Avis juridique important

|

31982L0606

Rådets direktiv 82/606/EØF af 28. juli 1982 om medlemsstaternes gennemførelse af undersøgelser af faste arbejdstageres og sæsonarbejderes indtjening inden for landbruget

EF-Tidende nr. L 247 af 23/08/1982 s. 0022 - 0024 den finske specialudgave: kapitel 3 bind 15 s. 0141  den spanske specialudgave: Kapitel 05 bind 3 s. 0036  den svenske specialudgave: kapitel 3 bind 15 s. 0141  den portugisiske specialudgave: Kapitel 05 bind 3 s. 0036

++++  RAADETS DIREKTIV  af 28 . juli 1982  om medlemsstaternes gennemfoerelse af undersoegelser af faste arbejdstageres og saesonarbejderes indtjening inden for landbruget   ( 82/606/EOEF )  RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab , saerlig artikel 213 ,  under henvisning til udkast til direktiv forelagt af Kommissionen , og  ud fra foelgende betragtninger :  For at Kommissionen skal kunne udfoere de opgaver , der er paalagt den i traktaten , saerlig i artikel 2 , 39 , 117 , 118 , 119 og 122 , maa den kende situationen og udviklingen med hensyn til loenningerne i medlemsstaterne ;  de ret faa statistiske oplysninger om arbejdstageres loenninger inden for landbruget , som er tilgaengelige i medlemsstaterne , tillader ikke for tiden holdbare sammenligninger , hvorfor det vil vaere noedvendigt at foretage en saerlig faellesskabsundersoegelse paa grundlag af ensartede definitioner og kriterier ;  det er noedvendigt , at Kommissionen med regelmaessige mellemrum * modtager saa fuldstaendige oplysninger om loenningerne som muligt , og det er derfor vigtigt , at undersoegelserne omfatter alle kategorier af arbejdstagere af begge koen inden for landbruget ;  da antallet af arbejdstagere i flere medlemsstater er ret ubetydeligt inden for visse kategorier af landbruget , er det dog oenskeligt at foretage en udvaelgelse ;  der boer fastsaettes en undtagelse for Forbundsrepublikken Tysklands vedkommende for saa vidt angaar de arbejdstagere inden for landbruget , der oppebaerer ydelser i naturalier , som foelge af disse arbejdstageres ubetydelige antal i dette land i henseende til formaalet med dette direktiv ;  det er muligt , og ogsaa mere oekonomisk , at foretage saadanne undersoegelser ved stikproever , og det er i den forbindelse vigtigt , at undersoegelsens fejlmargen er paa én gang saa konstant og saa lav som mulig , for at sikre ensartethed med hensyn til resultaternes noejagtighed ;  det er vigtigt at fastlaegge de naermere bestemmelser for bevilling af et finansielt bidrag , som Faellesskabet indtil 1986 yder medlemsstaterne til gennemfoerelse af de undersoegelser , der omhandles i dette direktiv -  UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV :  Artikel 1  1 . Medlemsstaterne foretager i 1984 og dernaest hvert andet aar en undersoegelse af den faktiske indtjening for faste arbejdere med heltidsbeskaeftigelse og/eller saesonarbejdere af begge koen , der er beskaeftiget inden for landbruget . De kategorier af arbejdere , der er omfattet af denne undersoegelse i den enkelte medlemsstat , afgraenses i bilag I .  2 . Medlemsstaterne kan dog allerede foretage undersoegelsen foerste gang i 1982 .  3 . Medlemsstaterne kan i oevrigt efter aftale med Kommissionen lade faste arbejdere med deltidsbeskaeftigelse indgaa i undersoegelsen , alt efter denne kategoris relative betydning .  4 . En definition af de forskellige kategorier af arbejdere , der er omhandlet i stk . 1 og 3 , findes i bilag II .  Artikel 2  Undersoegelsen foretages paa grundlag af statistiske oplysninger for september , oktober eller november for saa vidt angaar faste arbejdere , og for de maaneder , der fastsaettes af Kommissionen i samarbejde med medlemsstaternes statistiske kontorer , for saesonarbejderes vedkommende .  Artikel 3  Undersoegelsen omfatter paa de i artikel 1 fastsatte vilkaar samtlige bedrifter , der beskaeftiger faste arbejdere og/eller saesonarbejdere som udoever virksomhed som afgraenset og defineret i klasse 01 i Den almindelige , systematiske opstilling af oekonomiske aktiviteter inden for De europaeiske Faellesskaber  ( NACE ) , dog ikke bedrifter , hvis virksomhed udelukkende eller hovedsagelig bestaar i anlaeg og pasning af haver og parker , i jagt og i virksomhed med tilknytning til landbruget .  Artikel 4  Undersoegelsen foretages ved stikproever . Medlemsstaterne traeffer de fornoedne foranstaltninger , bl.a . hvad angaar grundlaget for stikproeverne , med henblik paa at bibeholde eller om fornoedent forbedre kvaliteten af undersoegelsens resultater .  Artikel 5  Undersoegelsen bestaar i for hver heraf beroert arbejder at indsamle alle oplysninger om den kontante bruttoindtjening for den eller de maaneder , der er anfoert i artikel 2 , om beskaeftigelsens art , loenberegningsgrundlaget og antallet af loentimer , koen , alder , faglige kvalifikationer samt - undtagen for Forbundsrepublikken Tysklands vedkommende - om hvorvidt der oppebaeres ydelser i naturalier .  Artikel 6  Kommissionen fastsaetter i samarbejde med medlemsstaterne den naermere fremgangsmaade ved undersoegelsen samt de naermere regler for meddelelse af resultaterne til Kommissionen .  Artikel 7  Til gennemfoerelse af de undersoegelser , der ivaerksaettes til og med 1986 modtager medlemsstaterne et fast beloeb pr . adspurgt bedrift . Dette beloeb afholdes af de bevillinger , som er afsat til dette formaal paa De europaeiske Faellesskabers almindelige budget .  Artikel 8  Raadet tager foerste gang dette direktiv op til revision inden udgangen af 1990 og dernaest hvert sjette aar paa grundlag af en af Kommissionen udarbejdet rapport , der indeholder en vurdering af de erfaringer , der er gjort ved gennemfoerelsen af de foretagne undersoegelser .  Artikel 9  Medlemsstaterne saetter de noedvendige administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser i kraft for senest den 30 . juni 1984 at efterkomme dette direktiv . De underretter straks Kommissionen herom .  Artikel 10  Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne .  Udfaerdiget i Bruxelles , den 28 . juli 1982 .  Paa Raadets vegne  O . MOELLER  Formand  BILAG I  Kategorier af arbejdere , der omhandles i artikel 1  1 . I Belgien , Danmark , Tyskland ( med undtagelse af delstaterne Berlin , Bremen , Hamburg og Saarland ) , Frankrig , Irland , Italien , Nederlandene , Luxembourg og Det forenede Kongerige : faste arbejdere med heltidsbeskaeftigelse .  2 . I Graekenland : faste arbejdere og saesonarbejdere .  BILAG II  Definition af de i artikel 1 omhandlede kategorier af arbejdere  1 . Ved " fast arbejder " forstaas en arbejdstager , der udfoerer manuelt arbejde , ikke er medlem af landbrugerens familie , og som har fast beskaeftigelse i bedriften , dvs . kan forventes at vaere ansat , enten paa heltid eller deltid paa vedvarende og regelmaessig maade hele aaret igennem .  Der er tale om loenarbejde i ordets strengeste forstand , dvs . arbejdere , der regelmaessigt afloennes , og som i henhold til en mundtlig eller skriftlig arbejdskontrakt arbejder " hele aaret " , naturligvis under forbehold af de i landbrugsarbejde normale saesonbestemte svingninger .  a ) Ved " fast arbejder med heltidsbeskaeftigelse " forstaas en arbejder , som i henhold til sin arbejdskontrakt hele aaret igennem skal arbejde i lige saa lang tid eller laengere end den arbejdstid , der er almindelig eller fastsat ved overenskomst .  b ) Ved " fast arbejder med deltidsbeskaeftigelse " forstaas en arbejder , som i henhold til sin arbejdskontrakt hele aaret igennem skal arbejde i kortere tid end den arbejdstid , der er almindelig eller fastsat ved overenskomst , dog mere end 15 timer om ugen . Ved deltidsbeskaeftigelse forstaas ikke kun arbejde paa halv tid , men ogsaa arbejde , der foelger en daglig , ugentlig eller maanedlig rytme , afhaengigt af landbrugsbedriftens behov .  Der sondres mellem faste arbejdere med heltidsbeskaeftigelse og faste arbejdere med deltidsbeskaeftigelse paa grundlag af arbejdsaaret og ikke paa grundlag af den enkelte undersoegelsesmaaned . For eksempel skal en arbejder , der har pligt til i gennemsnit at arbejde 40 timer om ugen pr . aar  ( den almindelige eller ved overenskomst fastsatte arbejdstid ) , men som kun har arbejdet 20 timer i i undersoegelsesmaaneden , betragtes som fast arbejder med heltidsbeskaeftigelse .  2 . Ved " saesonarbejder " forstaas en arbejdstager , der udfoerer manuelt arbejde , ikke er medlem af landbrugerens familie , og som ikke har fast beskaeftigelse i bedriften , dvs . kan forventes at vaere ansat i en periode , hvis varighed er begraenset til en del af aaret , og som er forbundet med udfoerelsen af et bestemt arbejde .  Der er tale om loenarbejde i ordets strengeste forstand , dvs . arbejdere , der er beskaeftiget i henhold til en mundtlig eller skriftlig arbejdskontrakt .


Avis juridique important

|

31988L0315

Rådets direktiv 88/315/EØF af 7. juni 1988 om ændring af direktiv 79/581/EØF om forbrugerbeskyttelse i forbindelse med angivelse af priser på levnedsmidler

EF-Tidende nr. L 142 af 09/06/1988 s. 0023 - 0026 den finske specialudgave: kapitel 15 bind 8 s. 0084  den svenske specialudgave: kapitel 15 bind 8 s. 0084

*****  RAADETS  DIREKTIV  af 7. juni 1988  om aendring af direktiv 79/581/EOEF om forbrugerbeskyttelse i forbindelse med angivelse af priser paa levnedsmidler  (88/315/EOEF)  RAADET FOR DE EUROPAEISKE  FAELLESSKABER HAR -  under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 100A,  under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),  i samarbejde med Europa-Parlamentet (2),  under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg (3), og  ud fra foelgende betragtninger:  I henhold til Faellesskabets programmer for en politik vedroerende forbrugerbeskyttelse og -oplysning (4) skal der udarbejdes faelles principper vedroerende prisangivelser;  ifoelge Raadets direktiv 79/581/EOEF af 19. juni 1979 om forbrugerbeskyttelse i forbindelse med angivelse af priser paa levnedsmidler (5) skal Raadet traeffe beslutning om betingelserne for gennemfoerelse af pligten til at angive prisen pr. maaleenhed for levnedsmidler, der er faerdigpakket i standardmaengder, og fastlaegger ved samme lejlighed de kategorier af levnedsmidler, der vil kunne fritages for kravet om en saadan angivelse;  det er vigtigt at vedtage foranstaltninger med henblik paa gradvis gennemfoerelse af det indre marked over en periode, der udloeber senest den 31. december 1992;  i Raadets resolution af 19. juni 1979 om angivelse af prisen pr. maaleenhed paa faerdigpakkede levnedsmidler og husholdningsartikler i standardmaengder (6) opregnes de betingelser, som maengdeserierne skal opfylde, for at der kan undtages fra kravet om angivelse af prisen pr. maaleenhed;  en standardisering af maengderne af faerdigpakkede levnedsmidler vil kunne goere det lettere for forbrugerne at sammenligne priserne paa salgsstedet, naar der herved indfoeres simple og let sammenlignelige standardmaengder, og kravet om angivelse af prisen pr. maaleenhed boer, hvor det er muligt, erstattes af en saadan standardisering;  Raadets direktiv 80/232/EOEF af 15. januar 1980 om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning vedroerende vaerdiskalaer for tilladte nominelle maengder og nominelle rumfang for visse faerdigpakkede varer (7), aendret ved direktiv 86/96/EOEF (8), Raadets direktiv 75/106/EOEF af 19. december 1974 om tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om faerdigpakning af visse vaesker i bestemte volumenstoerrelser (9), senest aendret ved direktiv 85/10/EOEF (10), Raadets direktiv 73/241/EOEF af 24. juli 1973 om tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om kakao- og chokoladevarer bestemt til konsum (11), senest aendret ved direktiv 85/7/EOEF (12), Raadets direktiv 73/437/EOEF af 11. december 1973 om tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivninger om visse former for sukker bestemt til menneskefoede (13), aendret ved Akten vedroerende Spaniens og Portugals Tiltraedelse (14), og Raadets direktiv 77/436/EOEF af 27. juni 1977 om tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om kaffeekstrakter og cikorieekstrakter (15), senest aendret ved direktiv 85/573/EOEF (16), omhandler maengdeserier for faerdigpakkede varer;  de bestraebelser, der paa faellesskabsplan er udfoldet for at standardisere faerdigpakningerne med henblik paa at fjerne de tekniske handelshindringer, bidrager til at forenkle vaerdiskalaerne for de levnedsmidler, som tilbydes forbrugeren; for de maengdeserier, der er fastsat paa faellesskabsplan, boer der ske fritagelse for kravet om angivelse af prisen pr. maaleenhed;  for visse kategorier af levnedsmidler er en standardisering paa faellesskabsplan ikke hensigtsmaessig; for saadanne levnedsmidlers vedkommende boer der for maengdeserier, der fastsaettes nationalt, ske fritagelse for kravet om angivelse af prisen pr. maaleenhed;  medlemsstaterne boer kunne traeffe bestemmelse om fritagelse for kravet om angivelse af prisen pr. maaleenhed for varer, for hvilke denne angivelse er uden betydning;  formaalet med dette direktiv et at oplyse og beskytte forbrugerne -  UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:  Artikel 1  Direktiv 79/581/EOEF aendres saaledes:  1. Artikel 1, stk. 2 og 3, affattes saaledes:  »2. Dette direktiv omfatter hverken levnedsmidler, der saelges paa hoteller, restauranter, udskaenkningssteder, hospitaler, kantiner eller lignende steder, hvor forbruget sker paa stedet, eller levnedsmidler, der koebes i erhvervs- eller salgsoejemed, eller levnedsmidler, der leveres i forbindelse med en tjenesteydelse.  3. Medlemsstaterne kan indfoere bestemmelser om, at dette direktiv ikke finder anvendelse paa levnedsmidler, der forhandles ved stalddoeren eller paa salg mellem private.«  2. Artikel 2, litra b) og f) affattes saaledes:  »b) faerdigpakkede levnedsmidler: levnedsmidler emballeret uden for forbrugerens naervaerelse, hvad enten emballagen daekker dem helt eller blot delvis  f) prisen pr. maaleenhed: prisen for et kilogram eller en liter af et levnedsmiddel, jf. dog artikel 6, stk. 2, og artikel 10, stk. 2.«  3. Artikel 3 aendres saaledes:  a) stk 1 erstattes med foelgende:  »1. De i artikel 1 omhandlede levnedsmidler skal vaere maerket med salgsprisen i overensstemmelse med artikel 4.  2. De faerdigpakkede levnedsmidler i standardmaengder, der er anfoert i bilaget, samt faerdigpakkede levnedsmidler i variable maengder skal desuden vaere maerket med prisen pr. maaleenhed, jf. dog artikel 7 til 10.«  b) Stk. 2 og 3 bliver stk. 3 og 4.  4. Artikel 4 og 5 affattes saaledes:  »Artikel 4  Salgsprisen og prisen pr. maaleenhed skal angives paa en saadan maade, at de ikke kan misforstaas, er umiddelbart synlige og let laeselige. Hver enkelt medlemsstat kan fastsaette saerlige regler for disse prisangivelser, f. eks. ved opslag, skilte paa hylderne eller maerker paa emballagen.  Artikel 5  Skrevne eller trykte reklamer og kataloger, hvori salgsprisen for de i artikel 1 omhandlede levnedsmidler naevnes, skal angive prisen pr. maaleenhed, jf. dog artikel 3, stk. 2.«  5. Artikel 7 aendres saaledes:  a) stk. 2 affattes saaledes:  »2. De i stk. 1 omhandlede levnedsmidler er isaer:  a) levnedsmidler , der er fritaget for kravet om angivelse af vaegt eller rumfang, isaer levnedsmidler, der saelges stykvis  b) forskellige levnedsmidler, der udbydes i samme emballage  c) levnedsmidler, der saelges fra automater  d) faerdigretter samt retter til at tilberede, pakket i samme emballage  e) specielt udformede varer  f) samlepakninger jf. artikel 4, stk. 1, i direktiv 80/232/EOEF, naar de bestaar af enkeltvarer, der svarer til en af stoerrelserne i en EF-maengdeserie.«  b) I stk. 4 aendres »5 gram eller milliliter« til »50 gram eller milliliter«.  6. Artikel 8 og 9 affattes saaledes:  »Artikel 8  1. Kravet om angivelse af prisen pr. maaleenhed finder ikke anvendelse paa:  - de faerdigpakkede levnedsmidler i standardmaengder, der er omhandlet i artikel 6, stk. 1, i direktiv 73/241/EOEF  - de faerdigpakkede levnedsmidler i standardmaengder, der er omhandlet i artikel 6, stk. 2, i direktiv 73/241/EOEF  - de faerdigpakkede levnedsmidler i standardmaengder, der er omhandlet i artikel 1, nr. 1, 2 og 3, i direktiv 73/437/EOEF  - de faerdigpakkede levnedsmidler i standardmaengder, der er omhandlet i artikel 4 i direktiv 77/436/EOEF  - de faerdigpakkede levnedsmidler i standardmaengder, der er omhandlet i bilag III, nr. 1, 2, 4, 5 og 6, til direktiv 75/106/EOEF, saafremt de forhandles i de i spalte I og II i naevnte bilag angivne serier af nominelle voluminer  - de faerdigpakkede levnedsmidler i standardmaengder, der er omhandlet i bilag I (undtagen for saa vidt angaar nr. 1.2, 1.5.4, 1.8, 2 og 3) til direktiv 80/232/EOEF, saafremt de forhandles i overensstemmelse med de i naevnte bilag angivne serier af nominelle indholdsmaengder. 2. Medlemsstaterne kan fritage foelgende levnedsmidler for kravet om angivelse af prisen pr. maaleenhed:  - de faerdigpakkede levnedsmidler i standardmaengder, der er omhandlet i bilag III, nr. 3, 7, 8 og 9, til direktiv 75/106/EOEF, saafremt de forhandles i de i spalte I og II i naevnte bilag angivne nominelle voluminer  - de faerdigpakkede levnedsmidler i standardmaengder, der er omhandlet i bilag III til direktiv 75/106/EOEF, saafremt de forhandles i genbrugsflasker i et nominelt volumen paa 0,70 liter og de faerdigpakkede levnedsmidler i standardmaengder, der er omhandlet i bilag III nr. 1c, 2b, 3 og 7, til direktiv 75/106/EOEF, saafremt de forhandles i genbrugsflasker i et nominelt volumen paa 0,5 pint, 1,0 pint, 1 1 / 3 pint og 2,0 pint  - de faerdigpakkede levnedsmidler i standardmaengder, der er anfoert i bilag I, nr. 1.2, 1.5.4, 1.8, 2 og 3, samt i bilag II, nr. 1 og 2, til direktiv 80/232/EOEF, saafremt de forhandles i overensstemmelse med de i naevnte bilag angivne serier af nominelle indholdsmaengder; samt de faerdigpakkede levnedsmidler i standardmaengder, der er anfoert i bilag I til direktiv 80/232/EOEF, saafremt de forhandles i de i bilag III i dette direktiv angivne maengdeserier.  3. Medlemsstaterne kan fritage de i stk. 1 og 2 anfoerte faerdigpakkede levnedsmidler for kravet om angivelse af prisen pr. maaleenhed, saafremt de forhandles i maengder, der er mindre end den mindste eller stoerre end den stoerste af stoerrelserne i faellesskabsserierne.  Artikel 9  Samtidig med vedtagelsen af faellesskabsbestemmelser, der tager sigte paa harmonisering af serier af nominelle maengder for faerdigpakkede levnedsmidler i standardmaengder, eller ved aendring af tidligere vedtagne maengdeserier, aendrer Raadet paa forslag af Kommissionen artikel 8.«  7. Foelgende artikler indsaettes:  »Artikel 10  Som en overgangsforanstaltning har medlemsstaterne en frist paa syv aar fra datoen for vedtagelsen af direktiv 88/314/EOEF (1) til at gennemfoere dets bestemmelser vedroerende de faerdigpakkede levnedsmidler i standardmaengder, der er omhandlet i bilaget. I denne overgangsperiode kan nationale foranstaltninger eller praksis, som gaelder paa datoen for vedtagelsen af direktiv 88/314/EOEF, og som vedroerer disse levnedsmidler, fortsat finde anvendelse.  Indtil udloebet af den overgangsperiode, hvor anvendelse af de britiske maaleenheder er tilladt i henhold til faellesskabsbestemmelserne om enhederne for maal og vaegt, skal de kompetente nationale myndigheder i Irland og Det Forenede Kongerige for hvert levnedsmiddel eller hver kategori levnedsmiddel fastsaette, for hvilke masse- eller volumenenheder i det internationale system eller i det britiske system prisen pr. maaleenhed skal angives.  Artikel 11  1. Medlemsstaterne kan fritage de faerdigpakkede levnedsmidler, der udbydes til salg af visse mindre detailforretninger, og som saelgeren udleverer direkte til koeberen for kravet om prisangivelse pr. maaleenhed, saafremt denne angivelse  - kan betyde en uforholdsmaessig stor byrde for disse forretninger, eller  - vil vaere meget vanskelig at gennemfoere i praksis paa grund af antallet af levnedsmidler, der udbydes til salg, salgslokalernes stoerrelse og indretning eller de saerlige forhold, der goer sig gaeldende ved nogle former for handel, saasom visse specielle former for salg uden fast forretningssted.  2. De i stk. 1 omhandlede undtagelser beroerer ikke eventuelle strengere krav til prisangivelser, der gaelder i henhold til nationale bestemmelser paa tidspunktet for vedtagelsen af direktiv 88/314/EOEF.  (1) EFT nr. L 142 af 9. 6. 1988, s. 19.«  8. Artikel 10 og 11 bliver henholdsvis artikel 12 og 13.  9. Bilaget til naervaerende direktiv tilfoejes.  Artikel 2  1. Medlemsstaterne saetter de noedvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest to aar efter dets vedtagelse. De underretter straks Kommissionen herom.  2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de nationale retsforskrifter, som de udsteder paa det omraade, der er omfattet af dette direktiv.  Artikel 3  Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.  Udfaerdiget i Luxembourg, den 7. juni 1988.  Paa Raadets vegne  M. BANGEMANN  Formand  (1) EFT nr. C 53 af 24. 2. 1984, s. 7, og EFT nr. C 121 af 7. 5. 1987, s. 7.  (2) EFT nr. C 122 af 20. 5. 1985, s. 148, og afgoerelse af 18. maj 1988 (endnu ikke offentliggjort i EFT).  (3) EFT nr. C 343 af 24. 12. 1984, s. 34.  (4) EFT nr. C 92 af 25. 4. 1975, s. 2, og EFT nr. C 133 af 3. 6. 1981, s. 2.  (5) EFT nr. L 158 af 26. 6. 1979, s. 19.  (6) EFT nr. C 163 af 30. 6. 1979, s. 1.  (7) EFT nr. L 51 af 25. 2. 1980, s. 1.  (8) EFT nr. L 80 af 25. 3. 1986, s. 55.  (9) EFT nr. L 42 af 15. 2. 1975, s. 1.  (10) EFT nr. L 4 af 5. 1. 1985, s. 20.  (11) EFT nr. L 228 af 16. 8. 1973, s. 23.  (12) EFT nr. L 2 af 3. 1. 1985, s. 22.  (13) EFT nr. L 356 af 27. 12. 1973, s. 71.  (14) EFT nr. L 302 af 15. 11. 1985, s. 23.  (15) EFT nr. L 172 af 12. 7. 1977, s. 20.  (16) EFT nr. L 372 af 31. 12. 1985, s. 22.  BILAG  Faerdigpakkede levnedsmidler i standardmaengder, jf. artikel 3, stk. 2  Levnedsmidler omhandlet i:  - bilag III, nr. 1, til direktiv 75/106/EOEF (vin, ikke mousserende drikkevarer, vermouth)  - bilag III, nr. 2, til direktiv 75/106/EOEF (mousserende vine, frugtvin etc.)  - bilag III, nr. 3, til direktiv 75/106/EOEF (oel)  - bilag III, nr. 4, til direktiv 75/106/EOEF (alkohol, akvavit og spiritus)  - bilag III, nr. 5, til direktiv 75/106/EOEF (eddike)  - bilag III, nr. 6, til direktiv 75/106/EOEF (spiseolie)  - bilag III, nr. 7, til direktiv 75/106/EOEF (maelk og drikkevarer fremstillet paa basis af maelk)  - bilag III, nr. 8, til direktiv 75/106/EOEF (mineralvand, limonader etc.)  - bilag III, nr. 9, til direktiv 75/106/EOEF (frugt- og groensagssafter etc.)  - bilag I, nr. 1.7, til direktiv 80/232/EOEF (kaffe (undtagen frysetoerret i pulverform) og cikorie)  - artikel 4 i direktiv 77/436/EOEF (kaffe- og cikorieekstrakter)  - artikel 6 i direktiv 73/241/EOEF (kakao- og chokoladevarer)  - artikel 1, nr. 1, 2 og 3, i direktiv 73/437/EOEF og bilag I, nr. 1.4, til direktiv 80/232/EOEF (flormelis, puddersukker og kandis)  - bilag I, nr. 1.1, til direktiv 80/232/EOEF (smoer etc.)  - bilag I, nr. 1.2, til direktiv 80/232/EOEF (friske oste)  - bilag I, nr. 1.3, til direktiv 80/232/EOEF (bord- eller koekkensalt)  - bilag I, nr. 1.5.1, til direktiv 80/232/EOEF (mel samt gryn og flager)  - bilag I, nr. 1.5.2, til direktiv 80/232/EOEF (spaghetti, makaroni og lignende varer)  - bilag I, nr. 1.5.3, til direktiv 80/232/EOEF (ris)  - bilag I, nr. 1.5.4, til direktiv 80/232/EOEF (flager af korn)  - bilag I, nr. 1.6, til direktiv 80/232/EOEF (toerrede groensager og toerrede frugter)  - bilag II, nr. 1, til direktiv 80/232/EOEF (konserves og halvkonserves af vegetabilske produkter)  - bilag I, nr. 1.8.1, til direktiv 80/232/EOEF (dybfrossen frugt, dybfrosne groensager og kartofler)  - bilag I, nr. 1.8.2, til direktiv 80/232/EOEF (dybfrosne fiskefileter og fisk i portioner)  - bilag I, nr. 1.8.3, til direktiv 80/232/EOEF (dybfrosne fish sticks)  - bilag I, nr. 2, til direktiv 80/232/EOEF (konsumis)  - bilag I, nr. 3, til direktiv 80/232/EOEF (toerfoder til hunde og katte)  - bilag II, nr. 2, til direktiv 80/232/EOEF (vaeskeholdig hunde- og kattemad)


Avis juridique important

|

31995L0015

Kommissionens direktiv 95/15/EF af 31. maj 1995 om tilpasning af Rådets direktiv 89/647/EØF om solvensnøgletal for kreditinstitutter for så vidt angår den tekniske definition af »Zone A« og med hensyn til vægtningen af aktivposter i form af fordringer, der udtrykkeligt er garanteret af De Europæiske Fællesskaber

EF-Tidende nr. L 125 af 08/06/1995 s. 0023 - 0024

KOMMISSIONENS DIREKTIV 95/15/EF af 31. maj 1995 om tilpasning af Rådets direktiv 89/647/EØF om solvensnøgletal for kreditinstitutter for så vidt angår den tekniske definition af »Zone A« og med hensyn til vægtningen af aktivposter i form af fordringer, der udtrykkeligt er garanteret af De Europæiske Fællesskaber (Tekst af betydning for EØS) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,under henvisning til Rådets direktiv 89/647/EØF af 18. december 1989 om solvensnøgletal for kreditinstitutter (1), ændret ved direktiv 92/30/EØF (2), særlig artikel 9, ogud fra følgende betragtninger:I artikel 2, stk. 1, andet led, i direktiv 89/647/EØF defineres »Zone A« som omfattende »medlemsstaterne og alle andre lande, der er fulde medlemmer af Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling (OECD), samt lande, som har indgået særlige låneoverenskomster med Den Internationale Valutafond (IMF) og er tilknyttet den almindelige låneoverenskomst (GAB)«;fuldt medlemskab af OECD har hidtil været anset for det mest hensigtsmæssige kriterium til at adskille kreditrisikoen mellem lande med hensyn til vægtningen af aktivposter, der udgør fordringer på eller udtrykkeligt er garanteret af disse lande;der foregår en udvidelse af antallet af fulde medlemmer af OECD som følge af et højere udviklingsniveau i andre lande sammen med demokratisk og økonomisk frihed i overensstemmelse med de generelle principper for medlemskab af OECD;ud fra et tilsynsmæssigt synspunkt er det vigtigt at bevare kreditværdigheden for alle lande i »Zone A«-kategorien; som følge heraf bør der indføjes et yderligere kriterium i definitionen af »Zone A«; dette kriterium skal indebære, at et land, som omlægger sin udenlandske statsgæld, skal udelukkes fra »Zone A«-kategorien i en periode på fem år; det samme yderligere kriterium er indføjet i Basel-kapitalaftalen, og det er ønskeligt, at der er overensstemmelse med denne aftale;i artikel 9, stk. 1, i direktiv 89/647/EØF fastsættes det, at tekniske tilpasninger med hensyn til ændring af definitionen af »Zone A« i artikel 2 vedtages efter proceduren i artikel 9, stk. 2;da direktiv 89/647/EØF blev vedtaget, var der ikke taget højde for den mulighed, at lån kunne garanteres udtrykkeligt af De Europæiske Fællesskaber; derfor var der ikke i direktivet udtrykkeligt fastsat en lavere vægtning, hvorfor sådanne aktivposter, der er garanteret af De Europæiske Fællesskaber, i dag tillægges en vægtning på 100 %;i henhold til artikel 6, stk. 1, litra a), nr. 3 og 7, i direktiv 89/647/EØF tillægges aktivposter, der udgør fordringer på De Europæiske Fællesskaber, samt aktivposter, som til de kompetente myndigheders tilfredshed er sikret ved sikkerhedsstillelse i form af værdipapirer udstedt af De Europæiske Fællesskaber, imidlertid en nulvægtning;det er urimeligt at vægte aktivposter, der udtrykkeligt er garanteret af De Europæiske Fællesskaber med 100 %, de bør i stedet nulvægtes af hensyn til overensstemmelsen med artikel 6, stk. 1, litra a), nr. 3 og 7;i artikel 9, stk. 1, fjerde led, i direktiv 89/647/EØF fastsættes det, at tekniske ændringer for så vidt angår ændring af definitionerne af aktivposterne i artikel 6 for at tage hensyn til udviklingen på finansmarkederne vedtages efter proceduren i artikel 9, stk. 2;dette direktiv er af betydning for Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS), og proceduren i artikel 99 i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde er fulgt;de i dette direktiv fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse afgivet af Det Rådgivende Bankudvalg -UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:Artikel 1 I slutningen af andet led i artikel 2, stk. 1, i direktiv 89/647/EØF indsættes følgende punktum:»Et land, som omlægger sin udenlandske statsgæld, udelukkes imidlertid fra »Zone A« i en periode på fem år.«Artikel 2 Artikel 6, stk. 1, litra a), nr. 4, i direktiv 89/647/EØF affattes således:»4) aktivposter, der repræsenterer fordringer, som udtrykkeligt er garanteret af centralregeringer og centralbanker i »Zone A« eller af De Europæiske Fællesskaber;«.Artikel 3 1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme artikel 1 i dette direktiv senest den 30. september 1995. De underretter straks Kommissionen herom.Når medlemsstaterne vedtager disse foranstaltninger, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv eller ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. Medlemsstaterne vedtager reglerne for denne henvisning.2. Medlemsstaterne underretter straks Kommissionen om foranstaltninger, som træffes i medfør af artikel 2 i dette direktiv.Artikel 4 Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Artikel 5 Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Bruxelles, den 31. maj 1995.På Kommissionens vegneMario MONTIMedlem af Kommissionen(1) EFT nr. L 386 af 30. 12. 1989, s. 14.(2) EFT nr. L 110 af 28. 4. 1992, s. 52.


title: Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2017/1371 af 5. juli 2017 om strafferetlig bekæmpelse af svig rettet mod Den Europæiske Unions finansielle interesser

text:
               28.7.2017

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 198/29

         EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV (EU) 2017/1371
   af 5. juli 2017
   om strafferetlig bekæmpelse af svig rettet mod Den Europæiske Unions finansielle interesser
   EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 83, stk. 2,
   under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
   efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
   under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget (1),
   efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Beskyttelse af Unionens finansielle interesser angår ikke alene forvaltningen af budgetmidler, men omfatter også alle foranstaltninger, der skader eller truer med at skade Unionens aktiver samt medlemsstaternes aktiver, i det omfang disse foranstaltninger er relevante for Unionens politikker.

               (2)

               Konventionen udarbejdet på grundlag af artikel K.3 i traktaten om Den Europæiske Union til beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser af 26. juli 1995 (3)
                  , herunder de tilhørende protokoller af 27. september 1996 (4), 29. november 1996 (5) og 19. juni 1997 (6), (»konventionen«) fastsætter minimumsregler vedrørende definitionen af strafbare handlinger og sanktioner herfor i forbindelse med svig, der skader Unionens finansielle interesser. Konventionen blev udarbejdet af medlemsstaterne, og det konstateredes i konventionen, at svig, der skadede Unionens indtægter og udgifter, i mange tilfælde ikke var begrænset til et enkelt land og ofte blev begået af kriminelle organisationer. På dette grundlag blev det allerede i konventionen erkendt, at beskyttelsen af Unionens finansielle interesser krævede, at svigagtig adfærd, der skadede disse interesser, blev forfulgt strafferetligt. Sideløbende blev Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 (7) vedtaget. Denne forordning fastsætter generelle regler for ensartet kontrol og for administrative foranstaltninger og straffe i forbindelse med uregelmæssigheder vedrørende EU-retten, mens der samtidig henvises til regler for de enkelte sektorer inden for det pågældende område, svig som defineret i konventionen og anvendelsen af medlemsstaternes strafferet og straffesager.

               (3)

               Unionens politik inden for beskyttelse af Unionens finansielle interesser er allerede omfattet af harmoniseringsforanstaltninger såsom forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95. For at sikre gennemførelsen af Unionens politik på dette område er det vigtigt fortsat at tilnærme medlemsstaternes strafferet ved at komplettere den forvaltnings- og civilretlige beskyttelse af Unionens finansielle interesser mod de mest alvorlige former for svigagtig adfærd på det pågældende område og samtidig undgå uoverensstemmelser både inden for og mellem de pågældende retsområder.

               (4)

               Beskyttelse af Unionens finansielle interesser fordrer en fælles definition af svig, der falder ind under dette direktivs anvendelsesområde, som bør omfatte svigagtig adfærd med hensyn til indtægter, udgifter og aktiver til skade for Den Europæiske Unions almindelige budget (»Unionens budget«), herunder finansielle transaktioner såsom låntagnings- og långivningsaktiviteter. Begrebet »alvorlige lovovertrædelser mod det fælles merværdiafgiftssystem« (»moms«) som fastsat ved Rådets direktiv 2006/112/EF (8) (»det fælles merværdiafgiftssystem«) henviser til de mest alvorlige former for momssvig, navnlig karruselsvig, momssvig i forbindelse med forsvundne forhandlere og momssvig begået inden for rammerne af en kriminel organisation, som skaber alvorlige trusler mod det fælles merværdiafgiftssystem og dermed mod Unionens budget. Lovovertrædelser mod det fælles merværdiafgiftssystem bør betragtes som værende alvorlige, når de har tilknytning til to eller flere medlemsstaters område, er et resultat af svigagtige ordninger, ved hjælp af hvilke disse lovovertrædelser begås på en struktureret måde med det formål at udnytte det fælles merværdiafgiftssystem uretmæssigt, og hvor den samlede skade, der er forvoldt som følge af lovovertrædelserne, udgør mindst 10 000 000 EUR. Begrebet »de samlede skader« henviser til den anslåede skade, der som følge af hele den svigagtige ordning er forvoldt mod både de berørte medlemsstaters finansielle interesser og mod Unionen, idet renter eller straffe ikke medregnes. Nærværende direktiv har til formål at bidrage til bestræbelserne på at bekæmpe disse former for kriminalitet.

               (5)

               Når Kommissionen gennemfører Unionens budget inden for rammerne af delt eller indirekte forvaltning, kan den delegere opgaver vedrørende budgetgennemførelsen til medlemsstaterne eller overlade opgaverne til organer, kontorer eller agenturer, der er oprettet i medfør af traktaterne, eller til andre enheder eller personer. I tilfælde af sådan delt eller indirekte forvaltning bør Unionens finansielle interesser nyde samme beskyttelsesniveau, som de nyder, når de forvaltes direkte af Kommissionen.

               (6)

               I dette direktiv forstås ved udgifter vedrørende offentlige indkøb alle udgifter i forbindelse med offentlige kontrakter som fastlagt i artikel 101, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 (9).

               (7)

               Unionens regler om hvidvaskning af penge finder fuld anvendelse på hvidvask, som omfatter ejendom hidrørende fra de strafbare handlinger, der er omhandlet i dette direktiv. Der bør henvises til de pågældende regler for at sikre, at den sanktionsordning, der indføres med dette direktiv, finder anvendelse på alle alvorlige tilfælde af strafbare handlinger rettet mod Unionens finansielle interesser.

               (8)

               Korruption udgør en særlig alvorlig trussel mod Unionens finansielle interesser og kan i mange tilfælde også være forbundet med svigagtig adfærd. Eftersom enhver offentligt ansat har pligt til at udøve dømmekraft og skøn upartisk, bør det at give bestikkelse med det formål at påvirke en offentligt ansats dømmekraft eller skøn og det at tage imod sådan bestikkelse være omfattet af definitionen af korruption, uanset hvilke love eller forskrifter der finder anvendelse i den konkrete embedsmands land eller for den pågældende internationale organisation.

               (9)

               Unionens finansielle interesser kan lide skade ved visse former for adfærd fra en offentligt ansat, der har til opgave at forvalte midler eller aktiver, hvad enten vedkommende er ansvarlig herfor eller har en overordnet funktion, når en sådan form for adfærd tager sigte på at misbruge midler eller aktiver i strid med det tilsigtede formål, og Unionens finansielle interesser derved lider skade. Der er derfor behov for at indføre en præcis definition af strafbare handlinger, der omfatter en sådan adfærd.

               (10)

               Med hensyn til strafbare handlinger i form af passiv korruption og misbrug af midler er der behov for at indføje en definition på offentligt ansatte, som omfatter alle relevante embedsmænd, uanset om de har en officiel offentlig funktion i Unionen, i medlemsstaterne eller i tredjelande. Privatpersoner er i stigende grad involveret i forvaltningen af EU-midler. For i tilstrækkeligt omfang at beskytte EU-midlerne mod korruption og misbrug bør definitionen af »offentligt ansat« derfor omfatte personer, der ikke har en officiel offentlig funktion, men som ikke desto mindre på tilsvarende vis er betroet og udøver en offentlig funktion vedrørende EU-midler, såsom kontrahenter, der er involveret i forvaltningen af sådanne midler.

               (11)

               For så vidt angår de strafbare handlinger, der er omfattet af dette direktiv, skal begrebet »forsæt« anvendes på alle de elementer, der udgør disse strafbare handlinger. Hvorvidt en handling eller undladelse er forsætlig, kan udledes af objektive faktiske forhold. Strafbare handlinger, som ikke kræver forsæt, er ikke omfattet af dette direktiv.

               (12)

               Dette direktiv forpligter ikke medlemsstaterne til at fastsætte sanktioner i form af fængselsstraffe for strafbare handlinger, som ikke er af grov karakter, i tilfælde hvor der efter national ret gælder en formodning om forsæt.

               (13)

               Nogle strafbare handlinger til skade for Unionens finansielle interesser er i praksis ofte nært forbundet med de strafbare handlinger, der er omfattet af artikel 83, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) og lovgivningsmæssige EU-retsakter, der er vedtaget på grundlag af den nævnte bestemmelse. Dette direktiv bør derfor formuleres på en måde, der sikrer sammenhæng mellem sådanne lovgivningsmæssige retsakter og dette direktiv.

               (14)

               I det omfang en adfærd, der kan tilskrives juridiske personer, kan skade eller true Unionens finansielle interesser, bør juridiske personer kunne holdes ansvarlige for de strafbare handlinger defineret i dette direktiv, der begås på deres vegne.

               (15)

               For at sikre en ensartet beskyttelse af Unionens finansielle interesser i hele Unionen gennem foranstaltninger, der virker afskrækkende, bør medlemsstaterne fastsætte regler om visse sanktionstyper og -niveauer for de i dette direktiv definerede strafbare handlinger. Sanktionsniveauet bør ikke være mere vidtgående, end hvad der står i et rimeligt forhold til lovovertrædelsen.

               (16)

               Eftersom dette direktiv fastsætter minimumsregler, står det medlemsstaterne frit for at vedtage eller opretholde strengere regler for strafbare handlinger, der skader Unionens finansielle interesser.

               (17)

               Dette direktiv berører ikke korrekt og effektiv anvendelse af disciplinære foranstaltninger eller sanktioner, som ikke er af strafferetlig karakter. Der kan ved domfældelsen af en person for en af de strafbare handlinger, der er defineret i dette direktiv, tages hensyn til andre former for sanktioner, som ikke kan sidestilles med strafferetlige sanktioner, og som er pålagt den pågældende person for den samme adfærd. For andre sanktioner bør princippet om retten til ikke at blive retsforfulgt eller straffet to gange for samme strafbare handling (ne bis in idem-princippet) respekteres fuldt ud. Dette direktiv indebærer ikke nogen kriminalisering af handlinger, som ikke også er underlagt disciplinære sanktioner eller andre foranstaltninger i forbindelse med tilsidesættelse af tjenstlige forpligtelser, i tilfælde hvor sådanne disciplinære sanktioner eller sådanne andre foranstaltninger kan bringes i anvendelse over for den pågældende.

               (18)

               For så vidt angår fysiske personer bør sanktionerne i visse tilfælde fastsættes til en maksimumstraf på mindst fire års fængsel. Sådanne tilfælde bør i det mindste omfatte dem, som indebærer betydelige skader eller opnåede fordele, og der bør gælde en formodning for, at skaderne eller fordelene er betydelige, når de beløber sig til mere end 100 000 EUR. Hvor der i en medlemsstats ret ikke udtrykkeligt er fastsat en tærskelværdi for betydelig skade eller fordel som grundlag for en maksimumstraf, bør medlemsstaten sikre, at dens domstole tager højde for omfanget af skaden eller fordelen ved fastsættelsen af sanktioner for svig og andre strafbare handlinger til skade for Unionens finansielle interesser. Dette direktiv forhindrer ikke medlemsstaterne i at fastlægge andre elementer, der indikerer en strafbar handlings alvorlige karakter, for eksempel hvis skaden eller fordelen er potentiel, men af en meget betydelig karakter. For lovovertrædelser mod det fælles merværdiafgiftssystem bør tærsklen for, hvornår en skade eller fordel bør formodes at være betydelig i henhold til dette direktiv, dog være 10 000 000 EUR. Det er nødvendigt at indføre mindsteniveauer for maksimale fængselsstraffe for at sikre, at Unionens finansielle interesser har et ensartet beskyttelsesniveau i hele Unionen. Disse sanktioner tager sigte på at virke stærkt afskrækkende på potentielle lovovertrædere i hele Unionen.

               (19)

               Medlemsstaterne bør sikre, at det forhold, at en strafbar handling er begået inden for rammerne af en kriminel organisation som defineret i Rådets rammeafgørelse 2008/841/RIA (10), betragtes som en skærpende omstændighed i overensstemmelse med de relevante regler i deres retssystemer. De bør sikre, at dommerne kan tage hensyn til den skærpende omstændighed, når de dømmer lovovertrædere, idet dommerne dog ikke er forpligtede til at tage hensyn til de skærpende omstændigheder i deres dom. Medlemsstaterne er ikke forpligtede til at fastsætte den skærpende omstændighed, når de strafbare handlinger som defineret i rammeafgørelse 2008/841/RIA efter national ret betragtes som en særskilt strafbar handling, og dette kan føre til en strengere sanktion.

               (20)

               Navnlig i betragtning af den mobile karakter, der kendetegner gerningsmændene og udbyttet fra de ulovlige aktiviteter, der er rettet mod Unionens finansielle interesser, samt de komplicerede grænseoverskridende efterforskninger, som dette medfører, bør hver medlemsstat fastlægge sin jurisdiktion for at kunne imødegå sådanne aktiviteter. Hver medlemsstat bør derved sikre, at dens jurisdiktion også omfatter strafbare handlinger begået ved brug af informations- og kommunikationsteknologi, hvortil der er opnået adgang fra dens område.

               (21)

               I betragtning af muligheden for flere forskellige jurisdiktioner for grænseoverskridende strafbare handlinger, der henhører under dette direktivs anvendelsesområde, bør medlemsstaterne sikre, at ne bis in idem-princippet respekteres fuldt ud ved anvendelsen af de nationale regler, der gennemfører dette direktiv.

               (22)

               Medlemsstaterne bør vedtage de regler om forældelsesfrister, der er nødvendige for at kunne imødegå ulovlige aktiviteter til skade for Unionens finansielle interesser. I tilfælde af strafbare handlinger, der kan straffes med en maksimumstraf på mindst fire års fængsel, bør forældelsesfristen være mindst fem år fra det tidspunkt, hvor den strafbare handling blev begået. Dette bør ikke berøre de medlemsstater, der ikke fastsætter forældelsesfrister for efterforskning, retsforfølgning og håndhævelse.

               (23)

               Med forbehold af reglerne om grænseoverskridende samarbejde og gensidig retshjælp i straffesager samt andre regler i henhold til EU-retten, navnlig Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 883/2013 (11), er der behov for på passende vis at sørge for samarbejde for at sikre effektive tiltag mod de i dette direktiv definerede strafbare handlinger til skade for Unionens finansielle interesser, herunder udveksling af oplysninger mellem medlemsstaterne og Kommissionen samt den tekniske og praktiske bistand fra Kommissionen, som de kompetente nationale myndigheder måtte have behov for til at lette koordineringen af deres efterforskninger. Sådan bistand bør ikke føre til, at Kommissionen deltager i de nationale myndigheders efterforskning af og retsforfølgning i konkrete straffesager. Revisionsretten og de revisorer, der er ansvarlige for revision af budgetterne for Unionens institutioner, organer, kontorer og agenturer, bør underrette Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) og andre kompetente myndigheder om ethvert forhold, som kan betragtes som en strafbar handling i henhold til dette direktiv, og medlemsstaterne bør sikre, at de nationale revisionsorganer omfattet af artikel 59 i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 gør det samme i overensstemmelse med artikel 8 i forordning (EU, Euratom) nr. 883/2013.

               (24)

               Kommissionen bør aflægge rapport til Europa-Parlamentet og til Rådet om de foranstaltninger, som medlemsstaterne har truffet for at efterkomme dette direktiv. Rapporten kan om nødvendigt ledsages af forslag, der tager den eventuelle udvikling i betragtning, navnlig hvad angår finansieringen af Unionens budget.

               (25)

               Konventionen bør erstattes af dette direktiv for de medlemsstater, der er bundet af det.

               (26)

               Med henblik på anvendelsen af artikel 3, nr. 4, litra d), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2015/849 (12) bør henvisningen til grov svig, som skader Unionens finansielle interesser, som defineret i konventionens artikel 1, stk. 1, og artikel 2, stk. 1, fortolkes som svig, som skader Unionens finansielle interesser som defineret i nærværende direktivs artikel 3 og artikel 7, stk. 3, eller, for så vidt angår lovovertrædelser mod det fælles merværdiafgiftssystem, som defineret i nærværende direktivs artikel 2, stk. 2.

               (27)

               Medlemsstaternes korrekte gennemførelse af dette direktiv indebærer, at personoplysninger behandles af de kompetente nationale myndigheder, og at sådanne oplysninger udveksles dels mellem medlemsstaterne, dels mellem de kompetente unionsorganer. Behandling af personoplysninger på nationalt plan mellem kompetente nationale myndigheder bør reguleres af gældende EU-ret. Udveksling af personoplysninger mellem medlemsstater bør ske i overensstemmelse Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2016/680 (13). I det omfang Unionens institutioner, organer, kontorer og agenturer behandler personoplysninger, bør Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 (14) eller, hvor det er relevant, andre EU-retsakter, som regulerer disse organers, kontorers eller agenturers behandling af personoplysninger, samt de gældende regler om tavshedspligt i forbindelse med judicielle undersøgelser, finde anvendelse.

               (28)

               Den tilsigtede afskrækkende virkning af strafferetlige sanktioner kræver særlig forsigtighed med hensyn til de grundlæggende rettigheder. Dette direktiv overholder de grundlæggende rettigheder og principper, der er anerkendt i navnlig Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (»chartret«), og navnlig retten til frihed og sikkerhed, beskyttelse af personoplysninger, erhvervsfriheden og retten til at arbejde, friheden til at oprette og drive egen virksomhed, ejendomsretten, adgang til effektive retsmidler og til en upartisk domstol, uskyldsformodningen og retten til et forsvar, legalitetsprincippet og princippet om proportionalitet mellem strafbar handling og straf samt ne bis in idem-princippet. Dette direktiv tilstræber at sikre fuld overholdelse af disse rettigheder og principper og skal gennemføres i overensstemmelse hermed.

               (29)

               Medlemsstaterne bør træffe de nødvendige foranstaltninger for at sikre omgående inddrivelse af beløb og overførelse af dem til Unionens budget, uden at dette berører de relevante sektorspecifikke EU-regler om finansielle korrektioner og inddrivelse af uretmæssigt anvendte beløb.

               (30)

               Administrative foranstaltninger og straffe spiller en vigtig rolle i beskyttelsen af Unionens finansielle interesser. Dette direktiv fritager ikke medlemsstaterne fra forpligtelsen til at anvende og gennemføre administrative EU-foranstaltninger og sanktioner som omhandlet i artikel 4 og 5 i forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95.

               (31)

               Dette direktiv bør forpligte medlemsstaterne til i deres nationale ret at fastsætte strafferetlige sanktioner for de former for svig og svigagtige strafbare handlinger til skade for Unionens finansielle interesser, som dette direktiv finder anvendelse på. Dette direktiv bør ikke skabe forpligtelser med hensyn til anvendelsen af sådanne sanktioner eller andre tilgængelige retshåndhævelsesordninger i konkrete sager. Medlemsstaterne kan i princippet fortsat anvende administrative foranstaltninger og sanktioner sideløbende inden for det område, som dette direktiv dækker. Ved anvendelsen af de nationale regler, der gennemfører dette direktiv, bør medlemsstaterne dog sikre, at pålæggelse af strafferetlige sanktioner for strafbare handlinger i overensstemmelse med dette direktiv og af administrative foranstaltninger og sanktioner ikke medfører en overtrædelse af chartret.

               (32)

               Dette direktiv bør ikke berøre medlemsstaternes kompetencer til at strukturere og organisere deres skattemyndigheder, som de finder hensigtsmæssigt, med henblik på at sikre korrekt fastsættelse, beregning og opkrævning af merværdiafgift samt effektiv anvendelse af momsreglerne.

               (33)

               Dette direktiv finder anvendelse med forbehold af bestemmelserne om ophævelse af immuniteterne i TEUF, protokol nr. 3 vedrørende statutten for Den Europæiske Unions Domstol og protokol nr. 7 vedrørende Den Europæiske Unions privilegier og immuniteter, der er knyttet til TEUF og til traktaten om Den Europæiske Union, og gennemførelsesbestemmelserne hertil samt tilsvarende bestemmelser i national ret. Ved gennemførelsen af dette direktiv i national ret og ved anvendelsen af den nationale ret, der gennemfører dette direktiv, tages fuldt hensyn til disse privilegier og immuniteter, herunder respekt for medlemmernes frie mandat.

               (34)

               Dette direktiv berører ikke medlemsstaternes generelle strafferetlige regler og principper om idømmelse og fuldbyrdelse af domme under hensyn til de konkrete omstændigheder i hver enkelt sag.

               (35)

               Målet for dette direktiv kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, men kan på grund af omfanget og virkningen af den krævede indsats bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i TEU. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går dette direktiv ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå dette mål.

               (36)

               I medfør af artikel 3 og artikel 4a, stk. 1, i protokol nr. 21 om Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling for så vidt angår området med frihed, sikkerhed og retfærdighed, der er knyttet som bilag til TEU og til TEUF, har Irland meddelt, at det ønsker at deltage i vedtagelsen og anvendelsen af dette direktiv.

               (37)

               I medfør af artikel 1 og 2 i protokol nr. 21 om Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling for så vidt angår området med frihed, sikkerhed og retfærdighed, der er knyttet som bilag til TEU og til TEUF, og med forbehold af artikel 4 i samme protokol, deltager Det Forenede Kongerige ikke i vedtagelsen af dette direktiv, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Det Forenede Kongerige.

               (38)

               I medfør af artikel 1 og 2 i protokol nr. 22 om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til TEU og til TEUF, deltager Danmark ikke i vedtagelsen af dette direktiv, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark.

               (39)

               Den Europæiske Revisionsret er blevet hørt og har afgivet en udtalelse (15) —

         VEDTAGET DETTE DIREKTIV:
   AFSNIT I

      GENSTAND, DEFINITIONER OG ANVENDELSESOMRÅDE

   Artikel 1
   Genstand
   Dette direktiv fastlægger minimumsregler vedrørende definitionen af strafbare handlinger og sanktioner herfor med henblik på at bekæmpe svig og andre ulovlige aktiviteter, der skader Unionens finansielle interesser, for at styrke beskyttelsen mod strafbare handlinger, der skader disse finansielle interesser, i overensstemmelse med gældende EU-ret på dette område.
   Artikel 2
   Definitioner og anvendelsesområde
   1.   Med henblik på dette direktiv gælder følgende definitioner:
   a)   »Unionens finansielle interesser«: alle indtægter, udgifter og aktiver, som er opført på, opnået gennem eller tilfalder:

               i)

               Unionens budget

               ii)

               budgetterne for Unionens institutioner, organer, kontorer og agenturer oprettet i henhold til traktaterne eller budgetter, som direkte eller indirekte forvaltes eller overvåges af dem

         b)   »juridisk person«: en enhed, der i henhold til gældende ret har juridisk personlighed, med undtagelse af stater eller offentlige organer, når de udøver statsmyndighed, samt af offentlige internationale organisationer.
   2.   For så vidt angår egne indtægter hidrørende fra moms finder dette direktiv kun anvendelse i tilfælde af alvorlige lovovertrædelser mod det fælles merværdiafgiftssystem. Med henblik på dette direktiv anses lovovertrædelser mod det fælles merværdiafgiftssystem for alvorlige, når de i artikel 3, stk. 2, litra d), definerede forsætlige handlinger eller undladelser har tilknytning til to eller flere EU-medlemsstaters område, og den samlede skade udgør mindst 10 000 000 EUR.
   3.   Medlemsstaternes skattemyndigheders struktur og funktion berøres ikke af dette direktiv.
   AFSNIT II

      STRAFBARE HANDLINGER VEDRØRENDE SVIG TIL SKADE FOR UNIONENS FINANSIELLE INTERESSER

   Artikel 3
   Svig til skade for Unionens finansielle interesser
   1.   Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at svig til skade for Unionens finansielle interesser udgør en strafbar handling, når det begås forsætligt.
   2.   Med henblik på dette direktiv anses følgende som svig til skade for Unionens finansielle interesser:

               a)

               for så vidt angår udgifter, der ikke vedrører offentlige indkøb, enhver handling eller undladelse vedrørende:

                           i)

                           anvendelse eller afgivelse af falske, urigtige eller ufuldstændige erklæringer eller dokumenter, som medfører misbrug eller uretmæssig tilbageholdelse af midler eller aktiver fra Unionens budget eller budgetter forvaltet af eller på vegne af Unionen

                           ii)

                           manglende indberetning af oplysninger i strid med en specifik pligt og med samme følgevirkning eller

                           iii)

                           misbrug af sådanne midler eller aktiver til andre formål end de, hvortil de oprindelig blev bevilget

               b)

               for så vidt angår udgifter vedrørende offentlige indkøb, i det mindste når de begås med henblik på at sikre gerningsmanden eller en anden en ulovlig gevinst ved at skade Unionens finansielle interesser, enhver handling eller undladelse vedrørende:

                           i)

                           anvendelse eller afgivelse af falske, urigtige eller ufuldstændige erklæringer eller dokumenter, som medfører misbrug eller uretmæssig tilbageholdelse af midler eller aktiver fra Unionens budget eller budgetter forvaltet af eller på vegne af Unionen

                           ii)

                           manglende indberetning af oplysninger i strid med en specifik pligt og med samme følgevirkning eller

                           iii)

                           misbrug af sådanne midler eller aktiver til andre formål end de, hvortil de oprindelig blev bevilget, til skade for Unionens finansielle interesser

               c)

               for så vidt angår andre indtægter end egne indtægter hidrørende fra moms, jf. litra d), enhver handling eller undladelse vedrørende:

                           i)

                           anvendelse eller afgivelse af falske, urigtige eller ufuldstændige erklæringer eller dokumenter, som medfører en uretmæssig formindskelse af ressourcerne i Unionens budget eller budgetter forvaltet af eller på vegne af Unionen

                           ii)

                           manglende indberetning af oplysninger i strid med en specifik pligt og med samme følgevirkning eller

                           iii)

                           misbrug af en lovligt opnået fordel med samme følgevirkning

               d)

               for så vidt angår egne indtægter hidrørende fra moms enhver handling eller undladelse, der begås som led i grænseoverskridende svigagtige ordninger, vedrørende:

                           i)

                           anvendelse eller afgivelse af falske, urigtige eller ufuldstændige momsrelaterede erklæringer eller dokumenter, som medfører en formindskelse af ressourcerne i Unionens budget

                           ii)

                           manglende indberetning af momsrelaterede oplysninger i strid med en specifik pligt og med samme følgevirkning

                           iii)

                           fremlæggelse af korrekte momsrelaterede erklæringer med henblik på svigagtigt at dække over manglende betaling eller over stiftelse af uretmæssige krav på tilbagebetaling af moms.

         Artikel 4
   Andre strafbare handlinger til skade for Unionens finansielle interesser
   1.   Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at hvidvask af penge, jf. artikel 1, stk. 3, i direktiv (EU) 2015/849, som omfatter ejendom hidrørende fra lovovertrædelserne omfattet af nærværende direktiv, udgør en strafbar handling.
   2.   Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at passiv og aktiv korruption udgør strafbare handlinger, når de begås forsætligt.

               a)

               I dette direktiv forstås ved »passiv korruption«, at en offentligt ansat direkte eller gennem en mellemmand fordrer eller modtager en fordel af en hvilken som helst art for sig selv eller en tredjepart eller accepterer et løfte om en sådan fordel mod at handle eller undlade at handle i overensstemmelse med sine pligter eller under udøvelsen af sit hverv på en måde, der skader eller må forventes at skade Unionens finansielle interesser.

               b)

               I dette direktiv forstås ved »aktiv korruption«, at en person direkte eller gennem en mellemmand lover, tilbyder eller yder en offentligt ansat en hvilken som helst fordel for den ansatte selv eller en tredjemand, mod at den pågældende handler eller undlader at handle i overensstemmelse med sine pligter eller under udøvelsen af sit hverv på en måde, der skader eller må forventes at skade Unionens finansielle interesser.

         3.   Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at misbrug af midler udgør en strafbar handling, når det begås forsætligt.
   I dette direktiv forstås ved »misbrug af midler« det forhold, at en offentligt ansat, der direkte eller indirekte har til opgave at forvalte midler eller aktiver, forpligter eller udbetaler midler eller tilegner sig eller anvender aktiver på en hvilken som helst måde i strid med deres tilsigtede formål, som skader Unionens finansielle interesser.
   4.   I dette direktiv forstås ved »offentligt ansat«:

               a)

               en EU-tjenestemand eller en national embedsmand, herunder enhver national embedsmand fra en anden medlemsstat og enhver national embedsmand fra et tredjeland.

                           i)

                           Ved »EU-tjenestemand« forstås en person, som:

                                       —

                                       er tjenestemand eller ansat ved kontrakt i Unionen i henhold til vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union og ansættelsesvilkårene for Unionens øvrige ansatte som fastsat i Rådets forordning (EØF, Euratom, EKSF) nr. 259/68 (16) (»tjenestemandsvedtægten«), eller

                                       —

                                       af en medlemsstat eller en offentlig eller privat institution er stillet til rådighed for Unionen, og som dér udøver funktioner svarende til de funktioner, der udøves af EU-tjenestemænd eller øvrige ansatte i Unionen.

                                 Med forbehold af bestemmelserne om privilegier og immuniteter i protokol nr. 3 og nr. 7 sidestilles medlemmer af Unionens institutioner, organer, kontorer og agenturer, der er oprettet i overensstemmelse med traktaterne, samt personalet i disse organer med EU-tjenestemænd, for så vidt tjenestemandsvedtægten ikke finder anvendelse på dem.

                           ii)

                           Ved »national embedsmand« forstås en embedsmand eller en anden offentligt ansat som defineret i national ret i den medlemsstat eller det tredjeland, hvor personen udøver sine funktioner.

                     I tilfælde af retsforfølgning indledt af en medlemsstat, der involverer en national embedsmand i en anden medlemsstat eller en national embedsmand fra et tredjeland, er førstnævnte medlemsstat dog kun forpligtet til at anvende definitionen af »national embedsmand«, i det omfang definitionen er forenelig med dens nationale ret.
               Udtrykket »national embedsmand« omfatter enhver person, der bestrider et udøvende, administrativt eller judicielt hverv på nationalt, regionalt eller lokalt plan. Enhver person, der bestrider et lovgivende hverv på nationalt, regionalt eller lokalt plan, sidestilles med en national embedsmand

               b)

               enhver anden person, der er betroet og udøver en offentlig funktion, der omfatter forvaltning af eller afgørelser om Unionens finansielle interesser i medlemsstaterne eller tredjelande.

         AFSNIT III

      ALMINDELIGE BESTEMMELSER OM SVIG OG ANDRE STRAFBARE HANDLINGER TIL SKADE FOR UNIONENS FINANSIELLE INTERESSER

   Artikel 5
   Anstiftelse af, medvirken og tilskyndelse til samt forsøg
   1.   Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at anstiftelse af og medvirken og tilskyndelse til at begå en af de strafbare handlinger, der er omhandlet i artikel 3 og 4, kan straffes som strafbare handlinger.
   2.   Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at forsøg på at begå en af de strafbare handlinger, der er omhandlet i artikel 3 og artikel 4, stk. 3, kan straffes som en strafbar handling.
   Artikel 6
   Juridiske personers ansvar
   1.   Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at juridiske personer kan drages til ansvar for enhver af de strafbare handlinger omhandlet i artikel 3, 4 og 5, som til deres fordel begås af en person, der handler enten på egen hånd eller som en del af et organ under den juridiske person, og som har en ledende stilling inden for den juridiske person på grundlag af:

               a)

               en bemyndigelse til at repræsentere den juridiske person

               b)

               en beføjelse til at træffe beslutninger på den juridiske persons vegne eller

               c)

               en beføjelse til at udøve kontrol inden for den juridiske person.

         2.   Medlemsstaterne træffer også de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at juridiske personer kan drages til ansvar, når manglende tilsyn eller kontrol fra en af de i denne artikels stk. 1 omhandlede personers side har gjort det muligt for en person under den juridiske persons myndighed at begå en af de strafbare handlinger, der er omhandlet i artikel 3, 4 og 5, til fordel for den juridiske person.
   3.   Juridiske personers ansvar efter nærværende artikels stk. 1 og 2 udelukker ikke muligheden for strafforfølgning af fysiske personer, der har begået de i artikel 3 og 4 omhandlede strafbare handlinger, eller som har et strafferetligt ansvar efter artikel 5.
   Artikel 7
   Sanktioner for så vidt angår fysiske personer
   1.   For så vidt angår fysiske personer sikrer medlemsstaterne, at de i artikel 3, 4 og 5 omhandlede strafbare handlinger kan straffes med strafferetlige sanktioner, der er effektive, står i rimeligt forhold til den strafbare handling og virker afskrækkende.
   2.   Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at de strafbare handlinger, der er omhandlet i artikel 3 og 4, kan straffes med en maksimumstraf af fængsel.
   3.   Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at de i artikel 3 og 4 omhandlede strafbare handlinger kan straffes med en maksimumstraf på mindst fire års fængsel, når de indebærer betydelige skader eller fordele.
   Skaderne eller fordelene, som følger af de strafbare handlinger, der er omhandlet i artikel 3, stk. 2, litra a), b) og c), og i artikel 4, formodes at være betydelige, når de beløber sig til mere end 100 000 EUR.
   Skaderne og fordelene, som følger af de strafbare handlinger, der er omhandlet i artikel 3, stk. 2, litra d), og omfattet af artikel 2, stk. 2, formodes altid at være betydelige.
   Medlemsstaterne kan også fastsætte en maksimumstraf på mindst fire års fængsel under andre alvorlige omstændigheder defineret i deres nationale ret.
   4.   Hvor en strafbar handling omhandlet i artikel 3, stk. 2, litra a), b) eller c), eller i artikel 4 beløber sig til skader for mindre end 10 000 EUR, eller de opnåede fordele ikke overstiger 10 000 EUR, kan en medlemsstat foreskrive anvendelse af andre sanktioner end strafferetlige sanktioner.
   5.   Stk. 1 berører ikke de kompetente myndigheders ret til at træffe disciplinære foranstaltninger over for offentligt ansatte.
   Artikel 8
   Skærpende omstændighed
   Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at det forhold, at en af de strafbare handlinger, der er omhandlet i artikel 3, 4 eller 5, er begået inden for rammerne af en kriminel organisation som defineret i rammeafgørelse 2008/841/RIA, betragtes som en skærpende omstændighed.
   Artikel 9
   Sanktioner for så vidt angår juridiske personer
   Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at juridiske personer, som drages til ansvar efter artikel 6, pålægges sanktioner, der er effektive, står i et rimeligt forhold til den strafbare handling og virker afskrækkende, hvilket skal omfatte strafferetlige eller administrative bøder og kan omfatte andre sanktioner, såsom:

               a)

               udelukkelse fra offentlige ydelser eller tilskud

               b)

               midlertidig eller varig udelukkelse fra offentlige udbudsprocedurer

               c)

               midlertidigt eller varigt forbud mod at udøve erhvervsvirksomhed

               d)

               anbringelse under retsligt tilsyn

               e)

               likvidation efter retskendelse

               f)

               midlertidig eller varig lukning af forretningssteder, der er blevet brugt til at begå den strafbare handling.

         Artikel 10
   Indefrysning og konfiskation
   Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at redskaber benyttet til og udbytte af de i artikel 3, 4 og 5 omhandlede strafbare handlinger kan indefryses og konfiskeres. Foranstaltninger fra medlemsstater, der er bundet af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/42/EU (17), skal være i overensstemmelse med nævnte direktiv.
   Artikel 11
   Jurisdiktion
   1.   Hver medlemsstat træffer de nødvendige foranstaltninger for at fastslå sin jurisdiktion med hensyn til de i artikel 3, 4 og 5 omhandlede strafbare handlinger, når:

               a)

               den strafbare handling helt eller delvis er begået på dens territorium, eller

               b)

               gerningsmanden er statsborger i medlemsstaten.

         2.   Hver medlemsstat træffer de nødvendige foranstaltninger for at fastslå sin jurisdiktion med hensyn til de i artikel 3, 4 og 5 omhandlede strafbare handlinger, når gerningsmanden på tidspunktet for den strafbare handling er omfattet af tjenestemandsvedtægten. Hver medlemsstat kan undlade at anvende jurisdiktionsreglerne i dette stykke eller anvende dem kun i særlige tilfælde eller kun, når bestemte betingelser er opfyldt, og skal underrette Kommissionen herom.
   3.   En medlemsstat underretter Kommissionen, når den beslutter at udvide sin jurisdiktion til også at omfatte strafbare handlinger som omhandlet i artikel 3, 4 eller 5, der er begået uden for medlemsstatens område, i følgende situationer:

               a)

               gerningsmanden har sædvanligt opholdssted på medlemsstatens område

               b)

               den strafbare handling er begået til fordel for en juridisk person, som har hjemsted på medlemsstatens område, eller

               c)

               gerningsmanden er en af medlemsstatens embedsmænd, der handler som led i sine tjenestepligter.

         4.   I de i stk. 1, litra b), omhandlede tilfælde træffer medlemsstaterne de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at udøvelsen af deres jurisdiktion ikke er betinget af, at retsforfølgning kun kan indledes på grundlag af en anmeldelse fra ofret på det sted, hvor den strafbare handling blev begået, eller en anmeldelse fra den stat, på hvis område den strafbare handling blev begået.
   Artikel 12
   Forældelsesfrister for strafbare handlinger til skade for Unionens finansielle interesser
   1.   Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at fastsætte en forældelsesfrist, der sikrer, at de i artikel 3, 4 og 5 omhandlede strafbare handlinger kan efterforskes, retsforfølges og pådømmes i tilstrækkelig lang tid efter, at disse handlinger blev begået, således at disse strafbare handlinger kan håndteres effektivt.
   2.   Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at de i artikel 3, 4 og 5 omhandlede strafbare handlinger, som kan straffes med en maksimumstraf på mindst fire års fængsel, kan efterforskes, retsforfølges og pådømmes i mindst fem år efter, at disse strafbare handlinger blev begået.
   3.   Uanset stk. 2 kan medlemsstaterne fastsætte en forældelsesfrist, der er kortere end fem år, men ikke kortere end tre år, forudsat at fristen kan afbrydes eller suspenderes i tilfælde af nærmere bestemte handlinger.
   4.   Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger med henblik på fuldbyrdelse af

               a)

               en straf på mere end et års fængsel eller alternativt

               b)

               en fængselsstraf i tilfælde af en strafbar handling, der kan straffes med en maksimumstraf på mindst fire års fængsel,

         som ved endelig domfældelse for en af de i artikel 3, 4 eller 5 omhandlede strafbare handlinger er pålagt for mindst fem år fra datoen for den endelige domfældelse. Denne varighed kan omfatte forlængelser af forældelsesfristen som følge af afbrydelse eller suspension.
   Artikel 13
   Inddrivelse
   Dette direktiv er ikke til hinder for inddrivelse af følgende:

               1)

               på EU-plan beløb, der er blevet uretmæssigt udbetalt i forbindelse med en af de strafbare handlinger, der er omhandlet i artikel 3, stk. 2, litra a), b) og c), og artikel 4 og 5

               2)

               på nationalt plan ikkebetalt moms i forbindelse med en af de strafbare handlinger, der er omhandlet i artikel 3, stk. 2, litra d), og artikel 4 og 5.

         Artikel 14
   Forholdet til andre gældende EU-retsakter
   Dette direktiv berøres ikke af anvendelsen af administrative foranstaltninger, sanktioner og bøder efter EU-retten, navnlig artikel 4 og 5 i forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95, eller efter national ret vedtaget i overensstemmelse med en specifik forpligtelse efter EU-retten. Medlemsstaterne sikrer, at den korrekte og effektive anvendelse af administrative foranstaltninger, sanktioner og bøder, der ikke kan sidestilles med strafferetlig forfølgning, og som er fastsat i EU-retten eller nationale gennemførelsesbestemmelser hertil, ikke i urimelig grad påvirkes af retsforfølgning indledt på grundlag af nationale bestemmelser vedtaget til gennemførelse af dette direktiv.
   AFSNIT IV

      AFSLUTTENDE BESTEMMELSER

   Artikel 15
   Samarbejde mellem medlemsstaterne og Kommissionen (OLAF) og andre EU-institutioner, -organer, -kontorer eller -agenturer
   1.   Med forbehold af reglerne om grænseoverskridende samarbejde og gensidig retshjælp i straffesager samarbejder medlemsstaterne, Eurojust, Den Europæiske Anklagemyndighed og Kommissionen inden for rammerne af deres respektive beføjelser om at bekæmpe de i artikel 3, 4 og 5 omhandlede strafbare handlinger. Med henblik herpå yder Kommissionen og, hvor det er relevant, Eurojust enhver teknisk og praktisk bistand, som de kompetente nationale myndigheder har behov for for at lette koordineringen af deres efterforskninger.
   2.   Medlemsstaternes kompetente myndigheder kan inden for rammerne af deres beføjelser udveksle oplysninger med Kommissionen med henblik på at gøre det lettere at fastslå de faktiske omstændigheder og sikre en effektiv indsats mod de i artikel 3, 4 og 5 omhandlede strafbare handlinger. Kommissionen og de kompetente nationale myndigheder tager i hvert enkelt tilfælde hensyn til fortrolighedskravene og reglerne om databeskyttelse. Med forbehold af national ret om adgang til oplysninger kan en medlemsstat i den forbindelse, når den videregiver oplysninger til Kommissionen, fastsætte bestemte betingelser for, hvordan oplysningerne må anvendes af enten Kommissionen eller en anden medlemsstat, til hvilken oplysningerne videregives.
   3.   Revisionsretten og de revisorer, der er ansvarlige for revision af budgetterne for de EU-institutioner, -organer, -kontorer og -agenturer, der er oprettet i medfør af traktaterne, og for revision af budgetter, der forvaltes og revideres af institutionerne, underretter OLAF og andre kompetente myndigheder om ethvert forhold, som de måtte få kendskab til i forbindelse med udøvelsen af deres opgaver, og som kan udgøre en strafbar handling omhandlet i artikel 3, 4 eller 5. Medlemsstaterne sikrer, at de nationale revisionsinstitutioner gør det samme.
   Artikel 16
   Erstatning af konventionen om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser
   Konventionen om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser af 26. juli 1995 med de tilhørende protokoller af 27. september 1996, 29. november 1996 og 19. juni 1997 erstattes af dette direktiv for så vidt angår de medlemsstater, der er bundet heraf, med virkning fra den 6. juli 2019.
   For så vidt angår de medlemsstater, der er bundet af dette direktiv, gælder henvisninger til konventionen som henvisninger til dette direktiv.
   Artikel 17
   Gennemførelse
   1.   Medlemsstaterne vedtager og offentliggør senest den 6. juli 2019 de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette direktiv. De meddeler straks Kommissionen teksten til disse love og bestemmelser. De anvender disse foranstaltninger fra den 6. juli 2019.
   Disse foranstaltninger skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De skal også indeholde en tilkendegivelse om, at henvisninger i eksisterende love og administrative bestemmelser til den konvention, der erstattes af dette direktiv, for så vidt angår de medlemsstater, der er bundet af dette direktiv, gælder som henvisninger til dette direktiv. Medlemsstaterne fastsætter de nærmere regler for henvisningen og for affattelsen af den pågældende oplysning.
   2.   Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.
   Artikel 18
   Rapportering og vurdering
   1.   Kommissionen forelægger senest den 6. juli 2021 en rapport for Europa-Parlamentet og Rådet med en vurdering af, i hvilket omfang medlemsstaterne har truffet de nødvendige foranstaltninger til at efterkomme dette direktiv.
   2.   Uden at dette berører de rapporteringsforpligtelser, der er fastlagt i andre EU-retsakter, indberetter medlemsstaterne årligt følgende statistikker vedrørende de i artikel 3, 4 og 5 omhandlede strafbare handlinger til Kommissionen, såfremt oplysningerne er tilgængelige på centralt niveau i den berørte medlemsstat:

               a)

               antal indledte straffesager, afviste sager, sager, der er afsluttet med frifindelse, sager, der er afsluttet med domfældelse, og verserende sager

               b)

               de beløb, der er blevet inddrevet efter straffesagerne, og den anslåede skade.

         3.   Kommissionen forelægger senest den 6. juli 2024 og under hensyntagen til dens rapport efter stk. 1 og de statistikker, som medlemsstaterne har indberettet i henhold til stk. 2, en rapport for Europa-Parlamentet og Rådet med en vurdering af indvirkningen af den nationale lovgivning, der gennemfører dette direktiv, på forebyggelse af svig rettet mod Den Europæiske Unions finansielle interesser.
   4.   Kommissionen forelægger senest den 6. juli 2022 og på grundlag af de statistikker, som medlemsstaterne har indberettet i henhold til stk. 2, en rapport for Europa-Parlamentet og Rådet, hvor det i lyset af det generelle mål om at styrke beskyttelsen af Unionens finansielle interesser vurderes, om

               a)

               tærsklen i artikel 2, stk. 2, er hensigtsmæssig

               b)

               bestemmelserne vedrørende forældelsesfrister omhandlet i artikel 12 er tilstrækkeligt effektive

               c)

               dette direktiv effektivt imødegår tilfælde af svig i forbindelse med offentlige udbud.

         5.   De i stk. 3 og 4 omhandlede rapporter ledsages om nødvendigt af et lovgivningsforslag, der kan indeholde en specifik bestemmelse om svig i forbindelse med offentlige udbud.
   Artikel 19
   Ikrafttræden
   Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
   Artikel 20
   Adressater
   Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne i overensstemmelse med traktaterne.

      Udfærdiget i Strasbourg, den 5. juli 2017.

            På Europa-Parlamentets vegne

         A. TAJANI

            Formand

            På Rådets vegne

         M. MAASIKAS

            Formand

      (1)  EUT C 391 af 18.12.2012, s. 134.

      (2)  Europa-Parlamentets holdning af 16.4.2014 (endnu ikke offentliggjort i EUT) og Rådets førstebehandlingsholdning af 25.4.2017 (EUT C 184 af 9.6.2017, s. 1). Europa-Parlamentets holdning af 5.7.2017 (endnu ikke offentliggjort i EUT).

      (3)  EFT C 316 af 27.11.1995, s. 48.

      (4)  EFT C 313 af 23.10.1996, s. 1.

      (5)  EFT C 151 af 20.5.1997, s. 1.

      (6)  EFT C 221 af 19.7.1997, s. 11.

      (7)  Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 af 18. december 1995 om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser (EFT L 312 af 23.12.1995, s. 1).

      (8)  Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT L 347 af 11.12.2006, s. 1).

      (9)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 af 25. oktober 2012 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget og om ophævelse af Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 (EUT L 298 af 26.10.2012, s. 1).

      (10)  Rådets rammeafgørelse 2008/841/RIA af 24. oktober 2008 om bekæmpelse af organiseret kriminalitet (EUT L 300 af 11.11.2008, s. 42).

      (11)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 883/2013 af 11. september 2013 om undersøgelser, der foretages af Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) og om ophævelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1073/1999 og Rådets forordning (Euratom) nr. 1074/1999 (EUT L 248 af 18.9.2013, s. 1).

      (12)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2015/849 af 20. maj 2015 om forebyggende foranstaltninger mod anvendelse af det finansielle system til hvidvask af penge eller finansiering af terrorisme, om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 648/2012 og om ophævelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/60/EF samt Kommissionens direktiv 2006/70/EF (EUT L 141 af 5.6.2015, s. 73).

      (13)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2016/680 af 27. april 2016 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med kompetente myndigheders behandling af personoplysninger med henblik på at forebygge, efterforske, afsløre eller retsforfølge strafbare handlinger eller fuldbyrde strafferetlige sanktioner og om fri udveksling af sådanne oplysninger og om ophævelse af Rådets rammeafgørelse 2008/977/RIA (EUT L 119 af 4.5.2016, s. 89).

      (14)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 af 18. december 2000 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i fællesskabsinstitutionerne og -organerne og om fri udveksling af sådanne oplysninger (EFT L 8 af 12.1.2001, s. 1).

      (15)  EUT C 383 af 12.12.2012, s. 1.

      (16)  EFT L 56 af 4.3.1968, s. 1.

      (17)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/42/EU af 3. april 2014 om indefrysning og konfiskation af redskaber og udbytte fra strafbart forhold i Den Europæiske Union (EUT L 127 af 29.4.2014, s. 39).