title: Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/34/EF af 23. april 2009 om fælles bestemmelser for måleinstrumenter og for måletekniske kontrolmetoder (omarbejdning) (EØS-relevant tekst)

text:
               28.4.2009

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 106/7

      EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 2009/34/EF
   af 23. april 2009
   om fælles bestemmelser for måleinstrumenter og for måletekniske kontrolmetoder
   (omarbejdning)
   (EØS-relevant tekst)
   EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 95,
   under henvisning til forslag fra Kommissionen,
   under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
   efter proceduren i traktatens artikel 251 (2), og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Rådets direktiv 71/316/EØF af 26. juli 1971 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning med hensyn til fælles bestemmelser om måleinstrumenter samt om måletekniske kontrolmetoder (3) er blevet ændret væsentligt ved flere lejligheder (4). Da der skal foretages yderligere ændringer, bør direktivet af klarhedshensyn omarbejdes.

               (2)

               I den enkelte medlemsstat fastlægges de tekniske specifikationer for måleinstrumenter samt de måletekniske kontrolmetoder ved præceptive bestemmelser. Disse bestemmelser er forskellige fra medlemsstat til medlemsstat. Forskellene hindrer vareomsætningen og kan skabe ulige konkurrencebetingelser inden for Fællesskabet.

               (3)

               Ved de kontrolordninger, der består i de enkelte medlemsstater, skal det bl.a. sikres, at den mængde, der leveres en køber, svarer til den af ham betalte pris. Det bør derfor ikke være formålet med dette direktiv at afskaffe disse prøveordninger, men at fjerne forskellene i lovgivningen i den udstrækning, de udgør en hindring for vareomsætningen.

               (4)

               Disse hindringer for det indre markeds funktion kan formindskes og fjernes, når der i medlemsstaterne gælder de samme forskrifter, der først anvendes som et tillæg til gældende nationale bestemmelser, og senere, når de nødvendige forudsætninger foreligger, træder i stedet for disse.

               (5)

               Fællesskabsforskrifterne giver også i den tid, hvori de finder anvendelse sideløbende med de nationale bestemmelser, virksomhederne mulighed for at tilrettelægge deres produktion med henblik på ensartede tekniske specifikationer, således at produkterne kan sælges og anvendes inden for hele Fællesskabet, efter at de har været underkastet EF-afprøvningerne.

               (6)

               Fællesskabsforskrifterne for teknisk udførelse og funktion bør sikre, at måleinstrumenterne også ved stadig anvendelse giver måleresultater, der er tilstrækkeligt nøjagtige til det formål, til hvilket de er bestemt.

               (7)

               Kontrol med opfyldelsen af tekniske forskrifter gennemføres traditionelt af medlemsstaterne før instrumenterne sælges eller anvendes første gang, og eventuelt også medens de er i anvendelse nærmere bestemt ved fremgangsmåden ved typegodkendelser og verifikation. Med henblik på virkeliggørelsen af den frie vareomsætning for sådanne instrumenters vedkommende inden for Fællesskabet er det endvidere nødvendigt at fastlægge gensidig anerkendelse af medlemsstaternes kontrolforordninger og med henblik herpå at indføre passende fremgangsmåder i forbindelse med EF-typegodkendelse, EF-førstegangsverifikation og måletekniske EF-kontrol i henhold til dette direktiv og relevante særdirektiver.

               (8)

               Tilstedeværelsen af mærker eller stempler på et instrument eller et produkt, der har været underkastet den foreskrevne afprøvning, giver anledning til en formodning om, at instrumentet eller produktet er i overensstemmelse med de tekniske fællesskabsforskrifter, således at en gentagelse af den allerede gennemførte afprøvning ved indførsel og ved anvendelse gøres overflødig.

               (9)

               De nationale måletekniske forskrifter omfatter talrige kategorier af måleinstrumenter eller produkter. Dette direktiv fastsætter de almindelige bestemmelser, der navnlig vedrører fremgangsmåderne ved EF-typegodkendelse, EF-førstegangsverifikation og måleteknisk EF-kontrol. I gennemførelsesdirektiver vil der for de forskellige kategorier af instrumenter og produkter blive fastsat forskrifter for teknisk udførelse, funktion, nøjagtighed samt afprøvningsmetoder samt eventuelt de betingelser, hvorunder de hidtidige nationale forskrifter erstattes med fællesskabsforskrifter.

               (10)

               De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af dette direktiv bør vedtages i overensstemmelse med Rådets beslutning 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen (5).

               (11)

               Kommissionen bør navnlig tillægges beføjelse til at ændre bilag I og II til dette direktiv samt bilagene til særdirektiverne. Da der er tale om generelle foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i dette direktiv og i særdirektiverne, skal foranstaltningerne vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 5a i afgørelse 1999/468/EF.

               (12)

               De nye bestemmelser, der indføres ved dette direktiv, vedrører kun udvalgsproceduren. Det er derfor ikke nødvendigt at gennemføre disse bestemmelser i national ret.

               (13)

               Dette direktiv bør ikke berøre medlemsstaternes forpligtelser med hensyn til de i bilag III, del B, angivne frister for gennemførelse i national ret af direktiverne —

         UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
   KAPITEL I

      GRUNDPRINCIPPER

   Artikel 1
   1.   Dette direktiv finder anvendelse:

               a)

               på »instrumenter« som defineret i stk. 2

               b)

               på måleenheder, harmonisering af målemetoder og metoder for måleteknisk kontrol samt eventuelt de til anvendelsen heraf nødvendige midler

               c)

               for så vidt angår varemængden i færdigpakninger: fastsættelsen og fremgangsmåden ved målingen deraf samt den måletekniske kontrol dermed og mærkningen.

         2.   I dette direktiv forstås ved »instrumenter« måleinstrumenter, dele af sådanne måleinstrumenter, supplerende anordninger samt måleanlæg.
   3.   Medlemsstaterne kan ikke under påberåbelse af dette direktiv eller af særdirektiverne modsætte sig, forbyde eller begrænse markedsføring og anvendelse af de i stk. 1 omhandlede instrumenter eller varer, såfremt disse instrumenter eller varer er forsynet med EF-stempler og/eller EF-mærker i overensstemmelse med betingelserne i dette direktiv og i de særdirektiver, der vedrører de omhandlede instrumenter eller varer.
   4.   Medlemsstaterne skal tillægge EF-typegodkendelse og EF-førstegangsverifikation samme gyldighed som de tilsvarende nationale foranstaltninger.
   5.   I de særdirektiver, der vedrører de i stk. 1 omhandlede emner, angives:

               —

               navnlig for så vidt angår de i stk. 1, litra a), omhandlede instrumenter: fremgangsmåder samt måletekniske karakteristika og tekniske forskrifter for anvendelse og funktion

               —

               forskrifter vedrørende stk. 1, litra b) og c).

         6.   I særdirektiverne kan der fastsættes en dato, fra hvilken fællesskabsbestemmelserne erstatter de gældende nationale bestemmelser.
   KAPITEL II

      EF-TYPEGODKENDELSE

   Artikel 2
   1.   Medlemsstaterne foretager EF-typegodkendelse i henhold til dette direktiv og særdirektiverne.
   2.   EF-typegodkendelse af instrumenter er en godkendelse af disse til EF-førstegangsverifikation og, såfremt der ikke kræves EF-førstegangsverifikation, en tilladelse til markedsføring og/eller anvendelse heraf. Fritages en kategori af instrumenter for EF-typegodkendelse ved særdirektiv(er), der vedrører den pågældende kategori, er disse instrumenter direkte godkendt til EF-førstegangsverifikation.
   3.   Såfremt medlemsstaterne råder over det nødvendige kontroludstyr hertil, meddeler de EF-typegodkendelse til ethvert instrument, som opfylder forskrifterne i dette direktiv og i de særdirektiver, som vedrører det pågældende instrument.
   4.   Kun fabrikanten eller dennes i Fællesskabet etablerede repræsentant kan ansøge om EF-typegodkendelse. Ansøgningen vedrørende en og samme instrumenttype kan kun foretages i en enkelt medlemsstat.
   5.   Den medlemsstat, der har meddelt en EF-typegodkendelse, træffer de nødvendige forholdsregler med henblik på at blive holdt underrettet om alle ændringer af eller tilføjelser til den godkendte instrumenttype. Den underretter de øvrige medlemsstater om disse ændringer.
   Ændringer af eller tilføjelser til en godkendt instrumenttype skal godkendes i en supplerende EF-typegodkendelse fra den medlemsstat, der har udstedt EF-typegodkendelsen, når de pågældende ændringer eller tilføjelser har eller kan have indflydelse på måleresultater eller på de sædvanlige betingelser for anvendelse af instrumentet.
   I stedet for tillæg til den oprindelige EF-typegodkendelsesattest gives der imidlertid ny EF-typegodkendelse for den ændrede type, såfremt denne er ændret, efter at dette direktiv eller det pågældende særdirektiv er blevet ændret eller tilpasset på en sådan måde, at den ændrede type ellers kun kunne godkendes i henhold til de nye bestemmelser.
   Artikel 3
   Udstedes en EF-typegodkendelse for supplerende anordninger, fastsættes i typegodkendelsen følgende:

               a)

               de instrumentkonstruktioner, disse supplerende anordninger må tilsluttes, eller som de må indbygges i

               b)

               de almindelige betingelser for den samlede funktion af de instrumenter, for hvilke de er godkendt.

         Artikel 4
   Giver den afprøvning, som foretages af et instrument i forbindelse med EF-typegodkendelse i henhold til dette direktiv og de særdirektiver, der vedrører det omhandlede instrument, et tilfredsstillende resultat, udsteder den medlemsstat, der har gennemført afprøvningen, en attest om EF-typegodkendelse.
   Medlemsstaten tilsender ansøgeren denne attest.
   Ansøgeren har i de tilfælde, der er nævnt i artikel 11 i dette direktiv eller i et særdirektiv, pligt til og i øvrige tilfælde ret til på alle instrumenter, der er i overensstemmelse med den godkendte type, at anbringe eller lade anbringe det i attesten omhandlede EF-godkendelsesmærke.
   Artikel 5
   1.   EF-typegodkendelsen gælder i ti år. Dens gyldighed kan forlænges for ti år ad gangen. Antallet af instrumenter, der kan fremstilles i overensstemmelse med den godkendte type, er ikke begrænset.
   EF-typegodkendelser, som er udstedt på grundlag af forskrifter i dette direktiv og i et særdirektiv, kan ikke forlænges efter den dato, hvor en ændring eller tilpasning af disse fællesskabsforskrifter er trådt i kraft, såfremt disse EF-typegodkendelser ikke ville kunne udstedes på grundlag af disse nye forskrifter.
   Forlænges gyldigheden af en EF-typegodkendelse ikke, gælder denne godkendelse dog fortsat for de instrumenter, der allerede anvendes.
   2.   Anvendes en ny teknik, som ikke er omhandlet i et særdirektiv, kan der gives EF-typegodkendelse med begrænset virkning efter forudgående høring af de øvrige medlemsstater.
   Godkendelsen kan begrænses således:

               a)

               den meddeles kun et begrænset antal instrumenter

               b)

               pligt til at meddele de kompetente myndigheder, hvor instrumenterne er installeret

               c)

               begrænsning af anvendelsesmulighederne

               d)

               der knyttes begrænsede særbestemmelser til den anvendte teknik.

         Den kan imidlertid kun gives:

               a)

               såfremt særdirektivet for den pågældende kategori af instrumenter er trådt i kraft

               b)

               såfremt der ikke gøres undtagelse fra de maksimale fejltolerancer, der er fastsat i særdirektivet.

         Gyldigheden af en sådan godkendelse er begrænset til højst to år. Den kan forlænges med indtil tre år.
   3.   Er en medlemsstat, der har meddelt en begrænset EF-typegodkendelse i henhold til stk. 2, af den opfattelse, at den nye teknik har vist sig tilfredsstillende, fremsætter den begæring om tilpasning til den tekniske udvikling af særdirektiverne og eventuelt af bilag I og II til dette direktiv efter fremgangsmåden i artikel 17, stk. 2.
   Artikel 6
   Kræves der ikke EF-typegodkendelse for en kategori af instrumenter, der opfylder forskrifterne i et særdirektiv, kan instrumenter i denne kategori fra fabrikantens side og på hans ansvar forsynes med det særlige mærke i henhold til bilag I, punkt 3.3.
   Artikel 7
   1.   En medlemsstat, der har meddelt en EF-typegodkendelse, kan tilbagekalde denne i følgende tilfælde:

               a)

               når instrumenter, som en sådan godkendelse vedrører, ikke er i overensstemmelse med den godkendte konstruktion eller det pågældende særdirektiv

               b)

               når de i godkendelsesattesten eller i artikel 5, stk. 2, nævnte måletekniske krav ikke overholdes

               c)

               når den konstaterer, at godkendelsen er blevet meddelt ubehørigt.

         2.   En medlemsstat, der har meddelt en EF-typegodkendelse, skal tilbagekalde denne, hvis det viser sig, at instrumenter af den godkendte konstruktion ved anvendelsen udviser en fejl af generel karakter, der gør dem uegnede til deres formål.
   3.   Underrettes den medlemsstat, der har meddelt en EF-typegodkendelse af en anden medlemsstat om, at der foreligger et af de i stk. 1 eller 2 nævnte forhold, iværksætter den efter høring af denne anden medlemsstat ligeledes de i disse stykker omhandlede foranstaltninger.
   4.   Den medlemsstat, der har konstateret det i stk. 2 nævnte forhold, kan indtil videre forbyde salg og anvendelse af de pågældende instrumenter.
   Den underretter omgående de andre medlemsstater og Kommissionen med angivelse af grundene til afgørelsen.
   Det samme gælder i de i stk. 1 omhandlede tilfælde for instrumenter, for hvilke der ikke kræves nogen EF-førstegangsverifikation, når fabrikanten, efter at henvisning har fundet sted, ikke har tilvejebragt overensstemmelse med den godkendte konstruktion, henholdsvis med kravene i det pågældende særdirektiv.
   5.   Bestrider den medlemsstat, der har meddelt EF-typegodkendelsen, at et forhold, som nævnt i stk. 2, og som er blevet anmeldt til den, foreligger, eller at nogle foranstaltninger, der er iværksat i henhold til stk. 4, er berettigede, søger de pågældende medlemsstater at bilægge striden.
   Kommissionen holdes løbende underrettet om sådanne bestræbelser. Om nødvendigt foranstalter den passende konsultationer med henblik på at tilvejebringe en løsning.
   KAPITEL III

      EF-FØRSTEGANGSVERIFIKATION

   Artikel 8
   1.   EF-førstegangsverifikation består i afprøvning og bekræftelse af et nyt eller renoveret instruments overensstemmelse med den godkendte type og/eller med forskrifterne i dette direktiv og de pågældende særdirektiver. Verifikationen markeres med mærket for EF-førstegangsverifikation.
   2.   EF-førstegangsverifikationen af instrumenter kan i de tilfælde, som er nævnt i særdirektiverne, og på de deri omhandlede betingelser, foretages på anden vis end ved enhedsverifikation.
   3.   Råder medlemsstaterne over det nødvendige tekniske udstyr, foretager de EF-førstegangsverifikation af de instrumenter, der efter fabrikantens angivelse besidder de måletekniske egenskaber og opfylder de tekniske forskrifter om udførelse og funktion, der er fastlagt i det særdirektiv, der gælder for den pågældende kategori af instrumenter.
   4.   For instrumenter, der er forsynet med stemplet for EF-førstegangsverifikation, gælder medlemsstaternes forpligtelse i henhold til artikel 1, stk. 3, til udgangen af året efter det år, hvor stemplet for EF-førstegangsverifikationen er blevet anbragt, med mindre der er fastlagt et længere tidsrum i særdirektiverne.
   Artikel 9
   1.   Indleveres et instrument til EF-førstegangsverifikation, undersøger den medlemsstat, der foretager afprøvningen, om:

               a)

               instrumentet tilhører en kategori, for hvilken der ikke kræves EF-typegodkendelse, og, såfremt dette er tilfældet, om det opfylder de krav til teknisk udførelse og funktion, der er fastsat i særdirektiverne vedrørende det pågældende instrument

               b)

               instrumentet har fået tildelt EF-typegodkendelse og, såfremt dette er tilfældet, om det er i overensstemmelse med den godkendte type og med de pågældende særdirektiver, som gælder på det tidspunkt, hvor denne EF-typegodkendelse er udstedt.

         2.   Den afprøvning, der gennemføres ved EF-førstegangsverifikation, omfatter i overensstemmelse med særdirektiverne bl.a.:

               a)

               de måletekniske egenskaber

               b)

               de maksimale fejltolerancer

               c)

               konstruktionen, i det omfang det gennem denne sikres, at de måletekniske egenskaber ved normal brug af instrumentet ikke påvirkes nævneværdigt

               d)

               tilstedeværelsen af de påbudte påskrifter og stempelskilte eller en placering, der gør det muligt at anbringe stemplet for EF-førstegangsverifikation.

         Artikel 10
   Er resultatet af den afprøvning, som foretages af et instrument i forbindelse med EF-førstegangsverifikation, tilfredsstillende og udført i overensstemmelse med forskrifterne i dette direktiv og særdirektiverne, anbringes de mærker for den delvise eller endelige EF-verifikation i henhold til bestemmelserne i bilag II, punkt 3, på instrumentet under den berørte medlemsstats ansvar.
   Artikel 11
   Er der for en kategori af instrumenter, der opfylder forskrifterne i et særdirektiv, ikke foreskrevet nogen EF-førstegangsverifikation, forsynes instrumenterne i denne kategori fra fabrikantens side og på dennes ansvar med det særlige mærke, der er beskrevet i bilag I, punkt 3.4.
   KAPITEL IV

      FÆLLES FORSKRIFTER FOR EF-TYPEGODKENDELSE OG EF-FØRSTEGANGSVERIFIKATION

   Artikel 12
   Medlemsstaterne iværksætter alle egnede foranstaltninger for at forhindre, at der i forbindelse med instrumenter anvendes stempler eller påskrifter, der kan medføre forveksling med EF-mærker eller EF-stempler.
   Artikel 13
   Hver enkelt medlemsstat underretter de øvrige medlemsstater og Kommissionen om, hvilke tjenestegrene, organer og institutter, der er behørigt bemyndigede til at gennemføre de i dette direktiv og i særdirektiverne omhandlede afprøvninger, til at udstede EF-typegodkendelsesattester samt til at anbringe EF-førstegangsverifikationsmærker.
   Artikel 14
   Medlemsstaterne kan kræve, at de foreskrevne påskrifter affattes på deres officielle sprog.
   KAPITEL V

      AFPRØVNING AF INSTRUMENTER, DER ER I BRUG

   Artikel 15
   I særdirektiverne fastsættes kravene til afprøvninger af de instrumenter, der er i brug, og som er forsynet med EF-stempler og EF-mærker, og især de maksimale fejltolerancer under brugen. Såfremt de nationale bestemmelser fastsætter mindre strenge krav for instrumenter, der ikke er forsynet med EF-stempler og EF-mærker, kan disse krav anvendes som kriterier ved afprøvningerne.
   KAPITEL VI

      TILPASNING AF DIREKTIVERNE TIL DEN TEKNISKE UDVIKLING

   Artikel 16
   De nødvendige ændringer med henblik på tilpasning til den tekniske udvikling af bilag I og II til dette direktiv og bilagene til de i artikel 1 nævnte særdirektiver vedtages af Kommissionen. Disse foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i dette direktiv og i særdirektiverne, vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 17, stk. 2.
   Denne procedure anvendes dog ikke på kapitlet vedrørende måleenhederne i det imperiale system i bilaget til direktivet vedrørende måleenheder eller på bilagene vedrørende værdiskalaerne for færdigpakkede varer til direktiverne vedrørende færdigpakkede varer.
   Artikel 17
   1.   Kommissionen bistås af Udvalget for Tilpasning til den Tekniske Udvikling af de i artikel 16 nævnte direktiver.
   2.   Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5a, stk. 1-4, og artikel 7 i afgørelse 1999/468/EF, jf. dennes artikel 8.
   KAPITEL VII

      AFSLUTTENDE BESTEMMELSER

   Artikel 18
   Afgørelser, der træffes til gennemførelsen af dette direktiv og de særdirektiver, der vedrører de omhandlede instrumenter, og ved hvilke EF-typegodkendelse afslås, ikke forlænges eller tilbagekaldes, eller ved hvilke EF-førstegangsverifikation afslås eller markedsføring eller ibrugtagning af et instrument forbydes, skal begrundes. De meddeles den pågældende med angivelse af de retsmidler, der gælder i henhold til medlemsstaternes lovgivning, og af fristerne for anvendelse af disse.
   Artikel 19
   Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.
   Artikel 20
   Direktiv 71/316/EØF, som ændret ved de retsakter, der er nævnt i bilag III, del A, ophæves, uden at dette berører medlemsstaternes forpligtelser med hensyn til de i bilag III, del B, angivne frister for gennemførelse i national ret af direktiverne.
   Henvisninger til det ophævede direktiv gælder som henvisninger til nærværende direktiv og læses efter sammenligningstabellen i bilag IV.
   Artikel 21
   Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
   Artikel 22
   Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

      Udfærdiget i Strasbourg, den 23. april 2009.

            På Europa-Parlamentets vegne

         H.-G. PÖTTERING

            Formand

            På Rådets vegne

         P. NEČAS

            Formand

      (1)  Udtalelse af 22.10.2008 (endnu ikke offentliggjort i EUT).

      (2)  Europa-Parlamentets udtalelse af 4.12.2008 (endnu ikke offentliggjort i EUT) og Rådets afgørelse af 23.3.2009.

      (3)  EFT L 202 af 6.9.1971, s. 1.

      (4)  Jf. bilag III, del A.

      (5)  EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23.

      BILAG I

         EF-TYPEGODKENDELSE

      1.   Ansøgning om EF-godkendelse

                  1.1.

                  Ansøgning og korrespondance skal være affattet på det officielle sprog i den medlemsstat, i hvilken ansøgningen indgives. Denne medlemsstat kan kræve, at vedlagte dokumenter ligeledes er affattet på dette officielle sprog.
                  Ansøgeren skal samtidig tilsende hver medlemsstat et eksemplar af sin ansøgning.

                  1.2.

                  Ansøgningen skal indeholde følgende oplysninger:

                              a)

                              fabrikantens eller firmaets, den befuldmægtigedes eller ansøgerens navn og adresse

                              b)

                              måleinstrumentets kategori

                              c)

                              påtænkt anvendelse

                              d)

                              måletekniske data

                              e)

                              eventuel handelsbetegnelse eller typebetegnelse.

                  1.3.

                  Sammen med ansøgningen skal i to eksemplarer vedlægges de dokumenter, der er nødvendige for dens behandling, navnlig:

                              1.3.1.

                              en beskrivelse af:

                                          a)

                                          instrumentets udførelse og funktion

                                          b)

                                          anordninger, der garanterer en sikker funktion

                                          c)

                                          regulerings- og justeringsindretninger

                                          d)

                                          stederne for anbringelse af:

                                                      —

                                                      verifikationsstemplet

                                                      —

                                                      (eventuel) plombering

                              1.3.2.

                              samlingstegning for instrumentet samt eventuelt detailtegninger af vigtige konstruktionsdele

                              1.3.3.

                              principdiagram samt eventuelt en fotografisk gengivelse.

                  1.4.

                  Er der allerede meddelt nationale godkendelser, skal sådanne vedlægges ansøgningen.

            2.   EF-godkendelsesprøve

                  2.1.

                  EF-godkendelsesprøven består af:

                              2.1.1.

                              en gennemgang af konstruktionsdokumenterne og en afprøvning af de måletekniske data, foretaget på den måletekniske tjenestes laboratorier, på godkendte prøvelaboratorier eller på produktions-, leverings- eller installationsstedet

                              2.1.2.

                              en gennemgang alene af de indleverede dokumenter, når de måletekniske data kendes i enkeltheder.

                  2.2.

                  Afprøvningen omfatter hele instrumentets funktion under normale anvendelsesbetingelser. Under disse betingelser skal instrumentet bevare de krævede måletekniske egenskaber.

                  2.3.

                  Art og omfang af afprøvningen i henhold til punkt 2.1 kan fastsættes i særdirektiverne.

                  2.4.

                  Den måletekniske tjeneste kan kræve, at ansøgeren stiller de normalinstrumenter samt det kvalificerede personale, som måtte være nødvendigt ved prøvens gennemførelse, til dens rådighed.

            3.   EF-godkendelsesattest og godkendelsesmærke

                  3.1.

                  EF-godkendelsesattesten angiver resultaterne af konstruktionsafprøvningen og fastsætter de øvrige krav, der skal overholdes. Der skal vedlægges beskrivelser, tegninger og diagrammer, der er nødvendige til identifikation af konstruktionen og til forklaring af funktionen. Godkendelsesmærket i henhold til artikel 4 har form af et stiliseret ε. Dette mærke indeholder:

                              —

                              i den øverste del, kendingsbogstavet eller kendingsbogstaverne for den medlemsstat, der har givet godkendelsen (B for Belgien, BG for Bulgarien, CZ for Tjekkiet, DK for Danmark, D for Tyskland, EST for Estland, IRL for Irland, EL for Grækenland, E for Spanien, F for Frankrig, I for Italien, CY for Cypern, LV for Letland, LT for Litauen, L for Luxembourg, H for Ungarn, M for Malta, NL for Nederlandene, A for Østrig, PL for Polen, P for Portugal, RO for Rumænien, SI for Slovenien, SK for Slovakiet, FI for Finland, S for Sverige, UK for Det Forenede Kongerige) samt årstallet for godkendelsen

                              —

                              i den nederste del en betegnelse, der fastsættes af den kompetente måletekniske tjeneste (kendingsnummer).

                        Et eksempel på dette godkendelsesmærke findes under punkt 6.1.

                  3.2.

                  Ved en begrænset EF-godkendelse suppleres dette mærke ved, at der foran det stiliserede ε anbringes et P af samme størrelse.
                  Et eksempel på dette godkendelsesmærke findes under punkt 6.2.

                  3.3.

                  Det mærke, der er nævnt i artikel 6, svarer til et EF-godkendelsesmærke, hvor det stiliserede bogstav ε er erstattet med sit spejlbillede symmetrisk om en lodret akse, og har ingen anden angivelse, medmindre andet bestemmes i særdirektiverne.
                  Et eksempel på dette mærke findes under punkt 6.3.

                  3.4.

                  Mærket i henhold til artikel 11 i dette direktiv svarer til et EF-godkendelsesmærke omskrevet med en sekskant.
                  Et eksempel på dette mærke findes under punkt 6.4.

                  3.5.

                  De i punkt 3.1 til 3.4 nævnte mærker, der er anbragt af fabrikanten i henhold til bestemmelserne i dette direktiv, skal på ethvert måleinstrument og enhver supplerende anordning, der indleveres til verifikation, være anbragt på et synligt sted, være let læselige, og må ikke kunne slettes. Er der tekniske vanskeligheder forbundet med anbringelsen, kan der gives mulighed for undtagelser i særdirektiverne, eller sådanne undtagelser kan indrømmes efter aftale med EF-medlemsstaternes måletekniske tjenester.

            4.   Deponering af instrumentmodel
      I de i særdirektiverne nævnte tilfælde kan den godkendende myndighed, når den anser dette for påkrævet, forlange, at der deponeres en model af den godkendte måleinstrumentkonstruktion. I stedet for denne instrumentmodel kan den måletekniske tjeneste også godkende, at der deponeres dele af måleinstrumentet, prototyper eller tegninger, hvilket i så fald angives på EF-godkendelsesattesten.
      5.   Godkendelsens bekendtgørelse

                  5.1.

                  På tidspunktet for meddelelsen til den interesserede tilsendes der Kommissionen og de andre medlemsstater genparter af godkendelsesattesterne; efter ønske kan disse også få genparter af prøverapporterne.

                  5.2.

                  Tilbagekaldelse af en EF-typegodkendelse samt andre meddelelser om EF-typegodkendelsens omfang og gyldighed sker ligeledes efter fremgangsmåden for bekendtgørelse i henhold til punkt 5.1.

                  5.3.

                  En medlemsstat, der afviser en EF-typegodkendelse, underretter de øvrige medlemsstater og Kommissionen herom.

            6.   Mærker for EF-typegodkendelser

                  6.1.

                  Mærke for EF-typegodkendelse

                              Eksempel:

                              EF-typegodkendelse, udstedt af Physikalisch-technische Bundesanstalt (PTB) i Tyskland i 1971 (jf. punkt 3.1, første led).
                              EF-typegodkendelsens kendingsnummer (jf. punkt 3.1, andet led).

                  6.2.

                  Mærke for EF-typegodkendelse med begrænset virkning (se punkt 3.2)

                              Eksempel:

                              EF-typegodkendelse med begrænset virkning, udstedt af Physikalisch-technische Bundesanstalt i Tyskland i 1971.
                              Kendingsnummeret for EF-typegodkendelsen med begrænset virkning

                  6.3.

                  Mærke for fritagelse for EF-typegodkendelse (se punkt 3.3)

                              Eksempel:

                  6.4.

                  Mærke for EF-typegodkendelse i tilfælde af, at instrumentet er fritaget for førstegangsverifikation (jf. punkt 3.4)

                              Eksempel:

                              EF-typegodkendelse, udstedt af Physikalisch-technische Bundesanstalt i Tyskland i 1971.
                              EF-typegodkendelsens kendingsnummer.

      BILAG II
      EF-FØRSTEGANGSVERIFIKATION
      1.   Generelt

                  1.1.

                  EF-førstegangsverifikation kan gennemføres i et eller flere afsnit (i almindelighed to afsnit).

                  1.2.

                  Under forbehold af de i særdirektiver fastsatte bestemmelser

                              1.2.1.

                              gennemføres EF-førstegangsverifikation i ét afsnit ved instrumenter, der, når de forlader fabrikken, udgør en enhed, dvs. som principielt kan overføres til anvendelsesstedet uden forinden at skilles ad

                              1.2.2.

                              gennemføres EF-førstegangsverifikation i to eller flere afsnit ved instrumenter, hvis korrekte funktion afhænger af installations- eller anvendelsesbetingelserne

                              1.2.3.

                              skal det første afsnit af justeringen navnlig tjene til at sikre instrumentets overensstemmelse med den godkendte konstruktion eller — for instrumenter, der ikke kræver typegodkendelse — med de pågældende forskrifter.

            2.   Stedet for EF-førstegangsverifikation

                  2.1.

                  Er verifikationsstedet ikke fastlagt i særdirektiverne, udføres verifikationen for sådanne instrumenter, som afprøves i ét afsnit på det af den kompetente måletekniske tjeneste hertil bestemte sted.

                  2.2.

                  For de instrumenters vedkommende, der afprøves i ét eller flere afsnit, finder verifikationen sted ved den i det enkelte tilfælde kompetente lokale måletekniske tjeneste.

                              2.2.1.

                              Det sidste verifikationsafsnit finder sted på installationsstedet.

                              2.2.2.

                              For de øvrige verifikationsafsnit gælder forskrifterne i punkt 2.1.

                  2.3.

                  Specielt i sådanne tilfælde, hvor verifikation foretages på andet sted end ved den kompetente tjeneste, kan den pågældende måletekniske tjeneste kræve, at ansøgeren

                              —

                              stiller de normalinstrumenter samt det prøveudstyr og det kvalificerede personale, der kræves til verifikationen, til dens rådighed

                              —

                              forelægger et eksemplar af EF-godkendelsesattesten.

            3.   Stemplet for EF-førstegangsverifikation
      3.1.   Beskrivelse af stemplet for EF-førstegangsverifikation

                  3.1.1.

                  Med forbehold af bestemmelserne i særdirektiverne benyttes til EF-førstegangsverifikation følgende stempler i henhold til punkt 3.3:

                              3.1.1.1.

                              det endelige EF-verifikationsstempel, der består af to mærker:

                                          a)

                                          det første mærke, udført i form af et lille bogstav »e«, der

                                                      —

                                                      i den øverste halvdel, har kendingsbogstavet eller kendingsbogstaverne for den medlemsstat, hvor den oprindelige undersøgelse finder sted (B for Belgien, BG for Bulgarien, CZ for Tjekkiet, DK for Danmark, D for Tyskland, EST for Estland, IRL for Irland, EL for Grækenland, E for Spanien, F for Frankrig, I for Italien, CY for Cypern, LV for Letland, LT for Litauen, L for Luxembourg, H for Ungarn, M for Malta, NL for Nederlandene, A for Østrig, PL for Polen, P for Portugal, RO for Rumænien, SI for Slovenien, SK for Slovakiet, FI for Finland, S for Sverige, UK for Det Forenede Kongerige), i fornødent omfang ledsaget af et eller to tal til angivelse af en områdeunderopdeling

                                                      —

                                                      i den nederste halvdel bærer kendingsnummeret for den person eller det tjenestested, der har foretaget verifikationen

                                          b)

                                          det andet mærke, der består af de to sidste cifre i verifikationsåret i en sekskantet ramme

                              3.1.1.2.

                              stemplet for den delvis gennemførte EF-førstegangsverifikation, der kun består af det første mærke. Det tjener også som plomberingsmærke.

            3.2.   Stemplernes form og dimensioner

                  3.2.1.

                  Form, dimensioner og konturer af bogstaver og tal til stemplerne for EF-førstegangsverifikation i henhold til punkt 3.1 er bestemt i de bilagte tegninger; de to første tegninger specificerer stemplets enkeltdele, medens den tredje viser et eksempel på stemplets hele udførelse. De på tegningerne angivne dimensioner er normaliseret i relation til diameteren i den cirkel, der omskriver det lille bogstav »e« og det sekskantede felt.
                  De faktiske diametre i den omskrevne cirkel i stemplerne er 1,6 mm, 3,2 mm, 6,3 mm og 12,5 mm.

                  3.2.2.

                  Medlemsstaternes måletekniske tjenester udveksler gensidigt originaltegninger til deres stempler for EF-førstegangsverifikation udført efter de vedlagte modeltegninger.

            3.3.   Stemplernes anbringelse

                  3.3.1.

                  Det endelige EF-verifikationsstempel anbringes på det hertil bestemte sted på instrumentet, når det er fuldstændigt afprøvet og godkendt som værende i overensstemmelse med EF-forskrifterne.

                  3.3.2.

                  EF-stemplet for delverifikationen anbringes:

                              3.3.2.1.

                              ved verifikation i flere afsnit på det instrument eller den instrumentdel, der opfylder betingelserne for de afsnit, der ikke er foreskrevet gennemført på anvendelsesstedet, nærmere bestemt hvor stempelskiltets skruer fastgøres eller på et vilkårligt andet sted, der er foreskrevet i særdirektiverne.

                              3.3.2.2.

                              som plomberingsmærke i alle tilfælde, nærmere bestemt på de i særdirektiverne fastsatte steder.

      BILAG III

         DEL A

         Ophævet direktiv med oversigt over ændringer

      (jf. artikel 20)

                  Rådets direktiv 71/316/EØF
                  (EFT L 202 af 6.9.1971, s. 1)

                  Tiltrædelsesakten af 1972, bilag I, punkt X.12.
                  (EFT L 73 af 27.3.1972, s. 118)

                  Rådets direktiv 72/427/EØF
                  (EFT L 291 af 28.12.1972, s. 156)

                  Tiltrædelsesakten af 1979, bilag I, punkt X.A
                  (EFT L 291 af 19.11.1979, s. 108)

                  Rådets direktiv 83/575/EØF
                  (EFT L 332 af 28.11.1983, s. 43)

                  Tiltrædelsesakten af 1985, Bilag I, punkt IX.A.7.
                  (EFT L 302 af 15.11.1985, s. 212)

                  Rådets direktiv 87/354/EØF
                  (EFT L 192 af 11.7.1987, s. 43)

                  Udelukkende henvisningerne til artikel 1 i) og bilaget, punkt 4, til direktiv 71/316/EØF

                  Rådets direktiv 87/355/EØF
                  (EFT L 192 af 11.7.1987, s. 46)

                  Rådets direktiv 88/665/EØF
                  (EFT L 382 af 31.12.1988, s. 42)

                  Udelukkende artikel 1, nr. 1

                  Tiltrædelsesakten af 1994, bilag I, punkt XI.C.VII.1.
                  (EFT C 241 af 29.8.1994, s. 211)

                  Rådets forordning (EF) nr. 807/2003
                  (EFT L 122 af 16.5.2003, s. 36)

                  Udelukkende bilag III, punkt 5

                  Tiltrædelsesakten af 2003, bilag II, punkt I.D.1
                  (EUT L 236 af 23.9.2003, s. 64)

                  Rådets direktiv 2006/96/EF
                  (EUT L 363 af 20.12.2006, s. 81)

                  Udelukkende henvisningerne til artikel 1 i) og bilaget, punkt B.1,. til direktiv 71/316/EØF

                  Kommissionens direktiv 2007/13/EF
                  (EUT L 73 af 13.3.2007, s. 10)

         DEL B

         Frister for gennemførelse i national ret

      (jf. artikel 20)

                  Direktiver

                  Gennemførelsesfrist

                  71/316/EØF

                  30. januar 1973

                  83/575/EØF

                  1. januar 1985

                  87/354/EØF

                  31. december 1987

                  87/355/EØF

                  31. december 1987

                  2006/96/EF

                  1. januar 2007

                  2007/13/EF

                  9. marts 2008

      BILAG IV

         SAMMENLIGNINGSTABEL

                  Direktiv 71/316/EØF

                  Nærværende direktiv

                  Artikel 1, stk. 1, litra a)

                  Artikel 1, stk. 1, litra a), og artikel 1, stk. 2

                  Artikel 1, stk. 1, litra b)

                  Artikel 1, stk. 1, litra b)

                  Artikel 1, stk. 1, litra c)

                  Artikel 1, stk. 1, litra c)

                  Artikel 1, stk. 2

                  Artikel 1, stk. 3

                  Artikel 1, stk. 3

                  Artikel 1, stk. 4

                  Artikel 1, stk. 4, første afsnit

                  Artikel 1, stk. 5

                  Artikel 1, stk. 4, andet afsnit

                  Artikel 1, stk. 6

                  Artikel 2, stk. 1

                  Artikel 2, stk. 2

                  Artikel 2, stk. 2

                  Artikel 2, stk. 3

                  Artikel 2, stk. 3

                  Artikel 2, stk. 4

                  Artikel 2, stk. 4

                  Artikel 2, stk. 5

                  Artikel 2, stk. 5

                  Artikel 2, stk. 1

                  Artikel 3, indledningen

                  Artikel 3, indledningen

                  Artikel 3, første led

                  Artikel 3, litra a)

                  Artikel 3, andet led

                  Artikel 3, litra b)

                  Artikel 4, første punktum

                  Artikel 4, stk. 1 og 2

                  Artikel 4, andet punktum

                  Artikel 4, stk. 3

                  Artikel 5, stk. 1

                  Artikel 5, stk. 1

                  Artikel 5, stk. 2, første afsnit

                  Artikel 5, stk. 2, første afsnit

                  Artikel 5, stk. 2, andet afsnit, indledningen

                  Artikel 5, stk. 2, andet afsnit, indledningen

                  Artikel 5, stk. 2, andet afsnit, første led

                  Artikel 5, stk. 2, andet afsnit, litra a)

                  Artikel 5, stk. 2, andet afsnit, andet led

                  Artikel 5, stk. 2, andet afsnit, litra b)

                  Artikel 5, stk. 2, andet afsnit, tredje led

                  Artikel 5, stk. 2, andet afsnit, litra c)

                  Artikel 5, stk. 2, andet afsnit, fjerde led

                  Artikel 5, stk. 2, andet afsnit, litra d)

                  Artikel 5, stk. 2, tredje afsnit, indledningen

                  Artikel 5, stk. 2, tredje afsnit, indledningen

                  Artikel 5, stk. 2, tredje afsnit, første led

                  Artikel 5, stk. 2, tredje afsnit, litra a)

                  Artikel 5, stk. 2, tredje afsnit, andet led

                  Artikel 5, stk. 2, tredje afsnit, litra b)

                  Artikel 5, stk. 2, fjerde afsnit

                  Artikel 5, stk. 2, fjerde afsnit

                  Artikel 5, stk. 3

                  Artikel 5, stk. 3

                  Artikel 6

                  Artikel 6

                  Artikel 7, stk. 1, 2 og 3

                  Artikel 7, stk. 1, 2 og 3

                  Artikel 7, stk. 4, første punktum

                  Artikel 7, stk. 4, første afsnit

                  Artikel 7, stk. 4, andet punktum

                  Artikel 7, stk. 4, andet afsnit

                  Artikel 7, stk. 4, tredje punktum

                  Artikel 7, stk. 4, tredje afsnit

                  Artikel 7, stk. 5

                  Artikel 7, stk. 5

                  Artikel 8, stk. 1, litra a)

                  Artikel 8, stk. 1

                  Artikel 8, stk. 1, litra b)

                  Artikel 8, stk. 2

                  Artikel 8, stk. 2

                  Artikel 8, stk. 3

                  Artikel 8, stk. 3

                  Artikel 8, stk. 4

                  Artikel 9, stk. 1

                  Artikel 9, stk. 1

                  Artikel 9, stk. 2, indledningen

                  Artikel 9, stk. 2, indledningen

                  Artikel 9, stk. 2, første led

                  Artikel 9, stk. 2, litra a)

                  Artikel 9, stk. 2, andet led

                  Artikel 9, stk. 2, litra b)

                  Artikel 9, stk. 2, tredje led

                  Artikel 9, stk. 2, litra c)

                  Artikel 9, stk. 2, fjerde led

                  Artikel 9, stk. 2, litra d)

                  Artikel 10 og 11

                  Artikel 10 og 11

                  Artikel 12, 13 og 14

                  Artikel 12, 13 og 14

                  Artikel 15

                  Artikel 15

                  Artikel 16, første punktum

                  Artikel 16, stk. 1

                  Artikel 16, andet punktum

                  Artikel 16, stk. 2

                  Artikel 17

                  —

                  Artikel 18, stk. 1

                  Artikel 17, stk. 1

                  Artikel 18, stk. 2, første afsnit

                  Artikel 17, stk. 2

                  Artikel 18, stk. 2, andet afsnit

                  —

                  Artikel 18, stk. 3

                  —

                  Artikel 19

                  Artikel 18

                  Artikel 20, stk. 1

                  —

                  Artikel 20, stk. 2

                  Artikel 19

                  —

                  Artikel 20 og 21

                  Artikel 21

                  Artikel 22

                  Bilag I

                  Bilag I

                  Punkt 1 og 1.1

                  Punkt 1 og 1.1

                  Punkt 1.2, indledende ord

                  Punkt 1.2, indledende ord

                  Punkt 1.2, første led

                  Punkt 1.2, litra a)

                  Punkt 1.2, andet led

                  Punkt 1.2, litra b)

                  Punkt 1.2, tredje led

                  Punkt 1.2, litra c)

                  Punkt 1.2, fjerde led

                  Punkt 1.2, litra d)

                  Punkt 1.2, femte led

                  Punkt 1.2, litra e)

                  Punkt 1.3

                  Punkt 1.3

                  Punkt 1.3.1, indledende ord

                  Punkt 1.3.1, indledende ord

                  Punkt 1.3.1, første led

                  Punkt 1.3.1, litra a)

                  Punkt 1.3.1, andet led

                  Punkt 1.3.1, litra b)

                  Punkt 1.3.1, tredje led

                  Punkt 1.3.1, litra c)

                  Punkt 1.3.1, fjerde led

                  Punkt 1.3.1, litra d)

                  Punkt 1.3.2 til punkt 5

                  Punkt 1.3.2 til punkt 5

                  Punkt 5.2

                  Punkt 5.1

                  Punkt 5.3

                  Punkt 5.2

                  Punkt 5.4

                  Punkt 5.3

                  Punkt 6 til punkt 6.4

                  Punkt 6 til punkt 6.4

                  Bilag II

                  Bilag II

                  —

                  Bilag III

                  —

                  Bilag IV


Avis juridique important

|

31987L0018

Rådets direktiv 87/18/EØF af 18. december 1986 om indbyrdes tilnærmelse af lovgivning om anvendelsen af principper for god laboratoriepraksis og om kontrol med deres anvendelse ved forsøg med kemiske stoffer

EF-Tidende nr. L 015 af 17/01/1987 s. 0029 - 0030 den finske specialudgave: kapitel 15 bind 7 s. 0195  den svenske specialudgave: kapitel 15 bind 7 s. 0195

*****  RAADETS  DIREKTIV  af 18. december 1986  om indbyrdes tilnaermelse af lovgivning om anvendelsen af principper for god laboratoriepraksis og om kontrol med deres anvendelse ved forsoeg med kemiske stoffer  (87/18/EOEF)  RAADET FOR DE EUROPAEISKE  FAELLESSKABER HAR -  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab, saerlig artikel 100,  under henvisning til forslag fra Kommissionen,  under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1),  under henvisning til udtalelse fra Det oekonomiske og sociale Udvalg (2), og  ud fra foelgende betragtninger:  I Raadets direktiv 67/548/EOEF af 27. juni 1967 om tilnaermelse af lovgivning om klassificering, emballering og etikettering af farlige stoffer (3), senest aendret ved direktiv 84/449/EOEF (4), paabydes gennemfoerelsen af forsoeg med kemiske stoffer for at muliggoere vurderingen af deres potentielle risici for mennesker og miljoe;  i direktiv 79/318/EOEF (5), aendret ved direktiv 87/19/EOEF (6), og direktiv 81/852/EOEF (7), aendret ved direktiv 87/20/EOEF (8) bestemmes det, at ikke-kliniske forsoeg med laegemidler skal gennemfoeres efter de principper for god laboratoriepraksis, som gaelder i Faellesskabet for kemiske stoffer;  forsoeg med aktive bestanddele af pesticider skal i givet fald gennemfoeres i henhold til de protokoller, der er naevnt i direktiv 67/548/EOEF, dvs. efter de principper for god laboratoriepraksis, som gaelder for kemiske stoffer;  de metoder, der skal anvendes ved gennemfoerelsen af disse forsoeg, er specificeret i bilag V til direktiv 67/548/EOEF;  det er noedvendigt at anvende principperne for god laboratoriepraksis i forbindelse med gennemfoerelsen af de forsoeg, der er fastsat ved direktiv 67/548/EOEF, for at resultaterne af disse forsoeg kan blive af hoej kvalitet og indbyrdes sammenlignelige;  Kommissionen agter i naer fremtid at forelaegge Raadet et forslag til direktiv om kontrol med overholdelsen af principperne for god laboratoriepraksis;  de midler, der er afsat til gennemfoerelse af forsoeg, maa ikke spildes ved gentagelse af forsoeg som foelge af uoverensstemmelser mellem laboratoriepraksis i de forskellige medlemsstater;  Raadet for Organisationen for oekonomisk Samarbejde og Udvikling (OECD) har den 12. maj 1981 truffet en beslutning om gensidig godkendelse af data med henblik paa vurdering af kemiske produkter; det har den 26. juli 1983 vedtaget en henstilling om anerkendelse af overholdelsen af god laboratoriepraksis;  for at beskytte dyrene er det noedvendigt at begraense antallet af dyreforsoeg; den gensidige anerkendelse af resultater, der er opnaaet paa grundlag af ensartede og anerkendte metoder, er en vaesentlig betingelse for at nedsaette antallet af saadanne forsoeg;  det er af betydning at indfoere en fremgangsmaade, som muliggoer en hurtig tilpasning af principperne for god laboratoriepraksis -  UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:  Artikel 1  1. Medlemsstaterne traeffer alle noedvendige foranstaltninger til sikring af, at de laboratorier, der gennemfoerer forsoeg med kemiske produkter i overensstemmelse med direktiv 67/548/EOEF, overholder de principper for god laboratoriepraksis, der er specificeret i bilag 2 til OECD-raadets beslutning af 12. maj 1981 om gensidig godkendelse af data med henblik paa vurdering af kemiske produkter.  2. Naar der i andre faellesskabsbestemmelser foreskrives anvendelse af principperne for god laboratoriepraksis ved forsoeg med kemsiske produkter for at vurdere sikkerheden for mennesker og/eller miljoe, finder stk. 1 ligeledes anvendelse.  Artikel 2  Ved fremlaeggelsen af forsoegsresultaterne skal de i artikel 1 omhandlede laboratorier attestere, at disse forsoeg er gennemfoert i overensstemmelse med de principper for god laboratoriepraksis, der er omhandlet i naevnte artikel.  Artikel 3  1. Medlemsstaterne traeffer de foranstaltninger, der er noedvendige for at kontrollere, at principperne for god laboratoriepraksis overholdes. Disse foranstaltninger omfatter isaer inspektioner og kontrolafproevninger i overensstemmelse med de henstillinger, som OECD har vedtaget herom.  2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen navnet (navnene) paa den (de) myndighed(er), der har til opgave at foretage den kontrol med gennemfoerelsen af principperne for god laboratoriepraksis, der er omhandlet i stk. 1. Kommissionen underretter de oevrige medlemsstater herom.  Artikel 4  De i artikel 1 omhandlede principper for god laboratoriepraksis kan tilpasses efter den fremgangsmaade, der er fastsat i artikel 21 i direktiv 67/548/EOEF.  Artikel 5  1. Naar faellesskabsbestemmelser efter dette direktivs ikrafttraeden kraever, at principperne for god laboratoriepraksis anvendes ved forsoeg med kemiske produkter, kan medlemsstaterne ikke med henvisning til principperne for god laboratoriepraksis forbyde, begraense eller hindre markedsfoeringen af kemiske produkter, saafremt de af laboratorierne anvendte principper er i overensstemmelse med de i artikel 1 omhandlede.  2. Saafremt en medlemsstat med udfoerlige begrundelser fastslaar, at et kemisk stof som foelge af anvendelsen af principperne for god laboratoriepraksis og af kontrollen med deres anvendelse ved forsoeg med kemiske stoffer frembyder fare for mennesker eller miljoe, skoent det er undersoegt i overensstemmelse med dette direktiv, kan denne stat midlertidigt forbyde eller fastsaette saerlige betingelser for markedsfoering af det paagaeldende stof paa sit omraade. Den underretter straks Kommissionen og de oevrige medlemsstater herom med angivelse af aarsagerne til denne beslutning.  Kommissionen raadfoerer sig inden for en frist paa seks uger med de medlemsstater, sagen vedroerer, hvorefter den omgaaende afgiver sin udtalelse og traeffer passende foranstaltninger.  Saafremt Kommissionen finder tekniske tilpasninger af dette direktiv paakraevede, vedtages disse af Kommissionen eller Raadet efter fremgangsmaaden i artikel 4. I saa fald kan den medlemsstat, som har vedtaget beskyttelsesforanstaltninger, opretholde disse, indtil tilpasningerne traeder i kraft.  Artikel 6  Medlemsstaterne saetter de noedvendige love og administrative bestemmelser i kraft for senest den 30. juni 1988 at efterkomme dette direktiv. De underretter straks Kommissionen herom.  Artikel 7  Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.  Udfaerdiget i Bruxelles, den 18. december 1986.  Paa Raadets vegne  M. JOPLING  Formand  (1) EFT nr. C 120 af 20. 5. 1986, s. 177.  (2) EFT nr. C 354 af 31. 12. 1985, s. 5.  (3) EFT nr. 196 af 16. 8. 1967, s. 1.  (4) EFT nr. L 251 af 19. 9. 1984, s. 1.  (5) EFT nr. L 147 af 9. 6. 1975, s. 1.  (6) Se side 31 i denne Tidende.  (7) EFT nr. L 317 af 6. 11. 1981, s. 16.  (8) Se side 34 i denne Tidende.


title: Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/114/EF af 12. december 2006 om vildledende og sammenlignende reklame (kodificeret udgave)   (EØS-relevant tekst)

text:
               27.12.2006

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 376/21

      EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 2006/114/EF

   af 12. december 2006
   om vildledende og sammenlignende reklame
   (kodificeret udgave)
   (EØS-relevant tekst)
   EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 95,
   under henvisning til forslag fra Kommissionen,
   under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
   efter proceduren i traktatens artikel 251 (2), og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Rådets direktiv 84/450/EØF af 10. september 1984 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om vildledende og sammenlignende reklame (3) er blevet ændret væsentligt ved flere lejligheder (4). Direktivet bør af klarheds- og rationaliseringshensyn kodificeres.

               (2)

               De gældende retsforskrifter vedrørende vildledende reklame er vidt forskellige i de forskellige medlemsstater. Da reklame rækker ud over de enkelte medlemsstaters grænser, indvirker den direkte på det indre markeds rette funktion.

               (3)

               Vildledende og ulovlig sammenlignende reklame kan medføre, at konkurrencen inden for fællesmarkedet fordrejes.

               (4)

               Uanset om reklame fører til indgåelse af en kontrakt eller ej, påvirker den forbrugernes og de erhvervsdrivendes økonomiske situation.

               (5)

               De indbyrdes forskelle i medlemsstaternes retsforskrifter om reklame, der vildleder erhvervslivet, hæmmer gennemførelsen af reklamekampagner ud over de nationale grænser og indvirker således på de frie varebevægelser og den frie udveksling af tjenesteydelser.

               (6)

               Gennemførelsen af det indre marked betyder et større udbud. Da forbrugerne og de erhvervsdrivende skal kunne drage den størst mulige fordel af det indre marked, og da reklame er et yderst vigtigt middel, når det drejer sig om at skabe reelle afsætningsmuligheder for varer og tjenesteydelser over hele Fællesskabet, bør de grundlæggende bestemmelser for reklamens form og indhold være ensartede, og betingelserne for anvendelse af sammenlignende reklame i medlemsstaterne bør harmoniseres. Er disse forudsætninger til stede, skulle en sådan reklame bidrage objektivt til at klarlægge fortrinnene ved de forskellige sammenlignelige produkter. Sammenlignende reklame kan i forbrugernes interesse også stimulere konkurrencen mellem vareleverandørerne og tjenesteyderne.

               (7)

               Der bør opstilles objektive mindstekriterier til bedømmelse af, om reklame er vildledende.

               (8)

               Sammenlignende reklame kan være et legitimt middel til oplysning af forbrugerne om deres interesse, når sammenligningen vedrører konkrete, relevante, dokumenterbare og repræsentative træk og ikke er vildledende. En bred definition af sammenlignende reklame, der kan dække alle former for sammenlignende reklamer, er ønskelig.

               (9)

               Der bør fastsættes betingelser for, hvornår sammenlignende reklame er tilladt, for så vidt angår sammenligningen, således at det kan fastslås, hvilke former for sammenlignende reklame der vil kunne fordreje konkurrencen, skade konkurrenterne og påvirke forbrugernes valg i uheldig retning. Disse betingelser for lovlig reklame bør omfatte kriterier for en objektiv sammenligning af varers og tjenesteydelsers karakteristiske træk.

               (10)

               De internationale konventioner om ophavsret og de nationale bestemmelser om ansvar i og uden for kontraktforhold bør finde anvendelse, når sammenlignende reklame omtaler eller gengiver resultater af sammenlignende prøver foretaget af tredjemand.

               (11)

               Betingelserne for sammenlignende reklame bør være kumulative og overholdes fuldt ud. I overensstemmelse med traktaten bør det overlades til medlemsstaterne at bestemme form og midler for gennemførelsen af disse betingelser, for så vidt som form og midler ikke allerede er fastlagt i dette direktiv.

               (12)

               I disse betingelser bør der navnlig tages hensyn til bestemmelser baseret på Rådets forordning (EF) nr. 510/2006 af 20. marts 2006 om beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og levnedsmidler (5), særlig artikel 13, og andre fællesskabsbestemmelser, der er vedtaget på landbrugsområdet.

               (13)

               Ifølge artikel 5 i Rådets første direktiv 89/104/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker (6) giver et registreret varemærke indehaveren en eneret, som indebærer, at han kan forbyde tredjemand at gøre erhvervsmæssig brug af et tegn, der er identisk med eller ligner et givet varemærke, når der er tale om identiske varer eller tjenesteydelser, eller eventuelt endog når der er tale om varer af anden art.

               (14)

               For at gøre sammenlignende reklame effektiv kan det imidlertid være nødvendigt at identificere en konkurrents produkter eller tjenesteydelser ved at henvise til hans firmanavn eller til et varemærke, som han er indehaver af.

               (15)

               En sådan anvendelse af en andens varemærke, firmanavn eller andre karakteristiske kendetegn er ikke nogen krænkelse af den pågældendes eneret, hvis dette direktivs bestemmelser er overholdt, idet det eneste formål er at skelne og således sætte forskellene objektivt i relief.

               (16)

               Personer og organisationer, der i henhold til medlemsstaternes lovgivning har retlig interesse heri, bør have mulighed for at gribe ind over for vildledende og ulovlig sammenlignende reklame ved at indbringe en sag for en domstol eller for en administrativ myndighed, som har kompetence til at træffe afgørelse om klager eller indlede retsforfølgning.

               (17)

               Domstolene eller de administrative myndigheder bør have beføjelse til at påbyde eller gennemføre, at vildledende og ulovlig sammenlignende reklame bringes til ophør. Det kan i visse tilfælde være hensigtsmæssigt at forbyde en vildledende og ulovlig sammenlignende reklame, endnu før den når ud til offentligheden. Dette indebærer dog på ingen måde, at medlemsstaterne skal indføre regler med krav om systematisk, forudgående kontrol med reklame.

               (18)

               Frivillig kontrol udøvet af uafhængige organer til imødegåelse af vildledende eller ulovlig sammenlignende reklame kan forhindre, at sager indbringes til administrativ eller retslig behandling, og bør derfor fremmes.

               (19)

               Selv om bevisbyrden afgøres efter national lovgivning, er det hensigtsmæssigt, at domstole og administrative organer skal kunne kræve af de erhvervsdrivende, at de fremlægger belæg for, at deres faktuelle påstande er korrekte.

               (20)

               Regulering af sammenlignende reklame er nødvendig for det indre markeds rette funktion. Foranstaltninger på fællesskabsplan er derfor påkrævet. Vedtagelsen af et direktiv er den rette fremgangsmåde, eftersom det fastlægger ensartede generelle principper, men overlader det til medlemsstaterne at bestemme den passende form og metode til at nå de opstillede mål. Denne fremgangsmåde er i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet.

               (21)

               Nærværende direktiv bør ikke berøre medlemsstaternes forpligtelser med hensyn til de i bilag I, del B, angivne frister for gennemførelse i national ret og anvendelse af direktiverne -

         UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
   Artikel 1
   Formålet med dette direktiv er at beskytte erhvervsdrivende mod vildledende reklame og de urimelige følger heraf og at fastlægge, under hvilke omstændigheder sammenlignende reklame er tilladt.
   Artikel 2
   I dette direktiv forstås ved:

               a)

               »reklame«: enhver form for tilkendegivelse i forbindelse med udøvelse af virksomhed som handlende, håndværker eller industridrivende eller udøvelse af et liberalt erhverv, som har til formål at fremme afsætningen af varer eller tjenesteydelser, herunder fast ejendom, rettigheder og forpligtelser

               b)

               »vildledende reklame«: enhver reklame, som på nogen måde, herunder dens udformning, skaber eller er egnet til at skabe et urigtigt indtryk hos de personer, den er rettet til eller når ud til, og som på grund af sin vildledende karakter kan antages at påvirke deres økonomiske adfærd, eller som af disse grunde skader eller er egnet til at skade en konkurrent

               c)

               »sammenlignende reklame«: reklame, som direkte eller indirekte henviser til en konkurrent eller til varer eller tjenesteydelser, som udbydes af en konkurrent

               d)

               »erhvervsdrivende«: en fysisk eller juridisk person, der udøver virksomhed som handlende, håndværker eller industridrivende, eller som udøver et liberalt erhverv, og enhver, der handler i en erhvervsdrivendes navn eller på en erhvervsdrivendes vegne

               e)

               »kodeksindehaver«: et organ, herunder en erhvervsdrivende eller gruppe af erhvervsdrivende, som er ansvarlig for udformningen og opdateringen af en adfærdskodeks og/eller for at overvåge, at kodeksen overholdes af de parter, som har forpligtet sig i henhold til denne.

         Artikel 3
   Ved afgørelsen af, hvorvidt en reklame er vildledende, skal der tages hensyn til alle dens bestanddele, og især til oplysninger vedrørende:

               a)

               egenskaberne ved varerne eller tjenesteydelserne, såsom det omfang, i hvilket de står til rådighed, deres beskaffenhed, udførelse og sammensætning, måden og tidspunktet for fremstilling eller ydelse, deres hensigtsmæssighed, anvendelsesmuligheder, mængde, specifikationer, geografiske eller handelsmæssige oprindelse eller de resultater, som kan forventes opnået ved brugen, eller resultaterne af og de vigtigste karakteristika ved afprøvning eller kontrol af varerne eller tjenesteydelserne

               b)

               prisen eller den måde, hvorpå prisen beregnes, samt betingelserne for levering af varerne og erlæggelse af tjenesteydelserne

               c)

               annoncørens status, egenskaber og rettigheder, såsom hans identitet og formue, hans kvalifikationer og immaterielle rettigheder eller de ham tilkendte prisbelønninger og udmærkelser.

         Artikel 4
   Sammenlignende reklame er tilladt, for så vidt angår sammenligningen, når følgende betingelser er opfyldt:

               a)

               den er ikke vildledende i henhold til artikel 2, litra b), artikel 3 og artikel 8, stk. 1, i dette direktiv eller artikel 6 og 7 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/29/EF af 11. maj 2005 om virksomheders urimelige handelspraksis over for forbrugerne på det indre marked (direktivet om urimelig handelspraksis) (7)

               b)

               den sammenligner varer eller tjenesteydelser, der opfylder samme behov eller tjener samme formål

               c)

               den sammenligner på objektiv vis en eller flere konkrete og relevante egenskaber, der kan dokumenteres, og som er repræsentative for disse varer eller tjenesteydelser, herunder prisen

               d)

               den bringer ikke en konkurrents varemærker, firmanavne, andre karakteristiske kendetegn, varer, tjenesteydelser, aktiviteter eller situation i miskredit eller udsætter dem for nedvurdering

               e)

               for produkter med oprindelsesbetegnelse vedrører den i hvert enkelt tilfælde produkter med samme betegnelse

               f)

               den drager ikke utilbørlig fordel af den anseelse, der er knyttet til en konkurrents varemærke, firmanavn eller andre karakteristiske kendetegn, eller af konkurrerende produkters oprindelsesbetegnelser

               g)

               reklamen fremstiller ikke en vare eller tjenesteydelse som en imitation eller en kopi af en vare eller tjenesteydelse, der er dækket af et beskyttet varemærke eller firmanavn

               h)

               den medfører ikke forveksling mellem erhvervsdrivende, mellem annoncøren og en konkurrent eller mellem annoncørens varemærker, firmanavne, andre karakteristiske kendetegn, varer og tjenesteydelser og en konkurrents.

         Artikel 5
   1.   Medlemsstaterne påser, at der i de erhvervsdrivendes og konkurrenternes interesse findes tilstrækkelige og effektive midler til bekæmpelse af vildledende reklame og til at sikre, at bestemmelserne om sammenlignende reklame overholdes.
   Disse midler skal omfatte retsforskrifter, hvorefter personer eller organisationer, der i henhold til medlemsstaternes lovgivning har en legitim interesse i at bekæmpe vildledende reklame eller at regulere sammenlignende reklame, får adgang til:

               a)

               at indbringe en sag for retten i anledning af en sådan reklame,
               eller

               b)

               at indbringe en sådan reklame for en administrativ myndighed, som har kompetence til enten at træffe afgørelse om klager eller indlede passende retsforfølgning.

         2.   Den enkelte medlemsstat afgør selv, hvilke af de i stk. 1, andet afsnit, omhandlede muligheder der skal stå til rådighed, og om domstolene eller de administrative myndigheder skal have beføjelse til forudgående at kunne kræve sagen forelagt en anden eksisterende klageinstans, herunder en sådan som omhandlet i artikel 6.
   Den enkelte medlemsstat afgør selv:

               a)

               om disse retsmidler skal kunne rettes særskilt mod hver enkelt erhvervsdrivende eller samlet mod flere erhvervsdrivende inden for samme erhvervssektor,
               og

               b)

               om disse retsmidler skal kunne rettes mod en kodeksindehaver i de tilfælde, hvor den relevante kodeks bidrager til, at de retlige krav ikke opfyldes.

         3.   Inden for rammerne af de i stk. 1 og 2 omhandlede bestemmelser skal medlemsstaterne tillægge domstolene eller de administrative myndigheder beføjelse til, hvis de finder, at sådanne foranstaltninger er nødvendige under hensyn til alle berørte interesser og navnlig offentlighedens interesse:

               a)

               at påbyde ophør med vildledende reklame eller ulovlig sammenlignende reklame eller at indlede passende retsforfølgning for at få påbudt ophør med sådan reklame,
               eller

               b)

               dersom den pågældende vildledende reklame eller ulovlige sammenlignende reklame endnu ikke er nået ud til offentligheden, men dens offentliggørelse er umiddelbart forestående, at forbyde denne offentliggørelse eller indlede passende retsforfølgning for at få den forbudt.

         Første afsnit skal anvendes, hvor der ikke kan føres bevis for, at der faktisk er lidt tab eller skade, eller at der er tale om forsæt eller uagtsomhed fra annoncørens side.
   Medlemsstaterne træffer bestemmelse om, at de i første afsnit omhandlede foranstaltninger kan træffes som led i en fremskyndet procedure enten med foreløbig virkning eller med endelig virkning, hvis medlemsstaterne vælger det.
   4.   Medlemsstaterne kan med henblik på at fjerne eftervirkningerne af vildledende reklame eller ulovlig sammenlignende reklame, hvis ophør er påbudt ved en endelig afgørelse, tillægge domstolene eller de administrative myndigheder beføjelse til:

               a)

               at kræve denne afgørelse offentliggjort, enten i sin helhed eller i uddrag og i en form, som domstolen eller myndighederne finder passende

               b)

               yderligere at kræve, at der offentliggøres en berigtigelse.

         5.   De i stk. 1, andet afsnit, litra b), omhandlede administrative myndigheder skal:

               a)

               være sammensat på en sådan måde, at deres upartiskhed ikke kan drages i tvivl

               b)

               have sådanne beføjelser, at de, når de træffer afgørelse i sager, effektivt kan overvåge og gennemtvinge overholdelsen af deres afgørelser,
               og

               c)

               i almindelighed begrunde deres afgørelser.

         6.   Når de i stk. 3 og 4 omhandlede beføjelser udelukkende udøves af en administrativ myndighed, skal dens afgørelser altid begrundes. Der skal i dette tilfælde fastlægges en procedure, således at enhver uretmæssig eller utilbørlig udøvelse af den administrative myndigheds beføjelser eller enhver uretmæssig eller utilbørlig undladelse af at udøve disse beføjelser kan underkastes retslig prøvelse.
   Artikel 6
   Dette direktiv er ikke til hinder for, at frivillig kontrol med vildledende eller sammenlignende reklame, som medlemsstaterne kan tilskynde til, kan udøves af uafhængige organer, eller at en klage kan indbringes for sådanne organer af de i artikel 5, stk. 1, andet afsnit, omhandlede personer og organisationer på betingelse af, at der ud over de i nævnte artikel omhandlede retslige eller administrative procedurer er mulighed for at indbringe sagen for sådanne organer.
   Artikel 7
   Medlemsstaterne tillægger domstolene eller de administrative myndigheder beføjelse til under civile eller administrative procedurer som omhandlet i artikel 5:

               a)

               at kræve, at annoncøren fremlægger beviser for rigtigheden af de faktiske forhold, der gøres gældende i reklamen, såfremt et sådant krav, under hensyn til de legitime interesser hos annoncøren og enhver anden part i sagen, synes hensigtsmæssigt under hensyn til omstændighederne i det pågældende tilfælde, og, når der er tale om sammenlignende reklame, at kræve, at annoncøren fremlægger disse beviser inden for kort tid;
               og

               b)

               at anse sådanne faktiske forhold for urigtige, såfremt de beviser, der kræves i henhold til litra a), ikke fremlægges eller af domstolen eller den administrative myndighed skønnes utilstrækkelige.

         Artikel 8
   1.   Dette direktiv er ikke til hinder for, at medlemsstaterne opretholder eller vedtager bestemmelser med henblik på at sikre en mere vidtgående beskyttelse af erhvervsdrivende og konkurrenter i forbindelse med vildledende reklame.
   Første afsnit finder ikke anvendelse på sammenlignende reklame, for så vidt angår sammenligningen.
   2.   Bestemmelserne i dette direktiv gælder med forbehold af fællesskabsbestemmelserne om reklame for specifikke produkter og/eller tjenesteydelser eller af begrænsninger eller forbud vedrørende reklame i specifikke medier.
   3.   Direktivets bestemmelser om sammenlignende reklame forpligter ikke de medlemsstater, der under overholdelse af traktatens bestemmelser opretholder eller indfører forbud mod reklame for visse varer eller tjenesteydelser, til at tillade sammenlignende reklame for disse varer eller tjenesteydelser, uanset om forbuddet er pålagt direkte eller af et organ eller en organisation, der i henhold til medlemsstaternes lovgivning har ansvaret for at regulere udøvelsen af virksomhed som handlende, håndværker eller industridrivende eller udøvelsen af et liberalt erhverv. Når sådanne forbud er begrænset til specifikke medier, gælder dette direktiv for de medier, der ikke er omfattet af disse forbud.
   4.   Intet i dette direktiv forhindrer medlemsstaterne i under overholdelse af traktatens bestemmelser at opretholde eller indføre forbud mod eller begrænsninger i brugen af sammenligninger i reklame for tjenesteydelser inden for liberale erhverv, uanset om disse forbud pålægges direkte eller af et organ eller en organisation, der i henhold til medlemsstaternes lovgivning har ansvaret for at regulere udøvelsen af et liberalt erhverv.
   Artikel 9
   Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste af de nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.
   Artikel 10
   Direktiv 84/450/EØF ophæves, uden at dette berører medlemsstaternes forpligtelser med hensyn til de i bilag I, del B, angivne frister for gennemførelse i national ret og anvendelse af direktiverne.
   Henvisninger til det ophævede direktiv betragtes som henvisninger til nærværende direktiv og skal læses i overensstemmelse med sammenligningstabellen i bilag II.
   Artikel 11
   Dette direktiv træder i kraft den 12. december 2007.
   Artikel 12
   Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

      Udfærdiget i Strasbourg, den 12. december 2006

            På Europa-Parlamentets vegne

         J. BORRELL FONTELLES

            Formand

            På Rådets vegne

         M. PEKKARINEN

            Formand

      (1)  Udtalelse af 26.10.2006 (endnu ikke offentliggjort i EUT).

      (2)  Europa-Parlamentets udtalelse af 12.10.2006 (endnu ikke offentliggjort i EUT) og Rådets afgørelse af 30.11.2006.

      (3)  EFT L 250 af 19.9.1984, s. 17. Senest ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/29/EF (EUT L 149 af 11.6.2005, s. 22).

      (4)  Jf. bilag I, del A.

      (5)  EFT L 93 af 31.3.2006, s. 12.

      (6)  EFT L 40 af 11.2.1989, s. 1. Ændret ved beslutning 92/10/EØF (EFT L 6 af 11.1.1992, s. 35).

      (7)  EUT L 149 af 11.6.2005, s. 22.

      BILAG I
      DEL A
      Ophævet direktiv med ændringer

                  Rådets direktiv 84/450/EØF
                  (EFT L 250 af 19.9.1984, s. 17)

                  Europa Parlamentets og Rådets direktiv 97/55/EF
                  (EFT L 290 af 23.10.1997, s. 18)

                  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/29/EF
                  (EUT L 149 af 11.6.2005, s. 22)

                  kun artikel 14

            DEL B
      Liste over frister for gennemførelse i national ret og anvendelse

         (jf. artikel 10)

                  Direktiv

                  Gennemførelsesfrist

                  Anvendelsesdato

                  84/450/EØF

                  1. oktober 1986

                  –––

                  97/55/EF

                  23. april 2000

                  –––

                  2005/29/EF

                  12. juni 2007

                  12. december 2007

      BILAG II
      SAMMENLIGNINGSTABEL

                  Direktiv 84/450/EØF

                  Nærværende direktiv

                  Artikel 1

                  Artikel 1

                  Artikel 2, indledning

                  Artikel 2, indledning

                  Artikel 2, nr. 1)

                  Artikel 2, litra a)

                  Artikel 2, nr. 2)

                  Artikel 2, litra b)

                  Artikel 2, nr. 2a)

                  Artikel 2, litra c)

                  Artikel 2, nr. 3)

                  Artikel 2, litra d)

                  Artikel 2, nr. 4)

                  Artikel 2, litra e)

                  Artikel 3

                  Artikel 3

                  Artikel 3a, stk. 1

                  Artikel 4

                  Artikel 4, stk. 1, første afsnit, første punktum

                  Artikel 5, stk. 1, første afsnit

                  Artikel 4, stk. 1, første afsnit, andet punktum

                  Artikel 5, stk. 1, andet afsnit

                  Artikel 4, stk. 1, andet afsnit

                  Artikel 5, stk. 2, første afsnit

                  Artikel 4, stk. 1, tredje afsnit

                  Artikel 5, stk. 2, andet afsnit

                  Artikel 4, stk. 2, første afsnit, indledning

                  Artikel 5, stk. 3, første afsnit, indledning

                  Artikel 4, stk. 2, første afsnit, første led

                  Artikel 5, stk. 3, første afsnit, litra a)

                  Artikel 4, stk. 2, første afsnit, andet led

                  Artikel 5, stk. 3, første afsnit, litra b)

                  Artikel 4, stk. 2, første afsnit, afslutning

                  Artikel 5, stk. 3, andet afsnit

                  Artikel 4, stk. 2, andet afsnit, indledning

                  Artikel 5, stk. 3, tredje afsnit

                  Artikel 4, stk. 2, andet afsnit, første led

                  Artikel 5, stk. 3, tredje afsnit

                  Artikel 4, stk. 2, andet afsnit, andet led

                  Artikel 5, stk. 3, tredje afsnit

                  Artikel 4, stk. 2, andet afsnit, afslutning

                  Artikel 5, stk. 3, tredje afsnit

                  Artikel 4, stk. 2, tredje afsnit, indledning

                  Artikel 5, stk. 4, indledning

                  Artikel 4, stk. 2, tredje afsnit, første led

                  Artikel 5, stk. 4, litra a)

                  Artikel 4, stk. 2, tredje afsnit, andet led

                  Artikel 5, stk. 4, litra b)

                  Artikel 4, stk. 3, første afsnit

                  Artikel 5, stk. 5

                  Artikel 4, stk. 3, andet afsnit

                  Artikel 5, stk. 6

                  Artikel 5

                  Artikel 6

                  Artikel 6

                  Artikel 7

                  Artikel 7, stk. 1

                  Artikel 8, stk. 1, første afsnit

                  Artikel 7, stk. 2

                  Artikel 8, stk. 1, andet afsnit

                  Artikel 7, stk. 3

                  Artikel 8, stk. 2

                  Artikel 7, stk. 4

                  Artikel 8, stk. 3

                  Artikel 7, stk. 5

                  Artikel 8, stk. 4

                  Artikel 8, første afsnit

                  —

                  Artikel 8, andet afsnit

                  Artikel 9

                  —

                  Artikel 10

                  —

                  Artikel 11

                  Artikel 9

                  Artikel 12

                  —

                  Bilag I

                  —

                  Bilag II