Avis juridique important

|

32001L0096

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/96/EF af 4. december 2001 om harmoniserede krav til og procedurer for sikker lastning og losning af bulkskibe (EØS-relevant tekst)

EF-Tidende nr. L 013 af 16/01/2002 s. 0009 - 0020

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/96/EFaf 4. december 2001om harmoniserede krav til og procedurer for sikker lastning og losning af bulkskibe(EØS-relevant tekst)EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 80, stk. 2,under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg(2),efter høring af Regionaludvalget,i henhold til fremgangsmåden i traktatens artikel 251(3), ogud fra følgende betragtninger:(1) Som følge af de mange bulkskibshavarier og de deraf følgende tab af menneskeliv må der inden for rammerne af den fælles transportpolitik træffes yderligere foranstaltninger til at forbedre sikkerheden inden for søtransport.(2) Undersøgelser af årsagerne til bulkskibes forlis viser, at lastning og losning af fast bulklast kan være medvirkende til, at de går tabt, hvis disse operationer ikke udføres korrekt, enten som følge af overbelastning af skibets konstruktion eller ved fysisk overlast på konstruktionselementer i lastrummene. Bulkskibes sikkerhed kan forbedres ved, at der træffes foranstaltninger, der mindsker risikoen for beskadigelse af konstruktionen og forlis som følge af ukorrekt lastning og losning.(3) På internationalt plan har Den Internationale Søfartsorganisation (IMO) på flere forsamlinger vedtaget en række resolutioner med anbefalinger om bulkskibes sikkerhed; de omhandler generelle spørgsmål vedrørende grænsefladen mellem skib og havn, i særdeleshed lastning og losning.(4) IMO-forsamlingen har vedtaget resolution A.862(20) med en praksiskodeks (BLU-koden) for sikker lastning og losning af bulkskibe og opfordret de kontraherende stater til at gennemføre denne kodeks ved førstkommende lejlighed og underrette IMO om manglende efterkommelse. I resolutionen opfordrede IMO desuden de kontraherende stater, hvor der er terminaler for lastning og losning af fast bulklast, til at vedtage regler, der giver mulighed for at håndhæve nogle af de hovedprincipper, der er nødvendige for gennemførelse af kodeksen.(5) Virkningerne af lastning og losning på bulkskibes sikkerhed rækker på grund af tørlasthandelens globale karakter ud over de nationale grænser. Foranstaltninger til forebyggelse af, at bulkskibe går ned som følge af ukorrekt lastnings- og losningspraksis, træffes derfor bedst på fællesskabsplan ved at fastsætte harmoniserede krav og procedurer, der implementerer anbefalingerne i IMO-resolution A.862(20) og BLU-koden.(6) Med udgangspunkt i nærhedsprincippet, som omhandlet i traktatens artikel 5, er et direktiv et velegnet juridisk instrument, da det opstiller rammer, som sikrer, at medlemsstaterne indfører krav og procedurer for sikker lastning og losning af bulkskibe og anvender dem ensartet, mens de enkelte medlemsstater selv kan bestemme, i hvilken form det skal finde sted. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet går nærværende direktiv ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå det tilsigtede resultat.(7) Bulkskibes og deres besætnings sikkerhed kan forbedres ved at mindske risikoen for, at de lastes eller losses uhensigtsmæssig ved terminaler for fast bulklast. Det kan gøres ved at etablere harmoniserede procedurer for samarbejde og kommunikation mellem skib og terminal og ved at stille egnethedskrav til skibe og terminaler.(8) For at forbedre bulkskibes sikkerhed og undgå konkurrencefordrejning bør de harmoniserede procedurer og egnethedskriterier gælde for samtlige bulkskibe, uanset hvilket flag de fører, og alle de terminaler i Fællesskabet, som sådanne bulkskibe under normale forhold anløber med henblik på lastning eller losning af fast bulklast.(9) Bulkskibe, der anløber terminaler med henblik på lastning eller losning af fast bulklast, bør være egnede til dette formål. Terminalerne bør ligeledes være egnede til at modtage og laste eller losse anløbne bulkskibe. Til disse formål er der fastsat egnethedskriterier i BLU-koden.(10) Terminalerne bør med det formål at forbedre samarbejde og kommunikation med skibsførerne om lastning og losning af fast bulklast udpege en terminalrepræsentant, der har ansvaret for lastning og losning i terminalen, og stille informationshæfter med terminalens og havnens krav til rådighed for skibsførerne, jf. bestemmelserne i BLU-koden.(11) Udformning, gennemførelse og vedligeholdelse af et kvalitetsstyringssystem hos terminalerne vil sikre, at samarbejds- og kommunikationsprocedurer og den faktiske lastning og losning planlægges og udføres inden for harmoniserede rammer, der er internationalt anerkendt og kan kontrolleres. Et kvalitetsstyringssystem bør af hensyn til international anerkendelse være foreneligt med Den Internationale Standardiseringsorganisations standardserie ISO 9000. For at nye terminaler kan have tilstrækkelig tid til at opnå den relevante certificering, er det vigtigt at sikre, at de kan få en midlertidig tilladelse til at drive virksomhed for en begrænset periode.(12) For at sikre, at lastning og losning nøje bliver forberedt, aftalt og udført på en sådan måde, at skibets eller besætningens sikkerhed ikke kan bringes i fare, bør skibsførerens og terminalrepræsentantens ansvar fastlægges. Til dette formål findes der bestemmelser i den internationale konvention af 1974 om sikkerhed for menneskeliv på søen (SOLAS-konventionen af 1974), IMO-resolution A.862(20) og BLU-koden. Til samme formål kan der med udgangspunkt i disse internationale instrumenter ligeledes fastsættes procedurer for, hvordan lastning og losning forberedes, aftales og udføres.(13) For at tilgodese EF's generelle interesse i at hindre, at der fra EF's havne afsejler skibe, der ikke opfylder bestemmelserne, bør terminalrepræsentanten indberette formodede mangler på bulkskibe, som kan forringe sikkerheden under lastning og losning.(14) De myndigheder i medlemsstaterne, som har ansvaret for at gennemføre og håndhæve dette direktivs krav og harmoniserede procedurer, skal nægte eller standse lastning eller losning, hvis der er klare tegn på, at skibets eller besætningens sikkerhed derved forringes. Samme myndigheder bør tillige gribe ind i tilfælde af uenighed mellem skibsføreren og terminalrepræsentanten om anvendelse af procedurerne. Sikkerhedsrelaterede foranstaltninger fra de kompetente myndigheders side skal træffes uafhængigt af kommercielle interesser i forbindelse med terminaler.(15) Det er påkrævet at fastsætte procedurer for anmeldelse til de relevante organer som f.eks. de relevante klassifikationsselskaber og eventuel udbedring af skader på skibet under lastning og losning. Hvis skaderne kan nedsætte skibets sikkerhed eller sødygtighed, træffer havnestatens kontrolmyndigheder i samråd med flagstatens administration beslutning om, hvorvidt umiddelbar udbedring er nødvendig. Eftersom en sådan beslutning kræver teknisk sagkundskab, bør de nævnte myndigheder have ret til at lade en anerkendt organisation syne skaderne og rådgive om, hvorvidt udbedring er nødvendig.(16) Direktivet vil kunne håndhæves bedre, hvis der oprettes effektive overvågningsprocedurer i medlemsstaterne. Resultaterne af en sådan overvågning vil give værdifulde oplysninger om, om direktivets harmoniserede krav og procedurer er effektive.(17) IMO har i resolution A.797(19) af 23. november 1995 om sikkerheden for skibe, der medfører fast bulklast, anmodet om, at havnestatens myndigheder bekræfter, at laste- og losseterminaler for fast bulklast opfylder IMO's koder og anbefalinger om samarbejde mellem skib og havn. Underretning af IMO om, at nærværende direktiv er vedtaget, vil være en hensigtsmæssig reaktion på førnævnte anmodning og et klart signal til søfartskredse om, at EF giver sin fulde støtte til de internationale bestræbelser for forbedring af sikkerheden ved lastning og losning af bulkskibe.(18) De foranstaltninger, der er nødvendige for at gennemføre dette direktiv, bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen(4).(19) Nogle af direktivets bestemmelser bør kunne ændres efter nævnte procedure, så de tilpasses til internationale bestemmelser og EF-bestemmelser, der vedtages, ændres eller træder i kraft efter direktivets ikrafttræden, og til gennemførelse af procedurerne i dette direktiv, uden at dets anvendelsesområde udvides.(20) Rådets direktiv 89/391/EØF af 12. juni 1989 om iværksættelse af foranstaltninger til forbedring af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed under arbejdet(5) og relevante særdirektiver finder derfor også anvendelse under arbejdet om lastning og losning af bulkskibe -UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:Artikel 1FormålDette direktiv har til formål at forbedre sikkerheden for bulkskibe, der anløber terminaler i medlemsstaterne for at laste eller losse fast bulklast, ved at mindske faren for, at skibets struktur udsættes for overbelastning eller fysisk overlast under lastning og losning, ved1) at opstille harmoniserede egnethedskrav til skibe og terminaler, og2) at etablere harmoniserede procedurer for samarbejde og kommunikation mellem disse skibe og terminaler.Artikel 2AnvendelsesområdeDirektivet finder anvendelse på:1) alle bulkskibe, uanset flag, som anløber en terminal med henblik på lastning eller losning af fast bulklast, og2) alle terminaler i medlemsstaterne, som anløbes af bulkskibe, der er omfattet af dette direktiv.Med forbehold af regel VI/7 i SOLAS-konventionen af 1974 finder dette direktiv ikke anvendelse på faciliteter, som kun i undtagelsestilfælde benyttes til at laste og losse massegods i bulk i eller fra bulkskibe, og finder ikke anvendelse i tilfælde, hvor kun det pågældende bulkskibs udstyr bruges til lastningen eller losningen.Artikel 3DefinitionerI dette direktiv gælder følgende definitioner:1) Ved "internationale konventioner" forstås konventioner, gældende den 4. december 2001, som omhandlet i artikel 2, nr. 1, i Rådets direktiv 95/21/EF(6).2) Ved "SOLAS-konventionen af 1974" forstås den internationale konvention af 1974 om sikkerhed for menneskeliv på søen, inklusive protokoller og senere ændringer, i dens ordlyd den 4. december 2001.3) Ved "BLU-kode" forstås praksiskodeks for sikker lastning og losning af bulkskibe, jf. bilaget til IMO-resolution A.862(20) af 27. november 1997, i dens ordlyd den 4. december 2001.4) Ved "bulkskib" forstås et bulkskib som defineret i regel IX/1.6 i SOLAS-konventionen af 1974 og fortolket ved resolution 6 fra SOLAS-konferencen af 1997, nemlig:- skibe, som er konstrueret med et enkelt dæk, topsidetanke og hoppertanke (kimingssidetanke) i lastrummene, og hvis primære formål er at transportere tørlast i bulk, eller- malmskibe, dvs. søgående skibe med et enkelt dæk, to langsskibsskotter og dobbeltbund i hele lastrummet, hvis formål er at transportere malm i de midterste lastrum alene, eller- kombinationsskibe som defineret i regel II-2/3.27 i SOLAS-konventionen af 1974.5) Ved "massegods i bulk" eller "fast bulklast" forstås fast bulklast som defineret i regel XII/1.4 i SOLAS-konventionen af 1974, bortset fra korn.6) Ved "korn" forstås korn som defineret i regel VI/8.2 i SOLAS-konventionen af 1974.7) Ved "terminal" forstås ethvert fast, flydende og mobilt anlæg, der er udstyret og benyttes til lastning og losning af fast bulklast i og fra bulkskibe.8) Ved "terminaloperatør" forstås ejeren af en terminal eller enhver organisation eller person, som ejeren har overdraget ansvaret for lastning eller losning af et bestemt bulkskib i terminalen.9) Ved "terminalrepræsentant" forstås enhver person, der er udpeget af terminaloperatøren og har det overordnede ansvar for og beføjelser til at forestå forberedelserne til lastning og losning, selve operationen og afslutningen af terminalens lastning og losning af et bestemt bulkskib.10) Ved "skibsfører" forstås føreren af et bulkskib eller den officer, føreren af skibet har udpeget til at forestå lastning eller losning.11) Ved "anerkendt organisation" forstås en organisation, der er anerkendt i overensstemmelse med artikel 4 i Rådets direktiv 94/57/EF(7).12) Ved "flagstatens administration" forstås de kompetente myndigheder i den stat, hvis flag bulkskibet har ret til at føre.13) Ved "havnestatens kontrolmyndighed" forstås de myndigheder i medlemsstaterne, som er bemyndiget til at udøve kontrollen i direktiv 95/21/EF.14) Ved "kompetent myndighed" forstås en national, regional eller lokal offentlig myndighed i en medlemsstat, som ved national lov er bemyndiget til at implementere og håndhæve dette direktivs krav.15) Ved "informationer om ladning" forstås de informationer om ladning, som kræves i regel VI/2 i SOLAS-konventionen af 1974.16) Ved "laste- eller losseplan" forstås en plan, som omhandlet i regel VI/7.3 i SOLAS-konventionen af 1974, og som er udformet som vist i appendiks 2 til BLU-koden.17) Ved "sikkerhedscheckliste for skib/havn" forstås en checkliste, som omhandlet i kapitel 4 i BLU-koden, og som er udformet som vist i appendiks 3 til BLU-koden.18) Ved "deklaration om massefylden af fast bulklast" forstås de informationer om lastens massefylde, som skal angives i henhold til regel XII/10 i SOLAS-konventionen af 1974.Artikel 4Krav vedrørende bulkskibes driftsmæssige egnethedMedlemsstaterne træffer de fornødne foranstaltninger til at sikre, at terminaloperatørerne er tilfredse med bulkskibes driftsmæssige egnethed til lastning eller losning af fast bulklast ved at kontrollere overensstemmelse med bestemmelserne i bilag I.Artikel 5Krav vedrørende terminalernes egnethedMedlemsstaterne forvisser sig om, at terminaloperatørerne sikrer sig med hensyn til de terminaler, som de er ansvarlige for i henhold til dette direktiv:1) at terminalerne opfylder forskrifterne i bilag II2) at der er udpeget en eller flere terminalrepræsentanter3) at der er udarbejdet informationshæfter med de krav, som terminalen og de kompetente myndigheder stiller, og med de informationer om havn og terminal, som er opregnet i appendiks 1, punkt 1.2, til BLU-koden, og at disse informationshæfter er stillet til rådighed for førerne af de bulkskibe, der anløber terminalen for at laste eller losse fast bulklast4) at et kvalitetsstyringssystem er udformet, gennemført og vedligeholdes. Et sådant kvalitetsstyringssystem skal være certificeret i overensstemmelse med ISO 9001: 2000-standarderne eller en tilsvarende standard, som mindst opfylder alle aspekterne af ISO 9001:2000, og auditeres efter retningslinjerne i ISO 10011: 1991-standarden eller en tilsvarende standard, som opfylder alle aspekterne af ISO 10011:1991. Direktiv 98/34(8) overholdes for så vidt angår tilsvarende standarder.Der fastsættes en overgangsperiode på tre år fra nærværende direktivs ikrafttræden til indførelse af kvalitetsstyringssystemer og yderligere et år til opnåelse af certificering.Artikel 6Midlertidig tilladelseUanset betingelserne i artikel 5, stk. 4, kan den kompetente myndighed udstede en midlertidig tilladelse til at drive virksomhed, der er gyldig i højst 12 måneder, for nyetablerede terminaler. Terminalen skal imidlertid fremlægge sin plan for gennemførelsen af et kvalitetsstyringssystem i overensstemmelse med ISO 9001: 2000-standarden eller en tilsvarende standard som nævnt i artikel 5, stk. 4.Artikel 7Skibsførernes og terminalrepræsentanternes pligterMedlemsstaterne træffer de fornødne foranstaltninger til at sikre, at følgende principper vedrørende skibsførernes og terminalrepræsentanternes ansvar overholdes og følges:1) Skibsførerens ansvar:a) Skibets fører er til enhver tid ansvarlig for sikker lastning og losning af det bulkskib, han er fører af.b) Skibets fører skal i god tid inden skibets forventede ankomst til terminalen give terminalen de informationer, der er anført i bilag III.c) Før en fast bulkladning bliver lastet, skal skibets fører sikre sig, at han har modtaget de ladningsinformationer, der kræves i henhold til regel VI/2.2 i SOLAS-konventionen af 1974, og, hvor det kræves, en deklaration om massefylden af fast bulklast. Disse informationer skal findes i et ladningserklæringsskema som vist i appendiks 5 til BLU-koden.d) Inden lastning eller losning påbegyndes og under lastning og losning udfører skibets fører de pligter, der er anført i bilag IV.2) Terminalrepræsentantens ansvar:a) Efter at have modtaget skibets første meddelelse om forventet ankomsttidspunkt giver terminalrepræsentanten skibets fører de informationer, der er anført i bilag V.b) Terminalrepræsentanten skal forvisse sig om, at skibets fører underrettes tidligst muligt om de informationer, ladningserklæringsskemaet indeholder.c) Terminalrepræsentanten skal ufortøvet underrette skibsføreren og havnestatens kontrolmyndighed om de åbenbare mangler, som han har bemærket på et bulkskib, og som kan forringe sikkerheden under lastning og losning.d) Inden lastning eller losning påbegyndes og under lastning og losning udfører terminalrepræsentanten de pligter, der er anført i bilag VI.Artikel 8Procedurer mellem skibe og terminalerMedlemsstaterne sørger for, at der anvendes følgende procedurer ved lastning og losning af tørlast i og fra bulkskibe:1. Før en fast bulkladning bliver lastet eller losset, skal skibets fører og terminalrepræsentanten være enige om en plan som fastsat i regel VI/7.3 i SOLAS-konventionen af 1974. Planer for lastning og losning opstilles som vist i appendiks 2 til BLU-koden, de skal indeholde IMO-nummeret på det pågældende bulkskib, og skibets fører og terminalrepræsentanten bekræfter deres accept af planen ved underskrift.Ændringer til planen, som ifølge en af parterne kan berøre skibets eller besætningens sikkerhed, skal udarbejdes, accepteres og godkendes af begge parter i form af en revideret plan.Skibet og terminalen opbevarer aftalte laste- og losseplaner og eventuelle senere revisioner deraf i seks måneder med henblik på enhver nødvendig kontrol af de kompetente myndigheder.2. Inden lastning eller losning påbegyndes, skal sikkerhedschecklisten for skib/havn udfyldes og underskrives af både skibets fører og terminalrepræsentanten i overensstemmelse med vejledningen i appendiks 4 til BLU-koden.3. Der skal etableres og opretholdes en effektiv kommunikation mellem skib og terminal, således at forespørgsler vedrørende laste- eller losseprocessen kan besvares, og således at der omgående kan reageres på en eventuel ordre fra skibets fører eller terminalrepræsentanten om at indstille lastning eller losning.4. Skibsføreren og terminalrepræsentanten skal udføre laste- og losseoperationer i overensstemmelse med den aftalte plan. Terminalrepræsentanten er ansvarlig for lastningen og losningen af den faste bulkladning for så vidt angår lastrumsrækkefølge, de mængder og de laste- og losserater, der er anført i planen. Han må ikke fravige den aftalte plan, medmindre han forinden har kontaktet skibsføreren og fået dennes skriftlige godkendelse.5. Når lastning eller losning er afsluttet, skal skibsføreren og terminalrepræsentanten skriftligt bekræfte, at operationen er udført i henhold til planen, herunder eventuelle aftalte ændringer. I tilfælde af losning skal en sådan bekræftelse indeholde en erklæring om, at lastrummene er blevet tømt og rengjort til skibsførerens tilfredshed, såvel som fortegnelser over enhver skade som skibet har lidt og enhver udført reparation.Artikel 9De kompetente myndigheders rolle1. Medlemsstaterne skal sørge for, at deres kompetente myndigheder nægter eller standser lastning eller losning af fast bulklast, hvis der er klare tegn på, at skibets eller besætningens sikkerhed derved vil blive forringet, uden dog at skibsførerens rettigheder og forpligtelser i henhold til regel VI/7.7 i SOLAS-konventionen af 1974 derved indskrænkes.2. I tilfælde, hvor den kompetente myndighed underrettes om uenighed mellem skibsføreren og terminalrepræsentanten om anvendelse af procedurerne i artikel 8, skal den kompetente myndighed gribe ind, hvis det er påkrævet af hensyn til sikkerheden og/eller havmiljøet.Artikel 10Udbedring af skader, der er forvoldt under lastning eller losning1. Hvis der opstår skade på skibets struktur eller udstyr under lastning eller losning skal terminalrepræsentanten rapportere det til skibets fører, og skaden skal om nødvendigt udbedres.2. Hvis skaderne kan svække skrogets styrke eller vandtæthed eller de tekniske hovedsystemer på skibet, skal flagstatens administration eller en organisation, som den har anerkendt og lader sig repræsentere af, og havnestatens kontrolmyndighed underrettes af terminalrepræsentanten og/eller skibsføreren. Beslutningen om, hvorvidt udbedring skal finde sted umiddelbart eller kan udsættes, træffes af havnestatens kontrolmyndighed under behørig hensyntagen til eventuelle udtalelser fra flagstatens administration eller den organisation, som den har anerkendt og lader sig repræsentere af, og fra skibsføreren. Hvis det anses for nødvendigt, at udbedringen finder sted umiddelbart, foretages den til skibsførerens og den kompetente myndigheds tilfredshed, før skibet forlader havnen.3. Når en beslutning efter stk. 2 skal træffes, kan havnestatens kontrolmyndighed søge støtte hos en anerkendt organisation om undersøgelse af skadernes omfang og vurdering af, om udbedring skal ske umiddelbart eller kan udsættes.4. Denne artikel finder anvendelse med forbehold af direktiv 95/21/EF.Artikel 11Overvågning og rapportering1. Medlemsstaterne overvåger løbende, at terminalerne opfylder kravene i artikel 5, nr. 1, artikel 7, nr. 2, og artikel 8. Overvågningsproceduren omfatter uanmeldt inspektion under lastning og losning.Desuden overvåger medlemsstaterne, at terminalerne opfylder kravene i artikel 5, nr. 4, ved udløbet af den periode, der er fastsat i nævnte nummer og, for nyetablerede terminaler, ved udløbet af den i artikel 6 fastsatte periode.2. Medlemsstaterne sender hvert tredje år Kommissionen en rapport om resultaterne af overvågningen. Rapporten skal desuden indeholde en vurdering af, om de harmoniserede procedurer for samarbejde og kommunikation mellem skibe og terminaler i dette direktiv er effektive. Rapporten skal foreligge senest den 30. april i året efter de tre år, den omhandler.Artikel 12EvalueringKommissionen skal forelægge Europa-Parlamentet og Rådet en evalueringsrapport om driften af systemet som fastsat i dette direktiv på grundlag af medlemsstaternes rapporter som omhandlet i artikel 11, stk. 2. I denne rapport skal det også vurderes, om det er nødvendigt at fortsætte medlemsstaternes rapportering som omhandlet i artikel 11, stk. 2.Artikel 13Underretning af IMOFormandskabet for Rådet, på vegne af medlemsstaterne, og Kommissionen skal samlet informere IMO om vedtagelsen af direktivet under henvisning til punkt 1.7 i bilaget til IMO-resolution A.797(19).Artikel 14Forskriftsudvalg1. Kommissionen bistås af det udvalg, der er nedsat ved artikel 12, stk. 1, i Rådets direktiv 93/75/EØF(9), i det følgende benævnt "udvalget".2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 og 7 i afgørelse 1999/468/EF, jf. dennes artikel 8.Fristen i artikel 5, stk. 6, i afgørelse 1999/468/EF fastsættes til tre måneder.3. Udvalget vedtager selv sin forretningsorden.Artikel 15Ændringsprocedure1. Definitionerne i artikel 3, nr. 1-6, nr. 15 og nr. 18, henvisninger til internationale konventioner og koder, henvisninger til IMO-resolutioner og -cirkulæreskrivelser, henvisninger til ISO-standarder og henvisninger til fællesskabsretsakter samt bilagene kan ændres efter proceduren i artikel 14, stk. 2, i det omfang, det er nødvendigt for at bringe dem i overensstemmelse med internationale regler og fællesskabsregler, der vedtages, ændres eller træder i kraft efter vedtagelse af direktivet, forudsat at direktivets anvendelsesområde ikke udvides.2. Efter proceduren i artikel 14, stk. 2, kan bestemmelser om gennemførelse af procedurerne i direktivet vedtages og indsættes i artikel 8 og bilagene, og medlemsstaternes rapporteringsforpligtelser i artikel 11, stk. 2, og artikel 12 kan ændres eller ophæves, forudsat at direktivets anvendelsesområde ikke udvides.Artikel 16SanktionerMedlemsstaterne fastsætter sanktionerne for overtrædelse af de nationale bestemmelser, der vedtages i henhold til dette direktiv, og træffer de fornødne foranstaltninger til at sikre, at sanktionerne håndhæves. Sanktionerne skal være effektive, stå i et rimeligt forhold til overtrædelsen og have en afskrækkende virkning.Artikel 17Anvendelse1. Medlemsstaterne vedtager og offentliggør senest den 5. august 2003 de bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette direktiv. De underretter straks Kommissionen herom.Medlemsstaterne anvender disse bestemmelser fra den 1. marts 2004.Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.Artikel 18IkrafttrædenDette direktiv træder i kraft på tyvendedagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Artikel 19AdressaterDette direktiv er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Bruxelles, den 4. december 2001.På Europa-Parlamentets vegneN. FontaineFormandPå Rådets vegneD. ReyndersFormand(1) EFT C 311 E af 31.10.2000, s. 240 ogEFT C 180 E af 26.6.2001, s. 273.(2) EFT C 14 af 16.1.2001, s. 37.(3) Europa-Parlamentets udtalelse af 13. februar 2001 (EFT C 276 af 1.10.2001, s. 38), Rådets fælles holdning af 27. juni 2001 (endnu ikke offentliggjort i EFT) og Europa-Parlamentets afgørelse af 25. oktober 2001 (endnu ikke offentliggjort i EFT).(4) EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23.(5) EFT L 183 af 29.6.1989, s. 1.(6) Rådets direktiv 95/21/EF af 19. juni 1995 om håndhævelse over for skibe, der anløber Fællesskabets havne og sejler i farvande under medlemsstaternes jurisdiktion, af internationale standarder for skibes sikkerhed, for forureningsforebyggelse samt for leve- og arbejdsvilkår om bord (havnekontrol)(EFT L 157 af 7.7.1995, s. 1). Direktivet er senest ændret ved Kommissionens direktiv 1999/97/EF (EFT L 331 af 23.12.1999, s. 67).(7) Rådets direktiv 94/57/EF af 22. november 1994 om fælles regler og standarder for organisationer, der udfører inspektion og syn af skibe, og for søfartsmyndighedernes aktiviteter i forbindelse dermed (EFT L 319 af 12.12.1994, s. 20). Direktivet er ændret ved Kommissionens direktiv 97/58/EF (EFT L 274 af 7.10.1997, s. 8).(8) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/34/EF af 22. juni 1998 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter samt forskrifter for informationssamfundets tjenester (EFT L 204 af 21.7.1998, s. 37). Ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/48/EF af 20.7.1998 (EFT L 217 af 5.8.1998, s. 18).(9) Rådets direktiv 93/75/EØF af 13. september 1993 om mindstekrav til skibe, som er på vej til eller fra Fællesskabets søhavne med farligt eller forurenende gods (EFT L 247 af 5.10.1993, s. 19). Direktivet er senest ændret ved Kommissionens direktiv 98/74/EF (EFT L 276 af 13.10.1998, s. 7).BILAG IKRAV TIL BULKSKIBES DRIFTSMÆSSIGE EGNETHED TIL LASTNING OG LOSNING AF FAST BULKLAST(som omhandlet i artikel 4)Bulkskibe, der anløber terminaler i medlemsstaterne for at laste eller losse fast bulklast, kontrolleres for, om følgende krav er opfyldt:1) Skibene skal have hensigtsmæssigt konstruerede lastrum og lugeåbninger af tilstrækkelig størrelse til, at fast bulklast kan lastes, stuves, trimmes og losses på tilfredsstillende måde.2) Lasteluger skal være forsynet med identifikationsnumre svarende til dem, der benyttes i laste- og losseplaner. Disse numre skal have en sådan placering, størrelse og farve, at de er klart synlige og identificerbare for dem, der betjener terminalens laste- og lossemateriel.3) Lasteluger, lugebetjeningssystemer og sikkerhedsudstyr skal være i forsvarlig driftsmæssig stand og må kun benyttes til det tilsigtede formål.4) Hvis der er monteret indikatorlys til angivelse af slagside, skal det ved prøvning inden lastning eller losning kontrolleres, at de virker.5) Hvis skibet skal være forsynet med et godkendt lasteinstrument, skal dette være certificeret og i stand til at beregne forskydningskræfter under lastning eller losning.6) Fremdrifts- og hjælpemaskineri skal være i forsvarlig driftsmæssig stand.7) Dæksudstyr til fortøjning og opankring skal være funktionsdygtigt og i forsvarlig stand.BILAG IIKRAV TIL TERMINALERS EGNETHED TIL LASTNING OG LOSNING AF FAST BULKLAST(som omhandlet i artikel 5, nr. 1)1) Der skal ved terminalen kun tages imod sådanne bulkskibe til lastning og losning af fast bulklast, som uden fare kan lægge til ved laste- og losseanlægget, bl.a. under hensyntagen til vanddybden ved kajpladsen, skibets største mål, fortøjningsarrangementer, fenderarrangementer, sikre adgangsveje og mulige forhindringer for laste- og losseoperationer.2) Terminalens laste- og lossemateriel skal være behørigt certificeret og i god vedligeholdelsesstand samt opfylde relevante regler og standarder, og det må kun betjenes af behørigt uddannet og eksamineret personale.3) Terminalens personale skal være uddannet i de aspekter af sikker lastning og losning af bulkskibe, der svarer til deres ansvar. Under uddannelsen skal kursisterne gøres bekendt med de generelle farer ved lastning og losning af fast bulklast og med, hvilke uheldige virkninger ukorrekte laste- og losseoperationer kan have på skibets sikkerhed.4) Terminalens personale, der deltager i laste- og losseoperationer, skal være udstyret med og benytte personlige værnemidler og være tilstrækkelig udhvilet til, at der ikke sker uheld som følge af træthed.BILAG IIIINFORMATIONER, SOM SKIBETS FØRER SKAL FORSYNE TERMINALEN MED(som omhandlet i artikel 7, nr. 1, litra b))1) Skibets forventede ankomsttid ud for havnen tidligst muligt. Dette skøn ajourføres efter behov.2) På tidspunktet for første underretning om ankomsttidspunkt:a) navn, kaldesignal, IMO-nummer, nationalitet og hjemstedb) laste- og losseplan med angivelse af ladningens størrelse, stuvning efter luger, lastnings- og losningsrækkefølge samt, hvilken mængde der skal lastes eller losses ad gangenc) dybgang ved ankomst og forventet dybgang ved afsejlingd) tidsforbrug til ballastning og deballastninge) skibets længde overalt, dets bredde og længden af lastearealet regnet fra forreste karm på den forreste luge til agterste karm på den agterste af de luger, hvorigennem ladningen skal lastes eller lossesf) afstanden fra vandlinjen til den første af de luger, hvorigennem der skal lastes eller losses, og afstanden fra skibssiden til lugeåbningeng) placeringen af skibets falderebstrappeh) mastehøjdei) beskrivelse af skibets eget laste- og losseudrustning og dets kapacitetj) antal fortøjninger og deres typek) særlige ønsker, f.eks. om trimning eller kontinuerlig måling af ladningens fugtighedsindholdl) nærmere oplysninger om eventuelt påkrævede reparationer, som kan forsinke anløb, påbegyndelse af lastning eller losning eller skibets afsejling efter afsluttet lastning og losningm) andre informationer om skibet, som terminalen måtte bede om.BILAG IVSKIBSFØRERENS PLIGTER FØR OG UNDER LASTNING OG LOSNING(som omhandlet i artikel 7, nr. 1, litra d))Før og under lastning og losning skal skibets fører sørge for følgende:1) Skibets ansvarshavende officer skal lede lastning og losning af ladningen og udtømning og indtag af ballastvand.2) Fordelingen af ladning og ballastvand skal overvåges under hele laste- eller losseprocessen for at sikre, at skibets konstruktion ikke overbelastes.3) Skibet skal holdes på ret køl; kræves der af driftsmæssige årsager en vis slagside, skal den holdes så lille som mulig.4) Skibet skal være solidt fortøjet, idet der tages hensyn til lokale vejrforhold og vejrudsigter.5) Der skal være tilstrækkelig mange menige om bord til at korrigere fortøjninger og så mange, som er påkrævet normalt og i nødsituationer, idet der tages hensyn til, at besætningen skal have tilstrækkelig hvile til, at træthed undgås.6) Terminalrepræsentanten skal gøres opmærksom på behovet for trimning af lasten, som skal følge procedurerne i IMO-kodeksen for sikker praksis for fast bulklast.7) Terminalrepræsentanten skal gøres opmærksom på behovet for afpasning af deballastning eller ballastning og laste- og losserater for skibet og på enhver afvigelse fra deballastnings- eller ballastningsplanen og andre forhold, der kan have betydning for lastning eller losning af ladningen.8) Ballastvand skal udtømmes med rater som aftalt i lasteplanen og må ikke føre til oversvømmelse af kaj eller tilstødende fartøjer. Er det uhensigtsmæssigt at udtømme al ballast fra skibet inden trimningsfasen under lastningen, aftaler skibets fører med terminalrepræsentanten, hvornår og hvor længe det kan blive nødvendigt at indstille lastningen.9) Det skal være aftalt med terminalrepræsentanten, hvad der skal foretages i tilfælde af regn eller andet omslag i vejret, hvis ladningen er af en sådan art, at der kan opstå fare ved et sådant omslag.10) Der må ikke udføres nitning, svejsning mv. (hot work) om bord på skibet eller i nærheden af skibet, mens det ligger ved kaj, undtagen hvis terminalrepræsentanten giver sin tilladelse dertil og alle den kompetente myndigheds krav er opfyldt.11) Der skal føres nøje tilsyn med laste- og losseoperationer og med skibet i lastningens og losningens afsluttende faser.12) Der skal omgående gives varsel til terminalrepræsentanten, hvis laste-losseprocessen har medført skade, har skabt en farlig situation, eller den er ved at opstå.13) Terminalrepræsentanten skal underrettes, når den endelige trimning af skibet skal påbegyndes, således at transportøren kan tømmes.14) Losning fra bagbords side skal nøje afpasses efter losning fra styrbords side i samme lastrum, så skibets konstruktion ikke vrides.15) Ved ballastning af et eller flere lastrum skal der tages hensyn til faren for udledning af brændbare dampe fra lastrummene, og der skal træffes sikkerhedsforanstaltninger, inden der tillades nitning, svejsning mv. i nærheden af eller over sådanne lastrum.BILAG VINFORMATIONER, SOM TERMINALEN SKAL FORSYNE SKIBETS FØRER MED(som omhandlet i artikel 7, nr. 2, litra a))1) navnet på den kaj, hvor lastning eller losning skal finde sted, og forventet tid til anløb og gennemførelse af lastning eller losning(1)2) specifikationer for laste- og lossemateriel, herunder terminalens nominelle laste- eller losserate, antallet af laste- eller losserør, der vil blive anvendt, og det tidsrum, der forventes at skulle bruges til lastning af hver portion eller til hver fase af losningen3) særlige kendetegn ved kaj eller mole, som skibets fører har brug for at kende til, herunder placeringen af faste og mobile forhindringer, fendere, pullerter og fortøjningsarrangementer4) mindste vanddybde ved kajpladsen og i indsejlings- og afsejlingsløb(2)5) vandets massefylde ved kajpladsen6) største afstand fra vandlinjen til øverste kant på lastelugernes dæksel eller karm, alt efter hvad der er relevant for lastning og losning, samt største mastehøjde7) landgangs- og adgangsarrangementer8) hvilken side af skibet der skal ligge an mod kajen9) største tilladte sejlhastighed mod molen og, om der er slæbebåde til rådighed, og deres type og pæletræk10) lasterækkefølgen for de enkelte ladningsenheder og eventuelle andre restriktioner, hvis ladningen ikke kan føres om bord i vilkårlig rækkefølge og i vilkårlige lastrum, som passende for skibet11) eventuelle egenskaber ved den ladning, der skal lastes, som kan forårsage fare, hvis den kommer i berøring med ombordværende ladning eller ladningsrester12) foreløbige informationer om forslag til laste- eller losseoperationer eller om ændring af eksisterende laste- eller losseplaner13) om terminalens laste- og lossemateriel er fast, eller om der er begrænsninger for dets bevægelighed14) påkrævede fortøjninger15) varsel om usædvanlige fortøjningsarrangementer16) eventuelle restriktioner for ballastning eller deballastning17) maksimal afsejlingsdybgang, som den kompetente myndighed tillader, samt18) andet vedrørende terminalen, som skibsføreren måtte bede om.(1) Informationer om forventede anløbs- og afsejlingstider og om mindste vanddybde ved kajpladsen skal løbende ajourføres og videregives til skibets fører, efterhånden som nye forventede ankomsttidspunkter modtages. Informationer om mindste vanddybde i indsejlings- og afsejlingsløb skal gives af enten terminal eller den kompetente myndighed.(2) Informationer om forventede anløbs- og afsejlingstider og om mindste vanddybde ved kajpladsen skal løbende ajourføres og videregives til skibets fører, efterhånden som nye forventede ankomsttidspunkter modtages. Informationer om mindste vanddybde i indsejlings- og afsejlingsløb skal gives af enten terminal eller den kompetente myndighed.BILAG VITERMINALREPRÆSENTANTENS PLIGTER FØR OG UNDER LASTNING OG LOSNING(som omhandlet i artikel 7, nr. 2, litra d))Før og under lastning og losning skal terminalrepræsentanten1) give skibets fører navnene på det terminal- eller befragterpersonale, som er ansvarlige for laste- og losseoperationer, og som er skibsførerens kontaktpersoner, samt procedurer for, hvordan kontakten etableres2) træffe alle forholdsregler mod, at laste- og lossemateriel forårsager skader på skibet, og underrette skibets fører, hvis det alligevel sker3) sikre, at skibet holdes på ret køl, eller at det har så lille slagside som muligt, hvis en sådan er påkrævet af hensyn til lastning eller losning4) sikre, at losningen af bagbordssiden nøje svarer til losningen af styrbordssiden i samme lastrum for at undgå, at skibet bliver vredet5) i tilfælde af ladninger med høj massefylde, eller hvis en enkelt grabfuld er stor, advare skibets fører om, at der kan forekomme høj lokal stødlignende belastning af skibets konstruktion, indtil tanktoppen er helt dækket af ladningen, især hvis der tillades frit fald fra stor højde, og der udvises særlig forsigtighed, når lasteoperationen påbegyndes i de enkelte lastrum6) sørge for, at der i alle faser og med hensyn til alle aspekter af laste- og losseoperationer er enighed mellem skibets fører og terminalrepræsentanten, og at skibets fører bliver underrettet om enhver ændring i den aftalte lasterate og om den indladte vægt efter hver lastet portion7) føre et register over vægt og anbringelse af lastet og losset ladning og sikre, at vægten i de enkelte lastrum ikke afviger fra den aftalte laste- eller losseplan8) sikre, at lasten trimmes ved lastning og losning i overensstemmelse med skibsførerens krav9) sørge for, at der i den ladningsmængde, der er påkrævet til at nå afsejlingsdybgang og -trim, tages højde for, at alt gods skal være tømt af terminalens transportør, når lastningen er tilendebragt. Hertil skal terminalrepræsentanten underrette skibets fører om den nominelle tonnage indeholdt i terminalens transportanlæg og om eventuelle krav til tømning af transportanlægget ved lastningens afslutning10) hvad losning angår, give skibets fører tidligst muligt varsel, når det agtes at øge eller mindske det antal losseenheder, der er i brug, og give skibets fører besked, når losning fra det enkelte lastrum anses for afsluttet11) sørge for, at der ikke foretages nitning, svejsning mv. (hot work) om bord på skibet eller i nærheden af skibet, mens det ligger ved kaj, undtagen hvis skibets fører giver sin tilladelse dertil og alle den kompetente myndigheds krav er opfyldt.


title: Kommissionens direktiv 2005/11/EF af 16. februar 2005 om ændring med henblik på tilpasning til den tekniske udvikling af Rådets direktiv 92/23/EØF om dæk til motorkøretøjer og påhængskøretøjer samt om montering herafEØS-relevant tekst.

text:
               17.2.2005

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 46/42

      KOMMISSIONENS DIREKTIV 2005/11/EF
   af 16. februar 2005
   om ændring med henblik på tilpasning til den tekniske udvikling af Rådets direktiv 92/23/EØF om dæk til motorkøretøjer og påhængskøretøjer samt om montering heraf
   (EØS-relevant tekst)
   KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
   under henvisning til Rådets direktiv 70/156/EØF af 6. februar 1970 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om godkendelse af motordrevne køretøjer og påhængskøretøjer dertil (1), særlig artikel 13, stk. 2,
   under henvisning til Rådets direktiv 92/23/EØF af 31. marts 1992 om dæk til motorkøretøjer og påhængskøretøjer samt om montering heraf (2), særlig artikel 10, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Direktiv 92/23/EØF er et af de særdirektiver under EF-typegodkendelsesproceduren, som blev indført ved direktiv 70/156/EØF.

               (2)

               Direktiv 92/23/EØF, som ændret ved direktiv 2001/43/EF, giver indtil den 31. december 2005 typegodkendelsesmyndighederne mulighed for at acceptere dækfabrikanternes laboratorier som godkendte prøvningslaboratorier. Da bestemmelsen har fungeret godt, bør denne mulighed opretholdes, og fristen bør ophæves.

               (3)

               Den tekniske udvikling inden for sektoren for dækfremstilling går meget stærkt. På grund af den store efterspørgsel fra kunder og bilindustrien bliver produktionsprocesserne for dæk hurtigere, og udvalget af dæktyper vokser konstant. Situationen forventes at blive endnu mere kritisk i fremtiden, fordi det er nødvendigt med meget dyre eller specielle prøvningsanlæg samt ekspertise. For straks at kunne indføre de nyudviklede produkter på markedet er det absolut nødvendigt med et tilstrækkeligt antal prøvningsanlæg, som kan anvendes fleksibelt.

               (4)

               Efterhånden som den tekniske udvikling af dæk af højere kvalitet forbedres, er det nødvendigt at gøre prøvningsprocedurerne mere og mere avancerede. Dækfabrikanterne er på nuværende tidspunkt de eneste med kapacitet til at kunne klare de mange prøvninger, der skal foretages.

               (5)

               Direktiv 92/23/EØF bør derfor ændres i overensstemmelse hermed.

               (6)

               De i dette direktiv fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra det Udvalg for Tilpasning til den Tekniske Udvikling, som blev nedsat ved artikel 13, stk. 1, i direktiv 70/156/EØF —

         UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
   Artikel 1
   Punkt 1.3 i bilag I til direktiv 92/23/EØF affattes således:

                  »1.3.

                  Den godkendende myndighed kan acceptere dækfabrikanternes laboratorier som godkendte prøvningslaboratorier i henhold til artikel 14, stk. 1, i direktiv 70/156/EØF.«

   Artikel 2
   1.   Medlemsstaterne vedtager og offentliggør senest den 31. december 2005 de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette direktiv. De tilsender straks Kommissionen disse bestemmelser med en sammenligningstabel, som viser sammenhængen mellem de pågældende bestemmelser og dette direktiv.
   De anvender disse bestemmelser fra den 1. januar 2006.
   Bestemmelserne skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for denne henvisning fastsættes af medlemsstaterne.
   2.   Medlemsstaterne tilsender Kommissionen de vigtigste nationale bestemmelser, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.
   Artikel 3
   Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
   Artikel 4
   Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 16. februar 2005.

            På Kommissionens vegne

         Günter VERHEUGEN

            Næstformand

      (1)  EFT L 42 af 23.2.1970, s. 1. Senest ændret ved Kommissionens direktiv 2004/104/EF (EUT L 337 af 13.11.2004, s. 13).

      (2)  EFT L 129 af 14.5.1992, s. 95. Senest ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/43/EF (EFT L 211 af 4.8.2001, s. 25).


title: Rådets direktiv (EU) 2016/2258 af 6. december 2016 om ændring af direktiv 2011/16/EU for så vidt angår skattemyndighedernes adgang til oplysninger indberettet i henhold til hvidvaskreguleringen

text:
                  16.12.2016

                  DA

                  Den Europæiske Unions Tidende

                  L 342/1

            RÅDETS DIREKTIV (EU) 2016/2258
      af 6. december 2016
      om ændring af direktiv 2011/16/EU for så vidt angår skattemyndighedernes adgang til oplysninger indberettet i henhold til hvidvaskreguleringen
      RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
      under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 113 og 115,
      under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
      efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
      under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1),
      under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (2),
      efter en særlig lovgivningsprocedure, og
      ud fra følgende betragtninger:

                  (1)

                  Rådets direktiv 2014/107/EU (3) om ændring af direktiv 2011/16/EU (4) fandt fra og med 1. januar 2016 anvendelse i 27 medlemsstater og vil fra 1. januar 2017 også finde anvendelse i Østrig. Med nævnte direktiv implementeres den globale standard for automatisk udveksling af oplysninger om finansielle konti på skatteområdet i Unionen, hvorved det sikres, at oplysninger om indehaverne af finansielle konti indberettes til den medlemsstat, hvor kontohaveren er hjemmehørende.

                  (2)

                  Det fastsættes i direktiv 2011/16/EU, at når kontohaveren er en mellemliggende struktur, skal de finansielle institutter undersøge, hvem der står bag denne struktur, og identificere og indberette oplysninger om de retmæssige ejere. Dette vigtige element i anvendelsen af nævnte direktiv er baseret på de hvidvaskoplysninger, der skal indberettes i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2015/849 (5) med henblik på identifikation af de retmæssige ejere.

                  (3)

                  For at sikre en effektiv overvågning af de finansielle institutters efterlevelse af de due diligence-procedurer, der er fastsat i direktiv 2011/16/EU, bør skattemyndighederne have adgang til hvidvaskoplysninger. I mangel af adgang hertil vil disse myndigheder ikke kunne overvåge og kontrollere, at de finansielle institutter behørigt efterlever direktiv 2011/16/EU ved korrekt at identificere og indberette, hvem der er de retmæssige ejere af mellemliggende strukturer.

                  (4)

                  Direktiv 2011/16/EU omfatter andre udvekslinger af oplysninger og andre former for administrativt samarbejde mellem medlemsstaterne. Adgang til hvidvaskoplysninger, som enheder er i besiddelse af, i henhold til direktiv (EU) 2015/849 inden for rammerne af det administrative samarbejde på beskatningsområdet vil sikre, at skattemyndighederne er bedre rustet til at overholde deres forpligtelser i henhold til direktiv 2011/16/EU og til at bekæmpe skatteunddragelse og skattesvig mere effektivt.

                  (5)

                  For at skattemyndighederne kan varetage deres opgaver med overvågning af efterlevelsen af direktiv 2011/16/EU, og for at alle former for administrativt samarbejde iværksat i medfør af nævnte direktiv kan fungere, er det derfor nødvendigt at sikre, at skattemyndighederne har adgang til de oplysninger, procedurer, dokumenter og mekanismer, der er fastlagt i reglerne om bekæmpelse af hvidvask.

                  (6)

                  Dette direktiv overholder de grundlæggende rettigheder og de principper, som er anerkendt i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. I det omfang, hvor dette direktiv kræver, at skattemyndighedernes adgang til persondata skal fastlægges ved lov, kræver dette ikke nødvendigvis en lov fra et parlament, for så vidt andet ikke er fastsat i den pågældende medlemsstats forfatningsmæssige orden. Enhver sådan lov bør dog være klar og præcis, og dens anvendelse bør være klar og forudsigelig for de retsundergivne, jf. EU-Domstolens og Den Europæiske Menneskerettighedsdomstols retspraksis.

                  (7)

                  Målet for dette direktiv, nemlig at sikre et effektivt administrativt samarbejde mellem medlemsstaterne og en effektiv overvågning heraf på betingelser, som er forenelige med et velfungerende indre marked, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, men kan på grund af den påkrævede ensartethed og effektivitet bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går dette direktiv ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå dette mål.

                  (8)

                  De finansielle institutter er allerede begyndt at gennemføre due diligence-procedurer i forbindelse med kunderne i henhold til direktiv 2011/16/EU, og de første udvekslinger af oplysninger ventes afsluttet i september 2017. For at undgå forsinkelser i den effektive overvågning af nævnte direktivs anvendelse bør dette ændringsdirektiv derfor træde i kraft og gennemføres i national ret snarest muligt og senest den 1. januar 2018.

                  (9)

                  Direktiv 2011/16/EU bør derfor ændres i overensstemmelse hermed —

            VEDTAGET DETTE DIREKTIV:
      Artikel 1
      I artikel 22 i direktiv 2011/16/EU indsættes følgende stykke:

         »1a.   Med henblik på anvendelsen og håndhævelsen af den lovgivning, medlemsstaterne har vedtaget til gennemførelse af dette direktiv, og for at sikre, at det administrative samarbejde, der indføres ved dette direktiv, fungerer efter hensigten, indføjer medlemsstaterne i deres lovgivning bestemmelser, der giver skattemyndighederne adgang til de mekanismer, procedurer, dokumenter og oplysninger, der er omhandlet i artikel 13, 30, 31 og 40 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2015/849 (*1).

      Artikel 2
      1.   Medlemsstaterne vedtager og offentliggør senest den 31. december 2017 de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette direktiv. De underretter straks Kommissionen herom.
      De anvender disse love og bestemmelser fra den 1. januar 2018.
      Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. Medlemsstaterne fastsætter de nærmere regler for henvisningen.
      2.   Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.
      Artikel 3
      Dette direktiv træder i kraft på dagen for vedtagelsen.
      Artikel 4
      Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

         Udfærdiget i Bruxelles, den 6. december 2016.

               På Rådets vegne

            P. KAŽIMÍR

               Formand

         (1)  Udtalelse af 22.11.2016 (endnu ikke offentliggjort i EUT).

         (2)  Udtalelse af 19.10.2016 (endnu ikke offentliggjort i EUT).

         (3)  Rådets direktiv 2014/107/EU af 9. december 2014 om ændring af direktiv 2011/16/EU for så vidt angår obligatorisk automatisk udveksling af oplysninger på beskatningsområdet (EUT L 359 af 16.12.2014, s. 1).

         (4)  Rådets direktiv 2011/16/EU af 15. februar 2011 om administrativt samarbejde på beskatningsområdet og om ophævelse af direktiv 77/799/EØF (EUT L 64 af 11.3.2011, s. 1).

         (5)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2015/849 af 20. maj 2015 om forebyggende foranstaltninger mod anvendelse af det finansielle system til hvidvask af penge eller finansiering af terrorisme, om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 648/2012 og om ophævelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/60/EF samt Kommissionens direktiv 2006/70/EF (EUT L 141 af 5.6.2015, s. 73).


Avis juridique important

|

32003L0050

Rådets direktiv 2003/50/EF af 11. juni 2003 om ændring af direktiv 91/68/EØF med hensyn til styrkelse af kontrollen med transport af får og geder

EU-Tidende nr. L 169 af 08/07/2003 s. 0051 - 0066

Rådets direktiv 2003/50/EFaf 11. juni 2003om ændring af direktiv 91/68/EØF med hensyn til styrkelse af kontrollen med transport af får og gederRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 37,under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet(2),under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg(3), ogud fra følgende betragtninger:(1) Ved Rådets direktiv 91/68/EØF(4) er der fastsat dyresundhedsmæssige betingelser for handel inden for Fællesskabet med får og geder.(2) Rådets direktiv 64/432/EØF af 26. juni 1964 om veterinærpolitimæssige problemer ved handel inden for Fællesskabet med kvæg og svin(5) er blevet ændret og ajourført ved direktiv 97/12/EF(6) for at tage højde for udviklingen i husdyrsektoren i Fællesskabet.(3) Får og geder opdrættes ikke blot under samme avlssystemer som kvæg og svin, men de er også modtagelige for den samme række sygdomme.(4) Transport af får var for en stor del medvirkende til spredningen af mund- og klovesyge i visse dele af Fællesskabet under epidemien i 2001. De dyresundhedsmæssige krav i forbindelse med handel i Fællesskabet med får og geder blev derfor styrket ved Kommissionens beslutning 2001/327/EF af 24. april 2001 om flytningsrestriktioner for dyrearter, der er modtagelige for mund- og klovesyge, og om ophævelse af beslutning 2001/263/EF(7).(5) Da mund- og klovesygekrisen i 2001 var overstået, afholdt det belgiske rådsformandskab og Kommissionen i fællesskab en international konference om forebyggelse og kontrol af mund- og klovesyge i december 2001 med henblik på at drage de første konklusioner af udbruddet i 2001. Konferencen opfordrede Kommissionen til at fremlægge passende forslag til EU-lovgivning for at forhindre sådanne udbrud i fremtiden og for i påkommende tilfælde at mindske de økonomiske skadevirkninger heraf. Der blev blandt andet udtrykt ønske om, at transport af modtagelige dyr blev kontrolleret mere effektivt, for så vidt angår de anvendte sundhedsgarantier.(6) Formålet med dette direktiv er således at stramme kontrollen med transport af får og geder for at styrke de sundhedsmæssige garantier, som medlemsstaterne skal anvende ved handel i Fællesskabet med disse dyr i overensstemmelse med direktiv 64/432/EØF.(7) Det er nødvendigt med en hurtig procedure til ajourføring af sundhedscertifikaterne.(8) Direktiv 91/68/EØF bør derfor ændres -UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:Artikel 1Direktiv 91/68/EØF ændres således:1) Artikel 2 affattes således:"Artikel 2a) Definitionerne i artikel 2 i direktiv 90/425/EØF og artikel 2 i Rådets direktiv 91/628/EØF af 19. november 1991 om beskyttelse af dyr under transport og om ændring af direktiv 90/425/EØF og direktiv 91/426/EØF(8) finder anvendelse, når de er relevante.b) Desuden forstås i forbindelse med dette direktiv ved:1) 'slagtefår eller -geder': får og geder, der enten direkte eller via et autoriseret opsamlingscenter skal føres til slagteriet for at blive slagtet2) 'får eller geder til avl og opdræt': andre får og geder end dem, der er nævnt i nr. 1 og 3, og som enten direkte eller via et autoriseret opsamlingscenter skal føres til bestemmelsesstedet med henblik på avl, opdræt og produktion3) 'får eller geder til opfedning': andre får og geder end dem, der er nævnt i nr. 1 og 2, og som enten direkte eller via et autoriseret opsamlingscenter skal føres til bestemmelsesstedet med henblik på opfedning til senere slagtning4) 'fåre- eller gedebedrift, der officielt er fri for brucellose': en bedrift, der opfylder betingelserne i bilag A, kapitel 1, punkt I5) 'fåre- eller gedebedrift, der er fri for brucellose': en bedrift, der opfylder betingelserne i bilag A, kapitel 26) 'anmeldelsespligtige sygdomme': de i bilag B, punkt I, nævnte sygdomme7) 'embedsdyrlæge': den dyrlæge, der er udpeget af medlemsstatens kompetente centrale myndighed8) 'oprindelsesbedrift': enhver bedrift, hvor får og geder vedvarende har befundet sig som fastsat i dette direktiv, og hvor der føres et register, der godtgør dyrenes tilstedeværelse, som kan kontrolleres af de kompetente myndigheder9) 'opsamlingscenter': samlesteder og markeder, hvor får og geder hidrørende fra forskellige bedrifter under embedsdyrlægens tilsyn samles, så de danner partier af dyr med henblik på indenlandsk transport10) 'godkendt opsamlingscenter': lokalitet, hvor får og geder hidrørende fra forskellige bedrifter under embedsdyrlægens tilsyn samles, så de danner partier af dyr, der er bestemt til handel inden for Fællesskabet11) 'handlende': en fysisk eller juridisk person, som direkte eller indirekte køber og sælger dyr i kommercielt øjemed, og som har en fast omsætning af disse dyr og senest 29 dage efter at have købt dyrene sælger dem videre eller flytter dem fra de anlæg, hvor de først var anbragt, til andre anlæg eller direkte til et slagteri, som han ikke selv ejer12) 'godkendt handlendes anlæg': anlæg, der drives af en handlende som defineret i nr. 11 og er godkendt af de kompetente myndigheder, og hvor får og geder hidrørende fra forskellige bedrifter samles, så de danner partier af dyr, der er bestemt til handel inden for Fællesskabet13) 'transportfirma': enhver fysisk eller juridisk person som omhandlet i artikel 5 i direktiv 91/628/EØF14) 'region': del af en medlemsstats område med en udstrækning på mindst 2000 km2, som kontrolleres af de kompetente myndigheder, og som omfatter mindst en af følgende administrative enheder:>TABELPOSITION>"2) Artikel 3 affattes således:"Artikel 31. Slagtefår og -geder må kun indgå i samhandelen, hvis de opfylder betingelserne i artikel 4, 4a, 4b og 4c.2. Får og geder til opfedning må kun indgå i samhandelen, hvis de opfylder betingelserne i artikel 4, 4a, 4b og 5, uden at dette dog berører de eventuelle supplerende garantier, som kan kræves i medfør af artikel 7 og 8.3. Får og geder til avl og opdræt må kun indgå i samhandelen, hvis de opfylder betingelserne i artikel 4, 4a, 4b, 5 og 6, uden at dette dog berører de eventuelle supplerende garantier, som kan kræves i medfør af artikel 7 og 8.4. Uanset bestemmelserne i stk. 2 og 3 kan de kompetente myndigheder i bestemmelsesmedlemsstaterne kan dog indrømme generelle eller begrænsede undtagelser for bevægelser for så vidt angår får og geder til avl, opdræt og opfedning, der udelukkende skal græsse midlertidigt i nærheden af Fællesskabets indre grænser. De medlemsstater, som gør brug af en sådan undtagelse, giver Kommissionen meddelelse om indholdet af de indrømmede undtagelser.5. Får og geder, der er omfattet af dette direktiv, må på intet tidspunkt efter at have forladt oprindelsesbedriften, og til de ankommer til bestemmelsesstedet, komme i kontakt med klovbærende dyr, der ikke har samme sundhedsmæssige status."3) Artikel 4 affattes således:"Artikel 41. Medlemsstaterne sikrer, at får og geder:a) identificeres og registreres i overensstemmelse med EF-lovgivningenb) inspiceres af en embedsdyrlæge inden for 24 timer før indladningen af de pågældende dyr og ikke udviser kliniske tegn på sygdomc) ikke er erhvervet på en bedrift eller har været i kontakt med dyr fra en bedrift, for hvilken der gælder et forbud af dyresundhedsmæssige grunde; efter slagtningen og/eller bortskaffelsen af det sidste dyr, som er angrebet eller kan tænkes at være angrebet af en af de sygdomme, der er nævnt i punkt i), ii) eller iii), skal varigheden af forbuddet være mindst:i) 42 døgn i tilfælde af brucelloseii) 30 døgn i tilfælde af rabiesiii) 15 døgn i tilfælde af miltbrandd) ikke er erhvervet fra en bedrift eller har været i kontakt med dyr fra en bedrift beliggende i et område, som af sundhedsmæssige årsager er omfattet af et forbud eller en restriktion, der vedrører de pågældende arter i henhold til EF's og/eller medlemsstaternes retsforskriftere) ikke er genstand for dyresundhedsmæssige restriktioner i henhold til EF-lovgivningen om mund- og klovesyge eller er vaccineret herimod.2. Medlemsstaterne sikrer endvidere, at samhandelen ikke indbefatter får og geder,a) som det kan være nødvendigt at slagte som led i et nationalt program for udryddelse af sygdomme, der ikke er nævnt i bilag C til direktiv 90/425/EØF eller i bilag B, punkt I, i nærværende direktivb) som ikke kan afsættes på deres eget område af de sundheds- og dyresundhedsmæssige årsager, som er nævnt i traktatens artikel 30.3. Medlemsstaterne sikrer, at får og geder:a) er født og siden deres fødsel opdrættet på Fællesskabets område, ellerb) er blevet importeret fra et tredjeland i overensstemmelse med EF-lovgivningen."4) Følgende artikler indsættes:"Artikel 4a1. Medlemsstaterne sikrer, at får og geder til slagtning, avl, opdræt og opfedning ikke sendes til en anden medlemsstat, medmindre dyrene:a) er forblevet uafbrudt på oprindelsesbedriften i mindst 30 dage eller siden fødslen, hvis dyrene er mindre end 30 dage gamle, ogb) ikke kommer fra en bedrift, hvor der i de seneste 21 dage forud for forsendelsen er indsat får eller geder, ogc) ikke kommer fra en bedrift, hvor der i de seneste 30 dage forud for forsendelsen er indsat klovbærende dyr importeret fra tredjelande.2. Uanset stk. 1, litra b) og c), kan medlemsstaterne tillade, at får og geder sendes til en anden medlemsstat, hvis de i stk. 1, litra b) og c), omhandlede dyr har været fuldstændig isoleret fra alle andre dyr på bedriften.Artikel 4b1. Medlemsstaterne sikrer, at betingelserne i stk. 2-6 opfyldes for handel inden for Fællesskabet med får og geder.2. Dyrene må ikke være uden for deres oprindelsesbedrift i mere end seks dage, før de sidste gang certificeres til handel til det endelige bestemmelsessted i en anden medlemsstat, således som anført i sundhedscertifikatet.I tilfælde af transport til søs forlænges fristen på seks dage med søtransporttiden, jf. dog artikel 9, stk. 1.3. Dyrene skal, når de har forladt oprindelsesbedriften, sendes direkte til bestemmelsesstedet i en anden medlemsstat.4. Uanset stk. 3 må får og geder, efter at de har forladt oprindelsesbedriften, og inden deres ankomst på bestemmelsesstedet i en anden medlemsstat, kun passere gennem ét godkendt opsamlingscenter, der er beliggende i oprindelsesmedlemsstaten.Når der er tale om slagtefår og -geder, kan en godkendt handlendes anlæg, der er beliggende i oprindelsesmedlemsstaten, anvendes i stedet for det godkendte opsamlingscenter.5. Slagtedyr, som straks ved ankomsten til bestemmelsesmedlemsstaten er blevet ført til et slagteri, skal slagtes der så hurtigt som muligt og senest 72 timer efter deres ankomst.6. Medlemsstaterne sikrer, at de dyr, der er omfattet af dette direktiv, på intet tidspunkt, fra de forlader oprindelsesbedriften, til de ankommer til bestemmelsesstedet, bringer den sundhedsmæssige status hos får og geder, der ikke er bestemt til handel inden for Fællesskabet, i fare, jf. dog artikel 3, stk. 5.Artikel 4c1. Uanset artikel 4a, stk. 1, litra a), kan slagtefår og -geder gøres til genstand for samhandel, når de er forblevet uafbrudt på oprindelsesbedriften i mindst 21 dage.2. Uanset artikel 4a, stk. 1, litra b), og med forbehold af stk. 1 i nærværende artikel og artikel 4b, stk. 2, kan slagtefår og -geder sendes fra en oprindelsesbedrift, hvor der i de seneste 21 dage forud for forsendelsen er indsat får eller geder, hvis de transporteres direkte til et slagteri i en anden medlemsstat med henblik på omgående slagtning uden at passere gennem et opsamlingscenter eller en mellemstation i henhold til direktiv 91/628/EØF.3. Uanset artikel 4b, stk. 3 og 4, og med forbehold af bestemmelserne i artikel 4b, stk. 2, kan slagtefår og -geder, efter at de har forladt oprindelsesbedriften, passere gennem ét yderligere opsamlingscenter på følgende alternative betingelser:a) dyrene opfylder følgende betingelser, inden de passerer gennem det godkendte opsamlingscenter, der er omhandlet i artikel 4b, stk. 4, og som er beliggende i oprindelsesmedlemsstaten:i) dyrene passerer efter at have forladt oprindelsesbedriften gennem ét opsamlingscenter under officielt dyrlægetilsyn, hvor der på samme tid kun optages dyr med mindst den samme sundhedsmæssige status, ogii) med forbehold af EF-lovgivningen om identifikation af får og geder identificeres dyrene individuelt senest på det pågældende opsamlingscenter, således at oprindelsesbedriften i hvert enkelt tilfælde kan spores, ogiii) dyrene, der ledsages af et officielt veterinærdokument, transporteres til det godkendte opsamlingscenter, der er omhandlet i artikel 4b, stk. 4, med henblik på certificering og direkte videresendelse til et slagteri i bestemmelsesmedlemsstaten, ellerb) dyrene kan efter forsendelsen fra oprindelsesmedlemsstaten og inden videresendelse til slagteriet i bestemmelsesmedlemsstaten passere gennem ét godkendt opsamlingscenter på følgende betingelser:i) det godkendte opsamlingscenter ligger i bestemmelsesmedlemsstaten, hvorfra dyrene under embedsdyrlægens ansvar sendes direkte til et slagteri, hvor de slagtes senest fem dage efter deres ankomst til det godkendte opsamlingscenter, ellerii) det godkendte opsamlingscenter ligger i transitmedlemsstaten, hvorfra dyrene sendes direkte til slagteriet i den bestemmelsesmedlemsstat, der er anført i det sundhedscertifikat, der udstedes i henhold til artikel 9, stk. 6."5) Artikel 8a affattes således:"Artikel 8a1. Medlemsstaterne påser, at opsamlingscentrene, for at kunne godkendes af den kompetente myndighed, mindst opfylder følgende betingelser:a) De skal være under tilsyn af en embedsdyrlæge, som især påser, at bestemmelserne i artikel 3, stk. 5, er opfyldt.b) De skal være beliggende i et område, som ikke er omfattet af forbud eller restriktioner i henhold til relevant EF-lovgivning eller national lovgivning.c) De skal inden hver ibrugtagning være rengjort og desinficeret i overensstemmelse med embedsdyrlægens instrukser.d) De skal alt efter opsamlingscentrets modtagelseskapacitet have:- faciliteter, som alene tjener dette formål, når de anvendes som opsamlingscenter- egnede faciliteter, så dyrene kan af- og pålæsses og opstaldes på en korrekt måde, vandes og fodres og eventuelt få den nødvendige pleje; faciliteterne skal være lette at rengøre og desinficere- egnede inspektionsfaciliteter- egnede isoleringsfaciliteter- udstyr til rengøring og desinficering af lokaler og lastbiler- en egnet oplagringsplads til foder, strøelse og gødning- et passende spildevandsanlæg- et kontor eller lokale til embedsdyrlægen.e) De må kun modtage dyr, der er identificeret i overensstemmelse med EF-lovgivningen og opfylder de dyresundhedsmæssige betingelser i dette direktiv for de pågældende dyrekategorier. Ved dyrenes ankomst sørger opsamlingscentrets ejer eller ansvarshavende for, at sundhedsdokumenter og relevante certifikater, der svarer til de pågældende arter og kategorier, forefindes.f) De skal regelmæssigt tilses af den kompetente myndighed for at kontrollere, at godkendelseskravene stadig opfyldes.2. Opsamlingscentrets ejer eller ansvarshavende skal på grundlag af dyrenes ledsagedokumenter eller på grundlag af dyrenes identifikationsnumre eller -mærker i et register eller en database anføre følgende oplysninger, der opbevares i mindst tre år:- ejerens navn, fårenes og gedernes oprindelse, modtagelses- og afsendelsesdato, antal og identifikation eller oprindelsesbedriftens registreringsnummer for de dyr, der modtages på opsamlingscentret, og, hvis det er relevant, godkendelses- eller registreringsnummeret på det opsamlingscenter, dyrene har passeret, inden de modtages på centret, samt det påtænkte bestemmelsessted- transportfirmaets registreringsnummer samt registreringsnummeret på den lastbil, som leverer eller opsamler dyrene fra opsamlingscentret.3. Den kompetente myndighed udsteder et godkendelsesnummer til hvert af de godkendte opsamlingscentre. Godkendelsen kan være begrænset til den ene eller den anden i dette direktiv omhandlede art eller til avls- og brugsdyr eller til slagtedyr. Den kompetente myndighed meddeler Kommissionen listen over godkendte opsamlingscentre tillige med eventuelle opdateringer heraf. Kommissionen meddeler medlemsstaterne disse oplysninger inden for rammerne af den i artikel 15, stk. 1, nævnte komité.4. Den kompetente myndighed kan suspendere eller annullere en godkendelse i tilfælde af overtrædelse af denne artikel eller andre relevante bestemmelser i dette direktiv eller ethvert andet relevant direktiv på det dyresundhedsmæssige område. Godkendelsen kan træde i kraft igen, når den kompetente myndighed har fået sikkerhed for, at opsamlingscentret atter er i fuld overensstemmelse med alle de relevante bestemmelser i dette direktiv.5. Den kompetente myndighed påser, at opsamlingscentrene, når de er i drift, råder over tilstrækkelig mange embedsdyrlæger til at kunne udføre alle de opgaver, der pålægges dem.6. De nødvendige bestemmelser for en ensartet gennemførelse af denne artikel fastsættes efter proceduren i artikel 15, stk. 2."6) Følgende artikler indsættes:"Artikel 8b1. Medlemsstaterne påser, at alle handlende registreres og med henblik på samhandelen inden for Fællesskabet godkendes og tildeles et registreringsnummer af den kompetente myndighed, og at autoriserede handlende mindst opfylder følgende betingelser:a) De må kun handle med dyr, der er identificeret og hidrører fra bedrifter, der opfylder betingelserne i artikel 3. Med henblik herpå sikrer den handlende sig, at dyrene er korrekt identificeret og ledsaget af de i henhold til dette direktiv relevante sundhedsdokumenter.b) Den handlende anfører på grundlag af dyrenes ledsagedokument eller på grundlag af dyrenes identifikationsnumre eller -mærker i et register eller en database følgende oplysninger, der opbevares i mindst tre år:- ejerens navn, får og geders oprindelse, købsdato, kategorier, antal og identifikation eller de købte dyrs oprindelsesbedrifts registreringsnummer samt, hvis det er relevant, godkendelses- eller registreringsnummeret på det opsamlingscenter, dyrene har passeret inden købet, samt bestemmelsesstedet- transportfirmaets registreringsnummer og/eller registreringsnummeret på den lastbil, som leverer og opsamler dyrene- købers navn og adresse og dyrenes bestemmelsessted- kopier af eventuelle ruteplaner og/eller sundhedscertifikaternes serienumre.c) Hvis dyrene opholder sig i den handlendes anlæg, skal denne påse:- at der tilrettelægges en særlig oplæring af det personale, der har ansvaret for dyrene, med henblik på opfyldelsen af dette direktivs krav og kravene til dyrenes røgt og velfærd- at dyrene om nødvendigt regelmæssigt undersøges og testes af embedsdyrlægen, og at alle nødvendige skridt til at forhindre spredning af sygdom træffes.2. Medlemsstaterne påser, at hvert anlæg, de handlende benytter under udøvelsen af deres erhverv, er registreret og af den kompetente myndighed er forsynet med et godkendelsesnummer, og at det mindst opfylder følgende betingelser:a) Det skal stå under tilsyn af en embedsdyrlæge.b) Det skal være beliggende i et område, der ikke er omfattet af forbud eller restriktioner i henhold til relevante EF-retsregler eller national lovgivning.c) Der skal forefindes:- egnede anlæg med tilstrækkelig kapacitet og navnlig egnede inspektions- og isoleringsfaciliteter, der gør det muligt at holde dyrene adskilt i tilfælde af udbrud af en smitsom sygdom- egnede faciliteter, så dyrene kan aflæsses og om nødvendigt opstaldes på en korrekt måde, vandes og fodres og eventuelt få den nødvendige pleje; faciliteterne skal være lette at rengøre og desinficere- en egnet plads til opbevaring af strøelse og gødning- et passende spildevandsanlæg.d) Det skal rengøres og desinficeres før hver anvendelse som anvist af embedsdyrlægen.3. Den kompetente myndighed kan suspendere eller annullere en godkendelse i tilfælde af overtrædelse af denne artikel eller andre relevante bestemmelser i dette direktiv eller ethvert andet relevant direktiv på det dyresundhedsmæssige område. Godkendelsen kan træde i kraft igen, når den kompetente myndighed har fået sikkerhed for, at den handlende atter retter sig efter de relevante bestemmelser i dette direktiv.4. Den kompetente myndighed foretager regelmæssige kontrolbesøg for at sikre sig, at kravene i denne artikel er opfyldt.Artikel 8c1. Medlemsstaterne påser, at transportfirmaerne, jf. artikel 5 i direktiv 91/628/EØF, opfylder følgende supplerende bestemmelser:a) Til transport af dyr skal transportfirmaerne anvende transportmidler,- der er indrettet således, at dyrenes ekskrementer, strøelse eller foder ikke kan flyde eller falde ud af køretøjet- der umiddelbart efter hver enkelt transport af dyr eller af et produkt, der kunne påvirke dyrenes sundhed, samt om nødvendigt inden en eventuel ny opsamling af dyr er rengjorte og desinficerede med et desinficeringsmiddel, som den kompetente myndighed har godkendt.b) Transportfirmaerne skal enten råde over egnede rengørings- og desinficeringsanlæg, der er godkendt af den kompetente myndighed, herunder faciliteter til opbevaring af strøelse og gødning, eller kunne dokumentere, at disse funktioner udføres af en af den kompetente myndighed godkendt tredjemand.2. Transportfirmaet påser, at der for hver enkelt lastbil til transport af dyr føres et register, der opbevares i mindst tre år, og som mindst indeholder følgende oplysninger:i) sted og dato for opsamlingen samt navn eller firmanavn og adresse på bedriften eller opsamlingscentret, hvor dyrene blev opsamletii) sted, dato for levering samt navn eller firmanavn og adresse på modtageren/modtagerneiii) de transporterede dyrs art og antaliv) dato og sted for desinficeringv) data i ledsagedokumenterne (serienummer mv.).3. Transportfirmaet sørger for, at dyreforsendelsen ikke på noget tidspunkt fra afgangen fra oprindelsesbedriften eller opsamlingscentret til ankomsten til bestemmelsesstedet kommer i kontakt med dyr med en lavere sundhedsstatus.4. Medlemsstaterne påser, at transportfirmaet giver skriftligt tilsagn især om:- at alle nødvendige foranstaltninger vil blive truffet for at opfylde dette direktiv, herunder navnlig bestemmelserne i denne artikel, og vedrørende den relevante dokumentation, der skal ledsage dyrene- at dyretransporten foretages af personale, som har de nødvendige faglige kvalifikationer og den nødvendige viden.5. Artikel 18 i direktiv 91/628/EØF finder tilsvarende anvendelse ved fastsættelse af sanktioner for eventuelle overtrædelse af bestemmelserne i denne artikel."7) Artikel 9 affattes således:"Artikel 91. Får og geder ledsages under transport til bestemmelsesstedet af et sundhedscertifikat, der, afhængig af omstændighederne, er i overensstemmelse enten med model I, II eller III i bilag E. Certifikatet består af et enkelt ark eller skal, hvis der er behov for mere end én side, foreligge i en sådan form, at de to eller flere sider indgår i en integreret helhed, og det skal være forsynet med et løbenummer. Det udfærdiges den dag, sundhedsundersøgelsen finder sted, på mindst et af bestemmelsesmedlemsstatens officielle sprog. Certifikatet gælder i ti dage fra sundhedskontroltidspunktet.2. Sundhedskontrollen med henblik på udstedelse af sundhedscertifikat, herunder supplerende garantier, for en sending dyr kan finde sted på oprindelsesbedriften, på et godkendt opsamlingscenter eller for slagtedyrs vedkommende på den godkendte handlendes forretningssted. Den kompetente myndighed påser, at sundhedscertifikaterne udstedes af embedsdyrlægen, når denne har foretaget de inspektioner, besøg og kontrolundersøgelser, der er fastsat i dette direktiv.3. Den for opsamlingscentret ansvarlige embedsdyrlæge foretager de nødvendige kontrolundersøgelser af dyrene straks ved ankomsten.4. For så vidt angår får og geder til avl, opdræt og opfedning, som afsendes til en anden medlemsstat fra et godkendt opsamlingscenter i oprindelsesmedlemsstaten, kan det i stk. 1 omhandlede sundhedscertifikat efter den relevante model II eller III i bilag E kun udstedes på grundlag af de i stk. 3 omhandlede kontrolundersøgelser og et officielt dokument, der indeholder de nødvendige oplysninger, udfyldt af den for oprindelsesbedriften ansvarlige embedsdyrlæge.5. For så vidt angår slagtefår og -geder, som afsendes til en anden medlemsstat fra et godkendt opsamlingscenter eller en godkendt handlendes anlæg i oprindelsesmedlemsstaten, kan det i stk. 1 omhandlede sundhedscertifikat efter model I i bilag E kun udstedes på grundlag af de i stk. 3 omhandlede kontrolundersøgelser og et officielt dokument, der indeholder de nødvendige oplysninger, udfyldt af den for oprindelsesbedriften eller det i artikel 4c, stk. 3, litra a), nr. i), omhandlede opsamlingscenter ansvarlige embedsdyrlæge.6. For slagtefår og -geder, der passerer gennem et godkendt opsamlingscenter, jf. artikel 4c, stk. 3, litra b), nr. ii), udsteder den for opsamlingscentret i transitmedlemsstaten ansvarlige embedslæge over for bestemmelsesmedlemsstaten et certifikat ved at udfærdige et andet sundhedscertifikat efter model I i bilag E, idet det udfyldes med de foreskrevne data fra det originale sundhedscertifikat/de originale sundhedscertifikater og vedhæftes en officielt bekræftet kopi heraf. I dette tilfælde kan certifikaternes gyldighedsperiode sammenlagt ikke overstige den i stk. 1 omhandlede periode.7. Den embedsdyrlæge, der under anvendelse af enten model I, II eller III i bilag E, afhængig af omstændighederne, udsteder et sundhedscertifikat til handel inden for Fællesskabet, påser, at flytningen af dyrene registreres i ANIMO-systemet samme dag, som certifikatet udstedes."8) Artikel 13 ophæves.9) Artikel 14 affattes således:"Artikel 141. Bilag A ændres af Rådet, der med kvalificeret flertal træffer afgørelse på forslag af Kommissionen.2. Bilag B, C, D og E ændres efter proceduren i artikel 15, stk. 2.3. Dette direktivs gennemførelsesbestemmelser vedtages efter proceduren i artikel 15, stk. 2."10) Artikel 16 ophæves.11) Bilag E erstattes af bilaget til nærværende direktiv.Artikel 21. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv inden den 1. juli 2004. De underretter straks Kommissionen herom.Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.Artikel 3Dette direktiv træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Luxembourg, den 11. juni 2003.På Rådets vegneG. DrysFormand(1) EFT C 331 E af 31.12.2002, s. 287.(2) Udtalelse af 17.12.2002 (endnu ikke offentliggjort i EUT).(3) EUT C 85 af 8.4.2003, s. 36.(4) EFT L 46 af 19.2.1991, s. 19. Direktivet er senest ændret ved Kommissionens beslutning 2002/261/EF (EFT L 91 af 6.4.2002, s. 31).(5) EFT 121 af 29.7.1964, s. 1977/64. Direktivet er senest ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1226/2002 (EFT L 179 af 9.7.2002, s. 13).(6) EFT L 109 af 25.4.1997, s. 1. Direktivet er senest ændret ved direktiv 98/99/EF (EFT L 358 af 31.12.1998, s. 107).(7) EFT L 115 af 25.4.2001, s. 12. Beslutningen er senest ændret ved beslutning 2002/1004/EF (EFT L 349 af 24.12.2002, s. 108).(8) EFT L 340 af 11.12.1991, s. 17. Direktivet er senest ændret ved direktiv 95/29/EF (EFT L 148 af 30.6.1995, s. 52).BILAG"BILAG E>PIC FILE= "L_2003169DA.005803.TIF">>PIC FILE= "L_2003169DA.005901.TIF">>PIC FILE= "L_2003169DA.006001.TIF">>PIC FILE= "L_2003169DA.006101.TIF">>PIC FILE= "L_2003169DA.006201.TIF">>PIC FILE= "L_2003169DA.006301.TIF">>PIC FILE= "L_2003169DA.006401.TIF">>PIC FILE= "L_2003169DA.006501.TIF">>PIC FILE= "L_2003169DA.006601.TIF">"


Avis juridique important

|

31986L0457

Rådets direktiv 86/457/EØF af 15. september 1986 om en særlig uddannelse til alment praktiserende læge

EF-Tidende nr. L 267 af 19/09/1986 s. 0026

*****  RAADETS  DIREKTIV  af 15. september 1986  om en saerlig uddannelse til alment praktiserende laege  (86/457/EOEF)  RAADET FOR DE EUROPAEISKE  FAELLESSKABER HAR -  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab, saerlig artikel 49, 57 og 66,  under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),  under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),  under henvisning til udtalelse fra Det oekonomiske og sociale Udvalg (3), og  ud fra foelgende betragtninger:  Direktiv 75/362/EOEF (4), senest aendret ved akten vedroerende Spaniens og Portugals tiltraedelse, og direktiv 75/363/EOEF (5), senest aendret ved direktiv 82/76/EOEF (6), vedroerende fri bevaegelighed for laeger indeholder ingen bestemmelser om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser for en saerlig uddannelse i almen medicin og heller ingen kriterier for, hvad denne uddannelse skal indeholde;  selv om Raadet ikke den gang oenskede at traeffe foranstaltninger paa dette omraade paa faellesskabsplan, konstaterede det imidlertid, at tendensen i en raekke medlemsstater gik i retning af at laegge stoerre vaegt paa den alment praktiserende laeges rolle og uddannelse; Raadet anmodede derfor Kommissionen om at foretage en naermere analyse af de spoergsmaal, som denne udvikling gav anledning til;  denne tendens har siden fortsat gjort sig gaeldende endog i stigende grad, saaledes at det nu stort set er almindeligt erkendt, at der er behov for en saerlig uddannelse for alment praktiserende laeger, som skal saette dem i stand til bedre at varetage de opgaver, der paahviler dem; disse opgaver, der i hoej grad er baseret paa laegens personlige kendskab til sine patienters miljoe, bestaar i at raadgive disse om sygdomsforebyggelse og om helbredsbeskyttelse paa grundlag af dette kendskab samt i at give dem den relevante behandling;  dette behov for en saerlig uddannelse inden for almen medicin er bl.a. opstaaet som foelge af udviklingen inden for laegevidenskaben, der har medfoert, at afstanden mellem undervisningen og den medicinske forskning paa den ene side og virket som alment praktiserende laege paa den anden side er blevet stadig stoerre, saaledes at det ikke laengere er muligt at give en tilfredsstillende undervisning i vaesentlige aspekter af den almene medicin inden for den traditionelle laegevidenskabelige grunduddannelse i medlemsstaterne;  ud over den umiddelbare fordel for patienterne anerkendes det ligeledes, at en bedre tilpasning af uddannelsen til den alment praktiserende laeges specifikke funktion vil bidrage til at forbedre behandlingssystemet, bl.a. ved at fremme en mere selektiv anvendelse af speciallaeger samt af laboratorier og andre hoejtspecialiserede institutter og afdelinger;  en forbedring af uddannelsen i almen medicin vil kunne hoejne den alment praktiserende laeges betydning;  selv om denne udvikling synes uomgaengelig, forloeber den dog ikke i samme tempo i alle medlemsstater; uden at forcere den igangvaerende udvikling boer det tilstraebes, at der sker en etapevis tilnaermelse med henblik paa at sikre en relevant uddannelse af alle alment praktiserende laeger, der tilgodeser de saerlige krav, som udoevelsen af dette erhverv stiller;  for at sikre en gradvis gennemfoerelse af denne reform er det noedvendigt, at der i hver medlemsstat i foerste fase indfoeres en saerlig uddannelse til alment praktiserende laege, som opfylder visse minimumskrav baade ud fra et kvalitativt og et kvantitativt synspunkt, og som supplerer den minimumsgrunduddannelse, som laeger skal have i medfoer af direktiv 75/363/EOEF; det er ikke afgoerende, om denne uddannelse i almen medicin gives inden for eller uden for rammerne af den nationale medicinske grunduddannelse; i anden fase boer det desuden fastsaettes, at adgangen til at virke som alment praktiserende laege inden for rammerne af en social sikringsordning boer goeres betinget af, at den saerlige uddannelse til alment praktiserende laege er afsluttet; endelig boer der senere fremsaettes nye forslag med henblik paa at fuldfoere reformen;  dette direktiv beroerer ikke medlemsstaternes ret til selv at udforme deres nationale sociale sikringsordning og til at bestemme, hvilke aktiviteter der skal udoeves inden for rammerne af denne ordning;  koordineringen af de minimumskrav, der stilles for udstedelse af de eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser for den saerlige uddannelse til alment praktiserende laege, der indfoeres ved dette direktiv, giver medlemsstaterne mulighed for gensidigt at anerkende disse eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser;  i henhold til direktiv 75/362/EOEF kan en medlemsstat ikke kraeve, at laeger, der er i besiddelse af eksamensbeviser, der er erhvervet i en anden medlemsstat og anerkendt i henhold til naevnte direktiv, skal gennemgaa en supplerende uddannelse for at kunne arbejde som laege inden for rammerne af en social sikringsordning, selv om den kraever en saadan uddannelse af indehavere af laegevidenskabelige eksamensbeviser, der er erhvervet paa dens eget omraade; denne virkning af direktiv 75/362/EOEF kan ikke, for saa vidt angaar adgangen til at virke som alment praktiserende laege inden for rammerne af en social sikringsordning, saettes ud af kraft foer den 1. januar 1995, som er den dato, hvorefter alle medlemsstater i henhold til naervaerende direktiv kun maa give tilladelse til udoevelse af virksomhed som alment praktiserende laege inden for rammerne af en social sikringsordning til laeger, der har gennemgaaet den saerlige uddannelse inden for almen medicin; laeger, der inden denne dato har etableret sig i almen praksis i henhold til direktiv 75/362/EOEF, skal have ret til fortsat at virke som alment praktiserende laeger inden for rammerne af vaertslandets sociale sikringsordning, selv om de ikke har gennemgaaet en saerlig uddannelse inden for almen medicin -  UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:  Artikel 1  Hver af de medlemsstater, som paa deres omraade tilbyder det komplette uddannelsesforloeb, der omtales i artikel 1 i direktiv 75/363/EOEF, indfoerer en saerlig uddannelse til alment praktiserende laege, der mindst opfylder de krav, der er fastsat i artikel 2 og 3 i naervaerende direktiv, saaledes at de foerste eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser for denne uddannelse kan udstedes senest den 1. januar 1990.  Artikel 2  1. Den i artikel 1 naevnte saerlige uddannelse til alment praktiserende laege skal mindst opfylde foelgende betingelser:  a) den kan foerst begyndes efter gennemfoerelse og godkendelse af et studium paa mindst seks aar inden for den i artikel 1 i direktiv 75/363/EOEF omhandlede uddannelse;  b) den omfatter mindst to aars heltidsuddannelse og gennemfoeres under tilsyn af de kompetente myndigheder eller organer;  c) den skal i hoejere grad vaere praktisk end teoretisk orienteret; den praktiske del af uddannelsen skal dels finde sted i mindst seks maaneder paa godkendte sygehuse, der raader over egnet udstyr og egnede afdelinger, dels omfatte mindst seks maaneder hos en godkendt alment praktiserende laege eller i et godkendt laegecenter inden for den primaere sundhedstjeneste; uddannelsen sker i samarbejde med andre institutioner eller organer inden for sundhedsomraadet, der beskaeftiger sig med almen medicin; uafhaengigt af ovennaevnte minimumsperioder, kan den praktiske uddannelse dog i en periode paa hoejst seks maaneder gives i andre godkendte institutioner eller organer inden for sundhedsomraadet, der beskaeftiger sig med almen medicin;  d) den omfatter laegens personlige deltagelse i de faglige arbejds- og ansvarsopgaver, der paahviler de personer, med hvem han arbejder.  2. Medlemsstaterne kan udsaette anvendelsen af stk. 1, litra c), vedroerende mindstevarigheden af uddannelsesperioderne indtil senest den 1. januar 1995.  3. Medlemsstaterne goer udstedelsen af et eksamensbevis, certifikat eller andet kvalifikationsbevis for den saerlige uddannelse til alment praktiserende laege betinget af besiddelsen af et af de i artikel 3 i direktiv 75/362/EOEF omhandlede eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser.  4. Medlemsstaterne udpeger de myndigheder eller organer, der er kompetente til at udstede eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser for den saerlige uddannelse til alment praktiserende laege. Artikel 3  Hvis der paa tidspunktet for meddelelsen af dette direktiv i en medlemsstat findes en uddannelse til alment praktiserende laege, der bygger paa erfaringer inden for almen medicin, som laegen har opnaaet i sin egen praksis under tilsyn af en godkendt praktikvejleder, kan medlemsstaten opretholde denne uddannelse paa forsoegsbasis paa betingelse af, at den  - er i overensstemmelse med artikel 2, stk. 1, litra a) og b), og artikel 2, stk. 3;  - er af en varighed, der svarer til det dobbelte af forskellen mellem den varighed, der er omhandlet i artikel 2, stk. 1, litra b), og summen af de perioder, der omhandles i tredje led;  - omfatter en periode paa et godkendt sygehus, der raader over egnet udstyr og egnede afdelinger, og en periode hos en godkendt alment praktiserende laege eller i et godkendt laegecenter inden for den primaere sundhedstjeneste; fra den 1. januar 1995 skal hver af disse perioder vaere paa mindst seks maaneder.  Artikel 4  Paa grundlag af den indhentede erfaring og under hensyn til udviklingen inden for uddannelsen til alment praktiserende laege forelaegger Kommissionen senest den 1. januar 1996 Raadet en rapport om gennemfoerelsen af artikel 2 og 3 samt passende forslag med henblik paa fortsat harmonisering af uddannelsen til alment praktiserende laege.  Raadet traeffer inden den 1. januar 1997 afgoerelse om disse forslag efter fremgangsmaaderne i traktaten.  Artikel 5  1. Uden at princippet om heltidsuddannelse, jf. artikel 2, stk. 1, litra b), derved anfaegtes, kan medlemsstaterne give tilladelse til, at den saerlige uddannelse til alment praktiserende laege finder sted, foruden paa heltidsbasis, ogsaa paa deltidsbasis, saafremt foelgende saerlige betingelser er opfyldt:  - uddannelsens samlede varighed maa ikke afkortes, fordi den gennemfoeres paa deltidsbasis;  - den ugentlige varighed af deltidsuddannelsen maa ikke vaere under 60 % af den ugentlige varighed af uddannelsen paa heltidsbasis;  - deltidsuddannelsen skal omfatte et vist antal perioder med heltidsuddannelse baade for saa vidt angaar den del, der foregaar paa sygehuse, og for saa vidt angaar den del, der foregaar hos en godkendt alment praktiserende laege eller i et godkendt laegecenter inden for den primaere sundhedstjeneste. Disse heltidsuddannelsesperioder skal vaere af et saadant antal og af en saadan varighed, at der derigennem tilvejebringes et tilstraekkeligt grundlag for en effektiv udoevelse af almen medicinsk praksis.  2. Deltidsuddannelsen skal kvalitativt vaere paa samme niveau som heltidsuddannelsen. Som bevis for gennemfoerelsen af denne uddannelse udstedes det i artikel 1 omhandlede eksamensbevis, certifikat eller andet kvalifikationsbevis.  Artikel 6  1. Uafhaengigt af de regler for erhvervede rettigheder, de maatte vedtage, kan medlemsstaterne udstede det i artikel 1 omhandlede eksamensbevis, certifikat eller andet kvalifikationsbevis til en laege, der ikke har gennemfoert den i artikel 2 og 3 omhandlede uddannelse, men som har gennemgaaet en anden supplerende uddannelse, for hvilken de kompetente myndigheder i en medlemsstat har udstedt et eksamensbevis, certifikat eller andet kvalifikationsbevis; dog kan dette eksamensbevis, certifikat eller andet kvalifikationsbevis kun udstedes af den paagaeldende medlemsstat som bevis for kundskaber, der kvalitativt ligger paa samme niveau som dem, der erhverves ved den i artikel 2 og 3 omhandlede uddannelse.  2. Ved de bestemmelser, der vedtages i overensstemmelse med stk. 1, fastsaetter medlemsstaterne bl.a., i hvilket omfang den supplerende uddannelse, ansoegeren allerede har gennemgaaet, og hans faglige erfaring kan erstatte den i artikel 2 og 3 omhandlede uddannelse.  Medlemsstaterne kan kun udstede det i artikel 1 omhandlede eksamensbevis, certifikat eller andet kvalifikationsbevis, saafremt ansoegeren har mindst seks maaneders erfaring som alment praktiserende laege hos en alment praktiserende laege eller i et laegecenter inden for den primaere sundhedstjeneste som naevnt i artikel 2, stk. 1, litra c).  Artikel 7  1. Fra den 1. januar 1995 skal hver medlemsstat med forbehold af de bestemmelser om erhvervede rettigheder, som den maatte vedtage, goere adgangen til at udoeve virksomhed som alment praktiserende laege inden for rammerne af en social sikringsordning betinget af, at det i artikel 1 omhandlede eksamensbevis, certifikat eller andet kvalifikationsbevis er erhvervet.  Medlemsstaterne kan imidlertid give dispensation fra dette krav til personer, som er i faerd med at gennemgaa den saerlige uddannelse i almen medicin.  2. Hver medlemsstat fastsaetter naermeree regler for erhvervede rettigheder. Medlemsstaterne skal dog anse retten til at udoeve virksomhed som alment praktiserende laege inden for den nationale socialsikringsordning for at vaere erhvervet, naar en laege, der uden at vaere i besiddelse af det i artikel 1 omhandlede eksamensbevis, certifikat eller andet kvalifikationsbevis, pr. 31. december 1994 besidder denne ret i henhold til direktiv 75/362/EOEF og paa denne dato er etableret paa den paagaeldende medlemsstats omraade i henhold til naevnte direktivs artikel 2 eller artikel 9, stk. 1.  3. Hver medlemsstat kan anvende stk. 1 inden den 1. januar 1995 paa betingelse af, at enhver laege, der i en anden medlemsstat har gennemgaaet den i artikel 1 i direktiv 75/363/EOEF omhandlede uddannelse, indtil den 31. december 1994 under henvisning til artikel 2 eller artikel 9, stk. 1, i direktiv 75/362/EOEF, kan etablere sig paa dens omraade og praktisere inden for rammerne af den nationale socialsikringsordning. 4. Hver medlemsstats kompetente myndigheder udsteder paa begaering en attestation for, at laeger, der er indehavere af de i stk. 2 omhandlede erhvervede rettigheder, har ret til inden for rammerne af den nationale socialsikringsordning at virke som alment praktiserende laeger uden at have erhvervet det i artikel 1 omhandlede eksamensbevis, certifikat eller kvalifikationsbevis.  5. Stk. 1 er paa ingen maade til hinder for, at medlemsstaterne paa deres omraade og i henhold til den hergaeldende lovgivning kan give tilladelse til at virke som alment praktiserende laege inden for rammerne af en social sikringsordning til personer, der ikke har erhvervet eksamensbevis, certifikat eller andet kvalifikationsbevis for laegeuddannelse og gennemfoert en saerlig uddannelse i almen medicin i en medlemsstat, men som er indehavere af eksamensbeviser, certifikater eller andre kvalifikationsbeviser for en eller begge af disse uddannelser udstedt af et tredjeland.  Artikel 8  1. Hver medlemsstat anerkender til udoevelsen af arbejdet som alment praktiserende laege inden for rammerne af den nationale socialsikringsordning de i artikel 1 naevnte eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser, der er udstedt til medlemsstatens statsborgere af de oevrige medlemsstater i overensstemmelse med artikel 2, 3, 5 og 6.  Endvidere anerkendes de attestationer fra de kompetente myndigheder i Forbundsrepublikken Tyskland, som bekraefter, at kvalifikationsbeviser udstedt af de kompetente myndigheder i Den tyske demokratiske Republik, er ligestillet med de i foerste afsnit naevnte eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser.  2. Hver medlemsstat anerkender de i artikel 7, stk. 4, omhandlede attestationer, der er udstedt til medlemsstatens statsborgere af en anden medlemsstat, og tillaegger paa sit omraade denne attestation samme gyldighed som de eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser, som den selv har udstedt, og som giver adgang til at virke som alment praktiserende laege inden for rammerne af den nationale socialsikringsordning.  Artikel 9  De statsborgere i en medlemsstat, som af en medlemsstat har faaet udstedt de i artikel 1 eller i artikel 7, stk. 4, omhandlede eksamensbeviser, certifikater eller andre kvalifikationsbeviser, har ret til at baere den i den medlemsstat, der er vaertsland, anvendte erhvervsmaessige titel og til at anvende en forkortelse af denne titel.  Artikel 10  1. Med forbehold af artikel 9 sikrer de medlemsstater, der er vaertslande, at de personer, som er omfattet af artikel 8, bevarer retten til at benytte den akademiske titel, og eventuelt en forkortelse af denne, som de retmaessigt har erhvervet i den medlemsstat, der er hjemland eller seneste opholdsland, og paa denne stats sprog. Vaertslandet kan foreskrive, at der til denne titel foejes navn og adresse paa den institution eller det bedoemmelsesudvalg, der har tildelt den.  2. Saafremt den akademiske titel fra den medlemsstat, der er hjemland eller seneste opholdsland, i den medlemsstat, der er vaertsland, kan forveksles med en titel, som i denne stat kraever en supplerende uddannelse, som den paagaeldende ikke har gennemgaaet, kan vaertslandet kraeve, at den paagaeldende skal benytte sin titel fra den medlemsstat, der er hjemland eller seneste opholdsland, i en passende udformning, som angives af vaertslandet.  Artikel 11  Paa grundlag af de indvundne erfaringer og under hensyn til udviklingen i uddannelserne inden for almen medicin forelaegger Kommissionen senest den 1. januar 1997 Raadet en beretning om anvendelsen af dette direktiv og i givet fald passende forslag med henblik paa en relevant uddannelse af alle alment praktiserende laeger, der opfylder de saerlige krav, som udoevelsen af dette erhverv stiller. Raadet traeffer afgoerelse om disse forslag efter de i traktaten fastsatte fremgangsmaader.  Artikel 12  1. Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger for at efterkomme dette direktiv. De underretter straks Kommissionen herom.  De underretter ligeledes Kommissionen om ikrafttraedelsesdatoen for de paagaeldende foranstaltninger.  2. Saa snart en medlemsstat har underrettet Kommissionen om ikrafttraedelsesdatoen for de foranstaltninger, som den paagaeldende medlemsstat har truffet i henhold til artikel 1, offentliggoer Kommissionen en passende meddelelse herom i De Europaeiske Faellesskabers Tidende og angiver den officielle benaevnelse paa det eksamensbevis, certifikat eller andet kvalifikationsbevis, der er indfoert af den paagaeldende medlemsstat, og i givet fald den erhvervsmaessige titel.  Artikel 13  Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.  Udfaerdiget i Bruxelles, den 15. september 1986.  Paa Raadets vegne  G. HOWE  Formand  (1) EFT nr. C 13 af 15. 1. 1985, s. 3 og  EFT nr. C 125 af 24. 5. 1986, s. 8.  (2) EFT nr. C 36 af 17. 2. 1986, s. 149.  (3) EFT nr. C 218 af 29. 8. 1985, s. 9.  (4) EFT nr. L 167 af 30. 6. 1975, s. 1.  (5) EFT nr. L 167 af 30. 6. 1975, s. 14.  (6) EFT nr. L 43 af 15. 2. 1982, s. 21.