Avis juridique important

|

31996L0092

Europa-Parlamentets OG Rådets Direktiv 96/92/EF af 19. december 1996 om fælles regler for det indre marked for elektricitet

EF-Tidende nr. L 027 af 30/01/1997 s. 0020 - 0029

EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 96/92/EF af 19. december 1996 om fælles regler for det indre marked for elektricitet EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 57, stk. 2, artikel 66 og artikel 100 A,under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (2),i henhold til fremgangsmåden i traktatens artikel 189 B (3), ogud fra følgende betragtninger:(1) Der må vedtages foranstaltninger med henblik på at sikre, at det indre marked kan fungere tilfredsstillende; det indre marked indebærer et område uden indre grænser med fri bevægelighed for varer, personer, tjenesteydelser og kapital;(2) etableringen af et konkurrencebaseret elektricitetsmarked er et vigtigt skridt hen imod virkeliggørelsen af det indre marked for energi;(3) dette direktiv bør ikke indskrænke anvendelsen af traktaten, særlig bestemmelserne om det indre marked og konkurrencereglerne;(4) gennemførelsen af det indre marked for elektricitet er særlig vigtig, for at produktionen, transmissionen og distributionen af elektricitet kan gøres mere effektiv, samtidig med at forsyningssikkerheden og fællesskabsøkonomiens konkurrenceevne øges, og miljøbeskyttelseshensynet tilgodeses;(5) det indre marked for elektricitet bør gennemføres gradvist, således at sektoren får mulighed for at tilpasse sig de nye betingelser på en fleksibel og rationel måde, og således at der tages hensyn til de forskellige måder, hvorpå elektricitetssystemerne for øjeblikket er organiseret;(6) gennemførelsen af det indre marked inden for elektricitetssektoren skal fremme sammenkoblingen af systemerne og systemernes interoperabilitet;(7) Rådets direktiv 90/547/EØF af 29. oktober 1990 om transit af elektricitet gennem de overordnede net (4) og Rådets direktiv 90/377/EØF af 29. juni 1990 om fællesskabsprocedure med hensyn til gennemsigtigheden af prisen på gas og elektricitet til den endelige forbruger i industrien (5) udgør en første etape i virkeliggørelsen af det indre marked for elektricitet;(8) det er nu nødvendigt at træffe yderligere foranstaltninger med henblik på at gennemføre det indre marked for elektricitet;(9) på det indre marked skal elektricitetsselskaberne kunne agere med henblik på at realisere et konkurrencebaseret elektricitetsmarked, uden at forpligtelserne til offentlig tjeneste derved tilsidesættes;(10) for øjeblikket findes der på grund af de strukturelle forskelle medlemsstaterne imellem forskellige ordninger til regulering af elektricitetssektoren;(11) i overensstemmelse med nærhedsprincippet bør de generelle principper, der udstikker rammerne, fastsættes på fællesskabsplan, medens de detaljerede gennemførelsesbestemmelser bør overlades til medlemsstaterne, således at den enkelte medlemsstat kan vælge den ordning, der bedst svarer til dens særlige situation;(12) uanset hvorledes markedet for øjeblikket er organiseret, skal adgangen til systemet være åben i overensstemmelse med dette direktiv, og den skal føre til ækvivalente økonomiske resultater i medlemsstaterne og dermed til en direkte sammenlignelig markedsåbning og en direkte sammenlignelig grad af adgang til elektricitetsmarkederne;(13) det kan for nogle medlemsstater være nødvendigt at pålægge forpligtelser til offentlig tjeneste af hensyn til forsyningssikkerheden og beskyttelsen af forbrugerne og miljøet, som den frie konkurrence efter deres opfattelse ikke ubetinget kan garantere alene;(14) langtidsplanlægning kan være et af midlerne til at opfylde sådanne forpligtelser til offentlig tjeneste;(15) traktaten indeholder særlige regler vedrørende begrænsning af de frie varebevægelser og konkurrence;(16) i henhold til særlig artikel 90, stk. 1, i traktaten skal medlemsstaterne overholde disse regler for så vidt angår offentlige virksomheder og virksomheder, som er indrømmet særlige eller eksklusive rettigheder;(17) i henhold til artikel 90, stk. 2, i traktaten er virksomheder, der har fået overdraget at udføre tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse, underkastet disse regler på særlige betingelser;(18) gennemførelsen af dette direktiv vil få indvirkning på sådanne virksomheders aktiviteter;(19) medlemsstaterne må derfor, når de pålægger selskaber i elektricitetssektoren forpligtelser til offentlig tjeneste, overholde de relevante regler i traktaten som fortolket af Domstolen;(20) ved gennemførelsen af det indre marked for elektricitet bør der tages fuldt hensyn til fællesskabsmålet om økonomisk og social samhørighed, navnlig på et område som infrastrukturer - det være sig nationale eller fællesskabsinterne - som bruges til transmission af elektricitet;(21) Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 1254/96/EF af 5. juni 1996 om opstilling af et sæt retningslinjer for transeuropæiske net på energiområdet (6) har bidraget til udviklingen af integrerede infrastrukturer til transmission af elektricitet;(22) det er derfor nødvendigt at fastsætte fælles regler for produktion af elektricitet og for drift af systemer til transmission og distribution af elektricitet;(23) ved åbningen af produktionsmarkedet kan der anvendes to ordninger, en bevillingsprocedure eller en udbudsprocedure, som skal forvaltes efter objektive, gennemsigtige og ikke-diskriminerende kriterier;(24) der skal inden for disse rammer tages hensyn til egenproducenternes og de uafhængige producenters situation;(25) hvert enkelt transmissionssystem skal i producenternes og disses kunders interesse være underlagt en central forvaltning og en central kontrol af hensyn til systemets sikkerhed, pålidelighed og effektivitet; der bør derfor for hvert transmissionssystem udpeges en systemoperatør, som skal forestå driften, vedligeholdelsen og om nødvendigt udbygningen af systemet; transmissionssystemoperatørens dispositioner skal være objektive, gennemsigtige og ikke-diskriminerende;(26) de tekniske regler for driften af transmissionssystemerne og de direkte linjer skal være gennemsigtige og sikre interoperabiliteten;(27) der skal fastsættes objektive og ikke-diskriminerende kriterier for lastfordelingen af kraftværkerne;(28) af miljøbeskyttelseshensyn kan produktion af elektricitet på grundlag af vedvarende energikilder gives forrang;(29) på distributionsniveau kan kunder i et givet område indrømmes forsyningsrettigheder, og der skal udpeges en systemoperatør, som skal forestå driften, vedligeholdelsen og om nødvendigt udbygningen af det enkelte distributionssystem;(30) for at sikre gennemsigtighed og ikke-diskrimination bør transmissionsaktiviteten i vertikalt integrerede elektricitetsselskaber drives uafhængigt af de øvrige aktiviteter;(31) eneaftageraktiviteten skal være adskilt fra produktions- og distributionsaktiviteterne i vertikalt integrerede elektricitetsselskaber, og der må fastsættes grænser for udvekslingen af oplysninger mellem eneaftageraktiviteten og produktions- og distributionsaktiviteterne;(32) regnskaberne for alle integrerede elektricitetsselskaber bør være så gennemsigtige som muligt navnlig for at afsløre et eventuelt misbrug af dominerende stilling, f.eks. i form af unormalt høje eller lave tariffer eller diskriminerende praksis i forbindelse med ydelser af samme værdi; regnskaberne skal derfor være separate for hver enkelt aktivitet;(33) det bør ligeledes fastsættes, at de kompetente myndigheder skal have adgang til selskabernes interne regnskabsdokumenter under behørig hensyntagen til fortroligheden;(34) der bør på grund af strukturernes mangfoldighed i medlemsstaterne og hvert enkelt systems særpræg fastsættes forskellige muligheder for systemadgang, som skal forvaltes efter objektive, gennemsigtige og ikke-diskriminerende kriterier;(35) det bør være muligt at give bevilling til etablering og anvendelse af direkte linjer;(36) der skal fastsættes beskyttelsesbestemmelser og procedurer for bilæggelse af tvister;(37) ethvert misbrug af dominerende stilling og enhver form for aggressiv adfærd bør undgås;(38) visse medlemsstater risikerer at støde på særlige vanskeligheder under tilpasningen af deres systemer, og der skal derfor kunne anvendes overgangsordninger eller undtagelser, navnlig for driften af små isolerede systemer;(39) dette direktiv udgør endnu en fase i liberaliseringen; når det er blevet gennemført, vil der imidlertid fortsat være visse hindringer for handelen med elektricitet mellem medlemsstaterne; der vil derfor på baggrund af de indhøstede erfaringer eventuelt kunne fremsættes forslag til forbedring af det indre marked for elektricitet; Kommissionen bør følgelig aflægge rapport til Rådet og Europa-Parlamentet om gennemførelsen af dette direktiv -UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:KAPITEL I Anvendelsesområde og definitioner Artikel 1 Dette direktiv fastsætter fælles regler for produktion, transmission og distribution af elektricitet. Det fastlægger regler for, hvorledes elektricitetssektoren skal organiseres og fungere, hvordan der opnås adgang til markedet, hvilke kriterier og procedurer, der skal anvendes ved indkaldelse af tilbud og udstedelse af bevillinger, samt hvorledes systemer skal drives.Artikel 2 I dette direktiv forstås ved:1) »produktion«: fremstilling af elektricitet2) »producent«: en fysisk eller juridisk person, der fremstiller elektricitet3) »egenproducent«: en fysisk eller juridisk person, der fremstiller elektricitet hovedsagelig til eget brug4) »uafhængig producent«:a) en producent, som ikke varetager transmission eller distribution af elektricitet i det område, der er dækket af det system, hvor den pågældende er etableretb) i medlemsstater, hvor der ikke findes vertikalt integrerede elektricitetsselskaber, og hvor der anvendes en udbudsprocedure, en producent, jf. definitionen i litra a), der eventuelt ikke udelukkende er underlagt den økonomiske rangfølge i det sammenkoblede system5) »transmission«: transport af elektricitet via det sammenkoblede højspændingssystem med henblik på levering af elektricitet til endelige kunder eller distributionsselskaber6) »distribution«: transport af elektricitet via mellem- og lavspændingsdistributionssystemer med henblik på levering af elektricitet til kunder7) »kunder«: grossister og endelige kunder samt distributionsselskaber8) »grossister«: såfremt medlemsstaterne anerkender sådannes eksistens, enhver fysisk eller juridisk person, der køber eller sælger elektricitet, og som ikke varetager transmission, produktion eller distribution inden for eller uden for det system, hvor den pågældende er etableret9) »endelig kunde«: kunde, som køber elektricitet til eget brug10) »samkøringslinjer«: udstyr, der anvendes til at sammenkoble elektricitetssystemer11) »sammenkoblet system«: en række transmissions- og distributionssystemer, der er indbyrdes forbundet ved hjælp af en eller flere samkøringslinjer12) »direkte linje«: en elektricitetslinje, som supplerer det sammenkoblede system13) »økonomisk rangfølge«: rangfølgen af elektricitetsforsyningskilder ud fra økonomiske kriterier14) »hjælpefunktioner«: alle funktioner, der er nødvendige for driften af et transmissions- eller distributionssystem15) »systembruger«: enhver fysisk eller juridisk person, der leverer til eller forsynes fra et transmissions- eller distributionssystem16) »forsyning«: levering og/eller salg af elektricitet til kunder17) »integreret elektricitetsselskab«: et vertikalt eller horisontalt integreret elektricitetsselskab18) »vertikalt integreret elektricitetsselskab«: et elektricitetsselskab, der udøver mindst to af følgende former for aktivitet: produktion, transmission eller distribution af elektricitet19) »horisontalt integreret elektricitetsselskab«: et elektricitetsselskab, der udøver mindst en af følgende former for aktivitet: produktion i salgsøjemed, transmission eller distribution af elektricitet, sideløbende med en anden ikke elektricitetsrelateret aktivitet20) »udbudsprocedure«: en procedure, hvorved planlagte ekstra behov og planlagt erstatningskapacitet dækkes af forsyninger fra ny eller bestående produktionskapacitet21) »langtidsplanlægning«: planlægning af behovet for investering i produktions- og transmissionskapacitet på lang sigt med henblik på at tilfredsstille systemets efterspørgsel efter elektricitet og sikre forsyninger til kunderne22) »eneaftager«: enhver juridisk person, der inden for det system, hvor vedkommende er etableret, er ansvarlig for den samlede forvaltning af transmissionssystemet og/eller for centraliseret køb og salg af elektricitet23) »lille isoleret system«: ethvert system med et forbrug på under 2 500 GWh i 1996, som får mindre end 5 % af sit årlige forbrug dækket via sammenkobling med andre systemer.KAPITEL II Generelle regler for sektorens organisation Artikel 3 1. Medlemsstaterne påser på grundlag af deres institutionelle opbygning og under behørig iagttagelse af nærhedsprincippet, at elektricitetsselskaber drives efter dette direktivs principper, jf. dog stk. 2, med henblik på at etablere et konkurrencebaseret elektricitetsmarked, og afstår fra at forskelsbehandle sådanne selskaber for så vidt angår såvel rettigheder som forpligtelser. De to ordninger for systemadgang, der er omhandlet i artikel 17 og 18, skal føre til ækvivalente økonomiske resultater og dermed til en direkte sammenlignelig markedsåbning og en direkte sammenlignelig grad af adgang til elektricitetsmarkederne.2. Medlemsstaterne kan under fuld iagttagelse af de relevante bestemmelser i traktaten, særlig artikel 90, under hensyn til den almindelige økonomiske interesse pålægge selskaber i elektricitetssektoren forpligtelser til offentlig tjeneste, som kan vedrøre leveringernes sikkerhed, herunder forsyningssikkerheden, deres regelmæssighed, kvalitet og pris samt miljøbeskyttelse. Sådanne forpligtelser skal være klart definerede, og de skal være gennemsigtige, ikke-diskriminerende og kontrollerbare; de skal, ligesom eventuelle senere ændringer heraf, offentliggøres af medlemsstaterne og omgående meddeles Kommissionen. Som et middel til at sikre opfyldelsen af forpligtelserne til offentlig tjeneste kan de medlemsstater, som måtte ønske det, indføre langtidsplanlægning.3. Medlemsstaterne kan beslutte ikke at anvende bestemmelserne i artikel 5, 6, 17, 18 og 21, for så vidt anvendelsen af disse bestemmelser retligt eller faktisk ville hindre opfyldelsen af de forpligtelser, der er pålagt elektricitetsselskaber under hensyn til den almindelige økonomiske interesse, og for så vidt udviklingen af samhandelen ikke påvirkes i et sådant omfang, at det strider mod Fællesskabets interesse. I henhold til dette direktiv og til artikel 90 i traktaten omfatter Fællesskabets interesse bl.a. konkurrence over for privilegerede kunder.KAPITEL III Produktion Artikel 4 Ved etablering af ny produktionskapacitet kan medlemsstaterne vælge mellem en bevillingsprocedure og/eller en udbudsprocedure. Bevillinger og udbud skal ske på grundlag af objektive, gennemsigtige og ikke-diskriminerende kriterier.Artikel 5 1. Når bevillingsproceduren vælges, fastsætter medlemsstaterne kriterierne for tildeling af bevillinger til etablering af produktionskapacitet på deres område. Disse kriterier kan vedrøre følgende forhold:a) elektricitetssystemets, anlæggenes og tilhørende udstyrs sikkerhed og pålidelighedb) miljøbeskyttelsec) arealanvendelse og placeringd) anvendelse af offentligt områdee) energieffektivitetf) arten af de primære energikilderg) bevillingsansøgerens karakteristika såsom teknisk, økonomisk og finansiel formåenh) bestemmelserne i artikel 3.2. De konkrete kriterier og procedurer offentliggøres.3. Ved afslag på en bevillingsansøgning underrettes ansøgeren om grundene, som skal være objektive og ikke-diskriminerende; de skal være velfunderede og være behørigt dokumenteret; de meddeles Kommissionen til orientering. Ansøgeren skal have mulighed for at påklage afgørelsen.Artikel 6 1. Når udbudsproceduren vælges, udarbejder medlemsstaterne eller et kompetent organ, som de berørte medlemsstater har udpeget, på grundlag af den regelmæssigt udarbejdede prognose, jf. stk. 2, en oversigt over ny produktionskapacitet, herunder også erstatningskapacitet. Der tages i oversigten hensyn til behovet for samkøringslinjer mellem systemer. Den fornødne kapacitet tildeles ved en udbudsprocedure efter retningslinjerne i denne artikel.2. Transmissionssystemoperatøren eller en anden kompetent myndighed, som den berørte medlemsstat har udpeget, udarbejder og offentliggør regelmæssigt, og mindst hvert andet år, under statens tilsyn en prognose for den produktions- og transmissionskapacitet, som forventes tilsluttet systemet, behovet for samkøringslinjer med andre systemer, den potentielle transmissionskapacitet og efterspørgslen efter elektricitet. Prognosen dækker en periode, som fastsættes af den enkelte medlemsstat.3. Nærmere oplysninger om udbudsproceduren vedrørende produktionskapacitet offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende mindst seks måneder inden sidste frist for indgivelse af tilbud.Udbudsbetingelserne stilles til rådighed for alle interesserede selskaber, som er etableret på en medlemsstats område, så betids, at de pågældende selskaber har en rimelig frist til at indgive tilbud.Udbudsbetingelserne skal indeholde en detaljeret beskrivelse af aftalespecifikationerne og af den procedure, som skal følges af alle tilbudsgivere, samt en udtømmende liste over de kriterier, som lægges til grund ved udvælgelsen af tilbudsgiverne og tildelingen af aftalen. Specifikationerne kan også vedrøre de forhold, der er nævnt i artikel 5, stk. 1.4. Når udbuddet gælder den fornødne produktionskapacitet, skal der også tages hensyn til tilbud om langtidsgaranteret elektricitetsforsyning fra bestående produktionsenheder, hvis det ekstra behov kan dækkes på denne måde.5. Medlemsstaterne udpeger en myndighed, et offentligt organ eller et privat organ, der er uafhængigt af produktion, transmission og distribution af elektricitet, som ansvarlig for tilrettelæggelsen, overvågningen og kontrollen med udbudsproceduren. Denne myndighed eller dette organ træffer alle nødvendige foranstaltninger for at sikre fortroligheden af de oplysninger, som tilbuddene indeholder.6. Det skal dog i de medlemsstater, der har valgt udbudsproceduren, være muligt for egenproducenter og uafhængige producenter at opnå bevilling på grundlag af objektive, gennemsigtige og ikke-diskriminerende kriterier som fastsat i artikel 4 og 5.KAPITEL IV Drift af transmissionssystemer Artikel 7 1. For en periode, der fastsættes af medlemsstaterne under hensyn til effektivitet og økonomisk ligevægt, skal medlemsstaterne udpege eller anmode de selskaber, som ejer transmissionssystemer, om at udpege en systemoperatør, som skal forestå driften, vedligeholdelsen og om nødvendigt udbygningen af transmissionssystemet i et givet område samt dets samkøringslinjer med andre systemer for at garantere forsyningssikkerheden.2. Medlemsstaterne påser, at der udarbejdes og offentliggøres tekniske forskrifter for de mindstekrav med hensyn til konstruktion og drift, som produktionsanlæg, distributionssystemer, direkte tilsluttede kunders udstyr, samkøringskredsløb og direkte linjer skal opfylde for at kunne blive tilsluttet systemet. Disse krav skal sikre systemernes interoperabilitet, og de skal være objektive og ikke-diskriminerende. De meddeles Kommissionen i overensstemmelse med artikel 8 i Rådets direktiv 83/189/EØF af 28. marts 1983 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter (7).3. Systemoperatøren skal forvalte energistrømmene i systemet under hensyn til udvekslingerne med andre sammenkoblede systemer. Med henblik herpå skal systemoperatøren sikre et sikkert, pålideligt og effektivt elektricitetssystem og i den forbindelse sørge for, at de nødvendige hjælpefunktioner er til rådighed.4. Systemoperatøren giver operatørerne for eventuelle andre systemer, som hans system er sammenkoblet med, de oplysninger, som er nødvendige for en sikker og effektiv drift af det sammenkoblede system og for samordnet udbygning og interoperabilitet.5. Systemoperatøren må ikke forskelsbehandle systembrugere eller kategorier af systembrugere og må navnlig ikke begunstige egne datterselskaber eller aktionærer.6. Medmindre transmissionssystemet allerede er uafhængigt af produktions- og distributionsaktiviteter, skal systemoperatøren i det mindste rent ledelsesmæssigt være uafhængig af andre aktiviteter, som ikke vedrører transmissionssystemet.Artikel 8 1. Transmissionssystemoperatøren er ansvarlig for lastfordelingen af produktionsanlæggene i sit område og for brugen af samkøringslinjer med andre systemer.2. Uden at det berører den elektricitetsforsyning, som sker i henhold til aftalemæssige forpligtelser, herunder de forpligtelser, der følger af udbudsbetingelserne, sker lastfordelingen af produktionsanlæggene og brugen af samkøringslinjerne på grundlag af objektive kriterier, som kan være godkendt af medlemsstaten, og som skal offentliggøres og anvendes på en ikke-diskriminerende måde, der sikrer et velfungerende indre marked for elektricitet. I kriterieopstillingen tages der hensyn til den økonomiske rangfølge af elektricitet fra disponible produktionsanlæg eller fra overførsel via samkøringslinjer, og der tages hensyn til de tekniske begrænsninger i systemet.3. En medlemsstat kan kræve, at systemoperatøren ved lastfordelingen af produktionsanlæg giver produktionsanlæg, der anvender vedvarende energikilder eller affald, eller som har en kombineret produktion af varme og elektricitet, forrang.4. En medlemsstat kan af hensyn til forsyningssikkerheden bestemme, at produktionsanlæg, der anvender indenlandske primære energikilder som brændsel, skal gives forrang, dog højst i et omfang pr. kalenderår på 15 % af den totale mængde primærenergi, der er nødvendig for at producere den elektricitet, der forbruges i den pågældende medlemsstat.Artikel 9 Transmissionssystemoperatøren skal bevare fortroligheden af kommercielt følsomme oplysninger, som han modtager i forbindelse med udøvelsen af sin virksomhed.KAPITEL V Drift af distributionssystemer Artikel 10 1. Medlemsstaterne kan pålægge distributionsselskaber pligt til at forsyne kunder i et givet område. Tariffen for sådanne forsyninger kan være underlagt bestemmelser, f.eks. for at sikre ligebehandling af de berørte kunder.2. Medlemsstaterne udpeger eller anmoder de selskaber, som ejer, eller som er ansvarlige for distributionssystemer, om at udpege en systemoperatør, som skal forestå driften, vedligeholdelsen og om nødvendigt udbygningen af distributionssystemet i et givet område samt dets samkøringslinjer med andre systemer.3. Medlemsstaterne påser, at systemoperatøren handler i overensstemmelse med artikel 11 og 12.Artikel 11 1. Distributionssystemoperatøren opretholder et sikkert, pålideligt og effektivt distributionssystem i sit område under behørig hensyntagen til miljøet.2. Systemoperatøren må under ingen omstændigheder forskelsbehandle systembrugere eller kategorier af systembrugere og må navnlig ikke begunstige egne datterselskaber eller aktionærer.3. En medlemsstat kan kræve, at systemoperatøren ved lastfordelingen af produktionsanlæggene giver produktionsanlæg, der anvender vedvarende energikilder eller affald, eller som har en kombineret produktion af varme og elektricitet, forrang.Artikel 12 Distributionssystemoperatøren skal bevare fortroligheden af kommercielt følsomme oplysninger, som han modtager i forbindelse med udøvelsen af sin virksomhed.KAPITEL VI Regnskabsmæssig adskillelse og gennemsigtige regnskaber Artikel 13 Medlemsstaterne eller enhver kompetent myndighed, som de udpeger, og de i artikel 20, stk. 3, omhandlede tvistbilæggelsesmyndigheder skal have adgang til produktions-, transmissions- og distributionsselskabers regnskaber i det omfang, det er nødvendigt, for at de kan udføre deres kontrolopgaver.Artikel 14 1. Medlemsstaterne træffer de foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre, at elektricitetsselskabers regnskaber føres i overensstemmelse med stk. 2-5.2. Elektricitetsselskaber skal, uanset ejerforhold og juridisk status, udarbejde årsregnskaber og lade disse revidere og offentliggøre i overensstemmelse med de bestemmelser i national lovgivning om kapitalselskabers årsregnskaber, som er vedtaget i medfør af Rådets fjerde direktiv (78/660/EØF) af 25. juli 1978 på grundlag af traktatens artikel 54, stk. 3, litra g), om årsregnskaberne for visse selskabsformer (8). Selskaber, som ikke er retligt forpligtede til at offentliggøre deres årsregnskaber, skal på deres hovedsæde opbevare en kopi, som skal kunne konsulteres af offentligheden.3. Integrerede elektricitetsselskaber skal for at undgå forskelsbehandling, krydssubsidiering og konkurrenceforvridning i deres interne regnskabsføring føre separate regnskaber for deres produktions-, transmissions- og distributionsaktiviteter og, hvor det er relevant, konsoliderede regnskaber for andre, ikke-elektricitetsrelaterede aktiviteter, således som de ville skulle gøre, såfremt de pågældende aktiviteter blev udført af særskilte selskaber. De skal i noterne til regnskaberne opføre en særskilt balance og en særskilt resultatopgørelse for hver aktivitet.4. Selskaberne skal i noterne til årsregnskaberne redegøre for de regler for fordeling af aktiver og passiver og udgifter og indtægter, som de følger ved udarbejdelsen af de separate regnskaber, jf. stk. 3. Disse regler må kun ændres i ekstraordinære tilfælde. Sådanne ændringer skal anføres i noterne og skal være behørigt begrundet.5. Årsregnskaberne skal i noterne vise alle større transaktioner, der er gennemført med tilknyttede virksomheder efter artikel 41 i Rådets syvende direktiv 83/349/EØF af 13. juni 1983 på grundlag af traktatens artikel 54, stk. 3, litra g), om konsoliderede regnskaber (9) eller med associerede virksomheder efter artikel 33, stk. 1, i nævnte direktiv, eller med virksomheder, der tilhører samme aktionærer.Artikel 15 1. Medlemsstater der udpeger et vertikalt integreret elektricitetsselskab eller en del af et vertikalt integreret elektricitetsselskab som eneaftager, fastsætter bestemmelser om, at eneaftageren skal operere uafhængigt af det integrerede selskabs produktions- og distributionsaktiviteter.2. Medlemsstaterne påser, at der ikke udveksles andre oplysninger mellem eneaftageraktiviteten og produktions- og distributionsaktiviteterne i et vertikalt integreret elektricitetsselskab end de oplysninger, der er nødvendige for udøvelsen af eneaftageraktiviteten.KAPITEL VII Tilrettelæggelse af systemadgangen Artikel 16 Ved tilrettelæggelsen af systemadgangen kan medlemsstaterne vælge mellem de ordninger, der er omhandlet i artikel 17 og/eller artikel 18. De to sæt ordninger forvaltes efter objektive, gennemsigtige og ikke-diskriminerende kriterier.Artikel 17 1. Ved forhandlet adgang til systemet træffet medlemsstaterne de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at elektricitetsproducenter og - hvor medlemsstaterne tillader sådannes eksistens - elektricitetsleverandører samt privilegerede kunder inden for eller uden for det område, som systemet dækker, kan forhandle sig til adgang til systemet med henblik på at indgå forsyningsaftaler med hinanden på grundlag af frivillige kommercielle aftaler.2. Er den privilegerede kunde tilsluttet distributionssystemet, skal systemadgangen forhandles med den relevante distributionssystemoperatør og om nødvendigt med den berørte transmissionssystemoperatør.3. For at fremme gennemsigtigheden og for at lette forhandlingerne om systemadgang skal systemoperatørerne det første år efter gennemførelsen af dette direktiv offentliggøre et vejledende prisinterval for brug af transmissions- og distributionssystemerne. I de efterfølgende år bør de offentliggjorte vejledende priser så vidt muligt baseres på gennemsnittet af de priser, der er blevet fastlagt ved forhandlinger i den forudgående tolvmånedersperiode.4. Medlemsstaterne kan også vælge en reguleret systemadgangsordning med adgangsret for privilegerede kunder, hvor systemadgangen fastsættes på grundlag af offentliggjorte tariffer for brug af transmissions- og distributionssystemerne, idet en sådan ordning for så vidt angår systemadgang mindst skal svare til de andre adgangsordninger, der er omhandlet i dette kapitel.5. Den berørte transmissions- eller distributionssystemoperatør kan nægte adgang til systemet, hvis han ikke råder over den fornødne kapacitet. Afslaget skal begrundes behørigt, navnlig under hensyn til artikel 3.Artikel 18 1. Ved valg af eneaftagerordningen udpeger medlemsstaterne en juridisk person som eneaftager inden for det område, som systemoperatøren dækker. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre:i) at der offentliggøres en ikke-diskriminerende tarif for brug af transmissions- og distributionssystemetii) at privilegerede kunder for at dække egne behov frit kan indgå forsyningsaftaler med producenter og - hvor medlemsstaterne tillader sådannes eksistens - elektricitetsleverandører uden for det område, der er dækket af systemetiii) at privilegerede kunder for at dække egne behov frit kan indgå forsyningsaftaler med producenter inden for det område, der er dækket af systemetiv) at uafhængige producenter kan forhandle sig til afgang til systemet med transmissions- og distributionssystemoperatørerne, således at de kan indgå forsyningsaftaler med privilegerede kunder uden for systemet på grundlag af en frivillig kommerciel aftale.2. Eneaftageren kan pålægges pligt til at købe den elektricitet, som en privilegeret kunde har indgået aftale om med en producent inden for eller uden for det område, som systemet dækker, til en pris svarende til den salgspris, som eneaftageren tilbyder privilegerede kunder, minus prisen i henhold til den offentliggjorte tarif, jf. stk. 1, nr. 1).3. Hvis der ikke pålægges eneaftageren pligt til køb, jf. stk. 2, træffer medlemsstaterne de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at de i stk. 1, nr. ii) og iii), omhandlede forsyningsaftaler gennemføres via systemadgang på grundlag af den i stk. 1, nr. i), omhandlede offentliggjorte tarif, eller via forhandlet adgang til systemet i henhold til betingelserne i artikel 17. I sidstnævnte tilfælde har eneaftagerne ikke pligt til at offentliggøre en ikke-diskriminerende tarif for brug af transmissions- og distributionssystemet.4. Eneaftageren kan nægte at give adgang til systemet og kan nægte at købe elektricitet af privilegerede kunder, såfremt han ikke råder over den fornødne transmissions- eller distributionskapacitet. Afslaget skal begrundes behørigt, særlig under hensyn til artikel 3.Artikel 19 1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre en åbning af deres elektricitetsmarkeder, således at der kan indgås aftaler på betingelserne i artikel 17 og 18 i det mindste op til et betydeligt niveau, der årligt indberettes til Kommissionen.Den nationale markedsandel beregnes på grundlag af fællesskabsandelen af den elektricitetsmængde, der forbruges af endelige kunder med et årligt forbrug på over 40 GWh (pr. forbrugssted og inklusive egenproduktion).Den gennemsnitlige fællesskabsandel beregnes af Kommissionen på grundlag af oplysninger, som medlemsstaterne regelmæssigt tilsender den. Kommissionen offentliggør inden den 1. november hvert år denne gennemsnitlige fællesskabsandel, som bestemmer markedsåbningsgraden, i De Europæiske Fællesskabers Tidende sammen med alle relevante oplysninger, der anskueliggør beregningen.2. Den nationale markedsandel, jf. stk. 1, øges gradvis over en periode på seks år. Denne forøgelse beregnes ved at nedsætte fællesskabsforbrugstærsklen på 40 GWh, jf. stk. 1, fra 40 GWh til 20 GWh årligt elektricitetsforbrug tre år efter direktivets ikrafttræden og til 9 GWh årligt elektricitetsforbrug seks år efter direktivets ikrafttræden.3. Medlemsstaterne angiver de kunder på deres område, som repræsenterer de i stk. 1 og 2 omhandlede andele, og som har rets- og handleevne til at indgå elektricitetsaftaler i overensstemmelse med artikel 17 og 18, idet alle endelige kunder med et årligt forbrug på over 100 GWh (pr. forbrugssted og inklusive egenproduktion) skal indbefattes i denne kategori.Distributionsselskaber har, hvis de ikke allerede er angivet som privilegerede kunder i henhold til dette stykke, rets- og handleevne til at indgå aftaler på betingelserne i artikel 17 og 18 om den elektricitetsmængde, som forbruges af de kunder, der er angivet som privilegerede inden for deres distributionssystem, med henblik på at forsyne disse kunder.4. Medlemsstaterne offentliggør senest den 31. januar hvert år kriterierne for angivelsen af de privilegerede kunder, som kan indgå aftaler på betingelserne i artikel 17 og 18. Disse oplysninger sendes sammen med alle andre relevante oplysninger, der dokumenterer gennemførelsen af markedsåbningen, jf. stk. 1, til Kommissionen med henblik på offentliggørelse i De Europæiske Fællesskabers Tidende. Kommissionen kan anmode en medlemsstat om at ændre den foretagne angivelse, jf. stk. 3, hvis denne hindrer, at dette direktiv anvendes korrekt med hensyn til at få det indre marked for elektricitet til at fungere tilfredsstillende. Hvis den pågældende medlemsstat ikke retter sig efter en sådan anmodning inden tre måneder, træffes der en endelig afgørelse efter procedure I i artikel 2 i Rådets afgørelse 87/373/EØF af 13. juli 1987 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen (10).5. For at undgå skævheder i åbningen af elektricitetsmarkederne i den periode, der er nævnt i artikel 26a) må elektricitetsforsyningsaftaler i henhold til bestemmelserne i artikel 17 og 18 med en privilegeret kunde i en anden medlemsstats system ikke være forbudt, hvis kunden betragtes som privilegeret i begge systemerb) kan Kommissionen i tilfælde, hvor transaktioner som beskrevet i litra a) afvises, fordi kunden kun er privilegeret i et af de to systemer, under hensyn til markedssituationen og den fælles interesse pålægge den transaktionsafvisende part at gennemføre den ønskede elektricitetsforsyning på anmodning fra den medlemsstat, hvor den privilegerede kunde hører hjemme.Sideløbende med proceduren og tidsplanen i artikel 26 og senest når halvdelen af den deri fastsatte periode er forløbet, tager Kommissionen anvendelsen af første afsnit, litra b), op til revision på grundlag af udviklingen på markedet og under hensyn til den fælles interesse. Kommissionen vurderer situationen på baggrund af den indhøstede erfaring og aflægger rapport om eventuelle skævheder i åbningen af elektricitetsmarkederne under hensyn til nærværende stykke.Artikel 20 1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger med henblik på at sikre:i) at uafhængige producenter og egenproducenter kan forhandle sig til adgang til systemet, således at de kan forsyne deres egne faciliteter og deres datterselskaber i samme medlemsstat eller i en anden medlemsstat via det sammenkoblede systemii) at producenter, der hører hjemme uden for det område, der er dækket af systemet, kan indgå en forsyningsaftale efter indkaldelse af tilbud vedrørende ny produktionskapacitet og få adgang til systemet for at opfylde aftalen.2. Medlemsstaterne påser, at parterne forhandler i god tro, og at ingen af dem misbruger sin forhandlingsposition til at forhindre et positivt udfald af forhandlingerne.3. Medlemsstaterne udpeger en kompetent myndighed, som skal være uafhængig af parterne, til at bilægge tvister i forbindelse med sådanne aftaler og forhandlinger. Denne myndighed skal især bilægge tvister i forbindelse med aftaler, forhandlinger og nægtet adgang eller nægtet køb.4. I tilfælde af grænseoverskridende tvister er den kompetente tvistbilæggelsesmyndighed den myndighed, som dækker eneaftagerens system eller det system, hvis operatør nægter brug af eller adgang til systemet.5. Indbringelse af sager for denne myndighed udelukker ikke anvendelse af retsmidler i henhold til fællesskabsretten.Artikel 21 1. Medlemsstaterne træffer foranstaltninger inden for de i artikel 17 og 18 omhandlede ordninger og rettigheder med henblik på at sikre:- at alle elektricitetsproducenter og - hvor medlemsstaterne tillader sådannes eksistens - alle elektricitetsleverandører, der er etableret på deres område, kan forsyne deres egne faciliteter samt deres datterselskaber og privilegerede kunder via en direkte linje- at enhver privilegeret kunde på deres område kan blive forsynet med elektricitet fra en producent og - hvor medlemsstaterne tillader sådannes eksistens - fra elektricitetsleverandører via en direkte linje.2. Medlemsstaterne fastlægger kriterierne for tildeling af bevillinger til etablering af direkte linjer på deres område. Disse kriterier skal være objektive og ikke-diskriminerende.3. Muligheden for at levere elektricitet via en direkte linje, jf. stk. 1, berører ikke muligheden for at indgå elektricitetsforsyningsaftaler i henhold til artikel 17 og 18.4. Medlemsstaterne kan gøre bevillingen til etablering af en direkte linje betinget af, enten at systemadgang er blevet nægtet på grundlag af, efter omstændighederne, artikel 17, stk. 5, eller artikel 18, stk. 4, eller at der indledes en tvistbilæggelsesprocedure i henhold til artikel 20.5. Medlemsstaterne kan nægte at give bevilling til etablering af en direkte linje, hvis en sådan bevilling strider mod bestemmelserne i artikel 3. Et sådant afslag skal begrundes behørigt.Artikel 22 Medlemsstaterne udarbejder passende, effektive mekanismer med henblik på regulering, kontrol og gennemsigtighed for at hindre ethvert misbrug af dominerende stilling, navnlig til skade for forbrugerne, og enhver form for aggressiv adfærd. Disse mekanismer skal tilgodese traktatens bestemmelser, især artikel 86.KAPITEL VIII Afsluttende bestemmelser Artikel 23 Opstår der en pludselig krise på energimarkedet, og er der fare for personers fysiske sikkerhed, for apparaters eller anlægs driftssikkerhed eller for systemets integritet, kan en medlemsstat midlertidigt træffe de nødvendige beskyttelsesforanstaltninger.Sådanne foranstaltninger må ikke forstyrre den måde, hvorpå det indre marked fungerer, mere end højst nødvendigt og må ikke have en rækkevidde, der går ud over det strengt fornødne for at afhjælpe de pludselige vanskeligheder, der er opstået.Den pågældende medlemsstat underretter omgående de øvrige medlemsstater om foranstaltningerne og underretter samtidig Kommissionen, som kan beslutte, at medlemsstaten skal ændre eller ophæve foranstaltningerne, for så vidt de medfører konkurrenceforvridning og påvirker samhandelen negativt på en måde, som strider imod den fælles interesse.Artikel 24 1. Medlemsstater, i hvilke forpligtelser eller driftsgarantier, som er givet inden dette direktivs ikrafttræden, ikke vil kunne opfyldes på grund af bestemmelserne i dette direktiv, kan anmode om en overgangsordning, som kan indrømmes dem af Kommissionen under hensyn til bl.a. det berørte systems størrelse, systemets sammenkoblingsgrad og den berørte elektricitetsindustris struktur. Kommissionen underretter under iagttagelse af kravet om fortrolighed medlemsstaterne om sådanne anmodninger, inden den træffer afgørelse. Afgørelsen offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende.2. Overgangsordningen skal være tidsbegrænset og skal være kædet sammen med gyldighedsperioden for de pågældende forpligtelser og garantier, jf. stk. 1. Overgangsordningen kan omfatte undtagelser fra kapitel IV, VI og VII i dette direktiv. Anmodninger om en overgangsordning skal indgives til Kommissionen senest et år efter dette direktivs ikrafttræden.3. Medlemsstater, som efter at have efterkommet dette direktiv kan påvise, at der er betydelige problemer forbundet med driften af deres små isolerede systemer, kan anmode om undtagelser fra de relevante bestemmelser i kapitel IV, V, VI og VII, som kan indrømmes dem af Kommissionen. Denne underretter under iagttagelse af kravet om fortrolighed medlemsstaterne om sådanne anmodninger, inden den træffer afgørelse. Afgørelsen offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende. Dette stykke gælder også for Luxembourg.Artikel 25 1. Kommissionen forelægger inden udgangen af det første år efter direktivets ikrafttræden Rådet og Europa-Parlamentet en rapport om de harmoniseringsbehov, der ikke er kædet sammen med bestemmelserne i dette direktiv. Om nødvendigt forelægger Kommissionen sammen med rapporten de harmoniseringsforslag, som er nødvendige, for at det indre marked for elektricitet kan fungere effektivt.2. Rådet og Europa-Parlamentet tager stilling til disse forslag senest to år efter, at de er forelagt.Artikel 26 Kommissionen tager anvendelsen af dette direktiv op til revision og forelægger en rapport om de erfaringer, der er gjort med det indre marked for elektricitet og med gennemførelsen af de generelle bestemmelser i artikel 3, således at Europa-Parlamentet og Rådet på baggrund af de indhøstede erfaringer i god tid kan overveje muligheden for en yderligere åbning af markedet, som skal kunne få virkning ni år efter direktivets ikrafttræden, under hensyntagen til sameksistensen af de i artikel 17 og 18 omhandlede ordninger.Artikel 27 1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv inden den 19. februar 1999. De underretter straks Kommissionen herom.2. Belgien, Grækenland og Irland kan som følge af deres elektricitetssystemers særlige tekniske beskaffenhed få en yderligere frist på henholdsvis et, to og et år til at efterkomme forpligtelserne i henhold til dette direktiv. Gør disse medlemsstater brug af denne mulighed, underretter de Kommissionen herom.3. Når medlemsstaterne vedtager ovennævnte love og administrative bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for denne henvisning fastsættes af medlemsstaterne.Artikel 28 Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Artikel 29 Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Bruxelles, den 19. december 1996.På Europa-Parlamentets vegneK. HÄNSCHFormandPå Rådets vegneS. BARRETTFormand(1) EFT nr. C 65 af 14. 3. 1992, s. 4, og EFT nr. C 123 af 4. 5. 1994, s. 1.(2) EFT nr. C 73 af 15. 3. 1993, s. 31.(3) Europa-Parlamentets udtalelse af 17. november 1993 (EFT nr. C 329 af 6. 12. 1993, s. 150), Rådets fælles holdning af 25. juli 1996 (EFT nr. C 315 af 24. 10. 1996, s. 18) og Europa-Parlamentets afgørelse af 11. december 1996 (endnu ikke offentliggjort i Tidende). Rådets afgørelse af 19. december 1996.(4) EFT L 313 af 13. 11. 1990, s. 30. Direktivet er senest ændret ved Kommissionens beslutning 95/162/EF (EFT nr. L 107 af 12. 5. 1995, s. 53).(5) EFT L 185 af 17. 7. 1990, s. 16. Direktivet er senest ændret ved Kommissionens direktiv 93/87/EØF (EFT nr. L 277 af 10. 11. 1993, s. 32).(6) EFT nr. L 161 af 29. 6. 1996, s. 147.(7) EFT nr. L 109 af 26. 4. 1983, s. 8. Direktivet er senest ændret ved tiltrædelsesakten af 1994.(8) EFT nr. L 222 af 14. 8. 1978, s. 11. Direktivet er senest ændret ved tiltrædelsesakten af 1994.(9) EFT nr. L 193 af 18. 7. 1983, s. 1. Direktivet er senest ændret ved tiltrædelsesakten af 1994.(10) EFT nr. L 197 af 18. 7. 1987, s. 33.


Avis juridique important

|

32001L0055

Rådets direktiv 2001/55/EF af 20. juli 2001 om minimumsstandarder for midlertidig beskyttelse i tilfælde af massetilstrømning af fordrevne personer og om foranstaltninger, der skal fremme en ligelig fordeling mellem medlemsstaterne af indsatsen med hensyn til modtagelsen af disse personer og følgerne heraf

EF-Tidende nr. L 212 af 07/08/2001 s. 0012 - 0023

Rådets direktiv 2001/55/EFaf 20. juli 2001om minimumsstandarder for midlertidig beskyttelse i tilfælde af massetilstrømning af fordrevne personer og om foranstaltninger, der skal fremme en ligelig fordeling mellem medlemsstaterne af indsatsen med hensyn til modtagelsen af disse personer og følgerne herafRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 63, nr. 2, litra a) og b),under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet(2),under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg(3),under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget(4), ogud fra følgende betragtninger:(1) Udarbejdelsen af en fælles politik på asylområdet, herunder en fælles europæisk asylordning, er et grundlæggende element i Den Europæiske Unions målsætning om gradvis oprettelse af et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed, der er åbent for alle, som på grund af omstændighederne retmæssigt søger beskyttelse i Den Europæiske Union.(2) Antallet af tilfælde af massetilstrømning af fordrevne personer, som ikke kan vende tilbage til deres hjemland, er steget væsentligt i Europa i de seneste år. I disse tilfælde kan det blive nødvendigt at indføre en særlig ordning, som sikrer de pågældende øjeblikkelig, midlertidig beskyttelse.(3) I de konklusioner om personer, som er fordrevet på grund af konflikten i det tidligere Jugoslavien, der blev vedtaget af ministrene med ansvar for indvandring på møderne i London den 30. november og 1. december 1992 og i København den 1. og 2. juni 1993, gav medlemsstaterne og fællesskabsinstitutionerne udtryk for deres bekymring over de fordrevnes situation.(4) Rådet vedtog den 25. september 1995 en resolution om byrdefordelingen i forbindelse med modtagelse af fordrevne personer og deres midlertidige ophold(5), og den 4. marts 1996 vedtog det afgørelse 96/198/RIA om en beredskabs- og hasteprocedure med henblik på byrdefordelingen i forbindelse med modtagelse af fordrevne personer og deres midlertidige ophold(6).(5) Ifølge Rådets og Kommissionens handlingsplan af 3. december 1998(7) skal der så hurtigt som muligt i overensstemmelse med Amsterdam-traktatens bestemmelser vedtages minimumsstandarder for midlertidig beskyttelse af fordrevne fra tredjelande, der ikke kan vende tilbage til deres hjemland, og træffes foranstaltninger til fremme af en ligelig fordeling mellem medlemsstaterne af indsatsen med hensyn til modtagelsen af fordrevne og følgerne heraf.(6) Rådet vedtog den 27. maj 1999 en række konklusioner vedrørende fordrevne personer fra Kosovo. I konklusionerne opfordres Kommissionen og medlemsstaterne til at drage konsekvenserne af deres reaktion på Kosovo-krisen, når de udarbejder foranstaltninger i overensstemmelse med traktaten.(7) Det Europæiske Råd erkendte på sit særlige møde i Tammerfors den 15. og 16. oktober 1999, at det er nødvendigt at nå til enighed om spørgsmålet om midlertidig beskyttelse for fordrevne personer på grundlag af solidaritet mellem medlemsstaterne.(8) Det er derfor nødvendigt at indføre minimumsstandarder for midlertidig beskyttelse i tilfælde af massetilstrømning af fordrevne personer og at træffe foranstaltninger til fremme af en ligelig fordeling mellem medlemsstaterne af indsatsen med hensyn til modtagelsen af disse personer og følgerne heraf.(9) Disse standarder og foranstaltninger er indbyrdes afhængige for at sikre den størst mulige effektivitet, sammenhæng og solidaritet og især for at undgå sekundære bevægelser. De bør derfor vedtages i samme juridiske instrument.(10) Denne midlertidige beskyttelse bør være forenelig med medlemsstaternes internationale forpligtelser med hensyn til flygtninge. Navnlig må den ikke gribe ind i anerkendelsen som flygtning i henhold til Genève-konventionen af 28. juli 1951 om flygtninges retsstilling, ændret ved New York-protokollen af 31. januar 1967, som alle medlemsstaterne har ratificeret.(11) FN's Flygtningehøjkommisariats mandat med hensyn til flygtninge og andre personer, der har behov for international beskyttelse, skal overholdes, og det er nødvendigt at efterleve erklæring nr. 17 ad artikel 63 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, der er knyttet til slutakten til Amsterdam-traktaten, og hvori det hedder, at der etableres konsultationer med De Forenede Nationers Højkommissariat for Flygtninge og andre relevante internationale organisationer om spørgsmål vedrørende asylpolitikken.(12) Det følger af minimumsstandarders natur, at medlemsstaterne kan indføre eller bibeholde gunstigere betingelser for personer, der får midlertidig beskyttelse i tilfælde af massetilstrømning af fordrevne personer.(13) I betragtning af den usædvanlige karakter af dette direktivs bestemmelser, som tager sigte på at håndtere massetilstrømning eller forestående massetilstrømning af fordrevne personer fra tredjelande, der ikke kan vende tilbage til deres hjemland, bør den tilbudte beskyttelse være af begrænset varighed.(14) Massetilstrømning af fordrevne personer bør fastslås ved en rådsafgørelse, som bør være bindende i alle medlemsstaterne for så vidt angår de fordrevne personer, afgørelsen finder anvendelse på. Betingelserne for afgørelsens udløb bør ligeledes fastsættes.(15) Medlemsstaternes forpligtelser med hensyn til betingelserne for modtagelse af personer, der får midlertidig beskyttelse i tilfælde af massetilstrømning af fordrevne personer, og deres ophold bør fastlægges. Disse forpligtelser bør være retfærdige og give de pågældende et passende beskyttelsesniveau.(16) Hvad angår behandlingen af personer, der får midlertidig beskyttelse i henhold til dette direktiv, er medlemsstaterne bundet af forpligtelserne i henhold til folkeretlige instrumenter, som de er parter i, og som forbyder forskelsbehandling.(17) Medlemsstaterne bør sammen med Kommissionen håndhæve relevante foranstaltninger, så behandlingen af personoplysninger overholder beskyttelsesstandarderne i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger(8).(18) Der bør indføres regler om adgang til asylproceduren i forbindelse med midlertidig beskyttelse i tilfælde af massetilstrømning af fordrevne personer i overensstemmelse med medlemsstaternes internationale forpligtelser og traktatens bestemmelser.(19) Der bør fastsættes principper og foranstaltninger, som skal gælde for tilbagevenden til hjemlandet, og foranstaltninger, som medlemsstaterne skal træffe med hensyn til personer, hvis midlertidige beskyttelse er ophørt.(20) Der bør indføres en solidaritetsmekanisme, som skal være med til at skabe en ligelig fordeling mellem medlemsstaterne af indsatsen med hensyn til modtagelse af fordrevne i tilfælde af massetilstrømning og følgerne heraf. Denne mekanisme bør omfatte to elementer. Det første er det finansielle element, og det andet vedrører den faktiske modtagelse af de pågældende personer i medlemsstaterne.(21) Iværksættelsen af en sådan midlertidig beskyttelse bør ledsages af et administrativt samarbejde mellem medlemsstaterne i samråd med Kommissionen.(22) Det er nødvendigt at fastlægge kriterier for udelukkelse af visse personer fra midlertidig beskyttelse i tilfælde af massetilstrømning af fordrevne personer.(23) Då målene for den påtænkte handling, nemlig indførelsen af minimumsstandarder for midlertidig beskyttelse i tilfælde af massetilstrømning af fordrevne personer og foranstaltninger til fremme af en ligelig fordeling mellem medlemsstaterne af indsatsen med hensyn til modtagelse af disse personer og følgerne heraf, ikke i tilstrækkelig grad kan opfyldes af medlemsstaterne og derfor på grund af handlingens omfang eller virkninger bedre kan gennemføres på fællesskabsplan, kan Fællesskabet træffe foranstaltninger i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. traktatens artikel 5. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, er dette direktiv ikke mere vidtgående end, hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.(24) I henhold til artikel 3 i protokollen om Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, meddelte Det Forenede Kongerige ved skrivelse af 27. september 2000, at det ønsker at deltage i vedtagelsen og anvendelsen af dette direktiv.(25) I medfør af artikel 1 i nævnte protokol deltager Irland ikke i vedtagelsen af dette direktiv. Uden at det berører artikel 4 i nævnte protokol, gælder dette direktivs bestemmelser derfor ikke for Irland.(26) I medfør af artikel 1 og 2 i protokollen om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, deltager Danmark ikke i vedtagelsen af dette direktiv, som derfor ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark -UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:KAPITEL IAlmindelige bestemmelserArtikel 1Formålet med dette direktiv er at indføre minimumsstandarder for midlertidig beskyttelse i tilfælde af massetilstrømning af fordrevne personer fra tredjelande, der ikke kan vende tilbage til deres hjemland, og at fremme en ligelig fordeling mellem medlemsstaterne af indsatsen med hensyn til at modtage disse personer og bære følgerne heraf.Artikel 2I dette direktiv forstås ved:a) "midlertidig beskyttelse": en usædvanlig procedure, som i tilfælde af massetilstrømning eller forestående massetilstrømning af fordrevne personer fra tredjelande, der ikke kan vende tilbage til deres hjemland, sikrer de pågældende øjeblikkelig, midlertidig beskyttelse, især hvis der også er risiko for, at asylsystemet ikke kan håndtere denne tilstrømning, uden at det vil gå ud over dets effektivitet og uden ulemper for de pågældende personer og for andre, der anmoder om beskyttelseb) "Genève-konventionen": konventionen af 28. juli 1951 om flygtninges retsstilling, som ændret ved New York-protokollen af 31. januar 1967c) "fordrevne personer": tredjelandsstatsborgere eller statsløse, der har måttet forlade deres hjemland eller hjemregion eller er blevet evakueret, især som følge af en appel fra internationale organisationer, og som på grund af situationen i hjemlandet ikke kan vende tilbage under sikre og varige forhold, og som eventuelt kan falde ind under anvendelsesområdet for Genève-konventionens artikel 1, afsnit A, eller andre internationale eller nationale instrumenter, der giver international beskyttelse, herunder særlig:i) personer, der er flygtet fra områder, som er ramt af væbnede konflikter eller vedvarende urolighederii) personer, der løber en alvorlig risiko for at blive udsat for, eller som har været ofre for systematiske eller omfattende overtrædelser af menneskerettighederned) "massetilstrømning": tilstrømning til Fællesskabet af et stort antal fordrevne personer, som kommer fra et bestemt land eller et bestemt geografisk område, uanset om de er ankommet til Fællesskabet spontant eller er blevet hjulpet, f.eks. gennem et evakueringsprograme) "flygtninge": tredjelandsstatsborgere eller statsløse som omhandlet i Genève-konventionens artikel 1, afsnit Af) "uledsagede mindreårige": tredjelandsstatsborgere eller statsløse under 18 år, som ankommer til medlemsstaternes område uden at være ledsaget af en voksen, der er ansvarlig for dem ifølge lov eller sædvane, så længe de ikke reelt befinder sig i en sådan persons varetægt, eller mindreårige, der efterlades uden ledsagelse, efter at de er indrejst på medlemsstaternes områdeg) "opholdstilladelse": enhver tilladelse, som er udstedt af myndighederne i en medlemsstat i overensstemmelse med denne medlemsstats lovgivning, og som giver en tredjelandsstatsborgereller en statsløs ret til at opholde sig på dens områdeh) "referenceperson": en tredjelandsstatsborger, der har midlertidig beskyttelse i en medlemsstat i overensstemmelse med en afgørelse truffet i henhold til artikel 5, og som ønsker at blive forenet med medlemmer af sin familie.Artikel 31. Midlertidig beskyttelse berører ikke anerkendelse som flygtning i henhold til Genève-konventionen.2. Medlemsstaterne anvender midlertidig beskyttelse under overholdelse af menneskerettighederne, de grundlæggende frihedsrettigheder og deres forpligtelser med hensyn til "non-refoulement".3. De Forenede Nationers Højkommissariat for Flygtninge (UNHCR) og andre relevante internationale organisationer konsulteres regelmæssigt i forbindelse med indførelse, iværksættelse og ophør af midlertidig beskyttelse.4. Dette direktiv finder ikke anvendelse på personer, der inden dette direktivs ikrafttræden er blevet modtaget som led i ordninger for midlertidig beskyttelse.5. Dette direktiv berører ikke medlemsstaternes ret til at indføre eller opretholde gunstigere vilkår for de personer, der får midlertidig beskyttelse.KAPITEL IIVarighed og iværksættelse af den midlertidige beskyttelseArtikel 41. Den midlertidige beskyttelse har en varighed på et år, jf. dog artikel 6. Hvis den ikke bringes til ophør i henhold til artikel 6, stk. 1, litra b), forlænges den automatisk med seks måneder ad gangen for en periode på højst ét år.2. Såfremt grunden til den midlertidige beskyttelse stadig foreligger, kan Rådet med kvalificeret flertal på forslag af Kommissionen, der også behandler enhver anmodning fra en medlemsstat om, at den skal forelægge Rådet et forslag, beslutte at forlænge denne midlertidige beskyttelse med op til ét år.Artikel 51. Massetilstrømning af fordrevne personer konstateres ved en afgørelse truffet af Rådet med kvalificeret flertal på forslag af Kommissionen, der også behandler enhver anmodning fra en medlemsstat om, at den skal forelægge Rådet et forslag.2. Kommissionens forslag skal mindst indeholde:a) en beskrivelse af de specifikke persongrupper, som den midlertidige beskyttelse finder anvendelse påb) datoen for iværksættelsen af den midlertidige beskyttelsec) et skøn over omfanget af bevægelserne af fordrevne personer.3. Rådets afgørelse har den virkning, at der i overensstemmelse med direktivets bestemmelser indføres midlertidig beskyttelse i samtlige medlemsstater for de fordrevne personer, der er omhandlet i afgørelsen. Afgørelsen skal mindst indeholde:a) en beskrivelse af de specifikke persongrupper, som den midlertidige beskyttelse finder anvendelse påb) datoen for iværksættelsen af den midlertidige beskyttelsec) oplysninger fra medlemsstaterne om deres modtagelseskapacitetd) oplysninger fra Kommissionen, UNHCR og andre relevante internationale organisationer.4. Rådets afgørelse baseres på:a) en gennemgang af situationen og af omfanget af bevægelserne af fordrevne personerb) en vurdering af, om det er hensigtsmæssigt at indføre midlertidig beskyttelse under hensyntagen til mulighederne for nødhjælp og foranstaltninger på stedet eller disses utilstrækkelighedc) oplysninger fra medlemsstaterne, Kommissionen, UNHCR og andre relevante internationale organisationer.5. Europa-Parlamentet underrettes om Rådets afgørelse.Artikel 61. Den midlertidige beskyttelse ophører:a) når den maksimale varighed er nået, ellerb) når som helst, når Rådet træffer afgørelse herom med kvalificeret flertal på forslag af Kommissionen, der også behandler enhver anmodning fra en medlemsstat om, at den skal forelægge Rådet et forslag.2. Rådets afgørelse baseres på en konstatering af, at situationen i hjemlandet muliggør en sikker og varig tilbagevenden for de personer, der har fået midlertidig beskyttelse, under overholdelse af menneskerettighederne, de grundlæggende frihedsrettigheder og medlemsstaternes forpligtelser med hensyn til "non-refoulement". Europa-Parlamentet underrettes om afgørelsen.Artikel 71. Medlemsstaterne kan udvide den midlertidige beskyttelse, der er omhandlet i dette direktiv, til at omfatte yderligere kategorier af fordrevne personer ud over dem, på hvem den i artikel 5 nævnte rådsafgørelse finder anvendelse, hvis de er fordrevet af de samme grunde og fra det samme hjemland eller den samme hjemregion. Medlemsstaterne underretter straks Rådet og Kommissionen herom.2. Artikel 24, 25 og 26 gælder ikke ved anvendelse af den i stk. 1 omhandlede mulighed, med undtagelse af den strukturstøtte, der er omfattet af Den Europæiske Flygtningefond, der er oprettet ved beslutning 2000/596/EF(9), på de betingelser, der er fastsat i denne beslutning.KAPITEL IIIMedlemsstaternes forpligtelser over for personer med midlertidig beskyttelseArtikel 81. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at personer med midlertidig beskyttelse har opholdstilladelse under hele beskyttelsens varighed. Med henblik herpå udstedes der dokumenter eller anden tilsvarende dokumentation.2. Uanset varigheden af de opholdstilladelser, der er omhandlet i stk. 1, må den behandling, medlemsstaterne giver personer med midlertidig beskyttelse, ikke være mindre gunstig end den, der er fastsat i artikel 9 til 16.3. Medlemsstaterne letter i givet fald udstedelsen af de nødvendige visa, herunder transitvisa, til personer, der får tilladelse til indrejse på deres område med henblik på midlertidig beskyttelse. Formaliteterne skal på grund af nødsituationen reduceres til et minimum. Visa bør være gratis, eller omkostningerne ved dem bør begrænses til et minimum.Artikel 9Medlemsstaterne udleverer til personer med midlertidig beskyttelse et dokument på et sprog, som de må formodes at forstå, hvori de bestemmelser om midlertidig beskyttelse, der er relevante for dem, er klart anført.Artikel 10For at sikre en effektiv gennemførelse af den i artikel 5 omhandlede rådsafgørelse registrerer medlemsstaterne de personoplysninger, der er omhandlet i bilag II, litra a), for så vidt angår personer med midlertidig beskyttelse på deres område.Artikel 11En medlemsstat skal tilbagetage en person, der har midlertidig beskyttelse på dens område, hvis den pågældende uden tilladelse forbliver på eller forsøger at indrejse på en anden medlemsstats område i den periode, der er omfattet af den rådsafgørelse, der er omhandlet i artikel 5. Medlemsstaterne kan på grundlag af en bilateral aftale beslutte ikke at anvende denne artikel.Artikel 12Medlemsstaterne tillader i en periode, som ikke kan gå ud over den midlertidige beskyttelsesperiode, at personer med midlertidig beskyttelse arbejder som lønmodtagere eller selvstændige erhvervsdrivende under overholdelse af de regler, der gælder for deres erhverv, og at de deltager i aktiviteter som f.eks. uddannelse for voksne, erhvervsuddannelse og erhvervspraktik. Medlemsstaterne kan af arbejdsmarkedspolitiske årsager give fortrinsret til EU-borgere og statsborgere fra lande, der er bundet af aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, samt til tredjelandsstatsborgere med lovligt ophold, der modtager arbejdsløshedsunderstøttelse. Medlemsstaternes almindelige lovgivning om aflønning, adgang til sociale sikringsordninger i forbindelse med arbejde som lønmodtager eller selvstændig erhvervsdrivende og andre ansættelsesvilkår finder anvendelse.Artikel 131. Medlemsstaterne sikrer personer med midlertidig beskyttelse en passende indkvartering eller i givet fald midler til at få en bolig.2. Medlemsstaterne sørger for, at personer med midlertidig beskyttelse modtager den nødvendige støtte med hensyn til sociale ydelser og subsistensmidler, hvis de ikke råder over tilstrækkelige midler, samt med hensyn til lægehjælp. Den nødvendige støtte med hensyn til lægehjælp omfatter som et minimum akut lægehjælp og absolut nødvendig behandling af sygdomme, jf. dog stk. 4.3. Hvis personer med midlertidig beskyttelse arbejder som lønmodtagere eller selvstændige erhvervsdrivende, tages der ved fastsættelsen af støttens størrelse hensyn til deres evne til at forsørge sig selv.4. Medlemsstaterne sikrer personer med midlertidig beskyttelse, som har særlige behov, f.eks. uledsagede mindreårige og personer, der har været udsat for tortur, voldtægt eller andre alvorlige former for psykisk, fysisk eller seksuel vold, nødvendig lægehjælp eller andre former for hjælp.Artikel 141. Medlemsstaterne giver personer under 18 år med midlertidig beskyttelse adgang til uddannelsessystemet på lige fod med værtsmedlemsstatens egne statsborgere. Medlemsstaterne kan bestemme, at denne adgang er begrænset til det offentlige uddannelsessystem.2. Medlemsstaterne kan give voksne med midlertidig beskyttelse adgang til det almindelige uddannelsessystem.Artikel 151. I tilfælde, hvor familier, der allerede bestod i hjemlandet, blev adskilt på grund af omstændigheder ved massetilstrømningen, anses følgende personer i forbindelse med denne artikel for at være en del af en familie:a) referencepersonens ægtefælle eller hans eller hendes ugifte partner i et fast forhold, hvis ugifte par i den pågældende medlemsstats lovgivning eller praksis sidestilles med gifte par i henhold til dens udlændingelovgivning; referencepersonens eller dennes ægtefælles mindreårige ugifte børn, herunder også børn født uden for ægteskab og adoptivbørnb) andre nære pårørende, der boede sammen med familieenheden som en del af denne på tidspunktet for de begivenheder, der førte til massetilstrømningen, og som på dette tidspunkt helt eller overvejende var afhængige af referencepersonen.2. I tilfælde, hvor adskilte familiemedlemmer har midlertidig beskyttelse i forskellige medlemsstater, skal medlemsstaterne familiesammenføre familiemedlemmer, som efter deres overbevisning er omfattet af beskrivelsen i stk. 1, litra a), idet der tages hensyn til familiemedlemmernes ønsker. Medlemsstaterne kan gennemføre familiesammenføring af familiemedlemmer, som efter deres overbevisning er omfattet af beskrivelsen i stk. 1, litra b), idet der fra sag til sag tages hensyn til den ekstremt vanskelige situation, de ville befinde sig i, hvis familiesammenføringen ikke fandt sted.3. Når referencepersonen har midlertidig beskyttelse i en medlemsstat, og et eller flere familiemedlemmer endnu ikke befinder sig i en medlemsstat, skal den medlemsstat, hvor referencepersonen har midlertidig beskyttelse, familiesammenføre de familiemedlemmer, der har behov for beskyttelse, med referencepersonen, såfremt familiemedlemmerne efter medlemsstatens overbevisning er omfattet af beskrivelsen i stk. 1, litra a). Medlemsstaten kan familiesammenføre referencepersonen med familiemedlemmer, der har behov for beskyttelse, hvis de efter medlemsstatens overbevisning er omfattet af beskrivelsen i stk. 1, litra b), idet der fra sag til sag tages hensyn til den ekstremt vanskelige situation, de ville befinde sig i, hvis familiesammenføringen ikke fandt sted.4. Ved anvendelsen af denne artikel tager medlemsstaterne hensyn til, hvad der tjener barnets tarv bedst.5. De berørte medlemsstater træffer under hensyntagen til artikel 25 og 26 beslutning om, i hvilken medlemsstat familiesammenføringen skal ske.6. De familiesammenførte personer får opholdstilladelse på grundlag af den midlertidige beskyttelse. Med henblik herpå udstedes der dokumenter eller anden tilsvarende dokumentation. Overførsel af familiemedlemmer til en anden medlemsstat med henblik på familiesammenføring i henhold til stk. 2 medfører, at de udstedte opholdstilladelser inddrages, og at forpligtelserne over for de pågældende personer i forbindelse med den midlertidige beskyttelse i den medlemsstat, de forlader, ophører.7. Den praktiske gennemførelse af denne artikel kan ske i samarbejde med de relevante internationale organisationer.8. En medlemsstat fremskaffer på anmodning af en anden medlemsstat de i bilag II nævnte oplysninger om en person med midlertidig beskyttelse, der er nødvendige for at behandle en sag i henhold til denne artikel.Artikel 161. Medlemsstaterne træffer hurtigst muligt foranstaltninger for at sikre uledsagede mindreårige, der får midlertidig beskyttelse, nødvendig repræsentation ved en værge eller om fornødent ved en repræsentant for en organisation, som er ansvarlig for bistand til mindreårige og for deres trivsel, eller enhver anden form for passende repræsentation.2. Så længe den midlertidige beskyttelsesperiode varer, sørger medlemsstaterne for, at uledsagede mindreårige anbringes:a) hos myndige familiemedlemmerb) hos en plejefamiliec) i modtagelsescentre med særlige faciliteter for mindreårige eller i en anden form for indkvartering passende for mindreåriged) hos den person, der har taget sig af den mindreårige under flugten.Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre anbringelsen. De kontrollerer, at den eller de berørte voksne giver deres samtykke. Der bør tages hensyn til barnets ønsker i overensstemmelse med dets alder og modenhed.KAPITEL IVAdgang til asylproceduren i forbindelse med midlertidig beskyttelseArtikel 171. Personer med midlertidig beskyttelse skal på et hvilket som helst tidspunkt kunne ansøge om asyl.2. Behandlingen af asylansøgninger, der ikke er blevet behandlet inden den midlertidige beskyttelsesperiodes udløb, skal afsluttes efter denne periodes udløb.Artikel 18Kriterierne og procedurerne til afgørelse af, hvilken medlemsstat der er ansvarlig for behandlingen af en asylansøgning, finder anvendelse. Især påhviler ansvaret for behandlingen af en asylansøgning, som indgives af en person, der er omfattet af midlertidig beskyttelse i henhold til dette direktiv, den medlemsstat, der har indvilliget i overførsel af den pågældende til sit område.Artikel 191. Medlemsstaterne kan bestemme, at retten til midlertidig beskyttelse og status som en asylansøger, hvis ansøgning behandles, ikke kan kumuleres.2. Hvis en person, der har mulighed for at få eller allerede har midlertidig beskyttelse, efter behandlingen af sin asylansøgning ikke anerkendes som flygtning, eller, hvis det er relevant, ikke opnår andre former for beskyttelse, fastsætter medlemsstaterne, at den pågældende skal have eller fortsat skal have midlertidig beskyttelse for resten af den midlertidige beskyttelsesperiode, jf. dog artikel 28.KAPITEL VTilbagevenden og foranstaltninger efter den midlertidige beskyttelses ophørArtikel 20Når den midlertidige beskyttelse ophører, finder den almindelige lovgivning om beskyttelse og om udlændinge i medlemsstaterne anvendelse, jf. dog artikel 21, 22 og 23.Artikel 211. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at gøre det muligt for personer, der har eller har haft midlertidig beskyttelse, frivilligt at vende tilbage. Medlemsstaterne sørger for, at bestemmelserne om frivillig tilbagevenden for personer, der har midlertidig beskyttelse, gør det lettere for dem at vende tilbage med respekt for den menneskelige værdighed.Medlemsstaterne sørger for, at disse personer træffer beslutningen om tilbagevenden med fuldt kendskab til forholdene. Medlemsstaterne kan arrangere rejser til hjemlandet med henblik på sondering af forholdene.2. Så længe den midlertidige beskyttelse ikke er ophørt, ser medlemsstaterne på grundlag af forholdene i hjemlandet velvilligt på ansøgninger om tilbagevenden til værtslandet fra personer, der har haft midlertidig beskyttelse og har benyttet sig af deres ret til frivillig tilbagevenden.3. Ved den midlertidige beskyttelses ophør kan medlemsstaterne beslutte, at de forpligtelser, der er omhandlet i kapitel III, på et individuelt grundlag forlænges over for personer, der har været omfattet af midlertidig beskyttelse, og som er omfattet af et program for frivillig tilbagevenden. Forlængelsen gælder indtil tidspunktet for de pågældendes tilbagevenden.Artikel 221. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at tvungen tilbagevenden af personer, hvis midlertidige beskyttelse er udløbet, og som ikke kan få indrejsetilladelse, sker med respekt for den menneskelige værdighed.2. I tilfælde af tvungen tilbagevenden skal medlemsstaterne undersøge, om der foreligger tvingende humanitære grunde, som i konkrete tilfælde kan gøre de pågældendes tilbagevenden umulig eller urimelig.Artikel 231. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger vedrørende opholdsbetingelserne for personer, der har haft midlertidig beskyttelse, og som på grund af deres helbredstilstand ikke med rimelighed kan forventes at kunne rejse. Hvis f.eks. en afbrydelse af deres behandling ville have alvorlige negative følger for dem, udsendes de ikke, før deres helbredstilstand har ændret sig.2. Medlemsstaterne kan give familier, hvis mindreårige børn går i skole i en medlemsstat, opholdsbetingelser, der gør det muligt for de pågældende børn at afslutte den igangværende skoleperiode.KAPITEL VISolidaritetArtikel 24De foranstaltninger, der er omhandlet i dette direktiv, finansieres over Den Europæiske Flygtningefond, der er oprettet ved beslutning 2000/596/EF, på de betingelser, der er fastsat i denne beslutning.Artikel 251. Medlemsstaterne udviser fællesskabssolidaritet i forbindelse med modtagelsen af personer, der kan komme i betragtning til midlertidig beskyttelse. De angiver deres modtagelseskapacitet i tal eller generelt. Disse oplysninger medtages i den rådsafgørelse, der er omhandlet i artikel 5. Medlemsstaterne kan efter vedtagelsen af nævnte afgørelse angive, at de har en yderligere modtagelseskapacitet, ved at meddele dette til Rådet og Kommissionen. Disse oplysninger fremsendes hurtigt til UNHCR.2. De pågældende medlemsstater sørger i samarbejde med de kompetente internationale organisationer for, at de personer, der er defineret i den rådsafgørelse, der er omhandlet i artikel 5, og som endnu ikke er ankommet til Det Europæiske Fællesskab, har udtrykt ønske om at blive modtaget på deres område.3. Hvis antallet af personer, der kan komme i betragtning til midlertidig beskyttelse som følge af en pludselig massetilstrømning, overstiger den modtagelseskapacitet, der er nævnt i stk. 1, undersøger Rådet situationen som et hastetilfælde og træffer passende foranstaltninger, herunder henstillinger om yderligere støtte til de berørte medlemsstater.Artikel 261. Så længe den midlertidige beskyttelse varer, samarbejder medlemsstaterne med henblik på at overføre personer med midlertidig beskyttelse fra én medlemsstat til en anden, såfremt de pågældende personer giver deres samtykke til en sådan overførsel.2. En medlemsstat meddeler de øvrige medlemsstater sine anmodninger om overførsler og underretter Kommissionen og UNHCR herom. Medlemsstaterne giver den medlemsstat, der har fremsat anmodningen, meddelelse om deres modtagelseskapacitet.3. En medlemsstat fremskaffer på anmodning af en anden medlemsstat de i bilag II nævnte oplysninger om en person med midlertidig beskyttelse, der er nødvendige for at behandle en sag i henhold til denne artikel.4. Når personer overføres fra én medlemsstat til en anden, bliver de pågældendes opholdstilladelser i den medlemsstat, de forlader, ugyldige, og forpligtelserne over for de pågældende personer i forbindelse med den midlertidige beskyttelse i denne medlemsstat ophører. Det nye værtsland yder de pågældende midlertidig beskyttelse.5. Medlemsstaterne anvender den model for passerseddel, der er vist i bilag I, ved overførsel fra én medlemsstat til en anden af personer med midlertidig beskyttelse.KAPITEL VIIAdministrativt samarbejdeArtikel 271. Med henblik på det administrative samarbejde, som er nødvendigt for iværksættelsen af midlertidig beskyttelse, udpeger hver medlemsstat et nationalt kontaktpunkt, hvis adresse de sender hinanden og meddeler Kommissionen. Medlemsstaterne træffer sammen med Kommissionen de nødvendige foranstaltninger for at etablere et direkte samarbejde samt udveksling af oplysninger mellem de kompetente myndigheder.2. Medlemsstaterne fremsender regelmæssigt og hurtigst muligt oplysninger om antallet af personer, der er omfattet af midlertidig beskyttelse, og oplysninger om de nationale love og administrative bestemmelser vedrørende iværksættelsen af midlertidig beskyttelse.KAPITEL VIIISærlige bestemmelserArtikel 281. Medlemsstaterne kan udelukke en person fra midlertidig beskyttelse, hvis:a) der er alvorlig grund til at antage:i) at han eller hun har begået en forbrydelse mod freden, en krigsforbrydelse eller en forbrydelse mod menneskeheden, således som disse forbrydelser er defineret i de internationale aftaler, der er indgået for at træffe forholdsregler herimodii) at han eller hun har begået en alvorlig ikke-politisk forbrydelse uden for værtsmedlemsstaten, inden vedkommende fik adgang til den pågældende medlemsstat som en person med midlertidig beskyttelse. Strengheden af den forventede straf skal afvejes mod arten af den forbrydelse, den pågældende er mistænkt for. Særlig grusomme handlinger kan betegnes som alvorlige ikke-politiske forbrydelser, selv om de er begået for at forfølge et påstået politisk mål. Dette gælder både forbrydelsens gerningsmænd og dens ophavsmændiii) at han eller hun har gjort sig skyldig i handlinger, der er i strid med De Forenede Nationers mål og grundsætningerb) der er rimelig grund til at anse ham eller hende for at være en fare for sikkerheden i værtsmedlemsstaten, eller han eller hun efter en endelig dom for en særlig farlig forbrydelse må betragtes som en fare for samfundet i værtsmedlemsstaten.2. De i stk. 1 omhandlede grunde til udelukkelse må udelukkende være baseret på den pågældendes personlige forhold. Beslutninger eller foranstaltninger vedrørende udelukkelse skal baseres på proportionalitetsprincippet.KAPITEL IXAfsluttende bestemmelserArtikel 29Personer, som af en medlemsstat er blevet udelukket fra midlertidig beskyttelse eller familiesammenføring, har ret til domstolsprøvelse i den pågældende medlemsstat.Artikel 30Medlemsstaterne fastsætter de sanktioner, der skal anvendes ved overtrædelse af de nationale bestemmelser, der er vedtaget til gennemførelse af dette direktiv, og træffer enhver fornøden foranstaltning for at sikre deres iværksættelse. Sanktionerne skal være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have afskrækkende virkning.Artikel 311. Senest to år efter den i artikel 32 fastsatte dato aflægger Kommissionen rapport til Europa-Parlamentet og Rådet om anvendelsen af dette direktiv i medlemsstaterne og foreslår om nødvendigt relevante ændringer. Medlemsstaterne sender Kommissionen alle de oplysninger, der er relevante for udarbejdelsen af denne rapport.2. Efter den rapport, der er omhandlet i stk. 1, aflægger Kommissionen mindst hvert femte år rapport til Europa-Parlamentet og Rådet om anvendelsen af dette direktiv i medlemsstaterne.Artikel 321. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 31. december 2002. De underretter straks Kommissionen herom.2. Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.Artikel 33Dette direktiv træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Artikel 34Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne i overensstemmelse med traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab.Udfærdiget i Bruxelles, den 20. juli 2001.På Rådets vegneJ. Vande LanotteFormand(1) EFT C 311 E af 31.10.2000, s. 251.(2) Udtalelse af 13.3.2001 (endnu ikke offentliggjort i EFT).(3) EFT C 155 af 29.5.2001, s. 21.(4) Udtalelse af 13.6.2001 (endnu ikke offentliggjort i EFT).(5) EFT C 262 af 7.10.1995, s. 1.(6) EFT L 63 af 13.3.1996, s. 10.(7) EFT C 19 af 20.1.1999, s. 1.(8) EFT L 281 af 23.11.1995, s. 31.(9) EFT L 252 af 6.10.2000, s. 12.BILAG I>PIC FILE= "L_2001212DA.002102.TIF">BILAG IIDe oplysninger, der er henvist til i direktivets artikel 10, 15 og 26, omfatter i fornødent omfang et eller flere af følgende dokumenter/oplysninger:a) personoplysninger om den pågældende person (navn, nationalitet, fødselsdato og -sted, familieretlig stilling, familietilhørsforhold)b) den pågældende persons identitetsbeviser og rejselegitimationc) dokumenter vedrørende familiemæssig tilknytning (vielsesattest, dåbsattest, adoptionsattest)d) andre oplysninger, der er væsentlige for at fastslå personens identitet eller familietilhørsforholde) opholdstilladelser, visa eller afgørelser om nægtelse af opholdstilladelse, som medlemsstaten har udstedt til den pågældende person, og dokumenter, der begrunder disse afgørelserf) ansøgninger om opholdstilladelser og visa, der er indgivet af den pågældende person og endnu ikke er afgjort i medlemsstaten, samt oplysninger om, hvor langt sagsbehandlingen er nået.Den oplysende medlemsstat underretter den anmodende medlemsstat om eventuelle korrigerede oplysninger.