGC-koden: IMO's internationale kode for bygning og udrustning af skibe til transport af flydende gas i bulk, i den gældende affattelsei) INF-koden: IMO's kode for sikker transport af bestrålet nukleart brændsel, plutonium og stærkt radioaktivt affald i beholdere om bord på skibe, i den gældende affattelse."2) I artikel 11 tilføjes følgende stykke:"Ændringer af de internationale instrumenter, der er nævnt i artikel 2, kan udelukkes fra dette direktivs anvendelsesområde, jf. artikel 5 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2099/2002 af 5. november 2002 om oprettelse af et udvalg for sikkerhed til søs og forebyggelse af forurening fra skibe (USS)(19)."3) Artikel 12 affattes således:"Artikel 121. Kommissionen bistås af Udvalget for Sikkerhed til Søs og Forebyggelse af Forurening fra Skibe (USS), der er nedsat ved artikel 3 i forordning (EF) nr. 2099/2002.2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 og 7 i Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen(20), jf. dens artikel 8.Perioden i artikel 5, stk. 6, i afgørelse 1999/468/EF fastsættes til to måneder.3. Udvalget vedtager selv sin forretningsorden."Artikel 3Ændring af direktiv 94/57/EFDirektiv 94/57/EF ændres således:1) I artikel 2, litra d), ændres "der var gældende den 19. december 2001" til "i den gældende affattelse".2) Artikel 7, stk. 1, affattes således:"1. Kommissionen bistås af Udvalget for Sikkerhed til Søs og Forebyggelse af Forurening fra Skibe (USS), der er nedsat ved artikel 3 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2099/2002 af 5. november 2002 om oprettelse af et udvalg for sikkerhed til søs og forebyggelse af forurening fra skibe (USS)(21)."3) I artikel 8, stk. 2, tilføjes følgende afsnit:"Ændringer af de internationale instrumenter, der er nævnt i artikel 2, litra d), og artikel 6, kan udelukkes fra dette direktivs anvendelsesområde, jf. artikel 5 i forordning (EF) 2099/2002."Artikel 4Ændring af direktiv 95/21/EFDirektiv 95/21/EF ændres således:1) Artikel 2 ændres således:a) i nr. 1 ændres "som er gældende den 19. december 2001" til "i den gældende affattelse"b) i nr. 2 ændres "som affattet den 19. december 2001" til "i den gældende affattelse".2) Artikel 18, stk. 1, affattes således:"1. Kommissionen bistås af Udvalget for Sikkerhed til Søs og Forebyggelse af Forurening fra Skibe (USS), der er nedsat ved artikel 3 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2099/2002 af 5. november om oprettelse af et udvalg for sikkerhed til søs og forebyggelse af forurening fra skibe (USS)(22)."3) Artikel 19 ændres således:a) litra c) affattes således:"c) i artikel 2, stk. 1, at ajourføre listen over internationale konventioner, der er relevante for dette direktiv"b) følgende stykke tilføjes:"Ændringer af de internationale instrumenter, der er nævnt i artikel 2, kan udelukkes fra dette direktivs anvendelsesområde, jf. artikel 5 i forordning (EF) nr. 2099/2002."Artikel 5Ændring af direktiv 96/98/EFDirektiv 96/98/EF ændres således:1) I artikel 2, litra c), d) og n), ændres "som er gældende den 1. januar 2001" til i "den gældende affattelse".2) Artikel 17 affattes således:"Artikel 17Dette direktiv kan ændres efter proceduren i artikel 18, stk. 2, med henblik på:- at anvende senere ændringer af internationale instrumenter i forbindelse med dette direktiv- at ajourføre bilag A både ved at tilføje nyt udstyr og ved at overføre udstyr fra bilag A.2 til bilag A.1 og omvendt- at tilføje muligheden for at anvende modul B + C og modul H på udstyr, som er opført i bilag A.1, samt at ændre kolonnerne vedrørende overensstemmelsesmodulerne- at medtage andre standardiseringsorganisationer i definitionen af prøvningsstandarder i artikel 2.De konventioner og prøvningsstandarder, der er nævnt i artikel 2, litra c), d) og n), gælder med forbehold af foranstaltninger, som måtte være vedtaget i medfør af artikel 5 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2099/2002 af 5. november 2002 om oprettelse af et udvalg for sikkerhed til søs og forebyggelse af forurening fra skibe (USS)(23)."3) Artikel 18 affattes således:"Artikel 181. Kommissionen bistås af Udvalget for Sikkerhed til Søs og Forebyggelse af Forurening fra Skibe (USS), der er nedsat ved artikel 3 i forordning (EF) nr. 2099/2002.2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 og 7 i Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen(24), jf. dens artikel 8.Perioden i artikel 5, stk. 6, i afgørelse 1999/468/EF fastsættes til to måneder.3. Udvalget vedtager selv sin forretningsorden."Artikel 6Ændring af direktiv 97/70/EFDirektiv 97/70/EF ændres således:1) I artikel 8 tilføjes følgende stykke:"Ændringer af det internationale instrument, der er nævnt i artikel 2, nr. 4), kan udelukkes fra dette direktivs anvendelsesområde, jf. artikel 5 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2099/2002 af 5. november 2002 om oprettelse af et udvalg for sikkerhed til søs og forebyggelse af forurening fra skibe (USS)(25)."2) Artikel 9 affattes således:"Artikel 9Udvalg1. Kommissionen bistås af Udvalget for Sikkerhed til Søs og Forebyggelse af Forurening fra Skibe (USS), der er nedsat ved artikel 3 i forordning (EF) nr. 2099/2002.2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 og 7 i Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen(26), jf. dens artikel 8.Perioden i artikel 5, stk. 6, i afgørelse 1999/468/EF fastsættes til to måneder.3. Udvalget vedtager selv sin forretningsorden."Artikel 7Ændring af direktiv 98/18/EFDirektiv 98/18/EF ændres således:1) I artikel 2 affattes litra a), b), c), d) og f) således:"a) 'internationale konventioner': den internationale konvention af 1974 om sikkerhed for menneskeliv på søen, i det følgende benævnt Solas-konventionen af 1974, og den internationale konvention om lastelinjer af 1966, med protokoller og ændringer, i den gældende affattelseb) 'regler for intakt stabilitet': Code on Intact Stability for all types of ships covered by IMO Instruments, som er indeholdt i IMO-forsamlingens resolution A.749(18) af 4. november 1993, i den gældende affattelsec) 'kode for højhastighedsfartøjer': den internationale kode for sikkerhed i højhastighedsfartøjer, som er indeholdt i IMO's Maritime Sikkerhedskomités resolution MSC 36(63) af 20. maj 1994, i den gældende affattelsed) 'GMDSS': det globale maritime nød- og sikkerhedssystem som omhandlet i kapitel IV i Solas-konventionen af 1974, i den gældende affattelse(...)f) 'højhastighedspassagerfartøj': et fartøj som defineret i regel X/1 i Solas-konventionen af 1974 i den gældende affattelse, og som befordrer flere end tolv passagerer; passagerskibe i indenlandsk fart i havområder i klasse B, C og D anses ikke som højhastighedspassagerfartøjer, hvis- deres deplacement i forhold til konstruktionsvandlinjen er under 500 m3, og- deres største hastighed som defineret i punkt 1.4.30 i koden for højhastighedsfartøjer er mindre end 20 knob."2) I artikel 6, stk. 1, litra b) og c), stk. 2, litra a), nr. i), og stk. 3, litra a), ændres "som ændret på datoen for vedtagelsen af dette direktiv" til "i den gældende affattelse".3) Artikel 8 affattes således:"Artikel 8TilpasningerEfter proceduren i artikel 9, stk. 2, kan:a) i) definitionerne i artikel 2, litra a), b), c), d) og t), ogii) bestemmelserne i artikel 10 vedrørende procedurer og retningslinjer for syn, ogiii) bestemmelserne vedrørende Solas-konventionen og den internationale kode for sikkerhed i højhastighedsfartøjer med senere ændringer, jf. artikel 4, stk. 3, artikel 6, stk. 4, artikel 10, stk. 3, og artikel 11, stk. 3, ogiv) de specifikke henvisninger til de internationale konventioner og IMO-resolutioner, jf. artikel 2, litra f), k) og o), artikel 3, stk. 2, litra a), artikel 6, stk. 1, litra b) og c), artikel 6, stk. 2, litra b), og artikel 11, stk. 3tilpasses til den internationale udvikling, især inden for IMO.b) Bilagene ændres med henblik på:i) at gennemføre ændringer af internationale konventioner for så vidt angår dette direktivii) at forbedre de tekniske krav i lyset af de indvundne erfaringer.Ændringer af de internationale instrumenter, der er nævnt i artikel 2, kan udelukkes fra dette direktivs anvendelsesområde jf. artikel 5 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2099/2002 af 5. november 2002 om oprettelse af et udvalg for sikkerhed til søs og forebyggelse af forurening fra skibe (USS)(27)."4) Artikel 9 affattes således:"Artikel 9Udvalg1. Kommissionen bistås af Udvalget for Sikkerhed til Søs og Forebyggelse af Forurening fra Skibe (USS), der er nedsat ved artikel 3 i forordning (EF) nr. 2099/2002.2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 og 7 i Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen(28), jf. dens artikel 8.Perioden i artikel 5, stk. 6, i afgørelse 1999/468/EF fastsættes til to måneder.3. Udvalget vedtager selv sin forretningsorden."Artikel 8Ændring af direktiv 98/41/EFDirektiv 98/41/EF ændres således:1) I artikel 2, tredje led, ændres "i den på direktivets vedtagelsestidspunkt gældende udformning" til "i den gældende affattelse".2) I artikel 12 tilføjes følgende stykke:"Ændringer af de internationale instrumenter, der er nævnt i artikel 2, kan udelukkes fra dette direktivs anvendelsesområde, jf. artikel 5 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2099/2002 af 5. november 2002 om oprettelse af et udvalg for sikkerhed til søs og forebyggelse af forurening fra skibe (USS)(29)."3) Artikel 13 affattes således:"Artikel 131. Kommissionen bistås af Udvalget for Sikkerhed til Søs og Forebyggelse af Forurening fra Skibe (USS), der er nedsat ved artikel 3 i forordning (EF) nr. 2099/2002.2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 og 7 i Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen(30), jf. dens artikel 8.Perioden i artikel 5, stk. 6, i afgørelse 1999/468/EF fastsættes til to måneder.3. Udvalget vedtager selv sin forretningsorden."Artikel 9Ændring af direktiv 1999/35/EFDirektiv 1999/35/EF ændres således:1) Artikel 2, litra b), d), e) og o), affattes således:"b) 'højhastighedspassagerfartøj': et hurtigtgående fartøj som defineret i regel X/1 i Solas-konventionen af 1974 i den gældende affattelse, og som befordrer flere end 12 passagerer(...)d) 'Solas-konventionen af 1974': den internationale konvention om sikkerhed for menneskeliv på søen med protokoller og ændringer, i den gældende affattelsee) 'kode for højhastighedsfartøjer': den internationale kode for sikkerhed i højhastighedsfartøjer, som er indeholdt i den af IMO's Komité for Sikkerhed på Søen vedtagne resolution MSC 36(63) af 20. maj 1994, i den gældende affattelse(...)o) 'selskab': et selskab, der driver en eller flere ro-ro-færger, og til hvilket der er udstedt et overensstemmelsesdokument i henhold til artikel 5, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 3051/95 af 8. december 1995 om sikkerhedsledelse af ro-ro-passagerfærger, eller som driver højhastighedspassagerfartøjer, og til hvilket der er udstedt et overensstemmelsesdokument i henhold til regel IX/4 i Solas-konventionen af 1974, i den gældende affattelse".2) Artikel 16 affattes således:"Artikel 16Udvalg1. Kommissionen bistås af Udvalget for Sikkerhed til Søs og Forebyggelse af Forurening fra Skibe (USS), der er nedsat ved artikel 3 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2099/2002 af 5. november 2002 om oprettelse af et udvalg for sikkerhed til søs og forebyggelse af forurening fra skibe (USS)(31).2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 og 7 i Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen(32), jf. dens artikel 8.Perioden i artikel 5, stk. 6, i afgørelse 1999/468/EF fastsættes til to måneder.3. Udvalget vedtager selv sin forretningsorden."3) I artikel 17 tilføjes følgende stykke:"Ændringer af de internationale instrumenter, der er nævnt i artikel 2, kan udelukkes fra dette direktivs anvendelsesområde, jf. artikel 5 i forordning (EF) nr. 2099/2002."4) Bilag I ændres således:I nr. erstattes "MSC-resolution ... (70)" med "IMO-Forsamlingens resolution A.893(21)".Artikel 10Ændring af direktiv 2000/59/EFDirektiv 2000/59/EF ændres således:1) I artikel 2, litra b), ændres "således som konventionen er gældende på datoen for vedtagelsen af dette direktiv" til "i den gældende affattelse".2) Artikel 14, stk. 1, affattes således:"1. Kommissionen bistås af Udvalget for Sikkerhed til Søs og Forebyggelse af Forurening fra Skibe (USS), der er nedsat ved artikel 3 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2099/2002 af 5. november 2002 om oprettelse af et udvalg for sikkerhed til søs og forebyggelse af forurening fra skibe (USS)(33)."3) I artikel 15 tilføjes følgende stykke:"Ændringer af de internationale instrumenter, der er nævnt i artikel 2, kan udelukkes fra dette direktivs anvendelsesområde, jf. artikel 5 i forordning (EF) nr. 2099/2002."Artikel 11Ændring af direktiv 2001/25/EFDirektiv 2001/25/EF ændres således:1) artikel 1, nr. 16, 17, 18, 21, 22, 23 og 24, affattes således:"16) 'kemikalietankskib': et skib, der er konstrueret eller tilpasset og anvendes til transport i bulk af et hvilket som helst af de flydende produkter, der er opført i kapitel 17 i International Bulk Chemical Code, i den gældende affattelse17) 'gastankskib': et skib, der er konstrueret eller tilpasset og anvendes til transport i bulk af en hvilken som helst af de flydende gasser eller andre produkter, der er opført i kapitel 19 i International Gas Carrier Code, i den gældende affattelse18) 'radioreglement': det reviderede radioreglement, som Den Verdensomspændende Administrative Radiokonference for Mobil Tjeneste har vedtaget, i den gældende affattelse(...)21) 'STCW-konventionen': den internationale konvention om uddannelse af søfarende, om sønæring og om vagthold, i det omfang den gælder for de pågældende spørgsmål, under hensyntagen til overgangsbestemmelserne i artikel VII og reglement I/15 i konventionen og inklusive, hvor dette er relevant, de gældende bestemmelser i STCW-koden, i den gældende affattelse22) 'radiotjeneste': omfatter alt efter forholdene vagt og teknisk vedligeholdelse og reparationer, som udføres i henhold til radioreglementet, den internationale konvention om sikkerhed for menneskeliv på søen (1974) (Solas-konventionen) og, alt efter den enkelte medlemsstats ønsker, relevante anbefalinger fra Den Internationale Søfartsorganisation (IMO), i den gældende affattelse23) 'ro-ro-passagerskib': passagerskib med ro-ro-lastområder eller særlige lastområder som defineret i Solas-konventionen i den gældende affattelse.24) 'STCW-kode': den ved STCW 1995-partkonferencens resolution nr. 2 vedtagne kode om uddannelse af søfarende, om sønæring og om vagthold, i den gældende affattelse."2) I artikel 22 tilføjes følgende stykke:"4. Ændringer af de internationale instrumenter, der er nævnt i artikel 1, kan udelukkes fra dette direktivs anvendelsesområde, jf. artikel 5 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2099/2002 af 5. november 2002 om oprettelse af et udvalg for sikkerhed til søs og forebyggelse af forurening fra skibe (USS)(34)."3) Artikel 23, stk. 1, affattes således:"1. Kommissionen bistås af Udvalget for Sikkerhed til Søs og Forebyggelse af Forurening fra Skibe (USS), der er nedsat ved artikel 3 i forordning (EF) nr. 2099/2002."Artikel 12Ændring af direktiv 2001/96/EFDirektiv 2001/96/EF ændres således:1) I artikel 3, nr. 2, ændres "som er gældende den 4. december 2001" til "i den gældende affattelse".2) Artikel 14, stk. 1, affattes således:"1. Kommissionen bistås af Udvalget for Sikkerhed til Søs og Forebyggelse af Forurening fra Skibe (USS), der er nedsat ved artikel 3 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2099/2002 af 5. november 2002 om oprettelse af et udvalg for sikkerhed til søs og forebyggelse af forurening fra skibe (USS)(35)."3) I artikel 15 tilføjes følgende stykke:"3. Ændringer af de internationale instrumenter, der er nævnt i artikel 3, kan udelukkes fra dette direktivs anvendelsesområde, jf. artikel 5 i forordning (EF) nr. 2099/2002."Artikel 13Gennemførelse1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 23. november 2003. De underretter straks Kommissionen herom.Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.Artikel 14IkrafttrædenDette direktiv træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Artikel 15AdressaterDette direktiv er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Bruxelles, den 5. november 2002.På Europa-Parlamentets vegneP. CoxFormandPå Rådets vegneT. PedersenFormand(1) EFT C 365 E af 19.12.2000, s. 280.(2) EFT C 139 af 11.5.2001, s. 21.(3) EFT C 253 af 12.9.2001, s. 1.(4) Europa-Parlamentets udtalelse af 13.2.2001 (EFT C 276 af 1.10.2001, s. 44), Rådets fælles holdning af 27.5.2002 (EFT C 170 E af 16.7.2002, s. 98) og Europa-Parlamentets afgørelse af 24.9.2002 (endnu ikke offentliggjort i EFT).(5) EFT L 247 af 5.10.1993, s. 19. Senest ændret ved Kommissionens direktiv 98/74/EF (EFT L 276 af 13.10.1998, s. 7).(6) EFT L 197 af 18.7.1987, s. 33.(7) EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23.(8) Se side 1 i denne Tidende.(9) EFT L 319 af 12.12.1994, s. 20. Senest ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/105/EF (EFT L 19 af 22.1.2002, s. 9).(10) EFT L 157 af 7.7.1995, s. 1. Senest ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/106/EF (EFT L 19 af 22.1.2002, s. 17).(11) EFT L 46 af 17.2.1997, s. 25. Senest ændret ved Kommissionens direktiv 2002/75/EF (EFT L 254 af 23.9.2002, s. 1).(12) EFT L 34 af 9.2.1998, s. 1. Senest ændret ved Kommissionens direktiv 2002/35/EF (EFT L 112 af 27.4.2002, s. 21).(13) EFT L 144 af 15.5.1998, s. 1. Ændret ved Kommissionens direktiv 2002/25/EF (EFT L 98 af 15.4.2002, s. 1).(14) EFT L 188 af 2.7.1998, s. 35.(15) EFT L 138 af 1.6.1999, s. 1.(16) EFT L 332 af 28.12.2000, s. 81.(17) EFT L 136 af 18.5.2001, s. 17.(18) EFT L 13 af 16.1.2002, s. 9.(19) EFT L 324 af 29.11.2002, s. 1.(20) EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23.(21) EFT L 324 af 29.11.2002, s. 1.(22) EFT L 324 af 29.11.2002, s. 1.(23) EFT L 324 af 29.11.2002, s. 1.(24) EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23.(25) EFT L 324 af 29.11.2002, s. 1.(26) EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23.(27) EFT L 324 af 29.11.2002, s. 1.(28) EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23.(29) EFT L 324 af 29.11.2002, s. 1.(30) EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23.(31) EFT L 324 af 29.11.2002, s. 1.(32) EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23.(33) EFT L 324 af 29.11.2002, s. 1.(34) EFT L 324 af 29.11.2002, s. 1.(35) EFT L 324 af 29.11.2002, s. 1.