Avis juridique important

|

31999L0093

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/93/EF af 13. december 1999 om en fællesskabsramme for elektroniske signaturer

EF-Tidende nr. L 013 af 19/01/2000 s. 0012 - 0020

EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 1999/93/EFaf 13. december 1999om en fællesskabsramme for elektroniske signaturerEUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 47, stk. 2, artikel 55 og 95,under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg(2),under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget(3),i henhold til fremgangsmåden i traktatens artikel 251(4), ogud fra følgende betragtninger:(1) Kommissionen forelagde den 16. april 1997 Europa-Parlamentet, Rådet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget en meddelelse med titlen "Et europæisk initiativ inden for elektronisk handel";(2) Kommissionen forelagde den 8. oktober 1997 Europa-Parlamentet, Rådet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget en meddelelse med titlen "Sikkerhed og tillid i elektronisk kommunikation - Imod europæiske rammer for digitale signaturer og kryptering";(3) Rådet opfordrede den 1. december 1997 Kommissionen til snarest muligt at forelægge Europa-Parlamentet og Rådet et forslag til direktiv om digitale signaturer;(4) elektronisk kommunikation og handel nødvendiggør elektroniske signaturer og dertil knyttede tjenesteydelser til autentifikation af data; forskellige regler for retlig anerkendelse af elektroniske signaturer og akkreditering af certificeringstjenesteudbydere i medlemsstaterne kan skabe betydelige hindringer for anvendelse af elektronisk kommunikation og elektronisk handel; en klar fællesskabsramme vedrørende betingelserne for elektroniske signaturer vil derimod styrke tilliden til og den generelle accept af de nye teknologier; medlemsstaternes lovgivning bør ikke udgøre en hindring for den frie bevægelighed for varer og tjenesteydelser i det indre marked;(5) elektronisk signatur-produkters interoperabilitet bør fremmes; efter traktatens artikel 14 indebærer det indre marked et område med fri bevægelighed for varer; specifikke væsentlige krav til elektronisk signatur-produkter skal opfyldes for at sikre fri bevægelighed på det indre marked og opbygge tilliden til elektroniske signaturer, jf. dog Rådets forordning (EF) nr. 3381/94 af 19. december 1994 om en fællesskabsordning for kontrol med udførsel af varer med dobbelt anvendelse(5) og afgørelse 94/942/FUSP af 19. december 1994 om en fælles aktion vedtaget af Rådet vedrørende kontrol med udførslen af varer med dobbelt anvendelse(6);(6) dette direktiv harmoniserer ikke levering af tjenesteydelser med hensyn til informationens fortrolige karakter, hvis disse ydelser er omfattet af nationale bestemmelser med "ordre public" eller offentlig sikkerhed;(7) det indre marked sikrer den fri bevægelighed for personer, hvorfor unionsborgere og andre, der er bosat i EU, i stigende omfang har behov for kontakt med myndigheder i andre medlemsstater end den, hvori de er bosiddende; elektronisk kommunikation vil kunne blive til stor nytte i den forbindelse;(8) den hastige teknologiske udvikling og Internettets globale karakter nødvendiggør, at den valgte metode er åben for forskellige teknologier og tjenester til elektronisk autentifikation af data;(9) elektroniske signaturer vil blive anvendt i mange forskellige situationer og i forbindelse med meget forskellige applikationer, hvilket vil resultere i en lang række nye tjenesteydelser og produkter i relation til elektroniske signaturer; definitionen af sådanne produkter og tjenesteydelser bør ikke begrænses til udstedelse og forvaltning af certifikater, men bør også omfatte alle andre tjenesteydelser eller produkter, der anvender eller understøtter elektroniske signaturer, såsom registreringstjenester, tidsstempling, katalogtjenester, databehandlingstjenester eller konsulenttjenester i forbindelse med elektroniske signaturer;(10) det indre marked giver certificeringstjenesteudbydere mulighed for at udvikle deres aktiviteter hen over grænserne med henblik på at øge deres konkurrenceevne og dermed tilbyde forbrugere og erhvervsliv nye muligheder for sikker elektronisk informationsudveksling og handel uden hensyn til grænser; certificeringstjenesteudbydere bør for at stimulere udbuddet af certificeringstjenesteydelser via åbne net i hele Fællesskabet frit kunne tilbyde deres tjenesteydelser uden forudgående autorisation; ved forudgående autorisation forstås ikke alene enhver tilladelse, hvis udstedelse forudsætter, at de nationale myndigheder træffer en afgørelse, inden certificeringstjenesteudbyderen kan udbyde sine certificeringstjenester, men også enhver anden foranstaltning med samme virkning;(11) frivillige akkrediteringsordninger, hvis sigte er et tjenesteydelsesudbud på et mere avanceret niveau, kunne være den rette ramme for certificeringstjenesteudbyderne til at udvikle deres tjenester yderligere i retning af det tillids-, sikkerheds- og kvalitetsniveau, som et marked i hastig udvikling kræver; sådanne ordninger bør anspore udviklingen af optimal praksis blandt certificeringstjenesteudbydere; det bør stå certificeringstjenesteudbydere frit for, om de ønsker at tilslutte sig og nyde godt af sådanne ordninger;(12) certificeringstjenesterne bør kunne udbydes enten af et offentligt organ eller en fysisk eller juridisk person oprettet i overensstemmelse med national ret; medlemsstaterne bør ikke forhindre certificeringstjenesteudbydere i at holde sig uden for sådanne akkrediteringsordninger; det bør sikres, at frivillige akkrediteringsordninger ikke svækker konkurrencen blandt certificeringstjenester;(13) medlemsstaterne kan selv fastsætte, hvordan de vil sikre overvågningen af overholdelsen af direktivets bestemmelser; dette direktiv er ikke til hinder for indførelsen af overvågningssystemer, der baseres på den private sektor; direktivet forpligter ikke certificeringstjenesteudbyderne til at ansøge om at blive overvåget i henhold til en gældende akkrediteringsordning;(14) det er vigtigt at finde den rigtige balance mellem forbrugernes og erhvervslivets behov;(15) bilag III omfatter krav til sikre signaturgenereringssystemer med henblik på at sikre, at avancerede elektroniske signaturer fungerer hensigtsmæssigt; det omfatter ikke det samlede omgivende miljø, som systemerne opererer i; for at det indre marked kan fungere efter hensigten, er det påkrævet, at Kommissionen og medlemsstatene handler hurtigt med henblik på at muliggøre udpegelsen af de organer, der skal foretage overensstemmelsesvurderingen af sikre signatursystemer, jf. bilag III; for at imødekomme markedets behov bør overensstemmelsesvurderingen være rettidig og effektiv;(16) dette direktiv bidrager til anvendelse og retlig anerkendelse af elektroniske signaturer i Fællesskabet; der er ikke behov for lovfæstede rammeforskrifter for elektroniske signaturer, der udelukkende anvendes inden for systemer, som er baseret på frivillige privatretlige aftaler mellem et afgrænset antal deltagere; parternes frihed til indbyrdes at aftale, på hvilke betingelser de vil acceptere elektronisk signerede data, bør respekteres i det omfang, national ret tillader det; elektroniske signaturer, der anvendes i sådanne systemer, bør ikke nægtes retlig gyldighed og anerkendelse som bevis under retssager;(17) det er ikke dette direktivs mål at harmonisere national aftaleret, herunder især regler om kontraktindgåelse og -opfyldelse eller andre ikke-aftaleretlige formkrav vedrørende underskrifter: derfor bør bestemmelserne om elektroniske signaturers retsvirkninger ikke bevare formkrav til indgåelse af kontrakter eller regler til bestemmelse af, hvor en kontrakt er indgået, som er fastsat i national ret;(18) opbevaring og kopiering af signaturgenereringsdata vil kunne udgøre en alvorlig trussel mod elektroniske signaturers juridiske gyldighed;(19) elektroniske signaturer vil blive anvendt i den offentlige sektor inden for nationale forvaltninger og fællesskabsforvaltninger samt i kommunikationen mellem disse og med borgere og erhvervslivet, for eksempel i forbindelse med offentlige indkøb, beskatning, social sikkerhed, sundheds- og retsvæsenet;(20) harmoniserede kriterier vedrørende retsvirkningen af elektroniske signaturer vil gøre det muligt at bevare en sammenhængende retlig ramme i hele Fællesskabet; der er i de nationale lovgivninger fastlagt forskellige krav for at anse håndskrevne underskrifter for juridisk gyldige; certifikater kan anvendes til at certificere identiteten af en person, der underskriver elektronisk; avancerede elektroniske signaturer, som er baseret på kvalificerede certifikater, tilsigter at skabe et højt sikkerhedsniveau; avancerede elektroniske signaturer, som er baseret på kvalificerede certifikater, og som er genereret af et sikkert signaturgenereringssystem, kan kun betragtes som retligt ligestillede med håndskrevne underskrifter, hvis kravene til håndskrevne underskifter er opfyldt;(21) for at bidrage til at gøre elektroniske certificeringsmetoder almindeligt accepteret bør det sikres, at elektroniske signaturer kan anvendes som bevis ved retshandlinger i alle medlemsstater; den retlige anerkendelse af elektroniske signaturer bør hvile på objektive kriterier og ikke afhænge af den berørte certificeringstjenesteudbyders eventuelle akkreditering; fastlæggelsen af de retsområder, hvor der kan anvendes elektroniske dokumenter og elektroniske signaturer, reguleres i national lovgivning; dette direktiv indskrænker ikke nationale domstoles kompetence til at træffe afgørelse om, hvorvidt kravene i dette direktiv er overholdt, og berører ikke nationale bestemmelser om domstolenes fri bevisbedømmelse;(22) certificeringstjenesteudbydere, der udbyder certificeringstjenester til offentligheden, er underkastet nationale erstatningsansvarsregler;(23) udviklingen i international elektronisk handel kræver grænseoverskridende ordninger, der involverer tredjelande; for at sikre global interoperabilitet kan det være hensigtsmæssigt at indgå aftaler med tredjelande om multilaterale regler for gensidig anerkendelse af certificeringstjenester;(24) med henblik på at øge brugernes tillid til elektronisk kommunikation og elektronisk handel skal certificeringstjenesteudbyderne overholde lovgivningen om databeskyttelse og privatlivets fred;(25) bestemmelserne om brug af pseudonymer i certifikater bør ikke være til hinder for, at medlemsstaterne kan håndhæve krav om identifikation af personer i henhold til Fællesskabets lovgivning eller national lovgivning;(26) de nødvendige gennemførelsesforanstaltninger til dette direktiv vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen(7);(27) Kommissionen bør foretage en vurdering af dette direktiv to år efter dets gennemførelse bl.a. med henblik på at sikre, at hverken den teknologiske udvikling eller juridiske ændringer bliver til hinder for opfyldelsen af målene i dette direktiv; Kommissionen bør undersøge virkningerne af beslægtede tekniske områder og forelægge Europa-Parlamentet og Rådet en rapport herom;(28) målsætningen om at skabe en harmoniseret retlig ramme for udbud af elektroniske signaturer og beslægtede tjenester kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor i overensstemmelse med subsidiaritets- og proportionalitetsprincipperne som omhandlet i traktatens artikel 5 bedre gennemføres af Fællesskabet; dette direktiv går ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå dette mål -UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:Artikel 1AnvendelsesområdeFormålet med dette direktiv er at lette brugen af elektroniske signaturer og bidrage til disses retlige anerkendelse. Det fastlægger en retlig ramme for elektroniske signaturer og visse certificeringstjenester, for at det indre marked kan fungere efter hensigten.Det omfatter ikke aspekter i forbindelse med kontrakters indgåelse og gyldighed eller andre retlige forpligtelser, som ifølge national ret eller fællesskabsret er undergivet formkrav, og det berører heller ikke de regler og begrænsninger, der efter national ret eller fællesskabsret gælder for anvendelsen af dokumenter.Artikel 2DefinitionerI dette direktiv forstås ved:1) "elektronisk signatur": data i elektronisk form, der er vedhæftet eller logisk tilknyttet andre elektroniske data, og som anvendes som en autentifikationsmetode2) "avanceret elektronisk signatur": en elektronisk signatur, som opfylder følgende krav:a) den er entydigt knyttet til underskriverenb) den kan identificere underskriverenc) den genereres med midler, som underskriveren kan bevare den fulde kontrol med, ogd) den er knyttet til de data, som den vedrører, på en sådan måde, at en hvilken som helst senere ændring af disse data kan opdages3) "underskriver": en person, der besidder et signaturgenereringssystem og handler på egne vegne eller på vegne af den fysiske eller juridiske person eller det organ, som vedkommende repræsenterer4) "signaturgenereringsdata": unikke data, som f.eks. koder eller private krypteringsnøgler, som anvendes af underskriveren til generering af en elektronisk signatur5) "signaturgenereringssystem": konfigureret software eller hardware til behandling af signaturgenereringsdata6) "sikkert signaturgenereringssystem": et signaturgenereringssystem, der opfylder kravene i bilag III7) "signaturverificeringsdata": data, som f.eks. koder eller offentlige krypteringsnøgler, der anvendes til kontrol af den elektroniske signatur8) "signaturverificeringssystem": konfigureret software eller hardware til behandling af signaturverificeringsdata9) "certifikat": en elektronisk attestering, som knytter signaturverificeringsdata til en person og bekræfter denne persons identitet10) "kvalificeret certifikat": et certifikat, som opfylder kravene i bilag I og leveres af en certificeringstjenesteudbyder, som opfylder kravene i bilag II11) "certificeringstjenesteudbyder": et organ eller en fysisk eller juridisk person, der udsteder certifikater eller leverer andre tjenesteydelser i forbindelse med elektroniske signaturer12) "elektronisk signatur-produkt": hardware eller software eller relevante komponenter heraf, som er beregnet til at blive brugt af en certificeringstjenesteudbyder til levering af tjenesteydelser i forbindelse med elektronisk signatur eller beregnet til at blive brugt i forbindelse med generering eller verificering af elektroniske signaturer13) "frivillig akkreditering": enhver tilladelse, der fastsætter rettigheder og forpligtelser, der er særlige for certificeringstjenester, og som efter anmodning fra den pågældende certificeringstjenesteudbyder tildeles denne af det offentlige eller private organ, der har til opgave at udarbejde og føre tilsyn med overholdelsen af sådanne rettigheder og forpligtelser, og hvor certificeringstjenesteudbyderen ikke er berettiget til at udøve de rettigheder, som tilladelsen giver, før denne har modtaget organets afgørelse.Artikel 3Markedsadgang1. Medlemsstaterne må ikke gøre udbud af certificeringstjenesteydelser afhængigt af forudgående autorisation.2. Med forbehold af stk. 1 kan medlemsstaterne indføre eller opretholde frivillige akkrediteringsordninger med henblik på at højne niveauet for ydelse af certificeringstjenester. Alle vilkår i forbindelse med sådanne ordninger skal være objektive, gennemsigtige, forholdsmæssige og ikke-diskriminerende. Medlemsstaterne kan ikke af årsager, der falder ind under dette direktivs anvendelsesområde, begrænse antallet af akkrediterede certificeringstjenesteudbydere.3. Medlemsstaterne sikrer, at der indføres et passende system til kontrol af certificeringstjenesteudbydere, der er etableret på deres område, og som udbyder kvalificerede certifikater til offentligheden.4. Egnede offentlige eller private organer, som udpeges af medlemsstaterne, afgør, om sikre signaturgenereringssystemer opfylder kravene i bilag III. Kommissionen fastlægger efter proceduren i artikel 9 kriterier, ud fra hvilke medlemsstaterne afgør, om et organ er egnet til at blive udpeget.Medlemsstaterne anerkender de afgørelser, som de organer, der er nævnt i første afsnit, træffer for så vidt angår opfyldelsen af kravene i bilag III.5. Kommissionen kan efter proceduren i artikel 9 fastsætte og i De Europæiske Fællesskabers Tidende offentliggøre referencenumre på almindeligt anerkendte standarder for elektroniske signatur-produkter. Medlemsstaterne formoder, at et elektronisk signatur-produkt overholder kravene i bilag II, litra f), og bilag III, hvis det overholder sådanne standarder.6. Medlemsstaterne og Kommissionen samarbejder med henblik på at fremme udviklingen og brugen af signaturverificeringssystemer på baggrund af anbefalingerne vedrørende signaturverificering i bilag IV og under hensyn til forbrugernes interesser.7. Medlemsstaterne kan gøre anvendelse af elektroniske signaturer i den offentlige sektor afhængig af opfyldelsen af eventuelle supplerende krav. Sådanne krav skal være objektive, gennemsigtige, forholdsmæssige og ikke-diskriminerende, og må kun være affødt af den pågældende anvendelses særlige karakter. Kravene må ikke hindre grænseoverskridende tjenesteydelser til borgerne.Artikel 4Principper vedrørende det indre marked1. Medlemsstaterne anvender de nationale bestemmelser, som de vedtager i henhold til dette direktiv, på certificeringstjenesteudbydere, der er etableret på deres område, og på disses tjenesteydelser. Medlemsstaterne kan ikke på områder, der er omfattet af dette direktiv, pålægge ydelse af certificeringstjenester med oprindelse i en anden medlemsstat begrænsninger.2. Medlemsstaterne sikrer fri bevægelighed inden for det indre marked for elektroniske signatur-produkter, der overholder bestemmelserne i dette direktiv.Artikel 5Retsvirkninger af elektroniske signaturer1. Medlemsstaterne sikrer, at avancerede elektroniske signaturer, der er baseret på et kvalificeret certifikat, og som er genereret af et sikkert signaturgenereringssystem,a) opfylder retskravene til en signatur i forbindelse med data i elektronisk form, på samme måde som en håndskreven underskrift opfylder disse krav i forbindelse med papirbaserede data, ogb) kan godtages som bevismateriale under retssager.2. Medlemsstaterne sikrer, at en elektronisk signatur ikke nægtes retlig gyldighed og anerkendelse som bevis under retssager alene af den grund, at den- er i elektronisk form, eller- ikke er baseret på et kvalificeret certifikat, eller- ikke er baseret på et kvalificeret certifikat udstedt af en akkrediteret certificeringstjenesteudbyder, eller- ikke er genereret af et sikkert signaturgenereringssystem.Artikel 6Erstatningsansvar1. Medlemsstaterne sikrer som et minimum, at en certificeringstjenesteudbyder, der udsteder et certifikat som kvalificeret certifikat til offentligheden, eller som garanterer et sådant certifikat over for offentligheden, ifalder erstatningsansvar for tab, der påføres ethvert organ eller enhver fysisk eller juridisk person, som med rimelighed forlader sig på certifikatet for så vidt angår:a) korrektheden af alle oplysningerne i det kvalificerede certifikat på udstedelsestidspunktet og certifikatets indhold af alle de for et kvalificeret certifikat foreskrevne angivelserb) sikkerhed for, at den i det kvalificerede certifikat identificerede underskriver på udstedelsestidspunktet var i besiddelse af de signaturgenereringsdata, der svarer til de i certifikatet indeholdte eller omhandlede signaturverificeringsdatac) sikkerhed for, at signaturgenererings- og signaturverificeringsdataene kan anvendes komplementært med hinanden i de tilfælde, hvor det er certificeringstjenesteudbyderen, der genererer begge datasæt,medmindre certificeringstjenesteudbyderen kan bevise, at han ikke har handlet uagtsomt.2. Medlemsstaterne sikrer som et minimum, at en certificeringstjenesteudbyder, der har udstedt et certifikat som et kvalificeret certifikat til offentligheden, er erstatningsansvarlig for tab, der påføres ethvert organ eller enhver fysisk eller juridisk person, som med rimelighed forlader sig på certifikatet, for så vidt angår manglende registrering af tilbagekaldelse af certifikatet, medmindre certificeringstjenesteudbyderen kan bevise, at han ikke har handlet uagtsomt.3. Medlemsstaterne sikrer, at en certificeringstjenesteudbyder i et kvalificeret certifikat kan anføre begrænsninger i dette certifikats anvendelsesområde, idet disse begrænsninger skal være tydelige for tredjeparter. Certificeringstjenesteudbyderen hæfter ikke for tab, der skyldes brug af et kvalificeret certifikat, som overskrider begrænsningerne i dets anvendelsesområde.4. Medlemsstaterne sikrer, at certificeringstjenesteudbyderen i et kvalificeret certifikat kan sætte en beløbsgrænse for de transaktioner, som certifikatet kan anvendes til, og at denne beløbsgrænse er tydelig for tredjeparter.Certificeringstjenesteudbyderen hæfter ikke for tab, der skyldes en overskridelse af denne beløbsgrænse.5. Stk. 1-4 berører ikke Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler(8).Artikel 7Internationale aspekter1. Medlemsstaterne sikrer, at certifikater, der er udstedt som kvalificerede certifikater til offentligheden af en certificeringstjenesteudbyder, der er etableret i et tredjeland, anses for at være retligt ligestillede med certifikater, der er udstedt af en certificeringstjenesteudbyder, der er etableret inden for Fællesskabet:a) hvis certificeringstjenesteudbyderen opfylder kravene i dette direktiv og er akkrediteret under en frivillig akkrediteringsordning i en medlemsstat, ellerb) hvis en certificeringstjenesteudbyder, der er etableret inden for Fællesskabet, og som opfylder kravene i dette direktiv, garanterer certifikatet, ellerc) hvis certifikatet eller certificeringstjenesteudbyderen er anerkendt i henhold til en bilateral eller multilateral aftale mellem Fællesskabet og tredjelande eller internationale organisationer.2. For at lette grænseoverskridende certificeringstjenester med tredjelande og retlig anerkendelse af avancerede elektroniske signaturer med oprindelse i tredjelande fremsætter Kommissionen i givet fald forslag med henblik på den faktiske implementering af standarder og internationale aftaler om certificeringstjenester. Kommissionen forelægger, hvis det er nødvendigt, Rådet forslag til passende mandater til forhandling af bilaterale og multilaterale aftaler med tredjelande og internationale organisationer. Rådet træffer afgørelse med kvalificeret flertal.3. Når Kommissionen underrettes om vanskeligheder, som EF-virksomheder støder på ved markedsføringen i tredjelande, kan den om nødvendigt forelægge forslag til Rådet til et passende mandat med henblik på forhandling af tilsvarende rettigheder for EF-virksomheder i disse tredjelande. Rådet træffer afgørelse med kvalificeret flertal.Foranstaltninger, der træffes i henhold til dette stykke, berører ikke Fællesskabets og medlemsstaternes forpligtelser i henhold til relevante internationale aftaler.Artikel 8Databeskyttelse1. Medlemsstaterne sikrer, at certificeringstjenesteudbyderne og de nationale akkrediterings- og tilsynsorganer opfylder kravene i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger(9).2. Medlemsstaterne sikrer, at den certificeringstjenesteudbyder, der udsteder certifikatet til offentligheden, kun har tilladelse til at opnå persondata direkte fra den registrerede eller med den registreredes udtrykkelige tilladelse og kun i det omfang, det er nødvendigt for udstedelsen eller opretholdelsen af et certifikat. Data må ikke indsamles eller behandles til noget andet formål uden den registreredes udtrykkelige samtykke.3. Uden at den retsvirkning, der tillægges pseudonymer i henhold til den nationale lovgivning dermed foregribes, må medlemsstaterne ikke forhindre, at certificeringstjenesteudbyderen på certifikatet anfører et pseudonym i stedet for underskriverens navn.Artikel 9Udvalg1. Kommissionen bistås af et elektronisk signatur-udvalg, i det følgende benævnt "udvalget".2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 4 og 7 i afgørelse 1999/468/EF under overholdelse af bestemmelserne i afgørelsens artikel 8.Den frist, der er omhandlet i artikel 4, stk. 3, i afgørelse 1999/468/EF, fastsættes til tre måneder.3. Udvalget vedtager selv sin forretningsorden.Artikel 10Udvalgets hvervUdvalget skal efter proceduren i artikel 9, stk. 2, præcisere de krav, der er fastlagt i bilagene, de kriterier, som er omhandlet i artikel 3, stk. 4, samt de alment anerkendte standarder for elektroniske signatur-produkter, der er indført og offentliggjort i henhold til artikel 3, stk. 5.Artikel 11Meddelelse1. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen og de øvrige medlemsstater følgende:a) oplysninger om frivillige nationale akkrediteringsordninger, herunder alle supplerende krav i henhold til artikel 3, stk. 7b) navn og adresse på nationale akkrediterings- og tilsynsorganer og på de organer, som er omhandlet i artikel 3, stk. 4c) navn og adresse på alle akkrediterede nationale certificeringstjenesteudbydere.2. Medlemsstaterne meddeler alle oplysninger i henhold til stk. 1 samt ændringer heraf så hurtigt som muligt.Artikel 12Revision1. Kommissionen foretager en vurdering af, hvordan dette direktiv fungerer, og aflægger rapport herom til Europa-Parlamentet og Rådet senest den 19. juli 2003.2. I vurderingen tages der bl.a. stilling til, om direktivets anvendelsesområde bør ændres under hensyn til den teknologiske, markedsmæssige og retlige udvikling. Rapporten skal på grundlag af de indhøstede erfaringer navnlig omfatte en bedømmelse af harmoniseringsaspekterne. Rapporten ledsages om fornødent af forslag til retsforskrifter.Artikel 13Gennemførelse1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv inden den 19. juli 2001. De underretter straks Kommissionen herom.Disse love og administrative bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastlægges af medlemsstaterne.2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen de væsentligste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.Artikel 14IkrafttrædenDette direktiv træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Artikel 15AdressaterDette direktiv er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Bruxelles, den 13. december 1999.På Europa-Parlamentets vegneN. FONTAINEFormandPå Rådets vegneS. HASSIFormand(1) EFT C 325 af 23.10.1998, s. 5.(2) EFT C 40 af 15.2.1999, s. 29.(3) EFT C 93 af 6.4.1999, s. 33.(4) Europa-Parlamentets udtalelse af 13. januar 1999 (EFT C 104 af 14.4.1999, s. 49), Rådets fælles holdning af 28. juni 1999 (EFT C 243 af 27.8.1999, s. 33), Europa-Parlamentets afgørelse af 27. oktober 1999 (endnu ikke offentliggjort i EFT) og Rådets afgørelse af 30. november 1999 (endnu ikke offentliggjort i EFT).(5) EFT L 367 af 31.12.1994, s. 1. Forordningen er ændret ved forordning (EF) nr. 837/95 (EFT L 90 af 21.4.1995, s. 1).(6) EFT L 367 af 31.12.1994, s. 8. Afgørelsen er senest ændret ved afgørelse 1999/193/FUSP (EFT L 73 af 19.3.1999, s. 1).(7) EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23.(8) EFT L 95 af 21.4.1993, s. 29.(9) EFT L 281 af 23.11.1995, s. 31.BILAG IKrav til kvalificerede certifikaterKvalificerede certifikater skal indeholde:a) angivelse af, at certifikatet er udstedt som et kvalificeret certifikatb) den udstedende certificeringstjenesteudbyders identifikation og den stat som vedkommende er etableret ic) underskriverens navn eller pseudonym; i sidstnævnte tilfælde skal det fremgå, at der er tale om et pseudonymd) særlige oplysninger om underskriveren, der tilføjes, hvis det er relevant, afhængigt af formålet med certifikatete) de signaturverificeringsdata, som svarer til de signaturgenereringsdata, som er under underskriverens kontrolf) certifikatets ikrafttrædelses- og udløbsdatog) certifikatets identifikationskodeh) den udstedende certificeringstjenesteudbyders avancerede elektroniske signaturi) eventuelle begrænsninger i certifikatets anvendelsesområde, ogj) eventuelle beløbsmæssige begrænsninger med hensyn til de transaktioner, for hvilke certifikatet kan anvendes.BILAG IIKrav til certificeringstjenesteudbydere, der udsteder kvalificerede certifikaterCertificeringstjenesteudbyderea) skal udvise den fornødne pålidelighed til at kunne udbyde certificeringstjenesterb) skal sørge for en hurtig og sikker katalog- og tilbagekaldelsestjenestec) skal sikre, at det er muligt at fastslå datoen og tidspunktet for udstedelsen eller tilbagekaldelsen af et certifikatd) skal med hensigtsmæssige midler og i overensstemmelse med national ret kontrollere identiteten og eventuelt særlige forhold i forbindelse med de personer, til hvem der udstedes kvalificerede certifikatere) skal beskæftige personale med den ekspertviden og de erfaringer og kvalifikationer, som de tilbudte tjenesteydelser kræver, navnlig ledelseskompetence, sagkundskab inden for elektronisk signaturteknologi og indgående kendskab til korrekte sikkerhedsprocedurer; de skal også anvende adækvate administrative og ledelsesmæssige procedurer, som overholder anerkendte standarderf) skal anvende pålidelige systemer og produkter, som er beskyttet mod ændringer, og som garanterer de af disse systemer og produkter understøttede processers tekniske og kryptografiske sikkerhedg) skal træffe foranstaltninger imod forfalskning af certifikater, og, hvis certificeringstjenesteyderen genererer signaturgenereringsdata, garantere disse datas fortrolighed under genereringsprocessenh) skal til stadighed have tilstrækkelige økonomiske ressourcer til at drive virksomheden i overensstemmelse med dette direktivs krav, navnlig til at bære erstatningsansvaret, f.eks. ved at tegne en passende forsikringi) skal registrere alle relevante oplysninger om kvalificerede certifikater i en rimelig periode, navnlig for at kunne fremlægge bevis for certificering, når det er påkrævet i retssager. Denne registrering kan ske elektroniskj) må ikke opbevare eller kopiere de personers signaturgenereringsdata, som certificeringstjenesteyderen har tilbudt nøglehåndteringstjenesterk) skal, inden de indgår i et kontraktforhold med en person, der søger at opnå et certifikat fra dem til støtte for sin elektroniske signatur, gennem et bestandigt kommunikationsmedium underrette denne person om de nøjagtige vilkår for anvendelsen af certifikatet, herunder eventuelle begrænsninger i brugen heraf, eksistensen af en eventuel frivillig akkrediteringsordning og procedurer for klager og bilæggelse af tvister. Sådanne oplysninger, som kan sendes elektronisk, skal gives skriftligt og i et umiddelbart forståeligt sprog. De relevante dele af disse oplysninger skal efter anmodning også stilles til rådighed for tredjemand, der forlader sig på certifikatetl) skal benytte pålidelige systemer til opbevaring af certifikater i verificerbar form, således at- kun bemyndigede personer kan foretage tilføjelser og ændringer- oplysningernes ægthed kan kontrolleres- certifikaterne kun er offentligt tilgængelige i de tilfælde, hvor indehaveren har givet sit samtykke, og- eventuelle tekniske ændringer, som bringer disse sikkerhedskrav i fare, er synlige for operatøren.BILAG IIIKrav til sikre elektroniske signaturgenereringssystemer1. Sikre signaturgenereringssystemer skal ved hjælp af passende og tekniske og proceduremæssige midler i det mindste sikre, at:a) signaturgenereringsdata, der anvendes til signaturgenerering, i praksis kun kan fremtræde én gang, og at de med rimelig sikkerhed forbliver hemmeligeb) signaturgenereringsdata, der anvendes til signaturgenerering, med rimelig sikkerhed ikke kan udledes, og at signaturen er beskyttet mod forfalskning under anvendelse af eksisterende teknologic) signaturgenereringsdata, der anvendes til signaturgenerering, på pålidelig vis kan beskyttes af den retmæssige underskriver mod andres brug.2. Sikre signaturgenereringssystemer må ikke ændre de data, som skal underskrives, eller hindre, at disse data vises for underskriveren forud for signaturprocessen.BILAG IVAnbefalinger vedrørende signaturverificeringI løbet af signaturverificeringsprocessen bør der skabes rimelig sikkerhed for, at:a) de data, der anvendes til verificering af signaturen, svarer til de data, som vises kontrollørenb) signaturen verificeres på pålidelig vis, og at resultatet af denne verificering vises korrektc) kontrolløren om nødvendigt på pålidelig vis kan fastslå indholdet af de underskrevne datad) certifikatets ægthed og gyldighed, som kræves på tidspunktet for signaturverificeringen, verificeres på pålidelig vise) resultatet af verificeringen og underskriverens identitet vises på korrekt visf) anvendelsen af pseudonym klart fremgårg) eventuelle sikkerhedsrelevante ændringer kan spores.


Avis juridique important

|

31992L0079

Rådets direktiv 92/79/EØF af 19. oktober 1992 om indbyrdes tilnærmelse af cigaretafgifterne

EF-Tidende nr. L 316 af 31/10/1992 s. 0008 - 0009 den finske specialudgave: kapitel 9 bind 2 s. 0087  den svenske specialudgave: kapitel 9 bind 2 s. 0087

RAADETS DIREKTIV 92/79/EOEF  af 19. oktober 1992  om indbyrdes tilnaermelse af cigaretafgifterne  RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -  under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 99,  under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),  under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),  under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg (3), og  ud fra foelgende betragtninger:  Direktiv 72/464/EOEF (4) indeholder almindelige bestemmelser om punktafgifter paa forarbejdet tobak samt saerlige bestemmelser om punktafgiftsstrukturen for cigaretter;  i direktiv 79/32/EOEF (5) er der fastsat definitioner paa de forskellige kategorier af forarbejdet tobak;  med henblik paa gennemfoerelsen af det indre marked den 1. januar 1993 er det noedvendigt at fastsaette en samlet minimumspunktafgift for cigaretter;  det er noedvendigt, at Kongeriget Spanien faar en overgangsperiode paa to aar til at naa op paa den samlede minimumspunktafgift;  Den Portugisiske Republik boer eventuelt kunne anvende en reduceret sats for cigaretter, der fremstilles af smaaproducenter, og som forbruges i de mest afsidesliggende regioner Azorerne og Madeira;  der boer indfoeres en fremgangsmaade, hvorefter der, for saa vidt angaar den samlede incidens samt punktafgiftsstrukturen for cigaretter, hvert andet aar kan foretages de tilpasninger, som er paakraevet, for at det indre marked kan fungere tilfredsstillende, og  af hensyn til Traktatens bredere maalsaetning -  UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:  Artikel 1  1. Medlemsstaterne anvender senest den 1. januar 1993 minimumsforbrugsafgifter paa cigaretter efter reglerne i dette direktiv.  2. Stk. 1 finder anvendelse paa de afgifter, som i henhold til direktiv 72/464/EOEF opkraeves paa cigaretter, og som omfatter  a) en specifik punktafgift pr. vareenhed  b) en proportional punktafgift beregnet paa grundlag af den maksimale detailsalgspris  c) en moms beregnet paa grundlag af detailsalgsprisen.  Artikel 2  Den enkelte medlemsstat anvender senest fra den 1. januar 1993 en samlet minimumspunktafgift (specifik punktafgift + vaerdipunktafgift uden moms), hvis incidens fastsaettes til 57 % af detailsalgsprisen (inkl. alle afgifter) for cigaretter i  den mest efterspurgte prisklasse.  Fra den 1. januar 1993 fastsaettes den samlede minimumspunktafgift paa cigaretter paa grundlag af cigaretter i den mest efterspurgte prisklasse ifoelge de oplysninger, der foreligger den 1. januar hvert aar.  Artikel 3  1. Kongeriget Spanien har en overgangsperiode paa to aar fra den 1. januar 1993 til at naa op paa den samlede minimumspunktafgift, der er fastsat i artikel 2.  2. Den Portugisiske Republik kan anvende en reduceret sats, der er indtil 50 % lavere end den i artikel 2 fastsatte, for saa vidt angaar cigaretter, der forbruges i de mest afsidesliggende regioner Azorerne og Madeira, og som fremstilles af  smaaproducenter, hvis respektive aarsproduktion ikke overstiger 500 tons.  Artikel 4  Hvert andet aar, foerste gang senest den 31. december 1994, gennemgaar Raadet paa grundlag af en rapport samt eventuelt forslag fra Kommissionen den samlede minimumspunktafgift, der er fastsat i artikel 2, artikel 3, stk. 2, samt  punktafgiftsstrukturen, saaledes som den er fastlagt i artikel 10b i direktiv 72/464/EOEF, og traeffer efter hoering af Europa-Parlamentet med enstemmighed de fornoedne foranstaltninger. I Kommissionens rapport og Raadets overvejelser skal indgaa hensynet til,  at det indre marked fungerer tilfredsstillende, og Traktatens bredere maalsaetning.  Artikel 5  1. Medlemsstaterne saetter de noedvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 31. december 1992. De underretter straks Kommissionen herom.  Naar medlemsstaterne vedtager disse love og administrative bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggoerelsen ledsages af en saadan henvisning. De naermere regler for denne henvisning fastsaettes af  medlemsstaterne.  2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen de vigtigste nationale retsforskrifter, som de vedtager paa det omraade, der er omfattet af dette direktiv.  Artikel 6  Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne. Udfaerdiget i Luxembourg, den 19. oktober 1992. Paa Raadets vegne  J. COPE  Formand   (1) EFT nr. C 12 af 18. 1. 1990, s. 4. (2) EFT nr. C 94 af 13. 4. 1992, s. 35. (3) EFT nr. C 225 af 10. 9. 1990, s. 56. (4) EFT nr. L 303 af 31. 12. 1972, s. 1. Direktivet er senest aendret ved direktiv 92/78/EOEF (jf. s. 5 i denne Tidende). (5)  EFT nr. L 10 af 16. 1. 1979, s. 8.


Avis juridique important

|

31988L0347

Rådets direktiv 88/347/EØF af 16. juni 1988 om ændring af bilag II til direktiv 86/280/EØF om grænseværdier og kvalitetsmålsætninger for udledninger af visse farlige stoffer, der er opført på liste I i bilaget til direktiv 76/464/EØF

EF-Tidende nr. L 158 af 25/06/1988 s. 0035 - 0041 den finske specialudgave: kapitel 15 bind 8 s. 0096  den svenske specialudgave: kapitel 15 bind 8 s. 0096

*****  RAADETS  DIREKTIV  af 16. juni 1988  om aendring af bilag II til direktiv 86/280/EOEF om graensevaerdier og kvalitetsmaalsaetninger for udledninger af visse farlige stoffer, der er opfoert paa liste I i bilaget til direktiv 76/464/EOEF  (88/347/EOEF)  RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -  under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 130 S,  under henvisning til Raadets direktiv 76/464/EOEF af 4. maj 1976 om forurening, der er foraarsaget af udledning af visse farlige stoffer i Faellesskabets vandmiljoe (1), saerlig artikel 6 og 12,  under henvisning til Raadets direktiv 86/280/EOEF af 12. juni 1986 om graensevaerdier og kvalitetsmaalsaetninger for udledninger af visse farlige stoffer, der er opfoert paa liste I i bilaget til direktiv 76/464/EOEF (2),  under henvisning til forslag fra Kommissionen (3),  under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (4),  under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg (5), og  ud fra foelgende betragtninger:  For at beskytte Faellesskabets vandmiljoe mod forurening, der er foraarsaget af visse farlige stoffer, er der ved artikel 3 i direktiv 76/464/EOEF indfoert en ordning med forudgaaende tilladelser, hvorved der fastsaettes emissionsnormer for udledninger af stoffer opfoert paa liste I i bilaget dertil; i medfoer af artikel 6 i naevnte direktiv skal der fastsaettes graensevaerdier for emissionsnormerne samt kvalitetsmaalsaetninger for det vandmiljoe, som beroeres af udledninger af disse stoffer;  medlemsstaterne er forpligtet til at anvende graensevaerdierne bortset fra de tilfaelde, hvor de kan anvende kvalitetsmaalsaetningerne;  direktiv 86/280/EOEF skal paa forslag af Kommissionen tilpasses og suppleres paa baggrund af den videnskabelige udvikling, navnlig for saa vidt angaar de naevnte stoffers toksicitet, persistens og akkumulation i levende organismer og i sedimenter eller i tilfaelde af, at de bedste til raadighed staaende tekniske hjaelpemidler forbedres; naevnte direktiv boer derfor suppleres med bestemmelser om andre farlige stoffer, og der boer foretages aendringer i bilag II;  paa grundlag af de kriterier, der er opstillet i direktiv 76/464/EOEF, boer aldrin, dieldrin, endrin hexachlorbenzen, hexachlorbutadien og chloroform omfattes af direktiv 86/280/EOEF -  UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:  Artikel 1  Bilag II til direktiv 86/280/EOEF aendres saaledes:  1. Under overskriften indsaettes foelgende:  »4. Vedroerende aldrin, dieldrin, endrin og isodrin.  5. Vedroerende hexachlorbenzen.  6. Vedroerende hexachlorbutadien.  7. Vedroerende chloroform.«  2. Foelgende afsnit indsaettes:  »IV. Specifikke bestemmelser vedroerende:  - aldrin (nr. 1) (1) CAS-309-00-2  - dieldrin (nr. 71) (2) CAS-60-57-1  - endrin (nr. 77) (3) CAS-72-20-8  - isodrin (nr. 130) (4) CAS-465-73-6  (1) Aldrin: Den kemiske forbindelse C12H8Cl6 1,2,3,4,10,10-hexachloro-1,4,4a,5,8,8a-hexahydro-1,4-endo-5,8 -dimethano-naphtalen.  (2) Dieldrin: Den kemiske forbindelse C12H8Cl6O  1, 2, 3, 4, 10, 10-hexachloro-6, 7-epoxy-1, 4, 4a, 5, 6, 7, 8, 8a-hexahydro-1, 4-endo-5, 8-exo-dimetha-  nonaphtalen.  (3) Endrin: Den kemiske forbindelse C12H8Cl6O  1, 2, 3, 4, 10, 10-hexachloro-6, 7-epoxy-1, 4, 4a, 5, 6, 7, 8, 8a-octahydro-1, 4-endo-5, 8-endo-dimetha-  nonaphtalen.  (4) Isodrin: Den kemiske forbindelse C12H8Cl6 1,2,3,4,10,10-hexachloro-1,4,4a,5,8,8a-hexahydro-1,4-endo-5,8 o-dimethano-naphtalen.  Rubrik A (1, 71, 77, 130): Graensevaerdier for emissionsnormer (1)  1.2.3,4.5 //  //  //  //  // Type industrianlaeg (2)  // Type gen- nemsnits- graensevaerdi   // Graensevaerdier udtrykt i  // Skal overholdes fra  // 1.2.3.4.5 //  //  // vaegt  // koncentration mg/1 spildevand (3)   //   //    //   //  //   //   // Produktion af aldrin og/eller dieldrin og/eller endrin, herunder formulering af disse stoffer paa samme anlaeg  // Pr. maaned   // 3 g pr. ton af den samlede produktionskapacitet (g/ton)   // 2   // 1. 1. 1989   //  // Pr. doegn   // 15 g pr. ton af den samlede produktionskapacitet (g/ton) (4)   // 10 (4)   // 1. 1. 1989  //    //   //   //   //  (1) Graensevaerdierne i denne rubrik for summen af stofferne aldrin, dieldrin og endrin.  Hvis spildevand fra produktion eller anvendelse af aldrin, dieldrin og/eller endrin (herunder formulering af disse stoffer) ogsaa indeholder isodrin, gaelder de ovenfor fastsatte graensevaerdier for summen af stofferne aldrin, dieldrin, endrin og isodrin.  (2) Blandt de industrianlaeg, der er omhandlet i bilag I, rubrik A, punkt 3, goeres der opmaerksom paa anlaeg, der formulerer aldrin og/eller dieldrin og/eller endrin uden for produktionsstedet.  (3) Tallene beregnes i forhold til anlaeggets samlede vandudledning.  (4) Saa vidt muligt boer vaerdierne pr. doegn ikke overstige det dobbelte af vaerdien pr. maaned.  Rubrik B (1, 71, 77, 130): Kvalitetsmaalsaetninger  1.2.3,4 //  //  //  // Miljoe  // Stof  // Kvalitetsmaalsaetninger, ng/1 som skal overholdes fra  // 1.2.3.4 //  //  // 1. 1. 1989  // 1. 1. 1994  //  //  //  //  // Indre vandomraader, herunder soeer og vandloeb Flodmundinger   // Aldrin Dieldrin   // I alt 30 for de fire stoffer, med hoejest 5 for endrin   // 10 10   // Indre kystomraader bortset fra flodmundinger   // Endrin   //   // 5  // Territorialfarvande   // Isodrin   //   // 5   //    //  //   //  Standstill: Der maa med tiden ikke ske nogen signifikant foroegelse af koncentrationen af aldrin og/eller dieldrin og/eller endrin og/eller isodrin i sedimenter og/eller bloeddyr og/eller skaldyr og/eller fisk. Rubrik C (1, 71, 77, 130): Referencemaalemetode  1. Som referencemaalemetode til bestemmelse af aldrin, dieldrin, endrin og/eller isodrin i spildevand og i vandmiljoeet anvendes gaskromatografi med detektion ved indfangning af elektroner efter ekstraktion med et passende oploesningsmiddel. Determineringsgraensen (1) for hvert stof er 2,5 ng/l for vandmiljoeet og 400 ng/l for spildevand, afhaengigt af antallet af forstyrrende ledsagestoffer i proeven.  2. Som referencemetode til bestemmelse af aldrin, dieldrin og/eller endrin og/eller isodrin i sedimenter og organismer anvendes gaskromatografi med detektion ved indfangning af elektroner efter passende proeveforberedelse. Determineringsgraensen er paa 1 m/kg toervaegt for hvert stof for sig.  3. Metodernes rigtighed og praecision skal vaere ± 50 % for en koncentration paa det dobbelte af vaerdien for determineringsgraensen.  (1) Ved determineringsgraense xg af et givet stof forstaas den mindste maengde, der kvantitativt kan bestemmes i en proeve paa grundlag af en given arbejdsmetode, og som kan skelnes fra nul.  V. Specifikke bestemmelser vedroerende hexachlorbenzen (HCB) (nr. 83)  CAS-118-74-1  Rubrik A (83): Graensevaerdier for emissionsnormer  Standstill: Der maa ikke i tidens loeb ske nogen signifikant direkte eller indirekte foroegelse af forurening, der er foraarsaget af udledning af HCB, og som beroerer koncentrationerne i sedimenter og/eller bloeddyr og/eller skaldyr og/eller fisk.  1.2.3,4.5 //  //  //  //  // Type industrianlaeg (1) (2) (3)  // Type gen- nemsnits- vaerdi  // Graensevaerdier udtrykt i  // Skal overholdes fra  // 1.2.3.4.5 //  //  // vaegt  // koncentration  //  //  //  //  //  //  // 1. Produktion og behandling af HCB   // Pr. maaned   // 10 g HCB pr. ton produktionskapaci- tet for HCB   // 1 mg/l HCB   //   //  // Pr. doegn   // 20 g HCB pr. ton produktionskapaci- tet for HCB   // 2 mg/l HCB   // 1. 1. 1990  //  //  //  //  //  // 2. Produktion af perchlorethylen (PER) og tetrachlormethan (CCl4) ved perchlorering   // Pr. maaned   // 1,5 g HCB pr. ton af den samlede produktionskapaci- tet for PER + CCl4   // 1,5 mg/l HCB   //   //   // Pr. doegn   // 3 g HCB pr. ton af den samlede pro-  duktionskapacitet for PER + CCI4   // 3 mg/l HCB   // 1. 1. 1990  //  //  //  //  //  // 3. Produktion af trichlor- ethylen og/eller perchlorethylen ved andre processer (4)  // Pr. maaned   // -  // -  // -  //  // Pr. doegn   // -  // -  // -   //  //  //  //  // (1) Der kan indfoeres en forenklet kontrolprocedure, saafremt de aarlige udledninger ikke overstiger 1 kg om aaret.  (2) Blandt de industrianlaeg, der er omhandlet i bilag I, rubrik A, punkt 3, henvises der navnlig til anlaeg, der producerer quintozen og tecnazen, industrianlaeg, der producerer chlor ved chloralkalielektrolyse med grafitelektroder, industrianlaeg til gummiforarbejdning, anlaeg, der fremstiller fyrvaerkeriprodukter og anlaeg, der fremstiller vinylchlorid.  (3) Paa grundlag af erfaringerne med gennemfoerelsen af dette direktiv og i betragtning af, at det ved anvendelse af de bedste tekniske midler allerede er muligt i visse tilfaelde at anvende strengere vaerdier end de ovenfor anfoerte, traeffer Raadet paa grundlag af forslag fra Kommissionen afgoerelse om strengere graensevaerdier; denne afgoerelse skal traeffes inden 1. januar 1995.  (4) Det er i oejeblikket ikke muligt at fastsaette graensevaerdier for denne sektor. Raadet skal paa et senere stadium vedtage saadanne graensevaerdier paa forslag af Kommissionen. I mellemtiden anvender medlemsstaterne de nationale emissionsnormer i overensstemmelse med bilag I, rubrik A, punkt 3.  (1) EFT nr. L 129 af 18. 5. 1976, s. 23.  (2) EFT nr. L 181 af 4. 7. 1986, s. 16.  (3) EFT nr. C 146 af 12. 6. 1979, s. 5, EFT nr. C 309 af 3. 12. 1986, s. 3, EFT nr. C 314 af 26. 11. 1987, s. 5, og EFT nr. C 70 af 18. 3. 1985, s. 15.  (4) EFT nr. C 122 af 9. 5. 1988 og EFT nr. C 120 af 20. 5. 1986, s. 164.  (5) EFT nr. C 232 af 31. 8. 1987, s. 2, EFT nr. C 356 af 31. 12. 1987, s. 69 og EFT nr. C 188 af 29. 7. 1985, s. 19.  Rubrik B (83): Kvalitetsmaalsaetninger (1)  Standstill: Der maa ikke med tiden ske nogen signifikant foroegelse af koncentrationen HCB i sedimenter og/eller bloeddyr og/eller skaldyr og/eller fisk.  (1) Kommissionen undersoeger loebende muligheden for at fastsaette strengere kvalitetsmaalsaetninger under hensyn til konstaterede koncentrationer af HCB i sedimenter og/eller bloeddyr og/eller skaldyr og/eller fisk og aflaegger inden 1. januar 1995 rapport til Raadet herom, saaledes at der kan tages stilling til, om der skal foretages aendringer i direktivet.  1.2.3.4 //  //  //  //  // Miljoe  // Kvalitetsmaal- saetninger  // Maaleenhed   // Skal overholdes fra   //    //   //   //  // Indre overflade vandomraader   //   //   //  // Flodmundinger   //   //   //   // Indre kystomraader bortset fra flodmundinger   // 0,03   // mg/1   // 1. januar 1990  // Territorialfarvande   //   //   //   //    //   //   //  Rubrik C (83): Referencemaalemetode  1. Som referencemaalemetode til bestemmelse af HCB i spildevand og vandomraader anvendes gaskromatografi med detektion ved indfangning af elektroner efter ekstraktion med et passende oploesningsmiddel.  Determineringsgraensen (1) for HCB skal afhaengigt af antallet af forstyrrende ledsagestoffer i proeven ligge mellem 1 og 10 ng/l for vandomraader og mellem 0,5 og 1 mg/l for spildevand.  2. Som referencemetode til bestemmelse af HCB i sedimenter og organismer anvendes gaskromatografi med detektion ved indfangning af elektroner efter passende proeveforberedelse. Determineringsgraensen (1) skal ligge mellem 1 og 10 m/kg toerstof.  3. Metodernes rigtighed og praecision skal vaere ± 50 % for en koncentration paa det dobbelte af vaerdien for determineringsgraensen (1).  (1) Ved determineringsgraense xg af et givet stof forstaas den mindste maengde, der kvantitativt kan bestemmes i en proeve paa grundlag af en given arbejdsmetode, og som kan skelnes fra nul.  VI. Specifikke bestemmelser vedroerende hexachlorbutadien (HCBD) (nr. 84)  CAS-87-68-3  Rubrik A (84): Graensevaerdier for emissionsnormer  Standstill: Der maa ikke i tidens loeb ske nogen signifikant direkte eller indirekte foroegelse af forurening, der er foraarsaget af udledninger af HCBD, og som beroerer koncentrationerne i sedimenter og/eller bloeddyr og/eller skaldyr og/eller fisk.  1.2.3,4.5 //  //  //  //  // Type industrianlaeg (1) (2) (3)  // Type gen- nemsnits- vaerdi  // Graensevaerdier udtrykt i  // Skal overholdes fra  // 1.2.3.4.5 //  //  // vaegt  // koncentration  //  //  //  //  //  //  // 1. Produktion af perchlorethylen (PER) og tetrachlormethan (CCl4) ved perchlorering   // Pr. maaned   // 1,5 g HCBD pr. ton af den samlede produktionskapacitet for PER + CCl4   // 1,5 mg/l HCBD  //   //   // Pr. doegn   // 3 g HCBD pr. ton af den samlede produktionskapacitet for PER + CCl4   // 3 mg/l HCBD   // 1. 1. 1990  //  //  //  //  //  // 2. Produktion af trichlor-ethylen og/eller perchlorethylen ved andre processer (4)   // Pr. maaned   // -  // -  // -  //  // Pr. doegn   // -  // -  // -   //  //   //   //   //  (1) Der kan indfoeres en forenklet kontrolprocedure, saafremt de aarlige udledninger ikke overstiger 1 kg om aaret.  (2) Blandt de industrianlaeg, der er omhandlet i bilag I, rubrik A, punkt 3, henvises der navnlig til anlaeg, der anvender HCBD til tekniske formaal.  (3) Paa grundlag af erfaringerne med gennemfoerelsen af dette direktiv og i betragtning af, at det ved anvendelse af de bedste tekniske midler allerede er muligt i visse tilfaelde at anvende strengere vaerdier end de ovenfor anfoerte, traeffer Raadet efter forslag fra Kommissionen afgoerelse om strengere graensevaerdier; denne afgoerelse traeffes inden 1. januar 1995.  (4) Det et ikke i oejeblikket muligt at fastsaette graensevaerdier for denne sektor. Raadet skal paa et senere stadium vedtage saadanne graensevaerdier paa forslag af Kommissionen. I mellemtiden anvender medlemsstaterne de nationale emissionsnormer i overensstemmelse med bilag I, rubrik A, punkt 3.  Rubrik B (84): Kvalitetsmaalsaetninger (1)  Standstill: Der maa med tiden ikke ske nogen signifikant foroegelse af koncentrationen af HCBD i sedimenter og/eller bloeddyr og/eller skaldyr og/eller fisk.  (1) Kommissionen undersoeger loebende muligheden for at fastsaette strengere kvalitetsmaalsaetninger under hensyn til konstaterede koncentrationer af HCBD i sedimenter og/eller bloeddyr og/eller skaldyr og/eller fisk og aflaegger inden 1. januar 1995 rapport til Raadet herom, saaledes at der kan tages stilling til, om der skal foretages aendringer i direktivet.  1.2.3.4 //  //  //  //  // Miljoe  // Kvalitetsmaal- saetninger  // Maaleenhed   // Skal overholdes fra   //    //   //   //  // Indre overflade vandomraader   //   //   //  // Flodmundinger   //   //   //   // Indre kystomraader bortset fra flodmundinger   // 0,1   // mg/1   // 1. 1. 1990  // Territorialfarvande   //   //   //   //    //   //   //  Rubrik C (84): Referencemaalemetode  1. Som referencemaalemetode til bestemmelse af HCBD i spildevand og vandomraader anvendes gaskromatografi med detektion ved indfangning af elektroner efter ekstraktion med et passende oploesningsmiddel.  Determineringsgraensen (1) for HCBD skal afhaengigt af antallet af forstyrrende ledsagestoffer i proeven ligge mellem 1 og 10 ng/l for vandomraader og imellem 0,5 og 1 mg/l for spildevand.  2. Som referencemetode til bestemmelse af HCBD i sedimenter og organismer anvendes gaskromatografi med detektion ved indfangning af elektroner efter passende proeveforberedelse. Determineringsgraensen (1) skal ligge mellem 1 og 10 mg/kg toerstof. 3. Metodernes rigtighed og praecision skal vaere ± 50 % for en koncentration paa det dobbelte af vaerdien for determineringsgraensen (1).  (1) Ved determineringsgraense xg af et givet stof forstaas den mindste maengde, der kvantitativt kan bestemmes i en proeve paa grundlag af en given arbejdsmetode, og som kan skelnes fra nul.  VII. Specifikke bestemmelser vedroerende chloroform (CHCl3) (nr. 23) (1)  CAS-67-66-3  Rubrik A (23): Graensevaerdier for emissionsnormer  1.2,3.4 //  //  //  // Type industrianlaeg (2) (3)  // Graensevaerdier (maanedsgennemsnit) udtrykt i (4) (5)  // Skal over- holdes fra  // 1.2.3.4 //  // vaegt  // koncentration  //   //    //   //   //   // 1. Fremstilling af chlormethaner af methanol eller af en kombination af methanol og methan (6)  // 10 g CHCl3/ton af den samlede produktionskapacitet for chlormethaner   // 1 mg/l   // 1. 1. 1990   //    //   //   //  // 2. Fremstilling af chlormethaner ved chlorering af methan  // 7,5 g CHCl3/ton af den samlede produktionskapacitet for chlormethaner   // 1 mg/l   // 1. 1. 1990   //    //   //   //  // 3. Fremstilling af chlorofluorocarboner (7)   // -  // -  // -   //  //  //  // (1) For saa vidt angaar chloroform gaelder artikel 3 i direktiv 76/464/EOEF for udledninger i forbindelse med fremstillingsprocesser, der i sig selv i betydeligt omfang vil kunne faa indflydelse paa maengden af chloroform i spildevand; den skal navnlig gaelde for de under A i dette bilag omhandlede fremstillingsprocesser. Hvis der konstateres andre kilder end de i dette bilag anfoerte, gaelder artikel 5 i naervaerende direktiv.  (2) Blandt de industrianlaeg, der omhandles i bilag I, rubrik A, punkt 3, goeres der, for chloroforms vedkommende, saerlig opmaerksom paa anlaeg, der producerer monomert vinylchlorid ved dichlorethanpyrolyse, anlaeg, der producerer bleget papirmasse, samt andre anlaeg, der benytter CHCl3 som oploesningsmiddel, og anlaeg, hvori koelevand eller andet spildevand chloreres. Raadet skal paa forslag af Kommissionen vedtage graensevaerdier for disse sektorer paa et senere tidspunkt.  (3) Der kan indfoeres en forenklet kontrolprocedure, saafremt de aarlige udledninger ikke overstiger 30 kg om aaret.  (4) Graensevaerdierne, udtrykt i daglige gennemsnit, er lig med det dobbelte af de maanedlige gennemsnitsvaerdier.  (5) I betragtning af chloroforms hoeje flygtighed og med henblik paa at sikre overholdelse af artikel 3, stk. 6, skal medlemsstaterne, saafremt der anvendes en metode, hvorved der sker en staerk bevaegelse i fri luft af det spildevand, der indeholder chloroform, kraeve, at graensevaerdierne er overholdt i leddet forud for det paagaeldende anlaeg; de skal sikre sig, at der tages behoerigt hensyn til samtlige de vandomraader, der er udsat for forurening.  (6) Dvs. ved hydrochlorering af methanol og derefter chlorering af methylchlorid.  (7) Det er for oejeblikket ikke muligt at vedtage graensevaerdier for denne sektor. Raadet vil senere paa forslag af Kommissionen vedtage disse vaerdier. Medlemsstaterne anvender indtil da nationale emissionsnormer i overensstemmelse med bilag I, rubrik A, punkt 3.  Rubrik B (23): Kvalitetsmaalsaetninger (1)  (1) Med forbehold af artikel 6, stk. 3, i direktiv 76/464/EOEF kan der ivaerksaettes en forenklet kontrolprocedure, naar det godtgoeres, at der ikke er nogen problemer med at overholde og fastholde ovennaevnte kvalitetsmaalsaetning.  1.2.3.4 //  //  //  //  // Miljoe  // Kvalitetsmaal- saetninger  // Maaleenhed   // Skal overholdes fra   //    //   //   //  // Indre overflade vandomraader   //   //   //  // Flodmundinger   //   //   //   // Indre kystomraader bortset fra flodmundinger   // 12   // mg/1   // 1. 1. 1990  // Territorialfarvande   //   //   //   //    //   //   //  Rubrik C (23): Referencemaalemetode  1. Som referencemaalemetode til bestemmelse af chloroform i spildevand og vandomraader anvendes gaskromatografi.  En foelsom detektor skal anvendes, naar koncentrationen er under 0,5 mg/l, og determineringsgraensen (1) er i saa fald paa 0,1 mg/l. For koncentrationer over 0,5 mg/l er en determineringsgraense paa 0,1 mg/l acceptabel.  2. Metodernes rigtighed og noejagtighed skal vaere ± 50 % for en koncentration paa det dobbelte af vaerdien for determineringsgraensen.  (1) Ved determineringsgraense xg af et givet stof forstaas den mindste maengde, der kvantitativt kan bestemmes i en proeve paa grundlag af en given arbejdsmetode, og som kan skelnes fra nul.«  Artikel 2  1. Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger for at efterkomme dette direktiv inden 1. januar 1989 for saa vidt angaar aldrin, dieldrin, endrin og isodrin, og inden 1. januar 1990 for saa vidt angaar de andre stoffer. De underretter straks Kommissionen herom.  2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de nationale retsforskrifter, som de traeffer paa det omraade, der er omfattet af dette direktiv.  Artikel 3  Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.  Udfaerdiget i Luxembourg, den 16. juni 1988.  Paa Raadets vegne  K. TOEPFER  Formand