title: Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/56/EU af 20. november 2013 om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/66/EF om batterier og akkumulatorer og udtjente batterier og akkumulatorer for så vidt angår markedsføring af bærbare cadmiumholdige batterier og akkumulatorer, der er beregnet til anvendelse i batteridrevet håndværktøj, og af knapcellebatterier med lavt kviksølvindhold, og om ophævelse af Kommissionens beslutning 2009/603/EF  EØS-relevant tekst

text:
               10.12.2013

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 329/5

         EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 2013/56/EU
   af 20. november 2013
   om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/66/EF om batterier og akkumulatorer og udtjente batterier og akkumulatorer for så vidt angår markedsføring af bærbare cadmiumholdige batterier og akkumulatorer, der er beregnet til anvendelse i batteridrevet håndværktøj, og af knapcellebatterier med lavt kviksølvindhold, og om ophævelse af Kommissionens beslutning 2009/603/EF
   (EØS-relevant tekst)
   EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 192, stk. 1,
   under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
   efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
   under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
   efter høring af Regionsudvalget,
   efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/66/EF (3) forbyder markedsføring af bærbare batterier og akkumulatorer med over 0,002 vægtprocent cadmium, herunder sådanne, som er indbygget i apparater. Bærbare batterier og akkumulatorer, der er beregnet til anvendelse i batteridrevet håndværktøj, er dog undtaget fra dette forbud.

               (2)

               Kommissionen har taget denne undtagelse op til revision i overensstemmelse med artikel 4, stk. 4, i direktiv 2006/66/EF.

               (3)

               Denne revision er mundet ud i den konklusion, at for gradvis at mindske den mængde cadmium, der udledes i miljøet, bør forbuddet mod anvendelsen af cadmium udvides til at omfatte bærbare batterier og akkumulatorer, der er beregnet til anvendelse i batteridrevet håndværktøj, da der til sådanne anvendelser er egnede cadmiumfrie erstatninger tilgængelige på markedet, nemlig nikkelmetalhydrid- og lithiumionbatteriteknologier.

               (4)

               Den eksisterende undtagelse for bærbare batterier og akkumulatorer, der er beregnet til anvendelse i batteridrevet håndværktøj, fra den pågældende anvendelse bør fortsat gælde indtil den 31. december 2016, således at genvindingsindustrien og forbrugerne gennem hele værdikæden har mulig for yderligere at tilpasse sig til de relevante erstatningsteknologier på en ensartet måde i alle Unionens regioner.

               (5)

               Direktiv 2006/66/EF forbyder markedsføring af alle batterier og akkumulatorer med over 0,0005 vægtprocent kviksølv, uanset om de er indbygget i apparater eller ej. Knapcellebatterier med højst 2 vægtprocent kviksølv er dog undtaget fra dette forbud. Unionens marked for knapcellebatterier oplever allerede et skift i retning af kviksølvfri batterier. Det er derfor hensigtsmæssigt at forbyde markedsføring af knapcellebatterier med over 0,0005 vægtprocent kviksølv.

               (6)

               Som følge af Lissabontraktatens ikrafttrædelse bør de beføjelser, der er tillagt Kommissionen ved direktiv 2006/66/EF, tilpasses til artikel 290 og 291 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF).

               (7)

               Med henblik på at supplere eller ændre direktiv 2006/66/EF bør Kommissionen delegeres beføjelse til at vedtage retsakter i overensstemmelse med artikel 290 i TEUF for så vidt angår kriterier for vurderingen af tilsvarende omstændigheder vedrørende håndtering og genvinding uden for Unionen, mærkning af kapaciteten af bærbare batterier og akkumulatorer og af bilbatterier og -akkumulatorer samt undtagelser fra mærkningskravene. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau. Kommissionen bør i forbindelse med forberedelsen og udarbejdelsen af delegerede retsakter sørge for samtidig, rettidig og hensigtsmæssig fremsendelse af relevante dokumenter til Europa-Parlamentet og Rådet.

               (8)

               Når det er hensigtsmæssigt, bør kravene til og formatet for registreringen af producenter være i overensstemmelse med de regler og det format for registrering, der er fastsat i henhold til artikel 16, stk. 3, i og bilag X, del A, til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/19/EU (4).

               (9)

               For at sikre ensartede betingelser for gennemførelse af direktiv 2006/66/EF bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser med hensyn til overgangsordninger for mindsteindsamlingsprocenter, en fælles metode til beregning af det årlige salg af bærbare batterier og akkumulatorer til slutbrugere, nærmere bestemmelser om beregning af genvindingseffektivitetssatser samt et spørgeskema eller en formular til brug for udformningen af nationale gennemførelsesrapporter. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 (5).

               (10)

               Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/12/EF (6) blev ophævet ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/98/EF (7) med virkning fra den 12. december 2010.

               (11)

               Direktiv 2006/66/EF bør derfor ændres i overensstemmelse hermed —

         VEDTAGET DETTE DIREKTIV:
   Artikel 1
   I direktiv 2006/66/EF foretages følgende ændringer:

               1)

               I artikel 4 foretages følgende ændringer:

                           a)

                           Stk. 2 affattes således:
                           »2.   Forbuddet i stk. 1, litra a), finder ikke anvendelse på knapceller med højst 2 vægtprocent kviksølv før den 1. oktober 2015.«

                           b)

                           Stk. 3, litra c), affattes således:

                                       »c)

                                       batteridrevet håndværktøj; denne undtagelse vedrørende batteridrevet håndværktøj anvendes indtil den 31. december 2016.«

                           c)

                           Stk. 4 affattes således:
                           »4.   Hvad angår knapcellebatterier til høreapparater tager Kommissionen den undtagelse, der er omhandlet i stk. 2, op til overvejelse og aflægger rapport til Europa-Parlamentet og Rådet om tilgængeligheden af knapcellebatterier til høreapparater, som er i overensstemmelse med stk. 1, litra a), senest den 1. oktober 2014. Når det er berettiget på grund af manglende tilgængelighed af knapcellebatterier til høreapparater, som er i overensstemmelse med stk. 1, litra a), lader Kommissionen sin rapport ledsage af et passende forslag med henblik på forlænge den i stk. 2 omhandlede undtagelse for så vidt angår knapcellebatterier til høreapparater.«

               2)

               Artikel 6, stk. 2, affattes således:
               »2.   Batterier og akkumulatorer, der ikke opfylder kravene i dette direktiv, men som er markedsført lovligt inden datoen for anvendelsen af de respektive forbud i artikel 4, kan fortsat markedsføres, så længe lager haves.«

               3)

               Artikel 10, stk. 4, affattes således:
               »4.   Kommissionen kan ved gennemførelsesretsakter fastsætte overgangsordninger for at afhjælpe en medlemsstats vanskeligheder ved at opfylde kravene i stk. 2 som følge af særlige nationale forhold. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 24, stk. 2.
               For at sikre en ensartet anvendelse af denne artikel fastsætter Kommissionen ved gennemførelsesretsakter senest den 26. september 2007 en fælles metode til beregning af det årlige salg af bærbare batterier og akkumulatorer til slutbrugere. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 24, stk. 2.«

               4)

               Artikel 11 affattes således:
               »Artikel 11
               Fjernelse af udtjente batterier og akkumulatorer
               Medlemsstaterne sikrer, at fabrikanter udformer apparater på en sådan måde, at udtjente batterier og akkumulatorer uden videre kan fjernes. Hvis de ikke let kan fjernes af slutbrugeren, sikrer medlemsstaterne, at fabrikanterne udformer apparaterne på en sådan måde, at udtjente batterier og akkumulatorer let kan fjernes af kvalificerede fagfolk, som er uafhængige af fabrikanten. Apparater, hvori batterier og akkumulatorer er indbyggede, ledsages af en vejledning, der viser, hvordan disse batterier og akkumulatorer kan fjernes på en sikker måde enten af slutbrugeren eller af uafhængige kvalificerede fagfolk. Om nødvendigt skal vejledningen også oplyse slutbrugeren om arterne af det batteri eller den akkumulator, der er indbygget i apparatet.
               Bestemmelserne i stk. 1 finder ikke anvendelse, når vedvarende elektricitetsforsyning er nødvendig af hensyn til sikkerheden eller ydeevnen eller af medicinske grunde eller for at bevare dataintegriteten, og en vedvarende forbindelse mellem apparatet og batteriet eller akkumulatoren er nødvendig.«

               5)

               Artikel 12, stk. 6, affattes således:
               »6.   Kommissionen vedtager ved gennemførelsesretsakter senest den 26. marts 2010 nærmere bestemmelser om beregning af genvindingseffektivitetssatser. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 24, stk. 2.«

               6)

               Artikel 12, stk. 7, udgår.

               7)

               Artikel 15, stk. 3, affattes således:
               »3.   Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 23a om fastsættelse af nærmere bestemmelser som supplement til bestemmelserne i nærværende artikels stk. 2, navnlig de deri omhandlede kriterier for vurdering af tilsvarende omstændigheder.«

               8)

               Artikel 17 affattes således:
               »Artikel 17
               Registrering
               Medlemsstaterne sikrer, at alle producenter registreres. Registrering underlægges de samme proceduremæssige krav i alle medlemsstaterne i overensstemmelse med bilag IV.«

               9)

               Artikel 18, stk. 2, affattes således:
               »2.   Medlemsstaterne offentliggør udkastene til undtagelsesforanstaltninger, jf. stk. 1, og begrundelserne for disse og meddeler dem til Kommissionen og de andre medlemsstater.«

               10)

               I artikel 21 foretages følgende ændringer:

                           a)

                           Stk. 2 affattes således:
                           »2.   Medlemsstaterne sikrer, at kapaciteten for alle bærbare batterier og akkumulatorer og for bilbatterier og -akkumulatorer er anført på dem på en synlig, letlæselig og uudslettelig måde senest den 26. september 2009. Kommissionen tillægges beføjelse til senest den 26. marts 2009 at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 23a om fastsættelse af nærmere bestemmelser som supplement til dette krav, herunder harmoniserede metoder til fastsættelse af kapacitet og hensigtsmæssig brug.«

                           b)

                           Stk. 7 affattes således:
                           »7.   Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 23a med henblik på at give undtagelser fra mærkningskravene i nærværende artikel. Som led i forberedelsen af sådanne delegerede retsakter hører Kommissionen de relevante interessenter, navnlig producenter, indsamlere, genvindings- og behandlingsvirksomheder samt miljø-, forbruger- og arbejdstagerorganisationer.«

               11)

               Artikel 22, stk. 2, affattes således:
               »2.   Rapporterne udarbejdes på grundlag af et spørgeskema eller en formular. Kommissionen fastsætter ved gennemførelsesretsakter dette spørgeskema eller denne formular til disse rapporter. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 24, stk. 2. Spørgeskemaet eller formularen sendes til medlemsstaterne seks måneder før begyndelsen af den første rapporteringsperiode.«

               12)

               Følgende artikel tilføjes:
               »Artikel 23a
               Udøvelse af de delegerede beføjelser
               1.   Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter tillægges Kommissionen på de i denne artikel fastlagte betingelser.
               2.   Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter, jf. artikel 15, stk. 3, og artikel 21, stk. 2 og 7, tillægges Kommissionen for en periode på fem år fra den 30. december 2013. Kommissionen udarbejder en rapport vedrørende delegationen af beføjelser senest ni måneder inden udløbet af femårsperioden. Delegationen af beføjelser forlænges stiltiende for perioder af samme varighed, medmindre Europa-Parlamentet eller Rådet modsætter sig en sådan forlængelse senest tre måneder inden udløbet af hver periode.
               3.   Den i artikel 15, stk. 3, og artikel 21, stk. 2 og 7, omhandlede delegation af beføjelser kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet. En afgørelse om tilbagekaldelse bringer delegationen af de beføjelser, der er angivet i den pågældende afgørelse, til ophør. Den får virkning dagen efter offentliggørelsen af afgørelsen i Den Europæiske Unions Tidende eller på et senere tidspunkt, der angives i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af delegerede retsakter, der allerede er i kraft.
               4.   Så snart Kommissionen vedtager en delegeret retsakt, giver den samtidigt Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom.
               5.   En delegeret retsakt vedtaget i henhold til artikel, artikel 15, stk. 3, og artikel 21, stk. 2 og 7, træder kun i kraft, hvis hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har gjort indsigelse inden for en frist på to måneder fra meddelelsen af den pågældende retsakt til Europa-Parlamentet og Rådet, eller hvis Europa-Parlamentet og Rådet inden udløbet af denne frist begge har informeret Kommissionen om, at de ikke agter at gøre indsigelse. Fristen forlænges med to måneder på Europa-Parlamentets eller Rådets initiativ.«

               13)

               Artikel 24 affattes således:
               »Artikel 24
               Udvalgsprocedure
               1.   Kommissionen bistås af det udvalg, der er nedsat ved artikel 39 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/98/EF (8). Dette udvalg er et udvalg som omhandlet i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 (9).
               2.   Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 i forordning (EU) nr. 182/2011.
               Afgiver udvalget ikke nogen udtalelse, vedtager Kommissionen ikke udkastet til gennemførelsesretsakt, og artikel 5, stk. 4, tredje afsnit, i forordning (EU) nr. 182/2011 anvendes.

                  (8)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/98/EF af 19. november 2008 om affald og om ophævelse af visse direktiver (EUT L 312 af 22.11.2008, s. 3)."

                  (9)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 af 16. februar 2011 om de generelle regler og principper for, hvordan medlemsstaterne skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser (EUT L 55 af 28.2.2011, s. 13).«"

               14)

               Følgende bilag tilføjes:

                  »BILAG IV
                  Proceduremæssige krav til registrering
                  1.   Krav til registrering
                  Producenter af batterier og akkumulatorer registreres enten på papir eller elektronisk hos de nationale myndigheder eller hos de af medlemsstaterne bemyndigede nationale producentansvarsorganisationer (i det følgende benævnt »registreringsorganer«).
                  Registreringsproceduren kan være en del af en anden producentregistreringsprocedure.
                  Producenter af batterier og akkumulatorer skal kun registreres én gang i en medlemsstat, når de første gang erhvervsmæssigt markedsfører batterier og akkumulatorer på denne medlemsstats marked, og de tildeles ved registrering et registreringsnummer.
                  2.   Oplysninger fra producenterne
                  Producenter af batterier og akkumulatorer meddeler registreringsorganerne følgende oplysninger:

                              i)

                              producentens navn og eventuelle varemærker, som producenten benytter i den pågældende medlemsstat

                              ii)

                              producentens adresse(r): postnummer og sted, gadenavn og -nummer, land, URL, telefonnummer samt i givet fald producentens kontaktperson, telefaxnummer og e-mailadresse

                              iii)

                              angivelse af den type batterier og akkumulatorer, som producenten markedsfører: bærbare batterier og akkumulatorer, industribatterier og -akkumulatorer eller bilbatterier og -akkumulatorer

                              iv)

                              oplysninger om, hvordan producenten opfylder betingelserne: individuelt eller kollektivt

                              v)

                              registreringsansøgningens dato

                              vi)

                              producentens nationale identifikationskode, herunder producentens europæiske momsnummer eller nationale momsnummer (valgfrit)

                              vii)

                              erklæring om, at de meddelte oplysninger er sandfærdige.

                        Ved registrering efter punkt 1, andet afsnit, er producenter af batterier og akkumulatorer ikke forpligtet til at meddele andre oplysninger end dem, der er anført i nr. i)-vii).
                  3.   Registreringsgebyrer
                  Registreringsorganer må kun opkræve registreringsgebyrer, der er omkostningsbaserede og rimelige.
                  Registreringsorganer, der opkræver registreringsgebyrer, skal underrette de kompetente nationale myndigheder om, hvordan de beregner gebyrerne.
                  4.   Ændring af registreringsoplysninger
                  Medlemsstaterne sikrer, at producenterne, hvis de oplysninger, som de har meddelt i henhold til punkt 2, nr. i)-vii), ændres, underretter det relevante registreringsorgan herom senest en måned efter ændringen.
                  5.   Afregistrering
                  Hvis en producent ophører med at være producent i en medlemsstat, skal producenten afregistreres ved at underrette det relevante registreringsorgan herom.«

         Artikel 2
   Ophævelse af Kommissionens beslutning 2009/603/EF
   Kommissionens beslutning 2009/603/EF (10) ophæves med virkning fra den 1. juli 2015.
   Artikel 3
   Gennemførelse
   1.   Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktivs artikel 1 senest den 1. juli 2015. De meddeler straks Kommissionen teksten til disse love og bestemmelser.
   2.   Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
   3.   Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste love og administrative bestemmelser, som de vedtager på det område, der er omfattet af dette direktiv.
   Artikel 4
   Ikrafttræden
   Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
   Artikel 5
   Adressater
   Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

      Udfærdiget i Strasbourg, den 20. november 2013.

            På Europa-Parlamentets vegne

         M. SCHULZ

            Formand

            På Rådets vegne

         V. LEŠKEVIČIUS

            Formand

      (1)  EUT C 229 af 31.7.2012, s. 140.

      (2)  Europa-Parlamentets holdning af 10.10.2013 (endnu ikke offentliggjort i EUT) og Rådets afgørelse af 15.11.2013.

      (3)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/66/EF af 6. september 2006 om batterier og akkumulatorer og udtjente batterier og akkumulatorer og om ophævelse af direktiv 91/157/EØF (EUT L 266 af 26.9.2006, s. 1).

      (4)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/19/EU af 4. juli 2012 om affald af elektrisk og elektronisk udstyr (WEEE) (EUT L 197 af 24.7.2012, s. 38).

      (5)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 af 16. februar 2011 om de generelle regler og principper for, hvordan medlemsstaterne skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser (EUT L 55 af 28.2.2011, s. 13).

      (6)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/12/EF af 5. april 2006 om affald (EUT L 114 af 27.4.2006, s. 9).

      (7)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/98/EF af 19. november 2008 om affald og om ophævelse af visse direktiver (EUT L 312 af 22.11.2008, s. 3).

      (10)  Kommissionens beslutning 2009/603/EF af 5. august 2009 om betingelserne for registrering af producenter af batterier og akkumulatorer i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/66/EF (EUT L 206 af 8.8.2009, s. 13).


title: Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/95/EF af 22. oktober 2008 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker (kodificeret udgave) (EØS-relevant tekst)

text:
               8.11.2008

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 299/25

      EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 2008/95/EF
   af 22. oktober 2008
   om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker
   (kodificeret udgave)
   (EØS-relevant tekst)
   EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 95,
   under henvisning til forslag fra Kommissionen,
   under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
   efter proceduren i traktatens artikel 251 (2), og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Rådets direktiv 89/104/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker (3) er indholdsmæssigt blevet ændret (4). Direktivet bør af klarheds- og rationaliseringshensyn kodificeres.

               (2)

               Den lovgivning, der i medlemsstaterne fandt anvendelse på varemærker inden ikrafttrædelsen af direktiv 89/104/EØF, indebar forskelligheder, som kunne hindre den frie bevægelighed for varer og den frie udveksling af tjenesteydelser samt fordreje konkurrencevilkårene i fællesmarkedet. Det var derfor nødvendigt at tilnærme medlemsstaternes lovgivninger indbyrdes for at sikre det indre markeds funktion.

               (3)

               Det er vigtigt at gøre sig klart, at EF-varemærkeordningen kan indebære fordele og løsninger for virksomheder, der ønsker at erhverve varemærker.

               (4)

               Det forekommer ikke nødvendigt at foretage en fuldstændig tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivninger om varemærker. Det er tilstrækkeligt at begrænse tilnærmelsen til de nationale bestemmelser, der har den mest direkte indvirkning på det indre markeds funktion.

               (5)

               Dette direktiv bør ikke gribe ind i medlemsstaternes fortsatte mulighed for at beskytte de ved brug erhvervede varemærker, men kun indeholde bestemmelser om disse varemærker i det omfang, sådanne varemærker har forbindelse med de ved registrering erhvervede varemærker.

               (6)

               Medlemsstaterne bør ligeledes fuldt ud bevare deres frihed til at fastsætte procedureregler vedrørende registrering, fortabelse eller ugyldighed med hensyn til varemærker, der er erhvervet ved registrering. Det tilkommer dem f.eks. at fastsætte procedurerne for registrering og ugyldighedskendelse, at afgøre, om ældre rettigheder skal gøres gældende i forbindelse med registreringsproceduren eller proceduren for ugyldighedskendelse eller i begge tilfælde, og, i tilfælde af at ældre rettigheder kan gøres gældende i forbindelse med registreringsproceduren, at fastsætte bestemmelser om en indsigelsesprocedure eller en automatisk undersøgelse eller begge dele. Medlemsstaterne bør fortsat have mulighed for at fastsætte konsekvenserne af, at et varemærkes gyldighedsperiode udløber, eller at det kendes ugyldigt.

               (7)

               Dette direktiv bør ikke udelukke, at varemærkerne underkastes andre lovbestemmelser end de varemærkeretlige regler i medlemsstaterne, såsom bestemmelser om illoyal konkurrence, erstatningsansvar eller forbrugerbeskyttelse.

               (8)

               Virkeliggørelsen af de mål, der forfølges ved tilnærmelsen, forudsætter, at et registreret varemærkes erhvervelse og bevarelse i princippet underkastes de samme betingelser i samtlige medlemsstater. Med henblik herpå bør der udarbejdes en liste med eksempler på tegn, der kan tænkes at udgøre et varemærke, hvis de kan anvendes til at adskille en virksomheds varer eller tjenesteydelser fra andre virksomheders. Registreringshindringer eller ugyldighedsgrunde for så vidt angår selve varemærket, f.eks. at det mangler det fornødne særpræg, eller for så vidt angår konflikter mellem varemærket og ældre rettigheder, bør angives på udtømmende vis, også selv om visse af disse grunde blot nævnes som en mulighed for medlemsstaterne, der således kan bevare eller medtage de pågældende grunde i deres lovgivning. Medlemsstaterne bør i deres lovgivning kunne bevare eller medtage registreringshindringer og ugyldighedsgrunde, der er forbundet med betingelser for at erhverve eller bevare retten til varemærket, for hvilke der ikke er fastsat nogen bestemmelse om indbyrdes tilnærmelse, f.eks. angående varemærkeindehaveren, fornyelse af varemærket, afgiftsordning eller manglende overholdelse af procedurereglerne.

               (9)

               For at reducere antallet af varemærker, der er registreret og beskyttet i Fællesskabet, og derved også antallet af konflikter imellem disse, må det kræves, at de registrerede varemærker rent faktisk bruges, idet varemærket i modsat fald fortabes. Det er nødvendigt at fastsætte regler om, at et mærke ikke kan kendes ugyldigt, fordi der eksisterer et ældre varemærke, som ikke bruges, idet medlemsstaterne dog stadig skal have mulighed for at anvende samme princip med hensyn til registrering af et varemærke eller træffe bestemmelse om, at et varemærke ikke gyldigt kan påberåbes i et krænkelsessøgsmål, hvis det som følge af en protest fastslås, at indehaveren af varemærket kan fortabe sine rettigheder. I alle disse tilfælde tilkommer det medlemsstaterne at fastsætte de procedureregler, der skal finde anvendelse.

               (10)

               For at lette den frie omsætning af varer og den frie udveksling af tjenesteydelser er det af afgørende betydning at sikre, at registrerede varemærker nyder samme beskyttelse i alle medlemsstaternes retsordener. Dette forhindrer dog ikke medlemsstaterne i at yde varemærker, der nyder et vist renommé, mere omfattende beskyttelse.

               (11)

               Den af det registrerede varemærke ydede beskyttelse, hvis formål navnlig er at sikre varemærkets funktion som angivelse af oprindelse, bør være fuldstændig i tilfælde af sammenfald mellem varemærket og tegnet samt mellem varerne eller tjenesteydelserne. Beskyttelsen bør ligeledes gælde i tilfælde af lighed mellem varemærket og tegnet samt mellem varerne eller tjenesteydelserne. Det er nødvendigt at fortolke begrebet lighed på baggrund af risikoen for forveksling. Det bør være en udtrykkelig betingelse for beskyttelsen, at der er risiko for forveksling, hvilket må vurderes på grundlag af adskillige faktorer, herunder bl.a. i hvor høj grad varemærket er kendt på markedet, den association, som det anvendte eller registrerede tegn fremkalder, lighedsgraden mellem varemærket og tegnet samt mellem de pågældende varer eller tjenesteydelser. Spørgsmålet om, hvordan risikoen for forveksling vil kunne konstateres, navnlig bevisbyrden, bør henhøre under de nationale retsplejeregler, som direktivet ikke bør berøre.

               (12)

               Det er af hensyn til retssikkerheden, og uden at indehaveren af et ældre varemærkes interesser derved i urimelig grad skades, vigtigt at fastsætte en bestemmelse om, at indehaveren af et ældre varemærke ikke længere kan anmode om, at et varemærke, der er yngre end hans, kendes ugyldigt, eller modsætte sig anvendelsen af dette varemærke, hvis han bevidst i en længere periode har tålt, at dette anvendes, medmindre der er ansøgt om registrering af det yngre varemærke i ond tro.

               (13)

               Samtlige medlemsstater er bundet af Pariserkonventionen vedrørende beskyttelse af industriel ejendomsret. Det er nødvendigt, at dette direktivs bestemmelser er i fuldstændig overensstemmelse med konventionens bestemmelser. De af medlemsstaternes forpligtelser, der er en følge af denne konvention, bør ikke berøres af dette direktiv. I givet fald bør traktatens artikel 307, stk. 2, finde anvendelse.

               (14)

               Nærværende direktiv bør ikke berøre medlemsstaternes forpligtelser med hensyn til de i bilag I, del B, angivne frister for gennemførelse i national ret af direktiv 89/104/EØF —

         UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
   Artikel 1
   Anvendelsesområde
   Dette direktiv finder anvendelse på varemærker for varer og tjenesteydelser, det være sig individuelle mærker, fællesmærker, garantimærker eller certificeringsmærker, der er registreret eller søgt registrering af i en medlemsstat eller hos Benelux-kontoret for intellektuel ejendomsret, eller som er indført i et internationalt register med retsvirkning i en medlemsstat.
   Artikel 2
   Varemærkers form
   Et varemærke kan bestå af alle tegn, der kan gengives grafisk, navnlig ord, herunder personnavne, afbildninger, bogstaver, tal eller varens form eller emballage, for så vidt disse tegn er egnede til at adskille en virksomheds varer eller tjenesteydelser fra andre virksomheders.
   Artikel 3
   Registreringshindringer og ugyldighedsgrunde
   1.   Følgende tegn og varemærker udelukkes fra registrering eller kan erklæres ugyldige, hvis de allerede er blevet registreret:

               a)

               tegn, som ikke kan udgøre et varemærke

               b)

               varemærker, der mangler fornødent særpræg

               c)

               varemærker, som udelukkende består af tegn eller angivelser, der i omsætningen kan tjene til at betegne varens eller tjenesteydelsens art, beskaffenhed, mængde, anvendelse, værdi, geografiske oprindelse, tidspunktet for varens fremstilling eller for præstationen af tjenesteydelsen eller andre egenskaber ved disse

               d)

               varemærker, som udelukkende består af tegn eller angivelser, som i daglig sprogbrug eller i redelig og almindelig markedsføringsskik udgør en sædvanlig betegnelse for varen eller tjenesteydelsen

               e)

               tegn, som udelukkende består af

                           i)

                           en udformning, som følger af varens egen karakter

                           ii)

                           en udformning af varen, som er nødvendig for at opnå et teknisk resultat

                           iii)

                           en udformning, hvorved varen får en væsentlig værdi

               f)

               varemærker, som strider mod den offentlige orden eller sædelighed

               g)

               varemærker, som er egnet til at vildlede offentligheden, f.eks. med hensyn til varens eller tjenesteydelsens art, beskaffenhed eller geografiske oprindelse

               h)

               varemærker, der ikke er godkendt af de kompetente myndigheder, og som skal afslås eller ophæves i medfør af artikel 6c i Pariserkonventionen vedrørende beskyttelse af industriel ejendomsret, i det følgende benævnt »Pariserkonventionen«.

         2.   En medlemsstat kan træffe bestemmelse om, at et varemærke udelukkes fra registrering eller, hvis det er registreret, kan erklæres ugyldigt, i det omfang:

               a)

               brugen af dette varemærke kan forbydes efter anden lovgivning end den pågældende medlemsstats eller Fællesskabets varemærkelovgivning

               b)

               varemærket omfatter et tegn af stor symbolsk værdi, herunder et religiøst symbol

               c)

               varemærket omfatter tegn, emblemer og våben bortset fra dem, der er omhandlet i artikel 6c i Pariserkonventionen, og som har offentlig interesse, medmindre deres registrering er blevet tilladt af den kompetente myndighed efter medlemsstatens lovgivning

               d)

               ansøgeren har indgivet ansøgningen om registrering af varemærket i ond tro.

         3.   Et varemærke må ikke udelukkes fra registrering og kan ikke erklæres ugyldigt efter stk. 1, litra b), c) eller d), hvis det inden ansøgning om registrering, som følge af den brug, der er gjort deraf, har fået fornødent særpræg. Medlemsstaterne kan i øvrigt træffe bestemmelse om, at det samme skal gælde, når det fornødne særpræg først opnås efter ansøgning om registrering eller efter registrering.
   4.   Uanset stk. 1, 2 og 3 kan en medlemsstat træffe bestemmelse om, at de registreringshindringer eller ugyldighedsgrunde, der var gældende i den pågældende stat inden ikrafttrædelsesdatoen for de bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktiv 89/104/EØF, finder anvendelse på varemærker, der er ansøgt om registrering af inden denne dato.
   Artikel 4
   Yderligere registreringshindringer og ugyldighedsgrunde vedrørende konflikter med ældre rettigheder
   1.   Et varemærke udelukkes fra registrering eller kan, hvis det er registreret, erklæres ugyldigt:

               a)

               såfremt det er identisk med et ældre varemærke, og de varer eller tjenesteydelser, for hvilke mærket er ansøgt om registrering af eller er registreret, er af samme art som de varer eller tjenesteydelser, for hvilke det ældre varemærke er beskyttet

               b)

               såfremt der i offentlighedens bevidsthed er risiko for forveksling, herunder at der er en forbindelse med det ældre varemærke, fordi det yngre varemærke er identisk med eller ligner det ældre varemærke, og varerne eller tjenesteydelserne er af samme eller lignende art.

         2.   Ved »ældre varemærker«, som omhandlet i stk. 1, forstås:

               a)

               varemærker af følgende kategorier, hvis anmeldelsesdato ligger før datoen for ansøgningen om varemærket, eventuelt under hensyntagen til den prioritet, der gøres gældende til støtte for disse varemærker:

                           i)

                           EF-varemærker

                           ii)

                           varemærker, der er registreret i den pågældende medlemsstat eller, for så vidt angår Belgien, Nederlandene og Luxembourg, hos Benelux-kontoret for intellektuel ejendomsret

                           iii)

                           varemærker, som er genstand for en international registrering med virkning i den pågældende medlemsstat

               b)

               EF-varemærker, for hvilke der i overensstemmelse med Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20. december 1993 om EF-varemærker (5) med fuld ret påberåbes anciennitet i forhold til et af de i litra a), nr. ii) og iii), omhandlede varemærker, også selv om der er givet afkald på sidstnævnte, eller det er bortfaldet

               c)

               ansøgninger om de under litra a) og b) omhandlede varemærker med forbehold af deres registrering

               d)

               varemærker, som på tidspunktet for indgivelsen af ansøgningen om varemærket, eventuelt tidspunktet for den prioritet, der gøres gældende til støtte for ansøgningen om varemærket, er »vitterlig kendt« i den pågældende medlemsstat i den i artikel 6b i Pariserkonventionen angivne betydning.

         3.   Et varemærke udelukkes også fra registrering eller kan, hvis det er registreret, erklæres ugyldigt, hvis det er identisk med eller ligner et ældre EF-varemærke, jf. stk. 2, og det søges eller er blevet registreret for varer eller tjenesteydelser af anden art end dem, for hvilke det ældre EF-varemærke er registreret, når det ældre EF-varemærke er velkendt i fællesskabet, og brugen af det yngre varemærke uden skellig grund ville medføre en utilbørlig udnyttelse af det ældre EF-varemærkes særpræg eller renommé, eller sådan brug ville skade dette særpræg eller renommé.
   4.   En medlemsstat kan desuden træffe bestemmelse om, at et varemærke ligeledes udelukkes fra registrering eller, hvis det er registreret, kan erklæres ugyldigt i det omfang:

               a)

               varemærket er identisk med eller ligner et ældre nationalt varemærke efter stk. 2, og det søges eller er blevet registreret for varer eller tjenesteydelser af anden art end dem, for hvilke det ældre varemærke er registreret, når det ældre varemærke er velrenommeret i den pågældende medlemsstat, og brugen af det yngre varemærke ville medføre en utilbørlig udnyttelse af det ældre varemærkes særpræg eller renommé, eller sådan brug ville skade dette særpræg eller renommé

               b)

               der er erhvervet rettigheder til et ikke-registreret varemærke eller til et andet i erhvervsvirksomhed anvendt tegn før tidspunktet for ansøgningen om det yngre varemærke eller eventuelt tidspunktet for den prioritet, der gøres gældende til støtte for ansøgningen om det yngre varemærke, og der til det ikke-registrerede varemærke eller til det andet tegn er knyttet en ret for indehaveren til at forbyde anvendelsen af et yngre varemærke

               c)

               der kan nedlægges forbud mod brug af varemærket på grundlag af en anden ældre rettighed end de rettigheder, der er nævnt i stk. 2 og i litra b) i dette stykke, herunder navnlig:

                           i)

                           retten til et navn

                           ii)

                           retten til et portræt

                           iii)

                           en ophavsret

                           iv)

                           en industriel ejendomsret

               d)

               varemærket er identisk med eller ligner et ældre fællesmærke, hvortil der er knyttet en ret, som udløb højst tre år før ansøgningen

               e)

               varemærket er identisk med eller ligner et ældre garantimærke eller certificeringsmærke, hvortil der er knyttet en ret, som er udløbet inden for en frist forud for ansøgningen, hvis varighed er fastsat af medlemsstaten

               f)

               varemærket er identisk med eller ligner et ældre varemærke, som er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art, og hvis registrering på grund af manglende fornyelse udløb højst to år forud for ansøgningen, medmindre indehaveren af det ældre varemærke har givet sit samtykke til registreringen af det yngre varemærke eller ikke har anvendt sit varemærke

               g)

               varemærket kan forveksles med et varemærke, der blev anvendt i udlandet på tidspunktet for indgivelsen af ansøgningen, og som stadig anvendes der, forudsat at ansøgeren har indgivet ansøgningen i ond tro.

         5.   Medlemsstaterne kan tillade, at varemærket under passende omstændigheder ikke udelukkes fra registrering eller erklæres ugyldigt, når indehaveren af det ældre varemærke eller andre ældre rettigheder giver sit samtykke til registreringen af det yngre mærke.
   6.   Uanset stk. 1-5 kan en medlemsstat træffe bestemmelse om, at de registreringshindringer eller ugyldighedsgrunde, der var gældende i den pågældende stat inden ikrafttrædelsesdatoen for de bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktiv 89/104/EØF, finder anvendelse på varemærker, der er anmeldt inden denne dato.
   Artikel 5
   Rettigheder, der er knyttet til varemærket
   1.   Det registrerede varemærke giver indehaveren en eneret. Indehaveren kan forbyde tredjemand, der ikke har hans samtykke, at gøre erhvervsmæssig brug af

               a)

               et tegn, der er identisk med varemærket, for varer eller tjenesteydelser af samme art som dem, for hvilke varemærket er registreret

               b)

               et tegn, der er identisk med eller ligner varemærket, når de varer eller tjenesteydelser, der er dækket af varemærket, er af samme eller lignende art som dem, der er dækket af det pågældende tegn, og der som følge heraf i offentlighedens bevidsthed er risiko for forveksling, herunder at der er en forbindelse mellem tegnet og varemærket.

         2.   En medlemsstat kan ligeledes træffe bestemmelse om, at indehaveren kan forhindre tredjemand, der ikke har hans samtykke, i at gøre erhvervsmæssig brug af et tegn, der er identisk med eller ligner varemærket, for varer eller tjenesteydelser af anden art end dem, for hvilke varemærket er registreret, når varemærket er renommeret i medlemsstaten, og brugen af tegnet uden skellig grund ville medføre en utilbørlig udnyttelse af varemærkets særpræg eller renommé eller sådan brug ville skade dette særpræg eller renommé.
   3.   Såfremt betingelserne i stk. 1 og 2 er opfyldt, kan det bl.a. forbydes

               a)

               at anbringe tegnet på varerne eller på deres emballage

               b)

               at udbyde varerne til salg, at markedsføre dem eller oplagre dem med dette formål eller at tilbyde eller præstere tjenesteydelser under det pågældende tegn

               c)

               at importere eller eksportere varerne under det pågældende tegn

               d)

               at anvende tegnet på forretningspapirer og i reklameøjemed.

         4.   Hvis en medlemsstats retsforskrifter ikke gjorde det muligt at forbyde brugen af et tegn som omhandlet i stk. 1, litra b), eller stk. 2 forud for ikrafttrædelsesdatoen for de bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktiv 89/104/EØF i den pågældende medlemsstat, kan den fortsatte brug af dette tegn ikke anfægtes under påberåbelse af de til varemærket knyttede rettigheder.
   5.   Stk. 1-4 berører ikke de i en medlemsstat gældende bestemmelser vedrørende beskyttelse mod brug af et tegn, der er udarbejdet med andet formål for øje end at skelne mellem varer eller mellem tjenesteydelser, når der med brug af dette tegn uden skellig grund tilsigtes en utilbørlig udnyttelse af varemærkets særpræg eller renommé, eller sådan brug ville skade dette særpræg eller renommé.
   Artikel 6
   Begrænsninger i varemærkets retsvirkninger
   1.   De til varemærket knyttede rettigheder giver ikke indehaveren ret til at forhindre tredjemand i at gøre erhvervsmæssig brug af:

               a)

               sit eget navn og sin adresse

               b)

               angivelser vedrørende varens eller tjenesteydelsens art, beskaffenhed, mængde, anvendelse, værdi, geografiske oprindelse, tidspunktet for varens fremstilling eller for præstationen af tjenesteydelsen eller andre egenskaber ved varen eller tjenesteydelsen

               c)

               varemærket, når dette er nødvendigt for at angive anvendelsen af en vare eller tjenesteydelse, navnlig som tilbehør eller reservedele

         for så vidt dette sker i overensstemmelse med redelig markedsføringsskik.
   2.   De til varemærket knyttede rettigheder giver ikke indehaveren ret til at forbyde tredjemand at gøre erhvervsmæssig brug af ældre rettigheder, som kun har lokalt afgrænset karakter, hvis rettighederne er anerkendt i den pågældende medlemsstats lovgivning og anvendes inden for grænserne af det område, hvor de er anerkendt.
   Artikel 7
   Konsumption af de rettigheder, der er knyttet til varemærket
   1.   De til varemærket knyttede rettigheder giver ikke indehaveren ret til at forbyde brugen af varemærket for varer, som af indehaveren selv eller med dennes samtykke er markedsført inden for Fællesskabet under dette varemærke.
   2.   Stk. 1 finder ikke anvendelse, såfremt skellig grund berettiger indehaveren til at modsætte sig fortsat markedsføring af varerne, især i tilfælde, hvor disses tilstand er ændret eller forringet, efter at de er markedsført.
   Artikel 8
   Licens
   1.   Der kan gives licens til varemærket for alle eller en del af de varer eller tjenesteydelser, for hvilke det er registreret, samt for en medlemsstats område som helhed eller for en del af dette. Licensen kan være en eksklusiv eller en ikke-eksklusiv licens.
   2.   Indehaveren af et varemærke kan gøre de rettigheder, der er knyttet hertil, gældende over for en licenstager, der overtræder en af bestemmelserne i licensaftalen med hensyn til

               a)

               dens gyldighedsperiode

               b)

               den udformning, hvori varemærket må anvendes i henhold til registreringen

               c)

               arten af de varer eller tjenesteydelser, for hvilke licensen er indrømmet

               d)

               det område, inden for hvilket der må gøres brug af varemærket, eller

               e)

               kvaliteten af de af licenstageren fremstillede varer eller præsterede tjenesteydelser.

         Artikel 9
   Rettighedsfortabelse på grund af passivitet
   1.   En indehaver af et af de i artikel 4, stk. 2, omhandlede ældre varemærker, som i en medlemsstat i fem på hinanden følgende år har tålt og været bekendt med brugen af et yngre varemærke, der er registreret i denne medlemsstat, kan ikke under henvisning til det ældre varemærke kræve dette yngre varemærke erklæret ugyldigt eller modsætte sig brugen af det yngre varemærke for varer eller tjenesteydelser, for hvilke det yngre varemærke er blevet anvendt, medmindre ansøgningen om det yngre varemærke er indgivet i ond tro.
   2.   Enhver medlemsstat kan bestemme, at stk. 1 skal finde anvendelse på indehaveren af et ældre varemærke som omhandlet i artikel 4, stk. 4, litra a), eller en anden ældre rettighed som omhandlet i artikel 4, stk. 4, litra b) eller c).
   3.   I de i stk. 1 eller 2 omhandlede tilfælde kan indehaveren af et yngre registreret varemærke ikke modsætte sig brugen af en ældre rettighed, selv om denne rettighed ikke længere kan gøres gældende mod det yngre varemærke.
   Artikel 10
   Brugen af varemærket
   1.   Såfremt indehaveren ikke inden fem år fra datoen for registreringsprocedurens afslutning har gjort reel brug af varemærket i den pågældende medlemsstat for de varer eller tjenesteydelser, for hvilke det er registreret, eller hvis sådan brug har været ophørt uden afbrydelse i fem år, underkastes varemærket de i dette direktiv omhandlede sanktioner, medmindre der foreligger skellig grund til, at brug ikke har fundet sted.
   Følgende betragtes ligeledes som brug i henhold til første afsnit:

               a)

               brug af varemærket i en form, der kun ved enkeltheder, som ikke forandrer mærkets særpræg, afviger fra den form, hvori dette er blevet registreret

               b)

               anbringelse i den pågældende medlemsstat af varemærket på varer eller deres emballage udelukkende med eksport for øje.

         2.   Brug af et varemærke, der finder sted med indehaverens samtykke, eller som gøres af en person, der er berettiget til at anvende et fællesmærke eller et garantimærke eller et certificeringsmærke, ligestilles med indehaverens brug af varemærket.
   3.   For så vidt angår varemærker, som er registreret før ikrafttrædelsesdatoen for de bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktiv 89/104/EØF:

               a)

               formodes den i stk. 1, første afsnit, omhandlede femårsperiode for at være påbegyndt på samme tid som en allerede inden denne dato påbegyndt periode med manglende brug, når der inden nævnte dato gælder en bestemmelse om sanktioner ved manglende brug af et varemærke i en sammenhængende periode

               b)

               anses den i stk. 1, første afsnit, omhandlede femårsperiode for at være påbegyndt tidligst på denne dato, når der ikke inden nævnte dato gælder nogen bestemmelse om brug.

         Artikel 11
   Retlige eller administrative sanktioner ved manglende brug af et varemærke
   1.   Et varemærke kan ikke erklæres ugyldigt på grund af et bestående, ældre, kolliderende varemærke, medmindre de krav om brug, der omhandles i artikel 10, stk. 1 og 2, eller i givet fald i artikel 10, stk. 3, er opfyldt.
   2.   En medlemsstat kan træffe bestemmelse om, at et varemærke ikke kan udelukkes fra registrering på grund af et bestående, ældre, kolliderende varemærke, medmindre de krav om brug, der omhandles i artikel 10, stk. 1 og 2, eller i givet fald i artikel 10, stk. 3, er opfyldt.
   3.   Uden at foregribe anvendelsen af artikel 12 i tilfælde af kontrasøgsmål om fortabelse kan en medlemsstat træffe bestemmelse om, at et mærke ikke gyldigt kan påberåbes i et krænkelsessøgsmål, hvis det som følge af en protest fastslås, at indehaveren af varemærket kan fortabe sine rettigheder efter artikel 12, stk. 1.
   4.   Hvis det ældre varemærke kun er blevet anvendt for en del af de varer eller tjenesteydelser, for hvilke det er registreret, anses det for så vidt angår anvendelsen af stk. 1, 2 og 3 kun registreret for denne del af varerne eller tjenesteydelserne.
   Artikel 12
   Fortabelsesgrunde
   1.   Indehaveren af et varemærke kan fortabe sine rettigheder, når der inden for en sammenhængende periode på fem år ikke i den pågældende medlemsstat er gjort reel brug af det for de varer eller tjenesteydelser, for hvilke det er registreret, og der ikke foreligger skellig grund til manglende brug.
   Fortabelse af et varemærke kan dog ikke gøres gældende, dersom reel brug af varemærket påbegyndes eller genoptages i tiden mellem udløbet af femårsperioden og tidspunktet for indgivelse af begæring om fortabelse.
   Påbegyndelse eller genoptagelse af brugen inden for de sidste tre måneder forud for indgivelse af begæring om fortabelse, idet denne tremånedersperiode tidligst begynder ved udløbet af den sammenhængende periode på fem år, tages imidlertid ikke i betragtning, såfremt forberedelserne til påbegyndelse eller genoptagelse af brugen først indledes, når indehaveren har fået kendskab til, at der eventuelt vil blive indgivet begæring om fortabelse.
   2.   Medmindre andet gælder i henhold til stk. 1, kan indehaveren af et varemærke fortabe sine rettigheder, når varemærket efter den dato, på hvilken det blev registreret:

               a)

               som følge af indehaverens virksomhed eller passivitet er blevet til en almindelig betegnelse inden for handelen for en vare eller tjenesteydelse, for hvilken mærket er registreret

               b)

               som følge af den brug, der af indehaveren eller med dennes samtykke gøres af varemærket for de varer eller tjenesteydelser, for hvilke det er registreret, vil kunne vildlede offentligheden, især med hensyn til varernes eller tjenesteydelsernes art, beskaffenhed eller geografiske oprindelse.

         Artikel 13
   Delvise registreringshindringer samt fortabelses- og ugyldighedsgrunde
   Såfremt der kun for en del af de varer eller tjenesteydelser, for hvilke et varemærke søges eller er blevet registreret, er hindringer for registrering af varemærket eller grunde til dets fortabelse eller ugyldighed, skal varemærket kun udelukkes fra registrering eller fortabes eller erklæres ugyldigt for så vidt angår de pågældende varer eller tjenesteydelser.
   Artikel 14
   Efterfølgende konstatering af et varemærkes ugyldighed eller fortabelse
   Når ancienniteten af et ældre varemærke, som indehaveren har givet afkald på, eller som er bortfaldet, påberåbes for et EF-varemærke, kan ugyldigheden eller fortabelsen af dette ældre varemærke konstateres efterfølgende.
   Artikel 15
   Særlige bestemmelser for fællesmærker, garantimærker og certificeringsmærker
   1.   Med forbehold af artikel 4 kan medlemsstater, hvis lovgivning giver mulighed for registrering af fællesmærker eller garantimærker eller certificeringsmærker træffe bestemmelse om, at sådanne mærker udelukkes fra registrering eller fortabes eller erklæres ugyldige af andre grunde end de i artikel 3 og 12 omhandlede, i det omfang hensynet til disse varemærkers funktion kræver det.
   2.   Uanset artikel 3, stk. 1, litra c), kan medlemsstaterne træffe bestemmelse om, at tegn eller angivelser, der i omsætningen anvendes til at angive varers eller tjenesteydelsers geografiske oprindelse, kan udgøre fællesmærker eller garantimærker eller certificeringsmærker. Et sådant mærke giver ikke indehaveren ret til at forbyde en tredjemand at bruge sådanne tegn eller angivelser i omsætningen, når de bruges i overensstemmelse med redelig markedsføringsskik. Navnlig kan et sådant mærke ikke påberåbes over for tredjemand, der har ret til at bruge en given geografisk betegnelse.
   Artikel 16
   Meddelelse
   Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.
   Artikel 17
   Ophævelse
   Direktiv 89/104/EØF, som ændret ved den beslutning, der er nævnt i bilag I, del A, ophæves, uden at dette berører medlemsstaternes forpligtelser med hensyn til de i bilag I, del B, angivne frister for gennemførelse i national ret af direktivet.
   Henvisninger til det ophævede direktiv gælder som henvisninger til nærværende direktiv og læses efter sammenligningstabellen i bilag II.
   Artikel 18
   Ikrafttrædelse
   Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
   Artikel 19
   Adressater
   Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

      Udfærdiget i Strasbourg, den 22. oktober 2008.

            På Europa-Parlamentets vegne

         H.-G. PÖTTERING

            Formand

            På Rådets vegne

         J.-P. JOUYET

            Formand

      (1)  EUT C 161 af 13.7.2007, s. 44.

      (2)  Europa-Parlamentets udtalelse af 19.6.2007 (EUT C 146 E af 12.6.2008, s. 76) og Rådets afgørelse af 25.9.2008.

      (3)  EFT L 40 af 11.2.1989, s. 1.

      (4)  Jf. bilag I, del A.

      (5)  EFT L 11 af 14.1.1994, s. 1.

      BILAG I
      DEL A
      Ophævet direktiv med ændring
      (jf. artikel 17)

                  Rådets direktiv 89/104/EØF

                  (EFT L 40 af 11.2.1989, s. 1)

                  Rådets beslutning 92/10/EØF

                  (EFT L 6 af 11.1.1992, s. 35)

            DEL B
      Liste over frister for gennemførelse i national ret
      (jf. artikel 17)

                  Direktiv

                  Gennemførelsesfrist

                  89/104/EØF

                  31. december 1992

      BILAG II
      Sammenligningstabel

                  Direktiv 89/104/EØF

                  Nærværende direktiv

                  Artikel 1

                  Artikel 1

                  Artikel 2

                  Artikel 2

                  Artikel 3, stk. 1, litra a)-d)

                  Artikel 3, stk. 1, litra a)-d)

                  Artikel 3, stk. 1, litra e), indledning

                  Artikel 3, stk. 1, litra e), indledning

                  Artikel 3, stk. 1, litra e), første led

                  Artikel 3, stk. 1, litra e), nr. i)

                  Artikel 3, stk. 1, litra e), andet led

                  Artikel 3, stk. 1, litra e), nr. ii)

                  Artikel 3, stk. 1, litra e), tredje led

                  Artikel 3, stk. 1, litra e), nr. iii)

                  Artikel 3, stk. 1, litra f), g) og h)

                  Artikel 3, stk. 1, litra f), g) og h)

                  Artikel 3, stk. 2, 3 og 4

                  Artikel 3, stk. 2, 3 og 4

                  Artikel 4

                  Artikel 4

                  Artikel 5

                  Artikel 5

                  Artikel 6

                  Artikel 6

                  Artikel 7

                  Artikel 7

                  Artikel 8

                  Artikel 8

                  Artikel 9

                  Artikel 9

                  Artikel 10, stk. 1

                  Artikel 10, stk. 1, første afsnit

                  Artikel 10, stk. 2

                  Artikel 10, stk. 1, andet afsnit

                  Artikel 10, stk. 3

                  Artikel 10, stk. 2

                  Artikel 10, stk. 4

                  Artikel 10, stk. 3

                  Artikel 11

                  Artikel 11

                  Artikel 12, stk. 1, første sætning

                  Artikel 12, stk. 1, første afsnit

                  Artikel 12, stk. 1, anden sætning

                  Artikel 12, stk. 1, andet afsnit

                  Artikel 12, stk. 1, tredje sætning

                  Artikel 12, stk. 1, tredje afsnit

                  Artikel 12, stk. 2

                  Artikel 12, stk. 2

                  Artikel 13

                  Artikel 13

                  Artikel 14

                  Artikel 14

                  Artikel 15

                  Artikel 15

                  Artikel 16, stk. 1 og 2

                  —

                  Artikel 16, stk. 3

                  Artikel 16

                  —

                  Artikel 17

                  —

                  Artikel 18

                  Artikel 17

                  Artikel 19

                  —

                  Bilag I

                  —

                  Bilag II


Avis juridique important

|

31977L0096

Rådets direktiv 77/96/EØF af 21. december 1976 om trikinundersøgelse i forbindelse med indførsel af fersk kød af tamsvin fra tredjelande

EF-Tidende nr. L 026 af 31/01/1977 s. 0067 - 0077 den finske specialudgave: kapitel 3 bind 8 s. 0041  den græske specialudgave: Kapitel 03 bind 17 s. 0042  den svenske specialudgave: kapitel 3 bind 8 s. 0041  den spanske specialudgave: Kapitel 03 bind 11 s. 0156  den portugisiske specialudgave: Kapitel 03 bind 11 s. 0156

++++  RAADETS DIREKTIV  af 21 . december 1976  om trikinundersoegelse i forbindelse med indfoersel af fersk koed af tamsvin fra tredjelande   ( 77/96/EOEF )  RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab ,  under henvisning til Raadets direktiv 72/462/EOEF af 12 . december 1972 om sundhedsmaessige og veterinaerpolitimaessige problemer i forbindelse med indfoersel af kvaeg og svin samt fersk koed fra tredjelande ( 1 ) , senest aendret ved Raadets direktiv 75/379/EOEF ( 2 ) , saerlig artikel 21 ,  under henvisning til forslag fra Kommissionen , og  ud fra foelgende betragtninger :  Ved direktiv 72/462/EOEF om sundhedsmaessige og veterinaerpolitimaessige problemer i forbindelse med indfoersel fra kvaeg og svin samt fersk koed fra tredjelande fastsatte Raadet i artikel 21 , at der skulle udarbejdes en metode til - samt fastsaettes de noedvendige regler for - konstatering af tilstedevaerelse af trikiner i fersk svinekoed ;  direktiv 72/462/EOEF vil ikke have den oenskede virkning , saa laenge sikkerhedskravene for saa vidt angaar paavisning af trikiner i forbindelse med indfoersel af fersk koed fra tredjelande ikke er ensartede i alle medlemsstaterne ; det er derfor noedvendigt paa dette omraade at udarbejde en faellesskabsordning ;  for at beskytte forbrugernes sundhed er det noedvendigt , at fersk svinekoed systematisk undersoeges efter effektive og anerkendte metoder med henblik paa at udelukke det koed , der indeholder trikiner ;  saafremt undersoegelsen foretages i det tredjeland , hvorfra hoedet er afsendt , skal den udfoeres paa slagterier , som opfylder visse betingelser , og som specielt er udstyret med et laboratorium med apparatur egnet til undersoegelse ;  for at kunne skelne undersoegt koed fra koed , der endnu ikke er blevet undersoegt , er det noedvendigt at fastsaette , at der paa det koed , der har vaeret genstand for undersoegelse med negativt resultat , paatrykkes et saerligt maerke ;  der boer indfoeres en procedure med et naert og effektivt samarbejde mellem Kommissionen og medlemsstaterne med henblik paa at vurdere , om det er hensigtsmaessigt at tillade virksomheder , der er beliggende i tredjelande , at foretage denne undersoegelse eller at forarbejde det undersoegte koed , og desuden ; takt med teknikkens udvikling og erfaringen at foretage en tilpasning af de tekniske bestemmelser , isaer i forbindelse med undersoegelsesmetoder og krav til de laboratorier , der foretager undersoegelse samt bestemmelser for maerkning af undersoegt koed ;  det er hensigtsmaessigt at tillade medlemsstaterne at indfoere fersk koed , som ikke har vaeret underkastet en trikinundersoegelse i det udforende tredjeland , paa betingelse af at dette koed underkastes en frysebehandling , som sikret at eventaelt tilstedevaerende trikiner udkadeliggoeres , enten i det udfoerende tredjeland eller i den medlemsstat , som dette koed er bestemt for ; denne behandling foretages dog i overensstemmelse med visse veldefinerede bestemmelser og i virksomheder , der opfylder visse betingelser -  UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV :  Artikel 1  Dette direktiv genoptager de definitioner , der er fastsat i Raadets direktiv 72/462/EOEF .  Desuden forstaas ved :  a ) Fersk koed : fersk koed af tamsvin ;  b ) Undersoegelse : undersoegelse , som tager sigte paa at paavise tilstedevaerelsen af trikiner i fersk koed .  Artikel 2  1 . Fersk koed fra tredjelande , som indeholder skeletmuskulatur ( stribet muskulatur ) , skal , for at kunne bringes i handelen i Faellesskabet , goeres til genstand for en undersoegelse under en embedsdyrlaeges kontrol og ansvar .  2 . Undersoegelsen foretages i overensstemmelse med en af de i bilag I naevnte metoder af et helt dyr eller i givet fald af alle halve kroppe , kvarte kroppe eller stykker bestemt til indfoersel i Faellesskabet .  3 . Undersoegelsen skal foretages paa et slagteri , der er godkendt i afsendelseslandet i overensstemmelse med artikel 4 i direktiv 72/462/EOEF , og som har tilladelse til at udfoere denne undersoegelse i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 4 i dette direktiv .  4 . Undersoegelsen skal finde sted inden maerkningen om egnethed til menneskefoede , for hvilken forskrifter findes i kapitel X i bilag B til direktiv 72/462/EOEF .  5 . Saafremt undersoegelsen ikke kan foretages i afsendelseslandet , kan den medlemsstat , som det ferske koed er bestemt for , tillade indfoersel heraf paa betingelse af , at undersoegelsen foretages paa dens omraade i forbindelse med den i artikel 24 , stk . 2 , i direktiv 72/462/EOEF omhandlede sundhedskontrol paa et kontrolsted i den i artikel 27 , stk . 1 , litra b ) , i samme direktiv anvendte betydning .  6 . a ) Hvis resultatet af undersoegelsen er negativ , skal det ferske koed maerkes umiddelbart efter undersoegelsens afslutning i overensstemmelse med bilag III .  b ) Ved maerkning med stempelfarve skal anvendes et farvestof som defineret i artikel 17 , stk . 3 , i direktiv 72/462/EOEF .  Artikel 3  1 . Som en undtagelse til artikel 2 kan de medlemsstater , som det ferske koed er bestemt for , tillade at det koed , der kommer fra visse tredjelande eller fra dele af disse lande , ikke skal underkastes en undersoegelse under forudsaetning af , at de underkastes en kuldebehandling i henhold til bilag IV .  2 . Denne behandling foretages i en virksomhed som omhandlet i artikel 4 , stk . 1 , beliggende i det udfoerende tredjeland .  Udfoerelsen af frysebehandlingen skal attesteres af embedsdyrlaegen paa det certifikat om koedets egnethed til menneskefoede , der foelger det ferske koed og er naevnt i artikel 22 , stk . 3 , i direktiv 72/462/EOEF .  3 . I tilfaelde af at denne behandling ikke foretages i det udfoerende tredjeland , skal den udfoeres paa et kontrolsted som anfoert i artikel 2 , stk . 5 .  Saafremt det ferske koed har vaeret underkastet frysebehandling i det udfoerende tredjeland , skal dette attesteres af embedsdyrlaegen paa det certificat , der foelger det ferske koed og er naevnt i artikel 25 i direktiv 72/462/EOEF .  Artikel 4  1 . Tilladelse til et slagteri til at udfoere undersoegelsen og tilladelse til en opskaeringsvirksomhed til at opskaere eller udbene koed , der har vaeret underkastet denne undersoegelse , eller tilladelse til en virksomhed til at udfoere den i artikel 3 , stk . 1 , omhandlede frysebehandling , gives i henhold til fremgangsmaaden i artikel 9 . Der skal laegges vaegt , foruden paa de i artikel 4 i direktiv 72/462/EOEF fastsatte krav , paa de ydede garantier med hensyn til overholdelse af bestemmelserne i dette direktiv og for saa vidt angaar virksomheder :  a ) tilstedevaerelsen af lokaler og noedvendigt apparatur til udfoerelse af undersoegelsen ,  b ) kvalifikationerne hos det personale , der foretager undersoegelsen .  Tilladelse til et siagteri og en opskaeringsvirksomhed kan kun gives , saafremt de kompetente myndigheder i det paagaeldende tredjeland officielt har godkendt , at slagteriet eller opskaeringsvirksomheden kan opfylde de betingelser , der er fastsat i artikel 5 og i bilag III ; med hensyn til slagterier desuden at disse raader over et laboratorium , der opfylder de betingelser , der er fastsat i bilag II , kapitel I , og at de er i stand til at overholde bestemmelserne i de andre kapitler i ovennaevnte bilag II og i bilag I .  En virksomhed kan kun opnaa tilladelse til at udfoere frysebehandling , saafremt de kompetente myndigheder i det paagaeldende tredjeland officielt har godkendt , at virksomheden kan opfylde de betingelser , der er fastsat i bilag IV .  2 . Der skal indfoejes en speciel angivelse i den eller de lister , der er naevnt i artikel 4 , stk . 4 , i Raadets direktiv nr . 72/462/EOEF ud for de i stk . 1 godkendte slagterier , opskaeringsvirksomheder og virksomheder til frysebehandling .  Artikel 5  1 . Paa de slagterier , der har faaet tilladelse i overensstemmelse med artikel 4 , foretages slagtningen af svin , hvis koed er bestemt til Faellesskabet , i andre lokaler eller , hvis saadanne ikke forefindes , paa andre tidspunkter end dem , hvor der foretages slagtning af svin , hvis koed ikke er bestemt til Faellesskabet , undtagen hvis koedet af disse svin undersoeges efter samme retningslinjer .  2 . Opskaering eller udbening af koed , som er blevet undersoegt med negativ resultat , og som er bestemt til Faellesskabet , skal foretages i opskaeringsvirksomheder i henhold til bestemmelserne i artikel 4 .  I disse opskaeringsvirksomheder foretages opskaeringen eller udbeningen af dette koed i andre lokaler eller , hvis saadanne ikke forefindes , paa andre tidspunkter end dem , hvor koed , der ikke er bestemt til Faellesskabet , opkaeres eller udbenes , undtagen hvis dette koed undersoeges efter samme retningslinjer .  Artikel 6  Formaalet med de kontrolforanstaltninger , der traeffes i tredjelande , og som er fastsat i artikel 5 i direktiv 72/462/EOEF , er ligeledes at efterproeve , om bestemmelserne i dette direktiv overholdes .  Artikel 7  Medlemsstaterne udarbejder og tilsender Kommissionen listen over de kontrolsteder , der er naevnt i artikel 2 , stk . 5 , og paa hvilke der kan foretages :   - undersoegelse ,   - den i artikel 3 naevnte frysebehandling .  Medlemsstaterne soerger for , at disse kontrolsteder raader over de noedvendige installationer til udfoerelse af disse funktioner .  Artikel 8  Raadet traeffer inden 1 . januar 1979 paa forslag af Kommissionen afgoerelse om supplering af de metoder , som er omhandlet i bilag I .  Artikel 9  1 . Naar der henvises til den fremgangsmaade , der er fastsat i denne artikel , indbringer formanden omgaaende sagen for Den staaende Veterinaerkomité nedsat ved Raadets afgoerelse af 15 . oktober 1968 , i det foelgende benaevnt " komiteen " , enten paa eget initiativ eller paa anmodning af en medlemsstat .  2 . I Komiteen tildeles medlemsstaternes stemmer vaegt i henhold til artikel 148 , stk . 2 , i traktaten . Formanden deltager ikke i afstemningen .  3 . Kommissionens repraesentant forelaegger et udkast til de foranstaltninger , der skal traeffes . Komiteen afgiver en udtalelse om disse foranstaltninger inden for en frist , som formanden kan fastsaette under hensyn til , hvor meget det forelagte spoergsmaal haster . Udtalelsen vedtages med et flertal paa 41 stemmer .  4 . Kommissionen vedtager foranstaltningerne og bringer dem straks i anvendelse , naar de er i overensstemmelse med komiteens udtalelse . Saafremt foranstaltningerne ikke er i overensstemmelse med komiteens udtalelse , eller der ikke er afgivet nogen udtalelse , forelaegger Kommissionen straks for Raadet et forslag til de foranstaltninger , der skal traeffes .  Raadet vedtager foranstaltninger med kvalificeret flertal .  Saafremt Raadet efter udloebet af en frist paa tre maaneder fra datoen for forslagets indbrungelse ikke har vedtaget nogen foranstaltninger , vedtager Kommissionen de foreslaaede foranstaltninger og bringer dem straks i anvendelse , medmindere Raadet med simpelt flertal har forkastet de naevnte foranstaltninger .  Artikel 10  Artikel 9 finder anvendelse indtil den 21 . juni 1981 .  Artikel 11  Medlemsstaterne saetter senest den 1 . januar 1979 de noedvendige administrativt og ved lov fastsatte bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv . De underretter straks Kommissionen herom .  Artikel 12  Dette direktiv er retter til medlemsstaterne .  Udfaerdiget i Bruxelles , den 21 . december 1976 .  Paa Raadets vegne  A.P.L.M.M . van der STEE  Formand  ( 1 ) EFT nr . L 302 af 31 . 12 . 1972 , s . 28 .  ( 2 ) EFT nr . L 172 af 3 . 7 . 1975 , s . 17 .  BILAG I  METODER TIL UNDERSOEGELSE FOR TRICHINA SPIRALIS  I . TRIKINOSKOPISK UNDERSOEGELSE  a ) Apparatur  Et gloedelampetrikinoskop med 50 gange og 80-100 gange forstoerrelse .  Et kompressorium bestaaende af to glasplader - af hvilke den ene er inddelt i lige store felter - en lille krum saks , en pincet , en hniv til udtagning af proever , smaa nummererede beholdere til separat opbevaring af proeverne , en pipette , et lille glas med eddikesyre og et lille glas med kaliumhydroxid til klaring af eventuelle forkalkninger eller til bloedgoering af indtoerret koed .  b ) Udtagning af proever  Ved hele dyrekroppe udtages der mindst én proeve paa stoerrelse med en hasselnoed fra diafragmas to hovedmuskler ved overgangen til den senede del . Hvis der kun forefindes en af diafragmas hovedmuskler , udtages der en proeve paa stoerrelse med to hasselnoedder . Hvis begge hovedmusklerne i diafragma mangler , udtages der to proever , omtrent paa stoerrelse med en hasselnoed , fra diafragmas ribbens - eller brystbensafsnit eller , afhaengig af omstaendighederne , fra tunge - , kaebe - eller bugmuskulaturen .  Ved koedstykker udtages der tre fedtfattige proever - om muligt paa stoerrelse med en hasselnoed - fra skeletmuskulaturen , udtaget paa forskellige steder saa taet som muligt ved ben eller sener .  c ) Metode  Ved hele dyrekroppe og ved tilstedevaerelse af begge hovedmuskler i diafragma udskaerer den , der foretager trikinundersoegelse , 7 stykker af hver af de ovennaevnte proever , dvs . i alt 14 eller , hvis der kun forefindes én hovedmuskel i diafragma , 14 stykker paa stoerrelse med en havrekerne fra forskellige steder , helst ved overgangen fra den muskulaere til den senede del , og presser dem sammen mellem glaspladerne , saaledes at almindelig trykt skrift kan laeses tydeligt gennem praeparatet .  Hvis de koedproever , der skal undersoeges , er indtoerrede og gamle , skal praeparaterne bloedgoeres i en blanding , bestaaende af én del kaliumhydroxid-oploesning og to dele vand , i 10-20 minutter , inden de presses .  Hvis der ved hele dyrekroppe skal udtages proever fra diafragmas ribbens - eller brystbensafsnit , tunge - , kaebe - eller bugmuskulaturen , skal der udskaeres 14 stykker paa stoerrelse med en havrekerne af hver proeve , dvs . i alt 28 .  Den , der foretager trikinundersoegelsen , skal udskaere 4 stykker paa stoerrelse med en havrekerne af hver af de proever , der er udtaget af koedstykkerne , dvs . i alt 12 stykker .  Den trikinoskopiske undersoegelse skal udfoeres saaledes , at hvert praeparat studeres langsomt og omhyggeligt . Hvis den trikinoskopiske undersoegelse afsloerer mistaenkelige omraader , hvis natur ikke kan fastslaas med bestemthed selv ved kraftig forstoerrelse i trikinoskopet , skal disse omraader undersoeges i mikroskop .  Den mikroskopiske undersoegelse boer udfoeres saaledes , at hvert praeparat studeres langsomt og omhyggeligt ved 30-40 gange forstoerrelse .  I de tilfaelde , hvor der er tvivl om resultatet , skal undersoegelsen fortsaettes med yderligere proever og praeparater , om noedvendigt med kraftigere forstoerrelse , indtil der ikke laengere hersker nogen tvivl . Den trikinoskopiske undersoegelse skal foretages i mindst tre minutter .  I de tilfaelde , hvor der er tale om erstatningsproever udtaget fra hovedsmusklerne i diafragmas ribbens - eller brystbensafsnit , tunge - , kaebe - eller bugmuskulaturen , skal den trikinoskopiske undersoegelse foretages i mindst seks minutter .  I den mindste tid , der er fastsat for undersoegelsen , er ikke medregnet den tid , der medgaar til proeveudtagning og fremstilling af praeparater .  Den almindelige regel er , at den person , der foretager trikinundersoegelsen , ikke boer kontrollere mere end 840 stykker pr . dag , undtagelsesvis dog op til 1050 .  II . FORDOEJELSESMETODEN  a ) Apparatur og materiel   - en kniv til udtagning af proever ,   - smaa nummererede beholdere med lukke til opbevaring af proever og med henblik paa en eventuel gentagelse af undersoegelserne ,   - et varmeskab ,   - en 2-3 liter glastragt med stativ , en forbindelsesslange af gummi , spaendboejler til fastgoerelse af forbindelsesslangen ,   - en plastiksi ( ca . 18 cm i diameter , maskevidde ca . 1 mm ) ,   - gaze ,   - et lille tilspidset roer med lukket spids ,   - glasblokskaal ,   - en koedkvaern ,   - et stereomikroskop ,   - fordoejelsesvaeske bestaaende af :  10 g pepsin ( 1 200 enheder pr . g ) , 5 ml HCI ( mindst 37 % ) , der blandes op med ledningsvand , saaledes at der er 1 liter i alt .  b ) Udtagning af proever  1 . Ved hele dyrekroppe udtages der en proeve paa mindst 20 g af en af diafragmas hovedmuskler ved overgangen til den senede del . Hvis hovedmusklerne i diafragma mangler , udtages der en proeve paa mindst 20 g af diafragmas ribbens - eller brystbensafsnit eller af tunge - , kaebe - eller bugmuskulaturen .  2 . Ved koedstykker udtages der en fedtfattig proeve paa mindst 20 g af skeletmuskulaturen saa taet som muligt ved ben eller sener .  c ) Metode  Til undersoegelse af en samleproeve fra ti svin laves der en 10 g proeve af hver enkelt 20 g proeve . De resterende 10 g opbevares til en eventuel undersoegelse af en individuel proeve , hvis dette skulle blive noedvendigt . Ti proever , hver paa 10 g , samles til en samleproeve ; proeven males i en koedkvaern ( plade med 2 mm huller ) , hvorefter den spredes loest ud paa en si , daekket med et lag gaze . Sien anbringes saa oven i en tragt , der via en gummislange er forbundet med et lille tilspidset roer med lukket spids ; tragten fyldes fra kanten med fordoejelsesvaeske , indtil proevematerialet er fuldstaendig daekket . Forholdet mellem proevematerialet og fordoejelsesvaesken skal vaere ca . 1 : 20 - 1 : 30 . Efter 18-20 timer i varmeskab ved 37-39 * C fjernes det lille tilspidsede roer .  Efter forsigtig opsugning af den vaeske , der svoemmer ovenpaa , vaskes det bundfald , der findes i roerets spids , omhyggeligt i en blokskaal . Undersoeg , om bundfaldet indeholder trikiner , ved hjaelp af et stereomikroskop ved 20-40 gange forstoerrelse .  Hvis resultatet af undersoegelsen af en samleproeve er positivt eller usikkert , boer de resterende individuelle proever undersoeges enkeltvis efter supplering med yderligere 20 g udtaget fra hvert svin eller , hvis det drejer sig om koedstykker , med 20 g udtaget af hvert stykke eller hver stump i overensstemmelse med pkt . b ) .  III . FORDOEJELSESMETODEN TIL UNDERSOEGELSE AF SAMLEPROEVER  a ) Apparatur og reagenser   - kniv og pincet til indsamling af proever ,   - koedkvaern med huller med diameter mellem 2 og 3 mm ,   - en 3 - liter erlenmeyerkolbe med gummi - eller vatprop ,   - en konisk skilletragt , rumindhold 2 000 ml ,   - et almindeligt A-stativ , ca . 28 cm langt og med 80 cm stang ,   - en ring , ca . 10-11 cm i diameter , der kan monteres paa stativet ,   - en klemme med flad skruestik ( 23 gange 40 mm ) som kan saettes paa stativet ved hjaelp af en dobbelt spaendering ,   - en Endecott-si nr . 80 ( maskefinhed 177 ) med udvendig diameter paa 11 cm , med traadnet af messing eller rustfrit staal ,   - en plastikraft med indvendig diameter paa ikke under 12 cm ,   - et almindeligt analysemikroskop ( 40 gange forstoerrelse ) med tilhoerende lampe , eller et almindeligt dobbeltmikroskop ( 40 gange forstoerrelse ) ,   - et trikinoskop med horisontalt bord til kompressoriet ,   - under brug af mikroskopet : en skaal til larvetaelling af samme ydre form som kompressoriet , med et rumindhold paa ca . 60-65 cm3 ;  skaalen til larvetaelling kan fremstilles som foelger :  skaalen bestaar af en 23 cm lang glasplade af samme tykkelse som en enkelt plade i et almindeligt kompressorium ; bredden skal derimod vaere lidt mindre , f.eks . 4,5 cm , for at goere det muligt at fastgoere en glasplade , 2 mm tyk , 1,8 cm hoej og 17,5 cm lang , til bundpladens to langsider ;  skaalen lukkes i enderne ved at saette to glasplader , 5 cm lange , 1 cm hoeje og 2 mm tykke , direkte paa bundpladen ; skaalens hoejde , maalt indvendig , vil da vaere ca . 1 cm ;  pladerne limes sammen med almindelig glaslim ; af beskyttelseshensyn og for at goere det lettere af haandtere den fyldte skaal er 2,8 cm af begge bundpladens ender holdt frie ;  skaalens rumindhold er i alt ca . 60-65 cm3 ;   - et antal petriskaale , diameter 9 cm , skal anvendes ved mikroskoperingen ,   - en filtpen til markering af 1 cm2 store undersoegelsesfelter i bunden af petriskaalene ,   - et antal 10 liter kar til brug ved formolbehandling af apparaturet og den resterende fordoejelsesvaeske i tilfaelde af positiv reaktion ,   - koncentreret ( 37 % ) saltsyre ,   - Merck-pepsin , 30 000 enheder pr . g , i pulverform , eller pepsin af kendt styrke fra et andet firma ,   - en eller to bakker til indsamling af 100 koedproever paa ca . 2 g .  b ) Udtagning af proever  1 . Ved hele dyrekroppe udtages der en proeve paa ca . 2 g af en af diafragmas hovedmuskler ved overgangen til den senede del . Hvis hovedmusklerne i diafragma mangler , udtages der en proeve paa mindst 2 g af diafragmas ribbens - eller brystbensafsnit eller af tunge - , kaebe - eller bugmuskulaturen .  2 . Ved koedstykker udtages der en fedtfattig proeve paa ca . 2 g af skeletmuskulaturen saa taet som muligt ved ben eller sener .  c ) Metode  Der udtages ca . 1 g af hver af de 100 proever . Samleproeven males i koedkvaernen .  Det malede koed laegges i 3-liter erlenmeyerkolben sammen med 7 g pepsin , ca . 2 liter ledningsvand , ca . 37-40 * C , og 25 ml koncentreret saltsyre . Blandingen rystes , saa pepsinen oploeses .  Oploesningens pH-vaerdi vil vaere ca . 1,5-2 .   - Erlenmayerkolben saettes i varmeskab ved 37 * C i ca . 4 timer til fordoejelse . Kolben rystes regelmaessigt i loebet af fordoejelsesprocessen , f.eks . én eller to gange i timen .   - Den fordoejede oploesning filtreres gennem sien ned i den koniske 2-liter skilletragt og henstaar uroert i stativet i mindst i time .  En samlet maengde paa ca . 45 cm3 tappes fra tragten og fordeles i tre petriskaale , som i bunden er opdelt i kvadrater af 1 gange 1 cm , dvs . 15 ml i hver petriskaal .   - Hver petriskaal undersoeges minutioest under mikroskop for trikinlarver ( ca . 40 gange forstoerrelse )   - Hvis der anvendes larvetaellingsskaale , fordeles de 45 cm3 i to af disse og undersoeges med trikinoskopet .  Laverne viser sig som snoede organismer i bundfaldet og ligner naesten urfjedre . De er lette at identificere , og udviser ofte spiralbevaegelser , naar vandet er lunkent .  Hvis der danner sig et utilstraekkelig gennemsigtigt sediment , goeres dette klart ved skylning . Samtidig haeldes den sidste proeve paa 45 ml i et reagensglas , hvor den faar lov til at bundfaelde sig i 15 minutter . Den vaeske der svoemmer ovenpaa , suges derefter forsigtigt op og sedimentet opslaemmes i ca . 45 ml ledningsvand .  Efter en yderligere bundfaeldningstid paa 15 minutter suges den ovenpaa svoemmende vaeske igen forsigtigt op , og sedimentet skylles ved hjaelp af ca . 20 ml ledingsvand omhyggeligt ud i en petriskaal og undersoeges .  Hvis resultatet af undersoegelsen af en samleproeve er positivt eller usikkert , boer de resterende individuelle proever undersoeges enkeltvis efter supplering med yderligere 20 g udtaget fra hvert svin eller , hvis det drejer sig om koedstykker , med 20 g udtaget af hvert stykke eller hver stump , i overensstemmelse med pkt . b ) .  BILAG II  KAPITEL I  BETINGELSER , DER SKAL OPFYLDES AF LABORATORIER TIL PAAVISNING AF TRIKINER  1 . Laboratorierne til paavisning af trikiner skal befinde sig i umiddelbar naerhed af de lokaler , hvor slagtningen af svin finder sted , og skal mindst raade over :  a ) et aflaaseligt lokale med tilstraekkeligt udstyr til behandling af praeparater ; vaeggene skal vaere glatte og i indtil 2 meters Hoejde vaere daekket med en lys beklaedning eller maling som taaler afvaskning ; der skal vaere et laboratorium for hver anvendt undersoegelsesmetode ;  b ) et aflaaseligt lokale med tilstraekkeligt udstyr til trikonoskopisk og mikroskopisk undersoegelse ;  c ) et tilstraekkeligt ventilationsanlaeg og - saafremt det er noedvendigt - klimaanlaeg , der giver mulighed for at holde en omgivende temperatur paa hoejst + 25 * C ;  d ) tilstraekkelig naturlig eller kunstig belysning , der ikke aendrer farverne , kraftigt sollys skal undgaas ;  e ) tilstraekkeligt udstyr til rensning og desinfektion af haender i det lokale , hvor praeparaterne undersoeges ;  f ) udstyr til moerklaegning af undersoegelseslokalet ;  g ) eventuelt et koelerum til opbevaring af koedproever ;  h ) et vaskerum til rensning og desinfektion af undersoegelsesredskaberne ( f.eks . beholdere til proever , kompressorier , knive og sakse ) forsynet med :   - et gulv af vandtaette materialer , der let lader sig rense og desinficere , og som ikke kan raadne ,   - glatte vaegge , der i indtil 2 meters hoejde er daekket med en lys beklaedning eller med maling , som taaler afvaskning ;  i ) garderober , haandvaske , opholdslokaler og toiletter med vandudskylning :  j ) haandvaske med rindende varmt og koldt vand , rense - og desinfektionsmidler samt engangshaandklaeder ;  k ) vandtaette , korosionsresistente beholdere , forsynet med hermetisk sluttende laag og fremstillet saaledes , at ikke bemyndiget fjernelse af indholdet forhindres ; disse beholdere er bestemt til indsamling af proeverester ;  l ) instailationer , der giver tilstraekkelig forsyning med koldt og varmt drikkevand ;  m ) et afloebssystem for spildevand i henhold til de bestemmelser , der gaelder for godkendelse af slagterier ;  n ) egnede anordninger til beskyttelse mod uoenskede dyr , saasom insekter , gnavere osv .  KAPITEL II  BESTEMMELSER FOR PERSONALE , LOKALER , INVENTAR OG REDSKABER I LABORATORIERNE TIL PAAVISNING AF TRIKINER  2 . Den stoerst mulige renlighed kraeves af personalet samt med hensyn til lokaler , inventar og redskaber .  a ) Personalet skal vaere ifoert rent arbejdstoej , vaske haender flere gange i loebet af en arbejdsdag samt hver gang arbejdet genoptages ;  b ) intet dyr maa komme ind i laboratorierne til paavisning af trikiner ;  c ) inventar og redskaber , der anvendes i forbindelse med arbejdet , skal holdes i upaaklagelig og proper stand ; der skal foretages omhyggelig rensning og desinfektion flere gange i loebet af en arbejdsdag samt ved arbejdsdagens afslutning .  3 . Anvendelsen af drikkevand er paabudt til ethvert formaal .  4 . For saa vidt angaar helbredstilstanden for det personale , der er beskaeftiget med udtagelse af koedproever til undersoegelse , gaelder de bestemmelser , der er fastsat i bilag B , kap . IV , pkt . 11 og 12 , i direktiv 72/462/EOEF .  5 . De koedproever , der er noedvendige for undersoegelsen , skal udtages umiddelbart efter slagtningen og straks undersoeges i slagteriets laboratorium til paavisning af trikiner . Det er ikke tilladt at foretage denne undersoegelse uden for det slagteri , hvor dyrene er blevet slagtet .  6 . For at forebygge traethed og foelgerne deraf skal kontrolpersonalet have korte pauser i arbejdet .  KAPITEL III  BESTEMMELSER FOR TRIKINOSKOPER  Trikonoskopernes konstruktion og type skal opfylde foelgende minimumskriterier :  1 . Let betjening .  2 . Kraftigt lys :   - kontrolresultaterne skal vaere noejagtige , selv om lokalerne ikke er fuldstaendigt moerklagte ,   - lyskilden skal vaere en projektoer paa 100 W ( 12 V ) .  3 . Tilstraekkelig forstoerrelse :   - forstoerrelse ved normalt arbejde : 50 gange ,   - forstoerrelse 80-100 gange med henblik paa en noejagtig bedoemmelse af genstande , som ikke klart kan identificeres ved en normal arbejdsforstoerrelse i forbindelse med praeparater , hvis kvalitet kan drages i tvivl .  4 . Oploesningsevne :   - alle forstoerrelser skal give et klart og praecist billede i tydelige farver .  5 . Omskifter :   - enhver aendring af forstoerrelsen skal ledsages af automatisk justering af billedets lysstyrke .  6 . Kontrastforoegelse :   - samlelinsen skal udstyres med en irisblaender , der goer det muligt at foroege kontrasten i forbindelse med dybtgaaende undersoegelse af vanskelige tilfaelde ,   - irisblaenderen skal vaere let at indstille  ( f.eks . styrearm , der sidder fast paa trikinoskopbordet ) .  7 . Let fokusering :   - hurtig fokusering ved hjaelp af en justeringsring ,   - noejagtig fokusering ved hjaelp af en styrearm .  8 . Spaendingsjustering :   - der goer det muligt at opnaa netop den lysmaengde , som den paagaeldende situation kraever .  9 . Forskydning af kompressoriet i én retning :   - et system med automatisk blokering , der skal sikre forskydning af kompressoriet ( objektglas ) i én retning for at forhindre enhver form for ubetimelig forskydning .  10 . Uhindret syn mod projektionsoverfladen .  11 . Projektionsoverflade :   - diameter paa mindst 54 cm ,   - hoej reflektionsevne ,   - holdbar ,   - adskillelig ,   - let at rengoere .  BILAG III  MAERKNING AF KOED , DER HAR VAERET GENSTAND FOR UNDERSOEGELSE TIL PAAVISNING AF TRIKINER  1 . Embedsdyrlaegen er ansvarlig for maerkning af koed . Med henblik herpaa opbevarer han :   - de instrumenter , der er bestemt til maerkning ; disse instrumenter maa embedsdyrlaegen foerst udlevere til hjaelpepersonale , naar maerkningen skal finde sted , og kun for saa langt et tidsrum , som er noedvendigt til maerkningen ;   - de under nr . 5 naevnte stempelplader ; disse stempelplader udleveres foerst til hjaelpepersonalet i det oejeblik , hvor de skal bruges , og i et antal , der svarer til behovet .  2 . Maerkningen skal vaere et rundt stempel med diameter 2,5 cm . Stemplet skal indeholde foelgende letlaeselige oplysninger :   - i midten en stort T , 1 cm langt og 0,2 cm bredt   - under ovennaevnte T en af forkortelserne CEE , EEG , EWG , EOEF eller EEC ; bogstaverne skal vaere 0,4 cm hoeje .  3 . Dyrekroppene maerkes med et farve - eller braendestempel paa laarets inderside i overensstemmelse med pkt . 2 .  4 . Hovedet maerkes med enten et farve - eller et braendestempel , der opfylder kravene i pkt . 2 . Med undtagelse af de stykker , der er udelukket fra maerkning om egnethed til menneskefoede i henhold til pkt . 43 i kapitel X , bilag B , i Raadets direktiv 72/462/EOEF , skal der foretages maerkning af de stykker , som i opskaeringsvirksomheder fremkommer af dyrekroppe , der er behoerigt maerkede , i det omfang de ikke baerer noget stempel . I overensstemmelse med pkt . 2 skal denne maerkning foretages inden maerkning om egnethed til menneskefoede .  Den etikette , der er naevnt i andet afsnit i foer omtalte pkt . 43 , skal opfylde kravene i nedenstaaende pkt . 6 .  5 . Maerkningen kan ogsaa foretages ved hjaelp af en stempelplade . Denne stempelplade , der skal anbringes paa hvert enkelt stykke , skal vaere af en saadan beskaffenhed , at den ikke kan anvendes paany ; den skal vaere af modstandsdygtigt materiale , der opfylder alle hygiejnens krav . Stempelpladen skal indeholde foelgende letlaeselige oplysninger :   - i midten et stort T   - under foernaevnte T en af forkortelserne CEE , EEG , EWG , EOEF eller EEC ; bogstaverne skal vaere 0,2 cm hoeje  6 . Paa den etikette , der er naevnt i pkt . 44 , kapitel X , bilag B , i det i pkt . 4 naevnte direktiv , skal der ud over maerket om egnethed til menneskefoede vaere et let laeseligt maerke , der fuldstaendigt svarer til det maerke , der er fastsat i pkt . 2 .  BILAG IV  FRYSEBEHANDLING  1 . Foer koedet bringes ind i fryserummet , skal alle dets dele forkoeles til en temperatur mellem 0 og + 2 * C . Koed , der er indfoert i frosset tilstand , skal bevares i denne tilstand .  2 . Det maa ved fryserummets indretning og dets opfyldning sikres , at den i pkt . 6 anfoerte temperatur opnaas paa korteste tid og bibeholdes i hele fryserummet og i alle dele af koedet .  3 . Foer nedfrysning fjernes al isolerende indpakning undtagen fra koed , som allerede naar det bringes ind i fryserummet har opnaaet den i pkt . 6 anfoerte temperatur i alle dele .  4 . I fryserummet skal sendinger opbevares adskilt og under laag .  5 . For hver sending noteres dag og time for indbringning i fryserummet .  6 . Temperaturen i fryserummet skal vaere - 25 * C eller derunder ; den skal maales termoelektrisk med justeret udstyr og registreres fortloebende . Temperaturen maa ikke maales direkte i kuldeluftstroemmen . Udstyret skal opbevares under laas . Diagrammerne skal paafoeres de tilsvarende numre i journalen vedroerende indfoerselsundersoegelsen samt dag og time for nedfrysningens paabegyndelse og afslutning , og de skal opbevares i et aar .  7 . Koed med et tvaersnit eller en tykkelse paa indtil 25 cm skal fryses uafbrudt i mindst 240 timer , og koed med et tvaersnit paa mellem 25 og 50 cm skal fryses uafbrudt i mindst 480 timer . Koed med stoerre tvaersnit eller tykkelse maa ikke fryses efter denne metode . Frysningens varighed regnes fra det tidspunkt , hvor den i pkt . 6 anfoerte temperatur er opnaaet i fryserummet .