Avis juridique important

|

31990L0214

KOMMISSIONENS  DIREKTIV  af 20. april 1990  om aendring af bilagene til Raadets direktiv 70/524/EOEF om tilsaetningsstoffer til foderstoffer  (90/214/EOEF)

EF-Tidende nr. L 113 af 04/05/1990 s. 0039 - 0040 den finske specialudgave: kapitel 3 bind 32 s. 0149  den svenske specialudgave: kapitel 3 bind 32 s. 0149

*****  KOMMISSIONENS  DIREKTIV  af 20. april 1990  om aendring af bilagene til Raadets direktiv 70/524/EOEF om tilsaetningsstoffer til foderstoffer  (90/214/EOEF)  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE  FAELLESSKABER HAR -  under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab,  under henvisning til Raadets direktiv 70/524/EOEF af 23. november 1970 om tilsaetningsstoffer til foderstoffer (1), senest aendret ved Kommissionens direktiv 90/110/EOEF (2), saerlig artikel 7, og  ud fra foelgende betragtninger:  ifoelge direktiv 70/524/EOEF skal indholdet af bilagene til stadighed tilpasses den videnskabelige og tekniske udvikling; bilagene blev kodificeret ved Kommissionens direktiv 85/429/EOEF (3);  en ny anvendelse af antibiotikummet »Virginiamycin« er blevet grundigt gennemproevet i flere medlemsstater; paa grundlag af erfaringerne og de udfoerte undersoegelser ser det ud til, at denne nye anvendelse kan tillades i hele Faellesskabet;  de i dette direktiv fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Staaende Foderstofkomité -  UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:  Artikel 1  Bilag I til direktiv 70/524/EOEF aendres som anfoert i bilaget til naervaerende direktiv.  Artikel 2  Medlemsstaterne saetter de fornoedne love og administrative bestemmelser i kraft for senest den 30. november 1990 at efterkomme bestemmelserne i artikel 1. De underretter Kommissionen herom.  Artikel 3  Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.  Udfaerdiget i Bruxelles, den 20. april 1990.  Paa Kommissionens vegne  Ray MAC SHARRY  Medlem af Kommissionen  (1) EFT nr. L 270 af 14. 12. 1970, s. 1.  (2) EFT nr. L 67 af 15. 3. 1990, s. 44.  (3) EFT nr. L 245 af 12. 9. 1985, s. 1.  BILAG  I bilag I til direktiv 70/524/EOEF, del A »Antibiotika«, suppleres teksten til nr. E 711 »Virginiamycin« som foelger:  1.2.3.4.5.6.7.8 //  //  //  //  //  //  //  //  // EOEF-nr.  // Tilsaetningsstof   // Kemisk betegnelse Beskrivelse  // Dyreart eller dyrekategori  // Maksimums- alder  // Mindste indhold  // Stoerste indhold   // 1.2.3.4.5.6,7.8 //   //   //   //   //   // mg/kg af fuldfoderet  // Bestemmelser i oevrigt  // 1.2.3.4.5.6.7.8 //  //  //  //  //  //  //  //  //  //  //  / / »Slagtekvaeg     // -   // 15   // 40   // I brugsanvisningen anfoeres: »I tilskudsfoderblandinger boer stoerste dosis i daglig fodermaengde ikke overskride: - for 100 kg kropsvaegt: 140 mg - over 100 kg kropsvaegt: tilsaetning af 6 mg for hver yderligere 10 kg af dyrets kropsvaegt«.«   //    //   //   //   //   //  //   //


Avis juridique important

|

31996L0030

Rådets direktiv 96/30/EF af 13. maj 1996 om ændring af direktiv 94/80/EF om fastsættelse af de nærmere regler for valgret og valgbarhed ved kommunale valg for unionsborgere, der har bopæl i en medlemsstat, hvor de ikke er statsborgere

EF-Tidende nr. L 122 af 22/05/1996 s. 0014 - 0014

RÅDETS DIREKTIV 96/30/EF af 13. maj 1996 om ændring af direktiv 94/80/EF om fastsættelse af de nærmere regler for valgret og valgbarhed ved kommunale valg for unionsborgere, der har bopæl i en medlemsstat, hvor de ikke er statsborgere RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 8 B, stk. 1,under henvisning til forslag fra Kommissionen,under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1),under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (2), ogud fra følgende betragtninger:Bilaget til Rådets direktiv 94/80/EF af 19. december 1994 om fastsættelse af de nærmere regler for valgret og valgbarhed ved kommunalvalg for unionsborgere, der har bopæl i en medlemsstat, hvor de ikke er statsborgere (3), indeholder en fortegnelse over primære lokale forvaltningsområder i hver enkelt medlemsstat;efter Østrigs, Finlands og Sveriges tiltrædelse bør bilaget til direktiv 94/80/EF ændres, så det omfatter de primære lokale myndigheder i disse tre lande;i henhold til akten vedrørende disse landes tiltrædelse gælder direktiv 94/80/EF for Ålandsøerne, hvor finske statsborgere, der ikke har regionalt borgerskab (hembygdsrätt), og statsborgere i andre medlemsstater er undergivet en betingelse hvad angår opholdsperiode for udøvelse af valgret og valgbarhed ved kommunale valg -UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:Artikel 1 I bilaget til direktiv 94/80/EF tilføjes følgende:»i Østrig:Gemeinden, Bezirke in der Stadt Wieni Finland:kunta, kommun, kommun på Ålandi Sverige:kommuner, landsting.«Artikel 2 Dette direktiv træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Artikel 3 Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Bruxelles, den 13. maj 1996.På Rådets vegneS. AGNELLIFormand(1) EFT nr. C 65 af 4. 3. 1996, s. 201.(2) Udtalelse afgivet den 29. februar 1996 (endnu ikke offentliggjort i Tidende).(3) EFT nr. L 368 af 30. 12. 1994, s. 38.


title: Rådets direktiv (EU) 2015/637 af 20. april 2015 om koordinations- og samarbejdsforanstaltninger for at lette konsulær beskyttelse af ikkerepræsenterede unionsborgere i tredjelande og om ophævelse af afgørelse 95/553/EF

text:
                  24.4.2015

                  DA

                  Den Europæiske Unions Tidende

                  L 106/1

            RÅDETS DIREKTIV (EU) 2015/637
      af 20. april 2015
      om koordinations- og samarbejdsforanstaltninger for at lette konsulær beskyttelse af ikkerepræsenterede unionsborgere i tredjelande og om ophævelse af afgørelse 95/553/EF
      RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION —
      under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 23,
      under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
      under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1),
      efter en særlig lovgivningsprocedure, og
      ud fra følgende betragtninger:

                  (1)

                  Unionsborgerskabet er den grundlæggende status for medlemsstaternes statsborgere. Retten til i tredjelande, hvor den medlemsstat, hvor de er statsborgere, ikke er repræsenteret, at nyde beskyttelse hos enhver anden medlemsstats diplomatiske og konsulære myndigheder på samme vilkår som statsborgere i denne medlemsstat er en af de særlige rettigheder, som unionsborgere har ifølge artikel 20, stk. 2, litra c), i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF).

                  (2)

                  Lissabontraktaten styrkede unionsborgerskabets status og de rettigheder, der er knyttet dertil. Artikel 23 i TEUF giver således mulighed for vedtagelse af direktiver om de koordinations- og samarbejdsforanstaltninger, der er nødvendige for at lette konsulær beskyttelse af ikkerepræsenterede unionsborgere.

                  (3)

                  Unionen bygger på værdier som solidaritet, ikkeforskelsbehandling og respekt for menneskerettighederne; i forbindelserne med den øvrige verden bør Unionen forsvare sine værdier og bidrage til beskyttelsen af sine borgere. Den grundlæggende ret til konsulær beskyttelse hos enhver medlemsstat af ikkerepræsenterede unionsborgere på samme vilkår som statsborgere i denne medlemsstat, jf. artikel 46 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (chartret), er et udtryk for europæisk solidaritet. Den giver unionsborgerskabet en ekstern dimension og styrker Unionens identitet i tredjelande.

                  (4)

                  Formålet med dette direktiv er at træffe de koordinations- og samarbejdsforanstaltninger, der er nødvendige for yderligere at lette den konsulære beskyttelse af ikkerepræsenterede unionsborgere. Disse foranstaltninger bør øge retssikkerheden samt det effektive samarbejde og solidariteten blandt de konsulære myndigheder.

                  (5)

                  I henhold til artikel 20, stk. 2, litra c), i TEUF og artikel 23 i TEUF bør medlemsstaterne yde konsulær beskyttelse til ikkerepræsenterede borgere på samme vilkår som til deres egne statsborgere. Dette direktiv berører ikke medlemsstaternes kompetence til at fastlægge omfanget af den beskyttelse, som ydes deres egne statsborgere.

                  (6)

                  Dette direktiv berører ikke de konsulære forbindelser mellem medlemsstaterne og tredjelande, særlig deres rettigheder og forpligtelser i henhold til international praksis og internationale aftaler, navnlig konventionen af 24. april 1963 om konsulære forbindelser (Wienerkonventionen), som medlemsstaterne anvender i overensstemmelse med EU-retten. I henhold til artikel 8 i Wienerkonventionen kan medlemsstaterne yde konsulær beskyttelse på vegne af en anden medlemsstat efter behørig anmeldelse, medmindre det pågældende tredjeland modsætter sig dette. Der kan især opstå vanskeligheder i forbindelse med situationer, der involverer borgere, som også er statsborgere i værtslandet. Medlemsstaterne bør med støtte fra det lokale konsulære samarbejde træffe de fornødne foranstaltninger til i forbindelse med tredjelande at sikre, at der i hvert enkelt tilfælde kan ydes konsulær beskyttelse på andre medlemsstaters vegne.

                  (7)

                  Når ikkerepræsenterede borgere har brug for beskyttelse i tredjelande, er det nødvendigt med et effektivt samarbejde og en effektiv koordination. Den bistående medlemsstat i et tredjeland og den medlemsstat, hvor borgeren er statsborger, bør arbejde tæt sammen. Lokalt konsulært samarbejde for så vidt angår ikkerepræsenterede borgere kan være særligt kompliceret, da det kræver samarbejde med myndigheder, som ikke er repræsenteret lokalt, herunder, hvis det er relevant, med de kompetente ambassader eller konsulater. Der bør indføres klare og faste rammer for at udfylde det hul, der opstår som følge af den manglende tilstedeværelse af en ambassade eller et konsulat fra borgerens egen medlemsstat. Det er også nødvendigt at præcisere eksisterende foranstaltninger for at sikre effektiv beskyttelse.

                  (8)

                  Unionsborgere bør betragtes som værende ikkerepræsenteret i et tredjeland, hvis den medlemsstat, hvor de er statsborgere, ikke har etableret en ambassade, et konsulat eller en honorær konsul i tredjelandet. Borgere bør også betragtes som værende ikkerepræsenteret, hvis den ambassade, det konsulat eller den honorære konsul, som er etableret lokalt, af en hvilken som helst grund i en given sag ikke kan yde den beskyttelse, som den berørte person ellers har ret til at modtage i henhold til national lovgivning eller praksis. Ambassader og konsulater bør underrette hinanden om enhver ekstraordinær omstændighed, som midlertidigt kan påvirke deres kapacitet til at yde konsulær beskyttelse. Der bør også tages hensyn til tilgængelighed og nærhed. For eksempel bør en borger, som søger konsulær beskyttelse eller bistand fra en anden medlemsstats ambassade eller konsulat, ikke sendes videre til ambassaden, konsulatet eller den honorære konsul for den medlemsstat, hvor vedkommende er statsborger, når statsborgeren på grund af lokale omstændigheder eller manglende ressourcer ikke kan nå sikkert frem til eller ikke kan nås sikkert af sidstnævnte instanser på en måde, så vedkommende kan ydes konsulær beskyttelse. Begrebet manglende repræsentation bør fortolkes således, at ikkerepræsenterede borgere sikres effektiv ret til at nyde beskyttelse hos en anden medlemsstats ambassade eller konsulat på ikkeforskelsbehandlende vis, idet der tages hensyn til den enkelte sags specifikke omstændigheder. Borgere med statsborgerskab i mere end én medlemsstat bør anses for at være ikkerepræsenteret, hvis ingen af de medlemsstater, hvor vedkommende er statsborger, er repræsenteret i det pågældende tredjeland.

                  (9)

                  Med henblik på at sikre effektiviteten af den i artikel 20, stk. 2, litra c), i TEUF indeholdte ret og retten til respekt for privatliv og familieliv, som anerkendt i artikel 7 i chartret, og under hensyntagen til national lovgivning og praksis kan en bistående medlemsstat blive nødt til at yde beskyttelse til unionsborgeres familiemedlemmer fra tredjelande alt efter den enkelte sags specifikke omstændigheder. Dette direktiv forhindrer ikke, at den bistående medlemsstat og den medlemsstat, hvor den ikkerepræsenterede borger er statsborger, under de konsultationer, der bør afholdes, inden der ydes bistand, hvis det er hensigtsmæssigt, enes om muligheden for at yde mere vidtgående bistand til den ikkerepræsenterede unionsborgers familiemedlemmer fra tredjelande end krævet i den bistående medlemsstats lov eller dikteret af dens praksis, idet der så vidt muligt tages hensyn til anmodninger fra den medlemsstat, hvor den ikkerepræsenterede borger er statsborger, og såfremt det, der opnås enighed om, ikke er mindre omfattende, end hvad EU-retten kræver. Det er imidlertid ikke sikkert, at medlemsstaterne kan yde visse former for konsulær beskyttelse, f.eks. nødpas, til familiemedlemmer fra tredjelande. For så vidt angår bistand til mindreårige bør hensynet til barnets tarv i overensstemmelse med artikel 24 i chartret, og som anført i FN-konventionen af 20. november 1989 om barnets rettigheder, komme i første række.

                  (10)

                  Ikkerepræsenterede borgere bør kunne søge konsulær beskyttelse hos enhver medlemsstats ambassade eller konsulat. Dette bør imidlertid ikke forhindre medlemsstaterne i at indgå praktiske ordninger med henblik på at dele ansvaret for at yde konsulær beskyttelse til ikkerepræsenterede borgere i henhold til dette direktiv. Sådanne ordninger er til gavn for borgerne, da de muliggør bedre beredskab med hensyn til at sikre effektiv beskyttelse. Medlemsstater, som modtager anmodninger om beskyttelse, bør vurdere, om det i en specifik sag er nødvendigt at yde konsulær beskyttelse, eller om sagen kan overdrages til den ambassade eller det konsulat, der er udpeget som kompetent ifølge den en eventuel allerede gældende ordning. Medlemsstaterne bør underrette Kommissionen og Tjenesten for EU's Optræden Udadtil (EU-Udenrigstjenesten) om alle sådanne ordninger, der bør offentliggøres af Unionen og medlemsstaterne for at sikre gennemsigtighed for ikkerepræsenterede borgere.

                  (11)

                  Dette direktiv bør ikke forhindre en medlemsstat, som ikke er repræsenteret i et tredjeland, i at yde konsulær beskyttelse til en af sine statsborgere, f.eks. ved at yde konsulære tjenester via internettet, hvor det er hensigtsmæssigt. Den medlemsstat, hvor den ikkerepræsenterede borger er statsborger, bør kunne anmode den medlemsstat, som den pågældende borger søger eller modtager konsulær beskyttelse hos, om at overdrage ansøgningen eller sagen, så den selv kan yde konsulær beskyttelse. En sådan overførsel bør ikke føre til, at den ikkerepræsenterede borger unddrages konsulær beskyttelse.

                  (12)

                  Uanset medlemsstaternes forskellige traditioner med hensyn til honorære konsulers kompetence, tilbyder de almindeligvis ikke samme vifte af tjenester som ambassader eller konsulater. Honorære konsuler udfører ofte deres opgave på frivilligt grundlag, og det bør derfor være op til hver enkelt medlemsstat at afgøre, om dette direktiv bør finde anvendelse på dens honorære konsuler. Honorære konsuler kan pålægges at yde konsulær beskyttelse til ikkerepræsenterede borgere alt efter den enkelte sags specifikke omstændigheder.

                  (13)

                  Anmodninger om beskyttelse bør behandles, hvis ansøgerne fremviser et gyldigt pas eller identitetskort for unionsborgere. Imidlertid er ikkerepræsenterede borgere, som har brug for konsulær beskyttelse, ikke altid i besiddelse af deres identitetspapirer. Den grundlæggende status som unionsborger opnås direkte i medfør af EU-retten, og identitetspapirer er derfor udelukkende af deklaratorisk værdi. Hvis ansøgerne ikke kan fremvise gyldige identitetsdokumenter, bør de kunne fastslå deres identitet på anden vis. Om nødvendigt kan den pågældende persons identitet fastslås ved at konsultere myndighederne i den medlemsstat, hvor ansøgeren hævder at være statsborger. Med hensyn til de familiemedlemmer, som ledsager ansøgeren, bør myndighederne i den medlemsstat, hvor ansøgeren er statsborger, også have mulighed for at hjælpe den bistående medlemsstat med at kontrollere identitet og slægtskabsforhold med ansøgeren.

                  (14)

                  For at afgøre, hvilke koordinations- og samarbejdsforanstaltninger der er nødvendige, bør anvendelsesområdet for konsulær beskyttelse i henhold til dette direktiv specificeres. Konsulær beskyttelse af ikkerepræsenterede borgere bør omfatte bistand i en række typiske situationer, hvor medlemsstaterne yder konsulær beskyttelse til deres egne statsborgere alt efter den enkelte sags specifikke omstændigheder, såsom i tilfælde af anholdelse eller tilbageholdelse, alvorlige ulykker, alvorlig sygdom og dødsfald, og hvis der er brug for hjælp og hjemtransport i nødsituationer eller udstedelse af nødpas. Da den fornødne beskyttelse altid afhænger af den aktuelle situation, bør konsulær beskyttelse ikke begrænses til de situationer, der specifikt er anført i direktivet.

                  (15)

                  Der bør, hvor det er relevant, tages behørigt hensyn til borgerens ønsker, bl.a. med hensyn til om familiemedlemmer eller andre nærtstående personer skal underrettes, og i så fald hvem. Ligeledes bør der ved dødsfald tages behørigt hensyn til de pårørendes ønsker med hensyn til, hvad der skal ske med den afdødes jordiske rester. Den medlemsstat, hvor den ikkerepræsenterede borger er statsborger, bør stå for disse kontakter.

                  (16)

                  Medlemsstaternes myndigheder bør arbejde tæt sammen og koordinere med hinanden og Unionen, navnlig Kommissionen og EU-Udenrigstjenesten, idet der udvises gensidig respekt og solidaritet. For at sikre et hurtigt og effektivt samarbejde bør medlemsstaterne give og løbende ajourføre oplysninger om relevante kontaktpunkter i medlemsstaterne gennem et sikkert websted hos EU-Udenrigstjenesten (Consular Online).

                  (17)

                  I tredjelande er Unionen repræsenteret ved EU-delegationerne, som i nært samarbejde med medlemsstaternes diplomatiske og konsulære missioner bidrager til iværksættelsen af unionsborgeres ret til konsulær beskyttelse, jf. artikel 35 i traktaten om Den Europæiske Union. Dette direktiv anerkender fuldt ud og forbedrer yderligere det bidrag, som EU-Udenrigstjenesten og EU-delegationerne allerede yder, navnlig i krisesituationer, i henhold til Rådets afgørelse 2010/427/EU (2), særlig artikel 5, stk. 10.

                  (18)

                  Med hensyn til lokalt samarbejde bør alle relevante aktørers kompetencer og deres respektive roller præciseres for at sikre, at ikkerepræsenterede borgere modtager den bistand, de har ret til i henhold til princippet om ikkeforskelsbehandling. På det lokale konsulære samarbejde bør man være behørigt opmærksom på ikkerepræsenterede borgere ved f.eks. at indsamle og regelmæssigt ajourføre oplysninger om relevante kontaktpunkter og dele disse med medlemsstaternes lokale ambassader og konsulater samt med EU-delegationen.

                  (19)

                  I de lokale konsulære samarbejdsmøder, som tilrettelægges i tæt samarbejde med EU-delegationen, bør der indgå regelmæssig udveksling af oplysninger om spørgsmål af relevans for ikkerepræsenterede borgere, bl.a. om borgernes sikkerhed, fængselsforhold, meddelelser fra og adgang til konsulater samt krisesamarbejde. På disse møder bør de repræsenterede medlemsstater, når det er nødvendigt, aftale de praktiske ordninger for at sikre, at ikkerepræsenterede borgere beskyttes effektivt. En sådan aftale er muligvis ikke nødvendig, hvis der for eksempel kun er få ikkerepræsenterede borgere.

                  (20)

                  En klar ansvarsfordeling mellem repræsenterede og ikkerepræsenterede medlemsstater og EU-delegationen er afgørende for at sikre passende kriseberedskab og krisestyring. Kriseberedskabsplanlægningen bør derfor koordineres og fuldt ud tage hensyn til ikkerepræsenterede borgere. Med henblik herpå bør medlemsstater, som ikke har etableret en ambassade eller et konsulat lokalt, inden for rammerne af det lokale kriseberedskab give alle tilgængelige og relevante oplysninger vedrørende deres borgere inden for området. Sådanne oplysninger bør efter omstændighederne ajourføres i tilfælde af en krisesituation. De kompetente ambassader og konsulater og EU-delegationer bør orienteres og, når det er hensigtsmæssigt, inddrages i kriseberedskabsforanstaltningerne. Oplysninger om disse foranstaltninger bør stilles til rådighed for ikkerepræsenterede borgere. I en krisesituation bør den ledende stat eller den eller de medlemsstater, der koordinerer bistanden, koordinere den støtte, der ydes ikkerepræsenterede borgere, og brugen af tilgængelig evakueringskapacitet på basis af den aftalte planlægning og den lokale udvikling på ikkeforskelsbehandlende vis.

                  (21)

                  Interoperabiliteten mellem konsulære medarbejdere og andre kriseberedskabseksperter bør forbedres, navnlig gennem deres deltagelse i tværfaglige kriseberedskabshold såsom dem, der hører under EU-Udenrigstjenestens kriseresponssystem og operationelle koordinations- og krisestyringsstrukturer og under EU-civilbeskyttelsesmekanismen (3).

                  (22)

                  Det bør være muligt at kræve støtte fra EU-civilbeskyttelsesmekanismen, hvis det er nødvendigt af hensyn til den konsulære beskyttelse af ikkerepræsenterede borgere. Denne anmodning om støtte kan f.eks. komme fra den ledende stat eller den eller de medlemsstater, som koordinerer bistanden.

                  (23)

                  Det i dette direktiv anvendte udtryk en »ledende stat« henviser til en eller flere medlemsstater repræsenteret i et givent tredjeland, og som har ansvaret for at koordinere og lede bistanden til ikkerepræsenterede borgere under krisesituationer. Begrebet ledende stat, som fastsat i de relevante EU-retningslinjer (4), kan videreudvikles i overensstemmelse med EU-retten og navnlig med dette direktiv.

                  (24)

                  Når en medlemsstat underrettes om eller modtager en ansøgning om konsulær beskyttelse fra en person, som hævder at være en ikkerepræsenteret borger, bør den, medmindre der er tale om særligt hastende tilfælde, altid omgående tage kontakt til den medlemsstat, hvor borgeren er statsborger, og give den alle de relevante oplysninger, inden den yder nogen bistand. Den medlemsstat, hvor borgeren er statsborger, bør på sin side omgående give alle oplysninger, som er relevante for sagen. Denne konsultation bør gøre det muligt for den medlemsstat, hvor borgeren er statsborger, at anmode om overførsel af ansøgningen eller sagen for selv at kunne yde konsulær beskyttelse. Denne konsultation bør også gøre det muligt for de berørte medlemsstater at udveksle relevante oplysninger med henblik på f.eks. at sikre, at en ikkerepræsenteret borger ikke misbruger sin ret til konsulær beskyttelse i henhold til artikel 20, stk. 2, litra c), i TEUF. Unionsborgerne kan ikke henholde sig til dette direktiv i tilfælde af misbrug.

                  (25)

                  Gensidig solidaritet og samarbejde omfatter også økonomiske spørgsmål. De medlemsstater, som yder deres egne borgere konsulær beskyttelse i form af økonomisk bistand, gør dette som sidste udvej og kun i ekstraordinære tilfælde, hvis den pågældende borger ikke kan få økonomisk hjælp ad anden vej, såsom ved at familiemedlemmer, venner eller arbejdsgivere foretager overførsler. Ikkerepræsenterede borgere bør ydes økonomisk bistand på samme vilkår som statsborgere i den bistående medlemsstat. Den ikkerepræsenterede borger bør pålægges at underskrive en forpligtelse til at tilbagebetale de påløbne omkostninger til den medlemsstat, hvor borgeren er statsborger, forudsat at statsborgere i den bistående medlemsstat i samme situation ville være blevet pålagt at tilbagebetale disse omkostninger til deres egen medlemsstat. Den ikkerepræsenterede borger kan derefter af den medlemsstat, hvor borgeren er statsborger, pålægges at tilbagebetale disse omkostninger, herunder et eventuelt konsulært gebyr.

                  (26)

                  Dette direktiv bør sikre økonomisk byrdefordeling og godtgørelse. Hvor konsulær beskyttelse, der ydes til en ikkerepræsenteret borger, omfatter undertegnelse af en tilbagebetalingsforpligtelse, bør den medlemsstat, hvor den ikkerepræsenterede borger er statsborger, godtgøre den bistående medlemsstat påløbne omkostninger efter dens skriftlige anmodning. Det bør være op til den bistående medlemsstat at afgøre, om den vil søge godtgørelse for de påløbne omkostninger. Den bistående medlemsstat og den medlemsstat, hvor den ikkerepræsenterede borger er statsborger, bør kunne aftale de detaljerede betingelser for godtgørelse inden for visse tidsfrister.

                  (27)

                  Den konsulære beskyttelse, som ydes en ikkerepræsenteret borger i tilfælde af anholdelse eller tilbageholdelse, kan indebære usædvanligt høje omkostninger i forbindelse med rejse, logi eller oversættelse for de diplomatiske eller konsulære myndigheder i den bistående medlemsstat alt efter den enkelte sags omstændigheder. Den medlemsstat, hvor den ikkerepræsenterede borger er statsborger, bør underrettes om sådanne eventuelle omkostninger under de konsultationer, som finder sted, inden bistanden ydes. Den bistående medlemsstat bør kunne søge godtgørelse for sådanne usædvanligt høje omkostninger fra den medlemsstat, hvor den ikkerepræsenterede borger er statsborger. Den medlemsstat, hvor borgeren er statsborger, bør godtgøre den bistående medlemsstat de påløbne omkostninger. Den bistående medlemsstat og den medlemsstat, hvor den ikkerepræsenterede borger er statsborger, bør kunne aftale de detaljerede betingelser for godtgørelse inden for visse tidsfrister. Ifølge princippet om ikkeforskelsbehandling kan de medlemsstater, hvor ikkerepræsenterede borger er statsborgere, ikke anmode dens borgere om at godtgøre omkostninger, som statsborgere i den bistående medlemsstat ikke ville blive pålagt at betale.

                  (28)

                  De økonomiske procedurer bør forenkles med henblik på krisesituationer. I betragtning af sådanne situationers særlige karakter, såsom behovet for hurtigt at bistå et stort antal borgere, bør en tilbagebetalingsforpligtelse ikke være nødvendig, for at den bistående medlemsstat kan søge og modtage godtgørelse fra den eller de medlemsstater, hvor den eller de ikkerepræsenterede borgere er statsborgere. De medlemsstater, hvor de ikkerepræsenterede borger er statsborgere, bør godtgøre den eller de bistående medlemsstater de påløbne omkostninger. Det bør være op til den eller de bistående medlemsstater at afgøre, om de vil søge godtgørelse for de påløbne omkostninger og i hvilken form. Den bistående medlemsstat og den medlemsstat, hvor den ikkerepræsenterede borger er statsborger, bør kunne aftale de detaljerede betingelser for godtgørelse inden for visse tidsfrister. I tilfælde af en krisesituation, som har eller kan have haft negative konsekvenser for et væsentligt antal unionsborgere, og efter anmodning fra den bistående medlemsstat, bør de medlemsstater, hvor ikkerepræsenterede borger er statsborgere, godtgøre omkostningerne på et forholdsmæssigt grundlag ved at dele de påløbne omkostninger med antallet af borgere, der har fået bistand.

                  (29)

                  Dette direktiv bør tages op til revision tre år efter dets gennemførelsesfrist. Det eventuelle behov for at revidere de økonomiske procedurer for at sikre tilstrækkelig byrdefordeling bør navnlig vurderes i lyset af de oplysninger, som medlemsstaterne giver om gennemførelsen og den praktiske anvendelse af direktivet, herunder eventuelle relevante statistikker og sager. Kommissionen bør udarbejde en rapport og overveje behovet for eventuelle yderligere foranstaltninger, herunder i givet fald ved at foreslå ændringer til dette direktiv med henblik på at lette udøvelsen af unionsborgernes ret til konsulær beskyttelse.

                  (30)

                  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF (5) finder anvendelse på medlemsstaternes behandling af personoplysninger i forbindelse med nærværende direktiv.

                  (31)

                  Dette direktiv bør ikke påvirke gunstigere bestemmelser i national lovgivning, for så vidt som de er forenelige med dette direktiv.

                  (32)

                  I henhold til medlemsstaternes og Kommissionens fælles politiske erklæring af 28. september 2011 (6) om forklarende dokumenter har medlemsstaterne forpligtet sig til, i tilfælde hvor det er berettiget, at lade meddelelsen af gennemførelsesforanstaltninger ledsage af et eller flere dokumenter, der forklarer forholdet mellem et direktivs bestanddele og de tilsvarende dele i de nationale gennemførelsesinstrumenter. I forbindelse med dette direktiv finder lovgiver, at fremsendelse af sådanne dokumenter er berettiget.

                  (33)

                  Direktivet har til formål at fremme konsulær beskyttelse som anerkendt i chartret. Det respekterer de grundlæggende rettigheder og overholder de principper, der navnlig anerkendes i charteret, især princippet om ikkeforskelsbehandling, retten til livet og respekt for menneskets integritet, retten til respekt for privatliv og familieliv, respekt for børns rettigheder, retten til et forsvar og retten til en upartisk domstol. Direktivet bør gennemføres i overensstemmelse med disse rettigheder og principper.

                  (34)

                  I overensstemmelse med forbuddet mod forskelsbehandling i chartret bør medlemsstaterne gennemføre dette direktiv uden forskelsbehandling mellem de personer, der er omfattet af direktivet, på grund af køn, race, farve, etnisk eller social oprindelse, genetiske anlæg, sprog, religion eller tro, politiske eller andre anskuelser, tilhørsforhold til et nationalt mindretal, formueforhold, fødsel, handicap, alder eller seksuel orientering

                  (35)

                  Afgørelse 95/553/EF truffet af repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Rådet (7) bør ophæves —

            VEDTAGET DETTE DIREKTIV
      KAPITEL 1

         ALMINDELIGE BESTEMMELSER OG ANVENDELSESOMRÅDE

      Artikel 1
      Emne
      1.   Dette direktiv fastlægger de koordinations- og samarbejdsforanstaltninger, der er nødvendige for at lette udøvelsen af den ret, jf. artikel 20, stk. 2, litra c), i TEUF, som unionsborgere har i de tredjelande, hvor den medlemsstat, hvor de er statsborgere, ikke er repræsenteret, til at nyde enhver medlemsstats diplomatiske og konsulære myndigheders beskyttelse på samme vilkår som statsborgere i denne medlemsstat, også under hensyn til den rolle, Unionens delegationer spiller for at bidrage til, at denne ret iværksættes.
      2.   Dette direktiv vedrører ikke konsulære forbindelser mellem medlemsstater og tredjelande.
      Artikel 2
      Almindeligt princip
      1.   Medlemsstaternes ambassader eller konsulater yder konsulær beskyttelse til ikkerepræsenterede borgere på samme vilkår som til deres egne statsborgere.
      2.   Medlemsstaterne kan træffe afgørelse om, at dette direktiv skal finde anvendelse på den konsulære beskyttelse, som ydes af honorære konsuler i overensstemmelse med artikel 23 i TEUF. Medlemsstaterne sikrer, at ikkerepræsenterede borgere underrettes behørigt om sådanne afgørelser, og i hvilket omfang honorære konsuler har kompetence til at yde beskyttelse i en given sag.
      Artikel 3
      Konsulær beskyttelse, som ydes af den medlemsstat, hvor borgeren er statsborger
      Den medlemsstat, hvor en ikkerepræsenteret borger er statsborger, kan anmode den medlemsstat, som den ikkerepræsenterede borger søger eller modtager konsulær beskyttelse hos, om at videresende den ikkerepræsenterede borgers ansøgning eller sag til den medlemsstat, hvor vedkommende er statsborger, så denne medlemsstat, hvor vedkommende er statsborger, kan yde konsulær beskyttelse i henhold til sin nationale lov eller praksis. Den anmodede medlemsstat kan afgive sagen, så snart den medlemsstat, hvor borgeren er statsborger, bekræfter, at den yder konsulær beskyttelse til den ikkerepræsenterede borger.
      Artikel 4
      Ikkerepræsenterede borgere i tredjelande
      Med henblik på dette direktiv forstås ved »ikkerepræsenteret borger« enhver borger, der har statsborgerskab i en medlemsstat, og som ikke er repræsenteret i et tredjeland, jf. artikel 6.
      Artikel 5
      Familiemedlemmer til ikkerepræsenterede borgere i tredjelande
      Der ydes konsulær beskyttelse til familiemedlemmer, der ikke selv er unionsborgere, som ledsager ikkerepræsenterede borgere i et tredjeland, i samme udstrækning og på samme betingelser, som gælder for familiemedlemmer til borgere i den bistående medlemsstat, der ikke selv er unionsborgere, i overensstemmelse med dens nationale lovgivning eller praksis.
      Artikel 6
      Manglende repræsentation
      Med henblik på dette direktiv er en medlemsstat ikke repræsenteret i et tredjeland, hvis den ikke permanent har etableret en ambassade eller et konsulat i tredjelandet, eller hvis den ikke har en ambassade, et konsulat eller en honorær konsul i tredjelandet, som kan yde konkret konsulær beskyttelse i en given sag.
      Artikel 7
      Adgang til konsulær beskyttelse og andre ordninger
      1.   Ikkerepræsenterede borgere har ret til at søge konsulær beskyttelse hos enhver medlemsstats ambassade eller konsulat.
      2.   En medlemsstat kan repræsentere en anden medlemsstat permanent, og medlemsstaternes ambassader eller konsulater kan, når det anses for nødvendigt, indgå praktiske ordninger om deling af ansvaret for at yde konsulær beskyttelse til ikkerepræsenterede borgere, jf. dog artikel 2. Medlemsstaterne underretter Kommissionen og EU-Udenrigstjenesten om sådanne ordninger, der offentliggøres af Unionen og medlemsstaterne for at sikre gennemsigtighed for ikkerepræsenterede borgere.
      3.   I de tilfælde, hvor der er indgået en praktisk ordning, jf. stk. 2, er det den ambassade eller det konsulat, hvor den ikkerepræsenterede borger søger konsulær beskyttelse, og som ikke er udpeget som kompetent ifølge den gældende specifikke ordning, der sørger for, at ansøgningen fra borgeren videresendes til den relevante ambassade eller det relevante konsulat, medmindre den konsulære beskyttelse derved bringes i fare, navnlig hvis der er tale om hastende tilfælde, som kræver en omgående indsats fra den anmodede ambassade eller det anmodede konsulat.
      Artikel 8
      Identifikation
      1.   Ansøgere om konsulær beskyttelse skal dokumentere, at de er unionsborgere, ved at fremvise deres pas eller identitetskort.
      2.   Hvis unionsborgeren ikke kan fremvise et gyldigt pas eller identitetskort, kan vedkommendes nationalitet fastslås på anden vis, herunder om nødvendigt ved en kontrol hos de diplomatiske eller konsulære myndigheder i den medlemsstat, hvor ansøgeren hævder at være statsborger.
      3.   Med hensyn til de i artikel 5 omhandlede familiemedlemmer kan identiteten og eksistensen af et slægtskabsforhold fastslås på anden vis, herunder ved den bistående medlemsstats kontrol hos de diplomatiske eller konsulære myndigheder i den medlemsstat, hvor borgeren er statsborger, jf. stk. 1.
      Artikel 9
      Former for bistand
      Den i artikel 2 omhandlede beskyttelse kan omfatte konsulær bistand, bl.a. hvis der er tale om

                  a)

                  anholdelse eller tilbageholdelse

                  b)

                  ofre for forbrydelser

                  c)

                  en alvorlig ulykke eller alvorlig sygdom

                  d)

                  dødsfald

                  e)

                  hjælp til og hjemtransport i en nødsituation

                  f)

                  et behov for nødpas, jf. afgørelse 96/409/FUSP (8).

            KAPITEL 2

         KOORDINATIONS- OG SAMARBEJDSFORANSTALTNINGER

      Artikel 10
      Almindelige regler
      1.   Medlemsstaternes diplomatiske og konsulære myndigheder arbejder tæt sammen og koordinerer med hinanden og Unionen for at sikre beskyttelse af ikkerepræsenterede borgere i overensstemmelse med artikel 2.
      2.   Når en medlemsstat modtager en anmodning om konsulær beskyttelse fra en person, som hævder at være en ikkerepræsenteret borger, eller underrettes om, at en ikkerepræsenteret borger befinder sig i en individuel nødsituation, såsom anført på listen i artikel 9, konsulterer den omgående udenrigsministeriet i den medlemsstat, hvor borgeren hævder at være statsborger, eller, hvis det er hensigtsmæssigt, denne medlemsstats kompetente ambassade eller konsulat, og giver den alle relevante tilgængelige oplysninger, herunder vedrørende den pågældende persons identitet, eventuelle omkostninger ved konsulær beskyttelse, og vedrørende eventuelle familiemedlemmer, der også kan være behov for at yde konsulær beskyttelse til. Denne konsultation skal finde sted, inden bistanden ydes, medmindre der er tale om særligt hastende tilfælde. Den bistående medlemsstat letter også udvekslingen af oplysninger mellem den pågældende borger og myndighederne i den medlemsstat, hvor borgeren er statsborger.
      3.   Efter anmodning giver medlemsstaten, hvor borgeren er statsborger, den bistående medlemsstats udenrigsministerium eller kompetente ambassade eller konsulat alle relevante oplysninger i den pågældende sag. Den har også ansvaret for al nødvendig kontakt med familiemedlemmer eller andre relevante personer eller myndigheder.
      4.   Medlemsstaterne indsender oplysninger til EU-Udenrigstjenesten på dens sikrede websted om de relevante kontaktpunkter i udenrigsministerierne.
      Artikel 11
      EU-delegationernes rolle
      EU-delegationerne arbejder tæt sammen og koordinerer med medlemsstaternes ambassader og konsulater for at bidrage til samarbejde og koordination lokalt og i krisesituationer, navnlig ved at yde tilgængelig logistisk støtte, herunder kontorlokaler og organisatoriske faciliteter, f.eks. midlertidige lokaler for konsulære medarbejdere og for indsatshold. EU-delegationerne og EU-Udenrigstjenestens hovedkvarter letter også udvekslingen af oplysninger mellem medlemsstaternes ambassader og konsulater og, hvis det er hensigtsmæssigt, med de lokale myndigheder. EU-delegationerne stiller også generelle oplysninger til rådighed om den bistand, som ikkerepræsenterede borgere kan have ret til, navnlig hvad angår aftalte praktiske ordninger, hvis det er relevant.
      Artikel 12
      Lokalt samarbejde
      De lokale samarbejdsmøder skal omfatte regelmæssig udveksling af oplysninger om spørgsmål af relevans for ikkerepræsenterede borgere. På disse møder fastlægger medlemsstaterne, hvis det er nødvendigt, de praktiske ordninger, jf. artikel 7, så ikkerepræsenterede borgere sikres effektiv beskyttelse i det pågældende tredjeland. Medmindre andet er aftalt af medlemsstaterne, skal formanden være repræsentant for en medlemsstat, i tæt samarbejde med EU-delegationen.
      Artikel 13
      Kriseberedskab og samarbejde
      1.   Den lokale beredskabsplanlægning skal tage hensyn til ikkerepræsenterede borgere. De medlemsstater, som er repræsenteret i et tredjeland, koordinerer deres beredskabsplaner med hinanden og EU-delegationen for at sikre, at ikkerepræsenterede borgere bistås fuldt ud i en krisesituation. De kompetente ambassader eller konsulater orienteres fyldestgørende om kriseberedskabsordningerne og inddrages, hvor det er hensigtsmæssigt.
      2.   I tilfælde af en krise arbejder Unionen og medlemsstaterne tæt sammen for at sikre effektiv bistand til ikkerepræsenterede borgere. De underretter, når det er muligt, hurtigst muligt hinanden om, hvilken evakueringskapacitet der er til rådighed. Medlemsstaterne kan på anmodning få støtte af eksisterende indsatshold på EU-niveau, herunder konsulære eksperter, navnlig fra de medlemsstater, der ikke er repræsenteret.
      3.   Den ledende stat eller den eller de medlemsstater, der koordinerer bistanden, har ansvaret for at koordinere enhver støtte, der ydes ikkerepræsenterede borgere, med støtte fra de øvrige berørte medlemsstater, EU-delegationen og EU-Udenrigstjenestens hovedkvarter. Medlemsstaterne sørger for, at den ledende stat eller den eller de medlemsstater, der koordinerer bistanden, får alle relevante oplysninger om deres ikkerepræsenterede borgere, som befinder sig i en krisesituation.
      4.   Den ledende stat eller den eller de medlemsstater, der koordinerer bistanden til ikkerepræsenterede borgere, kan, hvis det er hensigtsmæssigt, søge støtte fra instrumenter såsom krisestyringsstrukturerne i EU-Udenrigstjenesten og EU-civilbeskyttelsesmekanismen.
      KAPITEL 3

         FINANSIELLE PROCEDURER

      Artikel 14
      Almindelige regler
      1.   De ikkerepræsenterede borgere forpligter sig til at tilbagebetale omkostningerne for konsulær beskyttelse til de medlemsstater, hvor de er statsborgere, på samme vilkår som statsborgere i den bistående medlemsstat ved anvendelse af standardformularen i bilag I. Ikkerepræsenterede borgere pålægges kun at tilbagebetale de omkostninger, som statsborgere i den bistående medlemsstat ville have afholdt under samme vilkår.
      2.   Den bistående medlemsstat kan anmode om godtgørelse af de i stk. 1 omhandlede omkostninger fra den medlemsstat, hvor den ikkerepræsenterede borger er statsborger, ved anvendelse af standardformularen i bilag II. Den medlemsstat, hvor den ikkerepræsenterede borger er statsborger, godtgør disse omkostninger inden for en rimelig frist på højst 12 måneder. Den medlemsstat, hvor den ikkerepræsenterede borger er statsborger, kan anmode den pågældende den ikkerepræsenterede borger om at godtgøre disse omkostninger.
      3.   Når den konsulære beskyttelse, der ydes en ikkerepræsenteret borger i tilfælde af anholdelse eller tilbageholdelse, indebærer usædvanligt høje, men væsentlige og begrundede omkostninger i forbindelse med rejse, logi eller oversættelse for de diplomatiske eller konsulære myndigheder, kan den bistående medlemsstat anmode om godtgørelse af sådanne omkostninger fra den medlemsstat, hvor den ikkerepræsenterede borger er statsborger, som skal godtgøre dem inden for en rimelig frist på højst 12 måneder.
      Artikel 15
      Forenklet procedure i krisesituationer
      1.   I krisesituationer indgiver den bistående medlemsstat alle anmodninger om godtgørelse af omkostningerne ved enhver støtte, der ydes en ikkerepræsenteret borger, til udenrigsministeriet i den medlemsstat, hvor den ikkerepræsenterede borger er statsborger. Den bistående medlemsstat kan anmode om en sådan godtgørelse, selv om den ikkerepræsenterede borger ikke har underskrevet en tilbagebetalingsforpligtelse, jf. artikel 14, stk. 1. Dette er ikke til hinder for, at den medlemsstat, hvor den ikkerepræsenterede borger er statsborger, kan søge om tilbagebetaling fra den pågældende ikkerepræsenterede borger efter nationale regler.
      2.   Den bistående medlemsstat kan anmode den medlemsstat, hvor den ikkerepræsenterede borger er statsborger, om at godtgøre sådanne omkostninger på et forholdsmæssigt grundlag ved at dele den fulde værdi af de faktiske påløbne omkostninger med antallet af borgere, der har fået bistand.
      3.   Hvis den bistående medlemsstat har modtaget økonomisk støtte gennem bistand fra EU-civilbeskyttelsesmekanismen, fastlægges bidraget fra den medlemsstat, hvor den ikkerepræsenterede borger er statsborger, efter at Unionens bidrag er blevet fratrukket.
      KAPITEL 4

         ENDELIGE BESTEMMELSER

      Artikel 16
      Gunstigere behandling
      Medlemsstaterne kan indføre eller bibeholde gunstigere bestemmelser end bestemmelserne i dette direktiv, for så vidt som de er forenelige hermed.
      Artikel 17
      Gennemførelse
      1.   Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 1. maj 2018.
      Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
      2.   Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de vedtager på det område, der er omfattet af dette direktiv.
      Artikel 18
      Ophævelse
      Afgørelse 95/553/EF ophæves med virkning fra den 1. maj 2018.
      Artikel 19
      Rapportering, evaluering og revision
      1.   Medlemsstaterne meddeler Kommissionen alle relevante oplysninger vedrørende gennemførelsen og anvendelsen af dette direktiv. På grundlag af de meddelte oplysninger forelægger Kommissionen Europa-Parlamentet og Rådet senest den 1. maj 2021 en rapport om gennemførelsen og anvendelsen af dette direktiv.
      2.   I den i stk. 1 omhandlede rapport evaluerer Kommissionen, hvorledes dette direktiv har fungeret, og overvejer behovet for yderligere foranstaltninger, herunder, hvor det er hensigtsmæssigt, ændringer for at tilpasse dette direktiv, så unionsborgeres ret til konsulær beskyttelse kan lettes yderligere.
      Artikel 20
      Ikrafttrædelse
      Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
      Artikel 21
      Adressater
      Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

         Udfærdiget i Luxembourg, den 20. april 2015.

               På Rådets vegne

            F. MOGHERINI

               Formand

         (1)  Udtalelse af 25.10.2012 (endnu ikke offentliggjort i EUT).

         (2)  Rådets afgørelse 2010/427/EU af 26. juli 2010 om, hvordan Tjenesten for EU's Optræden Udadtil skal tilrettelægges og fungere (EUT L 201 af 3.8.2010, s. 30).

         (3)  Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 1313/2013/EU af 17. december 2013 om en EU-civilbeskyttelsesmekanisme (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 924).

         (4)  Den Europæiske Unions retningslinjer for gennemførelsen af konceptet med en ledende stat på det konsulære område (EUT C 317 af 12.12.2008, s. 6).

         (5)  Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger (EFT L 281 af 23.11.1995, s. 31).

         (6)  EUT C 369 af 17.12.2011, s. 14.

         (7)  Afgørelse 95/553/EF truffet af repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Rådet den 19. december 1995 om de diplomatiske og konsulære repræsentationers beskyttelse af Den Europæiske Unions borgere (EFT L 314 af 28.12.1995, s. 73).

         (8)  Afgørelse 96/409/FUSP truffet af repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Rådet af 25. juni 1996 om indførelse af et nødpas (EFT L 168 af 6.7.1996, s. 4).

         BILAG I
         A.   Fælles formular for forpligtelsen til at tilbagebetale omkostningerne ved konsulær beskyttelse i tilfælde af økonomisk bistand
         FORPLIGTELSE TIL AT TILBAGEBETALE OMKOSTNINGERNE VED KONSULÆR BESKYTTELSE
         (ØKONOMISK BISTAND) — (artikel 14, stk. 1, i direktiv (EU) , 2015/637)
         Undertegnede (hr./fr.) (fulde navn udfyldes med blokbogstaver)
         …
         som er indehaver af pas nr. … udstedt i …
         anerkender hermed at have modtaget fra …s ambassade/konsulat
         i …
         et beløb på …
         som forskud til betaling af …
         … (inklusive eventuelt gebyr)
         og/eller forpligter mig til og lover på anmodning at tilbagebetale til udenrigsministeriet/regeringen i … [den medlemsstat, hvor jeg er statsborger]
         jf. den nationale lovgivning i den pågældende medlemsstat, et beløb svarende til nævnte beløb eller et beløb svarende til alle omkostninger, der er betalt på mine vegne eller udbetalt som forskud til mig, herunder omkostninger afholdt af medlemmer af min familie, der ledsager mig, i (valuta) …
         til den vekselkurs, der var gældende på datoen for udbetaling af forskuddet eller for betaling af omkostningerne.
         Min adresse (*) (med blokbogstaver) (angiv også land)
         er: …
         …
         …
         DATO … UNDERSKRIFT …
         B.   Fælles formular for forpligtelsen til at tilbagebetale omkostningerne ved konsulær beskyttelse i tilfælde af hjemtransport
         FORPLIGTELSE TIL AT TILBAGEBETALE OMKOSTNINGERNE VED KONSULÆR BESKYTTELSE
         (HJEMTRANSPORT) — (artikel 14, stk. 1, i direktiv (EU) 2015/637)
         Undertegnede (hr./fr.) (fulde navn udfyldes med blokbogstaver)
         …
         født i (by) … i (land) …
         den (dato) …
         som er indehaver af pas nr. … udstedt i …
         den … og id-kort nr.… og socialsikringsnr. og kompetent myndighed (hvis det er relevant) …
         forpligter mig hermed til på anmodning at tilbagebetale til regeringen i …,
         jf. den nationale lovgivning i den pågældende medlemsstat, et beløb svarende til alle omkostninger, der er betalt på mine vegne eller udbetalt som forskud til mig af den konsulære medarbejder fra den … regering i …
         med henblik på eller i forbindelse med hjemtransport til …
         af undertegnede og de medlemmer af min familie, der ledsager mig, og til at betale alle relevante konsulære gebyrer i forbindelse med hjemtransporten.
         Det drejer sig om:

                     i) (**)

                                 Transport

                                 Underhold

                                 Diverse omkostninger

                                 MINUS mit eget bidrag

                                 KONSULÆRE GEBYRER:

                                             Hjemtransportgebyr

                                             Mødediæt

                                             Pasgebyr/ekstragebyr for hastebehandling

                                             (… timer til … pr. time …)

                     ii) (**)

                     Alle beløb, der er udbetalt på mine vegne med henblik på eller i forbindelse med hjemtransport af mig selv og mine ledsagende familiemedlemmer, og som ikke kan fastslås på det tidspunkt, hvor jeg underskriver denne tilbagebetalingsforpligtelse.

               Min adresse (***) (med blokbogstaver) (angiv også land) er:
         …
         …
         …
         DATO … UNDERSKRIFT …

            (*)  i mangel af en fast adresse angives en kontaktadresse.

            (**)  Det irrelevante overstreges: Den konsulære medarbejder og ansøgeren paraferer hver sletning i marginen.

            (***)  I mangel af en fast adresse angives en kontaktadresse.

         BILAG II

            Formular til brug for anmodning om godtgørelse

         ANMODNING OM GODTGØRELSE (artikel 14, stk. 2 og 3, i direktiv (EU) 2015/637)

                     1.

                     Den anmodende medlemsstats ambassade eller konsulat

                     2.

                     Den kompetente ambassade eller det kompetente konsulat eller udenrigsministeriet i den medlemsstat, hvor borgeren, der har fået bistand, er statsborger

                     3.

                     Hændelsens art
                     (dato og sted)

                     4.

                     Oplysninger om borger(e), der har fået bistand (vedlægges særskilt)

                                 Fulde navn

                                 Fødested og fødselsdato

                                 Rejsedokumentets navn og nummer

                                 Bistandens art

                                 Omkostninger

                     5.

                     Omkostninger i alt

                     6.

                     Bankkonto til brug for godtgørelsen

                     7.

                     Vedlagt: tilbagebetalingsforpligtelse (hvis det er relevant)


Avis juridique important

|

31997L0017

Kommissionens Direktiv 97/17/EF af 16. april 1997 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets direktiv 92/75/EØF for så vidt angår energimærkning af opvaskemaskiner (EØS-relevant tekst)

EF-Tidende nr. L 118 af 07/05/1997 s. 0001 - 0025

KOMMISSIONENS DIREKTIV 97/17/EF af 16. april 1997 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets direktiv 92/75/EØF for så vidt angår energimærkning af opvaskemaskiner (EØS-relevant tekst)KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,under henvisning til Rådets direktiv 92/75/EØF af 22. september 1992 om angivelse af husholdningsapparaters energi- og ressourceforbrug ved hjælp af mærkning og standardiserede vareoplysninger (1), særlig artikel 9 og 12, ogud fra følgende betragtninger:Opvaskemaskiners elforbrug tegner sig for en betydelig del af Fællesskabets samlede energiforbrug; mulighederne for at nedskære disse apparaters energiforbrug er betydelige;bedre opvaske- eller tørreevne kræver ofte større vand- og energiforbrug; oplysning om et apparats opvaske- eller tørreevne er til hjælp ved vurdering af oplysningerne om dets vand- og energiforbrug; derved vil forbrugernes valg af apparat i højere grad kunne træffes under hensyn til en bedre udnyttelse af energien;Fællesskabet bekræfter interessen i et internationalt standardiseringssystem, som er i stand til at frembringe standarder, der faktisk bruges af alle parter i den internationale samhandel, og til at imødekomme de behov, EF's politik medfører, og Fællesskabet opfordrer derfor de europæiske standardiseringsorganisationer til at videreføre deres samarbejde med de internationale standardiseringsorganisationer;Den Europæiske Standardiseringsorganisation (CEN) og Den Europæiske Komité for Elektroteknisk Standardisering (Cenelec) anerkendes som de organer, der er kompetente til at vedtage de harmoniserede standarder i overensstemmelse med de generelle retningslinjer for samarbejdet mellem Kommissionen og disse to organer, som blev undertegnet den 13. november 1984; i dette direktiv forstås ved en harmoniseret standard en teknisk specifikation (europæisk standard eller harmoniseringsdokument), som er vedtaget af Cenelec efter mandat fra Kommissionen i overensstemmelse med Rådets direktiv 83/189/EØF af 28. marts 1983 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter (2), senest ændret ved Kommissionens beslutning 96/139/EF (3), samt i henhold til nævnte generelle retningslinjer;de i dette direktiv indeholdte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra det ved artikel 10 i direktiv 92/75/EØF nedsatte udvalg -UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:Artikel 11. Dette direktiv gælder opvaskemaskiner med almindelig el-nettilslutning. Apparater, der også kan benytte andre energikilder, er ikke omfattet.2. De oplysninger, som skal gives ifølge dette direktiv, måles i overensstemmelse med harmoniserede standarder, hvis referencenumre er offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende, og for hvilke medlemsstaterne har offentliggjort referencenumrene for de nationale standarder, som gennemfører disse harmoniserede standarder. Bestemmelser i dette direktiv, der kræver oplysninger om støj, finder kun anvendelse, når sådanne oplysninger kræves fremlagt ifølge artikel 3 i Rådets direktiv 86/594/EØF (4). Oplysningerne tilvejebringes da som foreskrevet i nævnte direktiv.3. De i stk. 2 omhandlede harmoniserede standarder skal udarbejdes efter mandat fra Kommissionen i overensstemmelse med direktiv 83/189/EØF.4. De i dette direktiv anvendte udtryk har samme betydning som i direktiv 92/75/EØF, undtagen hvor sammenhængen nødvendiggør en anden udlægning.Artikel 21. Det tekniske dokumentationsmateriale, der omtales i artikel 2, stk. 3, i direktiv 92/75/EØF, skal indeholde følgende:- leverandørens navn og adresse- en generel beskrivelse af modellen, som skal være tilstrækkelig til entydig identificering af denne- oplysninger, eventuelt med tegninger, om modellens vigtigste konstruktionstræk, især forhold, som har væsentlig indflydelse på dens energiforbrug- rapport over de prøvninger, som er udført på modellen efter metoderne i de harmoniserede standarder, der er omhandlet i artikel 1, stk. 2, i nærværende direktiv- eventuel brugsvejledning.2. Den i artikel 2, stk. 1, i direktiv 92/75/EØF omhandlede etiket skal udformes som vist i bilag I. Etiketten anbringes udvendig på apparatets for- eller overside, så den er synlig og ikke kan skjules.3. Form og indhold af det i artikel 2, stk. 1, i direktiv 92/75/EØF omhandlede oplysningsskema skal svare til beskrivelsen i bilag II.4. I de tilfælde, som er omfattet af artikel 5 i direktiv 92/75/EØF, og hvor udbud til salg, leje eller lejekøb sker ved hjælp af en trykt meddelelse, f.eks. et postordrekatalog, skal den trykte meddelelse indeholde alle de i bilag III krævede oplysninger.5. Et apparats relative energiforbrug og dets opvaske- og tørreevne bestemmes som anført i bilag IV.Artikel 3Medlemsstaterne træffer alle nødvendige foranstaltninger fra at sikre, at leverandører og forhandlere med hjemsted på deres område opfylder deres forpligtelser i henhold til dette direktiv.Artikel 41. Medlemsstaterne vedtager og offentliggør de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme dette direktiv senest den 15. juni 1998. De underretter straks Kommissionen herom. De anvender disse bestemmelser fra den 1. juli 1998.Medlemsstaterne skal imidlertid indtil den 31. december 1998 tillade:- udbyden til salg, handel med og/eller udstilling af apparater, og- fordeling af trykt oplysningsmateriale som anført i artikel 2, stk. 4,som ikke er i overensstemmelse med dette direktiv.Når medlemsstaterne vedtager disse bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for denne henvisning fastsættes af medlemsstaterne.2. Medlemsstaterne giver Kommissionen meddelelse om de foranstaltninger, de træffer på dette direktivs område.Artikel 5Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Artikel 6Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Bruxelles, den 16. april 1997.På Kommissionens vegneChristos PAPOUTSISMedlem af Kommissionen(1) EFT nr. L 297 af 13. 10. 1992, s. 16.(2) EFT nr. L 109 af 26. 4. 1983, s. 8.(3) EFT nr. L 32 af 10. 2. 1996, s. 31.(4) EFT nr. L 344 af 6. 12. 1986, s. 24.BILAG I ETIKETTEN Udformning 1. Etiketten skal være den aktuelle sproglige udgave blandt de følgende:>REFERENCE TIL EN GRAFIK>>REFERENCE TIL EN FILM>>REFERENCE TIL EN FILM>>REFERENCE TIL EN FILM>>REFERENCE TIL EN FILM>>REFERENCE TIL EN FILM>>REFERENCE TIL EN FILM>>REFERENCE TIL EN FILM>>REFERENCE TIL EN FILM>>REFERENCE TIL EN FILM>>REFERENCE TIL EN FILM>>REFERENCE TIL EN FILM>>REFERENCE TIL EN FILM>2. Følgende noter viser, hvilke oplysninger der skal angives:Note:I. Leverandørens navn eller varemærke.II. Leverandørens modelidentifikation.III. Modellens relative energiforbrug bestemt i overensstemmelse med bilag IV. Mærker anbringes ud for den relevante pil.IV. Hvis en model har fået tildelt et EF-miljømærke i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 880/92 (1), kan en kopi af miljømærket, hvis ordningens krav i øvrigt opfyldes, anbringes her. I vejledningen om udformning af etiketter til opvaskemaskiner, som omtales nedenfor, gøres der rede for, hvorledes miljømærket kan indgå i etiketten.V. Energiforbrug i kWh pr. opvask på normalprogram bestemt i overensstemmelse med prøvningsmetoderne i de harmoniserede standarder, der er omhandlet i artikel 1, stk. 2.VI. Opvaskeevne bestemt i overensstemmelse med bilag IV.VII. Tørreevne bestemt i overensstemmelse med bilag IV.VIII. Maskinens kapacitet i standardkuverter bestemt i overensstemmelse med prøvningsmetoderne i de harmoniserede standarder, der er omhandlet i artikel 1, stk. 2.IX. Vandforbrug i liter pr. opvask på normalprogram bestemt i overensstemmelse med prøvningsmetoderne i de harmoniserede standarder, der er omhandlet i artikel 1, stk. 2.X. Støj under anvendelse af normalprogrammet i de relevante tilfælde bestemt i overensstemmelse med direktiv 86/594/EØF (2).Note:De tilsvarende udtryk på andre sprog findes i bilag V.Tryk 3. I det følgende afgrænses visse aspekter af etiketten:>REFERENCE TIL EN GRAFIK>>REFERENCE TIL EN FILM>Farver:CMYK - Cyan, Magenta, Gult, Sort. Eks.: 07XO: 0 % Cyan, 70 % Magenta, 100 % Gult, 0 % Sort.Pile:- A: X0X0- B: 70X0- C: 30X0- D: 00X0- E: 03X0- F: 07X0- G: 0XX0Rammefarve: X070.Al tekst med sort. Baggrunden er hvid.(1) EFT nr. L 99 af 11. 4. 1992, s. 1.(2) EFT nr. L 344 af 6. 12. 1986, s. 24. Den pågældende støjmålingsstandard har nr. EN 60704-2-3 (støjmåling) og EN 60704-3 (verifikation).BILAG II OPLYSNINGSSKEMAET Oplysningsskemaet skal indeholde følgende oplysninger. Oplysningerne kan gives i form af et skema, der omfatter en række modeller fra den samme leverandør, og skal i så fald opgives i den angivne rækkefølge. De kan også gives i tilknytning til beskrivelsen af apparatet:1. Leverandørens varemærke.2. Leverandørens modelidentifikation.3. Modellens relative energiforbrug bestemt i overensstemmelse med bilag IV, udtrykt som »Relativt energiforbrug . . . på skalaen A (lavt forbrug) til G (højt forbrug)«. Angives disse oplysninger i en tabel, kan de udtrykkes på anden måde, forudsat at det er klart, at skalaen går fra A (lavt forbrug) til G (højt forbrug).4. Angives disse oplysninger i en tabel, og har nogle af apparaterne i tabellen fået tildelt et EF-miljømærke i henhold til forordning (EØF) nr. 880/92, kan dette oplyses her. I så fald skal rubrikoverskriften hedde »EF-miljømærke« og angivelsen være en kopi af mærket (blomsten). Denne bestemmelse ændrer intet ved kravene i EF-ordningen for tildeling af miljømærke.5. Fabrikantens navn på, kode for eller angivelse af det normalprogram, som oplysningerne på mærket og i oplysningsskemaet vedrører.6. Energiforbrug i kWh pr. opvask på normalprogram bestemt i overensstemmelse med de harmoniserede standarder, der er omhandlet i artikel 1, stk. 2, beskrevet som: »energiforbrug XYZ kWh pr. opvask på grundlag af standardtest på normalprogram med maskinen tilsluttet koldt vand. De faktiske energiforbrug vil bero på, hvordan opvaskemaskinen bruges«.7. Opvaskeevne bestemt i overensstemmelse med bilag IV. Udtrykkes som »Opvaskevne . . . på skalaen A (høj) til G (lav)«. Den kan udtrykkes på anden måde, forudsat at det er klart, at skalaen går fra A (høj) til G (lav).8. Tørreevne bestemt i overensstemmelse med bilag IV. Udtrykkes som »Tørreevne . . . på skalaen A (høj) til G (lav)«. Den kan udtrykkes på anden måde, forudsat at det er klart, at skalaen går fra A (høj) til G (lav).9. Maskinens kapacitet i standardkuverter som defineret i bilag I, note VIII.10. Vandforbrug i liter pr. opvask på normalprogram som defineret i bilag I, note IX.11. Varighed af normalprogram bestemt i overensstemmelse med de harmoniserede standarder, der er omhandlet i artikel 1, stk. 2.12. Leverandøren kan tilføje oplysningerne i punkt 5 til 11 for andre opvaskeprogrammer.13. Anslået årligt forbrug af energi og vand svarende til 220 gange de forbrug, der er angivet i punkt 5 (energi) og 9 (vand). Forbruget angives som »anslået årligt forbrug (220 opvaske)«.14. Støj under normalprogrammet, i de relevante tilfælde bestemt i overensstemmelse med direktiv 86/594/EØF.Oplysningerne på etiketten kan gives i form af en gengivelse enten i farve eller sort/hvid af etiketten.Note:De tilsvarende udtryk på andre sprog findes i bilag V.BILAG III POSTORDRESALG OG FJERNSALG Postordrekataloger og andre trykte meddelelser, som er omhandlet i artikel 2, stk. 4, skal indeholde følgende oplysninger i den angivne rækkefølge:1. Relativt energiforbrug (bilag II, nr. 3)2. Normalprogrammets navn (bilag II, nr. 5)3. Energiforbrug (bilag II, nr. 6)4. Opvaskeevne (bilag II, nr. 7)5. Tørreevne (bilag II, nr. 8)6. Kapacitet (bilag I, note VIII)7. Vandforbrug (bilag I, note IX)8. Anslået årligt forbrug (200 opvaske) (bilag II, nr. 13)9. Støj (bilag I, note X).Angives yderligere oplysninger, som er indeholdt i oplysningsskemaet, udformes de som beskrevet i bilag II og tilføjes ovenstånde tabel i den rækkefølge, som er fastsat for oplysningsskemaet.Note:De tilsvarende udtryk på andre sprog findes i bilag V.BILAG IV RELATIVT ENERGIFORBRUG 1. Et apparats relative energiforbrug bestemmes således:Der beregnes et referenceforbrug CR som følger:>TABELPOSITION>hvor S er maskinens kapacitet i standardkuverter (bilag I, note VIII).Derefter defineres et energieffektivitetsindeks EI som: EI = >NUM>C>DEN>CRhvor C er maskinens energiforbrug (bilag I, note V).Det relative energiforbrug A. . .G angives derefter på grundlag af tabel 1:>TABELPOSITION>2. Et apparats opvaskeevne bestemmes efter følgende tabel 2:>TABELPOSITION>3. Et apparats tørreevne bestemmes efter følgende tabel 3:>TABELPOSITION>BILAG V >TABELPOSITION>


Avis juridique important

|

31994L0060

Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 94/60/EF af 20. december 1994 om fjortende ændring af direktiv 76/769/EØF om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om begrænsning af markedsføring og anvendelse af visse farlige stoffer og præparater

EF-Tidende nr. L 365 af 31/12/1994 s. 0001 - 0009 den finske specialudgave: kapitel 13 bind 29 s. 0273  den svenske specialudgave: kapitel 13 bind 29 s. 0273

EUROPA-PARLAMENTET OG RAADETS DIREKTIV 94/60/EF af 20. december 1994 om  fjortende aendring af direktiv 76/769/EOEF om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes  administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om begraensning af markedsfoering og anvendelse  af visse farlige stoffer og praeparaterEUROPA-PARLAMENTET OG RAADET FOR DEN  EUROPAEISKE UNION HAR - under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab, saerlig artikel 100 A, under henvisning til forslag fra Kommissionen (1), under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg (2), i henhold til fremgangsmaaden i traktatens artikel 189 B (3), og ud fra foelgende betragtninger: Der boer vedtages foranstaltninger med henblik paa faerdiggoerelse af det indre marked; det indre  marked omfatter et omraade uden indre graenser med fri bevaegelighed for varer, personer,  tjenesteydelser og kapital; arbejdet med at gennemfoere det indre marked boer ogsaa stile mod en forbedring af livskvaliteten,  sundhedsbeskyttelsen og forbrugernes sikkerhed; de foranstaltninger, der foreslaas med dette  direktiv, skal ses paa baggrund af Raadets resolution af 9. november 1989 om de fremtidige  prioriteter for en intensiveret forbrugerpolitik (4); Raadet og repraesentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Raadet, har vedtaget  afgoerelse 90/238/Euratom, EKSF, EOEF (5) om vedtagelse af en handlingsplan for 1990 til 1994 i  forbindelse med programmet for »Europaeisk indsats mod kraeft«; de stoffer, der er anfoert i bilag I til Raadets direktiv 67/548/EOEF (6), og som er klassificeret som  kraeftfremkaldende i kategori 1 eller 2, kan fremkalde kraeft; for at opnaa en bedre  sundhedsbeskyttelse boer disse stoffer og praeparater med indhold heraf ikke markedsfoeres til privat  brug; de stoffer, der er anfoert i bilag I til direktiv 67/548/EOEF, og som er klassificeret som mutagene i  kategori 1 eller 2, kan foraarsage arvelige genetiske skader; for at opnaa en bedre  sundhedsbeskyttelse boer disse stoffer og praeparater med indhold heraf ikke markedsfoeres til privat  brug; de stoffer, der er anfoert i bilag I til direktiv 67/548/EOEF, og som er klassificeret som  reproduktionstoksiske i kategori 1 eller 2, kan medfoere fosterskader; for at opnaa en bedre  sundhedsbeskyttelse boer disse stoffer og praeparater med indhold heraf ikke markedsfoeres til privat  brug; af gennemsigtigheds- og praecisionshensyn boer der for saadanne stoffer benyttes en betegnelse i  henhold til en anerkendt nomenklatur, helst IUPAC's (International Union of Pure and Applied  Chemistry); bilag I til direktiv 67/548/EOEF med listen over farlige stoffer ajourfoeres regelmaessigt  ved tilpasninger til den tekniske udvikling; senest seks maaneder efter offentliggoerelse af en saadan  tilpasning i De Europaeiske Faellesskabers Tidende forelaegger Kommissionen Europa-Parlamentet og  Raadet et forslag til direktiv om ajourfoering af naevnte direktiv for saa vidt angaar de nye stoffer,  der er klassificeret som kraeftfremkaldende i kategori 1 eller 2, mutagene i kategori 1 eller 2  eller reproduktionstoksiske i kategori 1 eller 2; i et saadant forslag tages der hensyn til risici og fordele ved nyklassificerede stoffer samt  EF-bestemmelserne om risikoanalyse; i bilag I til direktiv 67/548/EOEF er der fastsat individuelle koncentrationsgraenser for saadanne  stoffer, og for stoffer, for hvilke der endnu ikke er fastsat saerlige graenser, er der i bilag I,  tabel VI, til direktiv 88/379/EOEF (1), fastsat generelle koncentrationsgraenser, som gaelder for  indholdet af de paagaeldende stoffer i praeparater; creosot, som defineres i bilaget til naervaerende direktiv, kan vaere sundhedsskadelig paa grund af  dets indhold af kendte kraeftfremkaldende stoffer; anvendelsen af creosot til traebeskyttelse og  markedsfoering og anvendelse af trae behandlet med creosot boer derfor begraenses; nogle af bestanddelene i creosot er vanskeligt nedbrydelige og skadelige for visse organismer i  miljoeet; disse bestanddele kan slippe ud i miljoeet som foelge af anvendelsen af behandlet trae; nogle chlorerede oploesningsmidler kan vaere sundhedsfarlige og boer ikke anvendes i stoffer og  praeparater, der saelges til privat brug; i de begraensninger af anvendelsen af creosot til traebeskyttelse, af markedsfoering og anvendelse af  trae behandlet med creosot og af markedsfoering og anvendelse af chlorerede oploesningsmidler, der  indfoeres med dette direktiv, er der taget hensyn til den seneste tekniske udvikling vedroerende mere  sikre alternativer; de begraensninger af anvendelsen og markedsfoeringen af ovennaevnte stoffer eller praeparater, som  indeholder disse stoffer, som visse medlemsstater allerede har vedtaget, vil direkte indvirke paa  det indre markeds oprettelse og funktion; det er derfor noedvendigt at foretage en indbyrdes  tilnaermelse af medlemsstaternes lovbestemmelser paa dette omraade og saaledes aendre bilag I til  direktiv 76/769/EOEF (2); dette direktiv beroerer ikke Faellesskabets minimumsforskrifter for beskyttelse af arbejdstagerne i  blandt andet direktiv 89/391/EOEF (3) og i saerdirektiver baseret herpaa, herunder direktiv 90/394/EOEF  (4) - UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV: Artikel 1 Bilag I til direktiv 76/769/EOEF aendres som angivet i bilaget til  naervaerende direktiv. Artikel 2 1.  Medlemsstaterne vedtager og offentliggoer de love og administrative bestemmelser,  der er noedvendige for at efterkomme dette direktiv senest et aar efter datoen for dets vedtagelse.  De underretter straks Kommissionen herom. Medlemsstaterne anvender disse love og administrative bestemmelser fra den 20. juni 1995. 2.  Naar medlemsstaterne vedtager disse love og administrative bestemmelser, skal de indeholde en  henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggoerelsen ledsages af en saadan henvisning.  De naermere regler for denne henvisning fastsaettes af medlemsstaterne. Artikel 3 Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne. Udfaerdiget i Bruxelles, den 20. december 1994. Paa Europa-Parlamentets vegne K. HAENSCH Formand Paa Raadets vegne K. KINKEL Formand (1) EFT nr. C 157 af 24. 6. 1992, s. 6. (2) EFT nr. C 332 af 16. 12. 1992, s. 8. (3) Europa-Parlamentets udtalelse af 19. januar 1994 (EFT nr. C 44 af 14. 2. 1994, s. 2). Raadets  faelles holdning af 16. juni 1994 (EFT nr. C 244 af 31. 8. 1994, s. 1) Europa-Parlamentets afgoerelse  af 26. oktober 1994 (endnu ikke offentliggjort i EFT). (4) EFT nr. C 294 af 23. 11. 1989, s. 1. (5) EFT nr. L 137 af 30. 5. 1990, s. 31. (6) EFT nr. L 196 af 16. 8. 1967, s. 1. Direktivet er senest aendret ved Kommissionens direktiv  91/632/EOEF (EFT nr. L 338 af 10. 12. 1991, s. 23). (1) EFT nr. L 187 af 16. 7. 1988, s. 14. Direktivet er senest aendret ved Kommissionens direktiv  93/18/EOEF (EFT nr. L 104 af 29. 4. 1993, s. 46). (2) EFT nr. L 262 af 27. 9. 1976, s. 201. Direktivet er senest aendret ved Kommissionens direktiv  91/659/EOEF (EFT nr. L 363 af 31. 12. 1991, s. 36). (3) EFT nr. L 183 af 29. 6. 1989, s. 1. (4) EFT nr. L 196 af 26. 7. 1990, s. 1.  BILAG I bilag I til direktiv 76/769/EOEF indsaettes foelgende punkter: >TABELPOSITION>TILLAEG Punkt 29 - Kraeftfremkaldende stoffer Liste 1, kategori 1 >TABELPOSITION>Liste 2, kategori 2 >TABELPOSITION>Punkt 30 - Mutagene stoffer Liste 3, kategori 1 Der er ingen stoffer i denne kategori. Liste 4, kategori 2 >TABELPOSITION>Punkt 31 - Reproduktionstoksiske stoffer Liste 5, kategori 1 >TABELPOSITION>Liste 6, kategori 2 >TABELPOSITION>


Avis juridique important

|

31999L0104

Kommissionens direktiv 1999/104/EF af 22. december 1999 om ændring af bilaget til Rådets direktiv 81/852/EØF om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om normer og forskrifter vedrørende analytiske, toksikologisk-farmakologiske og kliniske undersøgelser af veterinærlægemidler (EØS-relevant tekst)

EF-Tidende nr. L 003 af 06/01/2000 s. 0018 - 0020

KOMMISSIONENS DIREKTIV 1999/104/EFaf 22. december 1999om ændring af bilaget til Rådets direktiv 81/852/EØF om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om normer og forskrifter vedrørende analytiske, toksikologisk-farmakologiske og kliniske undersøgelser af veterinærlægemidler(EØS-relevant tekst)KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,under henvisning til Rådets direktiv 81/852/EØF af 28. september 1981 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om normer og forskrifter vedrørende analytiske, toksikologisk-farmakologiske og kliniske undersøgelser af veterinærlægemidler(1), senest ændret ved direktiv 93/40/EØF(2), særlig artikel 2a, første afsnit, ogud fra følgende betragtninger:(1) Kommissionens beslutning 97/534/EF af 30. juli 1997 om forbud mod anvendelse af risikomateriale med hensyn til overførbare spongiforme encephalopatier(3), senest ændret ved Rådets beslutning 98/745/EF(4), definerer specificeret risikomateriale, indeholder bestemmelser om dets bortskaffelse ved kilden og forbyder import heraf til Fællesskabet;(2) før veterinærlægemidler kan markedsføres, skal de, uanset om de har oprindelse i Fællesskabet eller er importeret fra tredjelande, gennemgå en godkendelsesprocedure, hvor behandlingsprocessen for alle råvarer evalueres, i overensstemmelse med bestemmelserne i bilaget til direktiv 81/852/EØF;(3) denne godkendelsesprocedure finder anvendelse på alle veterinærlægemidler, der skal markedsføres i Fællesskabet, uanset præparatets eller de deri indeholdte råvarers oprindelse; derved sker der en systematisk kontrol og efterprøvning af, om veterinærlægemidler, råvarer og mellemprodukter, som importeres til Fællesskabet med henblik på anvendelse ved fremstilling af veterinærlægemidler, er i overensstemmelse med fællesskabslovgivningen;(4) den 17. juni 1999 vedtog Udvalget for Veterinærlægemidler under Det Europæiske Agentur for Lægemiddelvurdering en opdateret vejledning om minimering af risikoen for overførsel af spongiform encephalopatiagenser via veterinærlægemidler;(5) i forbindelse med udarbejdelsen af denne opdaterede vejledning tog Udvalget for Veterinærlægemidler under Det Europæiske Agentur for Lægemiddelvurdering hensyn til alle relevante udtalelser fra Den Videnskabelige Komité for Lægemidler og Medicinsk Udstyr samt Den Videnskabelige Styringskomité og andre videnskabelige betragtninger, specielt vedrørende veterinærlægemiddelområdet;(6) vejledningen om minimering af risikoen for overførsel af spongiform encephalopatiagenser fra dyr via veterinærlægemidler skal regelmæssigt opdateres og ændres af Udvalget for Veterinærlægemidler under Det Europæiske Agentur for Lægemiddelvurdering under hensyntagen til den seneste videnskabelige udvikling;(7) vejledningen om minimering af risikoen for overførsel af spongiform encephalopatiagenser fra dyr via veterinærlægemidler med senere opdateringer offentliggøres af Europa-Kommissionen i bind 7 i publikationen "Bestemmelser om lægemidler i Den Europæiske Union";(8) denne vejledning anses for at være velegnet til at sikre, at risikoen for overførsel af spongiform encephalopati fra dyr via veterinærlægemidler minimeres, idet fabrikanter af veterinærlægemidler er forpligtet til i henhold til direktiv 81/852/EØF at tage hensyn til de relevante fællesskabsvejledninger i forbindelse med sammenstillingen af dokumentationen til ansøgning om markedsføringstilladelse;(9) det bidrager til at klargøre den juridiske situation og sikrer det højest rimelige beskyttelsesniveau for menneskers og dyrs sundhed, at bilaget til direktiv 81/852/EØF ændres, så overensstemmelse med ovennævnte vejledning udtrykkeligt gøres bindende i forbindelse med alle markedsføringstilladelser for veterinærlægemidler, og at der gives en passende overgangsperiode for allerede eksisterende markedsføringstilladelser;(10) de foranstaltninger, der er anført i dette direktiv, er i overensstemmelse med udtalelse fra Det Stående Udvalg for Veterinærlægemidler -UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:Artikel 1Bilaget til direktiv 81/852/EØF ændres hermed som anført i bilaget.Artikel 21. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv inden den 1. januar 2000.2. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at:- ansøgninger om markedsføringstilladelse for veterinærlægemidler, der indgives fra og med den 1. oktober 2000, opfylder kriterierne i bilaget til dette direktiv- alle markedsføringstilladelser for veterinærlægemidler opfylder kriterierne i bilaget til dette direktiv senest den 1. juni 2001.3. De i stk. 1 nævnte bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.4. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.Artikel 3Dette direktiv træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Artikel 4Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Bruxelles, den 22. december 1999.På Kommissionens vegneErkki LIIKANENMedlem af Kommissionen(1) EFT L 317 af 6.11.1981, s. 16.(2) EFT L 214 af 24.8.1993, s. 31.(3) EFT L 216 af 8.8.1997, s. 95.(4) EFT L 358 af 31.12.1998, s. 113.BILAGDer indsættes et nyt C.a i afsnit I, del 2, og afsnit II, del 6, i bilaget til direktiv 81/852/EØF: "C.a) Specifikke foranstaltninger til forebyggelse af overførsel af spongiform encephalopati hos dyrAnsøgeren skal bevise, at veterinærlægemidlet er fremstillet i overensstemmelse med den opdaterede vejledning om minimering af risikoen for overførsel af spongiform encephalopatiagenser fra dyr via veterinærlægemidler, som Europa-Kommissionen har offentliggjort i bind 7 i publikationen "Bestemmelser om lægemidler i Den Europæiske Union"."