Avis juridique important

|

31992L0100

Rådets direktiv 92/100/EØF af 19. november 1992 om udlejnings- og udlånsrettigheder samt om visse andre ophavsretsbeslægtede rettigheder i forbindelse med intellektuel ejendomsret

EF-Tidende nr. L 346 af 27/11/1992 s. 0061 - 0066

RAADETS DIREKTIV 92/100/EOEF  af 19. november 1992  om udlejnings- og udlaansrettigheder samt om visse andre ophavsretsbeslaegtede rettigheder i forbindelse med intellektuel ejendomsret  RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -  under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 57, stk. 2, artikel 66 og 100 A,  under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),  i samarbejde med Europa-Parlamentet (2),  under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg (3), og  ud fra foelgende betragtninger:  Den retsbeskyttelse, som i henhold til de enkelte medlemsstaters lovgivning og praksis tillaegges ophavsretligt beskyttede vaerker samt frembringelser beskyttet af ophavsretsbeslaegtede rettigheder, divergerer fra medlemsstat til medlemsstat for saa vidt  angaar udlejning og udlaan; dette kan skabe hindringer for samhandelen samt konkurrencefordrejninger til skade for det indre markeds gennemfoerelse og funktion;  saadanne forskelle i retsbeskyttelsen kan blive endnu mere udtalte, hvis medlemsstaterne vedtager ny og indbyrdes divergerende lovgivning, eller hvis national retspraksis vedroerende fortolkning af disse bestemmelser udvikler sig forskelligt;  saadanne forskelle boer derfor elimineres i overensstemmelse med det i Traktatens artikel 8 A fastsatte maal om etablering af et omraade uden indre graenser for saaledes i henhold til Traktatens artikel 3, litra f), at gennemfoere en ordning, der sikrer, at  konkurrencen inden for faellesmarkedet ikke fordrejes;  udlejning og udlaan af ophavsretligt beskyttede vaerker samt frembringelser beskyttet af ophavsretsbeslaegtede rettigheder spiller en stadig stoerre rolle for navnlig ophavsmaend, kunstnere samt producenter af fonogrammer og film, og piratvirksomhed udgoer en  stadig stoerre trussel;  rimelig beskyttelse af ophavsretligt beskyttede vaerker og frembringelser beskyttet af ophavsretsbeslaegtede rettigheder i form af udlejnings- og udlaansrettigheder samt beskyttelse af frembringelser i form af optagelses-, reproduktions- og  udsendelsesrettigheder samt rettigheder til offentlig gengivelse kan derfor anses at vaere af afgoerende betydning for den oekonomiske og kulturelle udvikling inden for Faellesskabet;  den beskyttelse, som ophavsretten og dermed beslaegtede rettigheder yder, boer tilpasses den nye oekonomiske situation, saasom nye former for udnyttelse;  det er noedvendigt, at ophavsmaend og udoevende kunstnere sikres et rimeligt vederlag, for vedvarende at kunne hellige sig deres skabende og kunstneriske virksomhed, og de noedvendige investeringer til navnlig fremstilling af fonogrammer og film er saerdeles  store og risikobehaeftede; muligheden for at sikre et rimeligt vederlag og at daekke disse investeringer kan kun sikres effektivt, hvis de beroerte rettighedshavere har en rimelig retsbeskyttelse;  saadanne kreative, kunstneriske og igangsaettende aktiviteter udoeves i vidt omfang som selvstaendig virksomhed, der boer fremmes ved tilvejebringelse af en harmoniseret retlig beskyttelse inden for Faellesskabet;  i det omfang disse aktiviteter i hovedsagen bestaar i tjenesteydelser, boer udvekslingen heraf ligeledes fremmes ved etablering af harmoniserede retsforskrifter inden for Faellesskabet;  medlemsstaternes lovgivning boer tilnaermes indbyrdes under overholdelse af internationale konventioner, der danner basis for mange medlemsstaters lovgivning om ophavsret og hermed beslaegtede rettigheder;  Faellesskabets lovgivning vedroerende udlejnings- og udlaansrettigheder samt visse andre ophavsretsbeslaegtede rettigheder behoever ikke raekke videre end til fastsaettelsen af, at medlemsstaterne skal indfoere udlejnings- og udlaansrettigheder for visse  kategorier af rettighedshavere samt yderligere indfoere ret til optagelse, reproduktion, radiospredning, udsendelse og offentlig gengivelse til fordel for visse kategorier af rettighedshavere paa omraadet for ophavsretsbeslaegtet beskyttelse;  det er noedvendigt at definere begreberne udlejning og udlaan i dette direktivs betydning;  af hensyn til klarheden boer udlejning og udlaan i direktivets forstand ikke omfatte det forhold, at fonogrammer og film (filmvaerker eller audiovisuelle vaerker eller levende billeder, hvad enten de er ledsaget af lyd eller ej) stilles til raadighed for  offentlig fremvisning eller udsendelse, stilles til raadighed i udstillingsoejemed eller stilles til raadighed for brug paa stedet; udlaan i direktivets forstand omfatter ikke det forhold, at offentligt tilgaengelige institutioner stiller vaerker til raadighed  for hinanden;  naar en offentligt tilgaengelig institutions udlaan medfoerer betaling af et beloeb, som ikke overstiger, hvad der er noedvendigt til daekning af institutionens driftsudgifter, foreligger der ikke nogen direkte eller indirekte oekonomisk eller kommerciel fordel  i dette direktivs forstand;  det er noedvendigt at indfoere en ordning, som sikrer, at ophavsmaend og udoevende kunstnere oppebaerer et rimeligt verderlag, som der ikke kan gives afkald paa; de skal bevare muligheden for at overlade administrationen af denne ret til  rettighedshaverorganisationer, der repraesenterer dem;  det rimelige vederlag kan erlaegges i form af en eller flere betalinger i forbindelse med aftalens indgaaelse eller paa hvilket som helst tidspunkt derefter;  ved fastsaettelsen af dette rimelige vederlag tages der hensyn til, i hvor hoej grad de paagaeldende ophavsmaend og udoevende kunstnere har bidraget til fonogrammet eller filmen;  det er ogsaa noedvendigt gennem en saerlig ordning at beskytte i det mindste ophavsmaends rettigheder i forbindelse med offentligt udlaan; enhver foranstaltning, der traeffes paa grundlag af artikel 5 i dette direktiv, boer imidlertid vaere i overensstemmelse  med faellesskabsretten, saerlig Traktatens artikel 7;  kapitel II i dette direktiv hindrer ikke medlemsstaterne i at straekke den formodning, der er naevnt i artikel 2, stk. 5, til at omfatte de enerettigheder, der er omhandlet i naevnte kapitel; kapitel II er heller ikke til hinder for, at medlemsstaterne kan  fastsaette bestemmelser om simpel formodning for saa vidt angaar tilladelse til udnyttelse af de af de udoevende kunstneres enerettigheder, som er omhandlet i naevnte kapitel, og for saa vidt denne formodningsregel er i overensstemmelse med den internationale  konvention om beskyttelse af udoevende kunstnere, fremstillere af fonogrammer samt radio- og fjernsynsforetagender, i det foelgende benaevnt Rom-konventionen;  medlemsstaterne kan fastsaette bestemmelser om en mere vidtgaaende beskyttelse af indehavere af ophavsretsbeslaegtede rettigheder end dem, der er fastsat i dette direktivs artikel 8;  de harmoniserede udlejnings- og udlaansrettigheder samt den harmoniserende beskyttelse af ophavsretsbeslaegtede rettigheder maa ikke udoeves paa en maade, der kan foere til en skjult begraensning af samhandelen mellem medlemsstaterne, eller paa en maade, der  strider imod reglen om medieudnyttelseskronologi som anerkendt i Domstolens dom i sagen Cinéthèque SA mod Fédération nationale des cinémas français (4) -  UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:  KAPITEL I  UDLEJNINGS- OG UDLAANSRETTIGHEDER   Artikel 1  Harmoniseringens genstand  1. Medlemsstaterne indfoerer i overensstemmelse med bestemmelserne i dette kapitel, jf. dog artikel 5, ret til at tillade eller forbyde udlejning og udlaan af originalvaerker og eksemplarer af ophavsretligt beskyttede  vaerker samt af andre frembringelser, der er naevnt i artikel 2, stk. 1.  2. I dette direktiv forstaas ved »udlejning«: det forhold, at et vaerk med henblik paa direkte eller indirekte oekonomisk eller kommerciel fordel for et begraenset tidsrum stilles til raadighed med henblik paa brug.  3. I dette direktiv forstaas ved »udlaan«: det forhold, at et vaerk for et begraenset tidsrum og ikke med henblik paa direkte eller indirekte oekonomisk eller kommerciel fordel stilles til raadighed med henblik paa brug via offentligt tilgaengelige  institutioner.  4. Salg eller anden form for distribution af originalvaerker, eksemplarer af ophavsretligt beskyttede vaerker og andre frembringelser, jf. artikel 2, stk. 1, medfoerer ikke, at de i stk. 1 omhandlede rettigheder udtoemmes.  Artikel 2  Rettighedshavere samt vaerker, der er genstand for udlejnings- og udlaansrettigheder  1. Eneretten til at tillade eller forbyde udlejning og udlaan tilkommer  - ophavsmanden, for saa vidt angaar hans originalvaerk eller eksemplarer heraf  - den udoevende kunstner, for saa vidt angaar optagelsen af hans fremfoerelse  - fremstilleren af fonogrammer, for saa vidt angaar hans fonogrammer, og  - producenten af den foerste optagelse af en film for saa vidt angaar den originale film eller kopier heraf. I dette direktiv forstaas ved film filmvaerker, audiovisuelle vaerker og levende billeder, hvad enten de er ledsaget af lyd eller ej.  2. I dette direktiv anses den ledende instruktoer af et filmvaerk eller audiovisuelt vaerk som »ophavsmand« eller som en af »ophavsmaendene«. Medlemsstaterne kan bestemme, at andre skal anses som medindehavere af ophavsretten.  3. Dette direktiv omfatter ikke udlejnings- og udlaansrettigheder i forbindelse med bygningsvaerker og brugskunst.  4. De rettigheder, der er omhandlet i stk. 1, kan overfoeres eller overdrages, eller der kan gives licenser til udnyttelse heraf ved kontrakt.  5. Med forbehold af stk. 7 gaelder det, at naar udoevende kunstnere individuelt eller kollektivt indgaar en kontrakt om produktion af en film med en filmproducent, formodes den udoevende kunstner, der omfattes af kontrakten, medmindre andet er fastsat heri,  derved at overdrage sine udlejningsrettigheder, jf. dog artikel 4.  6. Medlemsstaterne kan indfoere en bestemmelse om formodning som den i stk. 5 fastsatte vedroerende ophavsmaend.  7. Medlemsstaterne kan bestemme, at undertegnelsen af en kontrakt mellem en udoevende kunstner og en filmproducent om produktion af en film indebaerer tilladelse til en udlejning, forudsat at der i denne kontrakt er fastsat et rimeligt vederlag som  omhandlet i artikel 4. Medlemsstaterne kan ogsaa bestemme, at naervaerende stykke skal finde tilsvarende anvendelse paa de rettigheder, der er naevnt i kapitel II.  Artikel 3  Udlejning af edb-programmer  Bestemmelserne i dette direktiv beroerer ikke artikel 4, litra c), i Raadets direktiv 91/250/EOEF af 14. maj 1991 om retlig beskyttelse af edb-programmer (5).  Artikel 4  Ret til rimeligt vederlag, som der ikke kan gives afkald paa  1. Ophavsmaend og udoevende kunstnere, der overfoerer eller overdrager retten til at udleje et fonogram, en original film eller en kopi af en film til en producent af fonogrammer eller  film, bevarer retten til at oppebaere et rimeligt vederlag for udlejningen.  2. Ophavsmaendene eller de udoevende kunstnere kan ikke give afkald paa retten til at oppebaere et rimeligt vederlag for udlejning.  3. Retten til at oppebaere et rimeligt vederlag kan administreres af rettighedshaverorganisationer, der repraesenterer ophavsmaendene eller de udoevende kunstnere.  4. Medlemsstaterne kan foreskrive, om og i hvilket omfang retten til at oppebaere et rimeligt vederlag kan kraeves administreret af rettighedshaverorganisationer, samt hos hvem vederlaget kan kraeves eller inddrives.  Artikel 5  Indskraenkninger i eneretten til offentligt udlaan  1. Medlemsstaterne kan goere indskraenkninger i den eneret, der er omhandlet i artikel 1 med hensyn til offentligt udlaan, saafremt i det mindste ophavsmaendene oppebaerer vederlag for saadant udlaan.  Medlemsstaterne skal frit kunne fastsaette dette vederlag under hensyn til deres maalsaetninger for fremme af kulturen.  2. Hvis medlemsstaterne ikke anvender den i artikel 1 omhandlede eneret til udlaan for saa vidt angaar fonogrammer, film og edb-programmer, skal de i det mindste for ophavsmaends vedkommende indfoere et vederlag.   3. Medlemsstaterne kan fritage visse kategorier af institutioner for at betale det i stk. 1 og 2 naevnte vederlag.  4. Inden den 1. juli 1997 udarbejder Kommissionen sammen med medlemsstaterne en rapport om offentligt udlaan i Faellesskabet. Rapporten fremsendes til Europa-Parlamentet og Raadet.  KAPITEL II  OPHAVSRETSBESLAEGTEDE RETTIGHEDER   Artikel 6  Optagelsesrettigheder  1. Medlemsstaterne foreskriver, at udoevende kunstnere har eneret til at tillade eller forbyde optagelse af deres fremfoerelser.  2. Medlemsstaterne foreskriver, at radio- og fjernsynsselskaber har eneret til at tillade eller forbyde optagelse af deres udsendelser, hvad enten disse sendes som traadloese eller traadbaarne, herunder kabel- eller satellitfremfoerte udsendelser.  3. Et kabelselskab har ikke den i stk. 2 naevnte ret, hvis det blot foretager viderespredning pr. kabel af radio- eller fjernsynsselskabers udsendelser.  Artikel 7  Reproduktionsrettigheder  1. Medlemsstaterne foreskriver, at:  - udoevende kunstnere har eneret til at tillade eller forbyde direkte eller indirekte reproduktion af optagelser af deres fremfoerelser  - fremstillere af fonogrammer har eneret til at tillade eller forbyde direkte eller indirekte reproduktion af deres fonogrammer  - producenter af den foerste optagelse af en film har eneret til at tillade eller forbyde direkte eller indirekte reproduktion af den originale film eller eksemplarer deraf, og  - radio- eller fjernsynsselskaber har eneret til at tillade eller forbyde direkte eller indirekte reproduktion af optagelser af deres udsendelser som omhandlet i artikel 6, stk. 2.  2. De rettigheder, der er omhandlet i stk. 1, kan overfoeres eller overdrages, eller der kan gives licenser til udnyttelse heraf ved kontrakt.  Artikel 8  Radio- og fjernsynsudsendelse og kommunikation til offentligheden  1. Medlemsstaterne tillaegger udoevende kunstnere eneret til at tillade eller forbyde udsendelse ved hjaelp af radioboelger og kommunikation til offentligheden af deres  fremfoerelser, medmindre fremfoerelsen i sig selv sker ved en radio- eller fjernsynsudsendelse eller paa grundlag af en optagelse.  2. Medlemsstaterne tillaegger udoevende kunstnere og fonogramfremstillere ret til vederlag, som deles mellem dem, saaledes at brugeren betaler et rimeligt, samlet vederlag, hvis et fonogram, der er udgivet i kommercielt oejemed, eller en reproduktion af et  saadant fonogram, anvendes til udsendelse ved hjaelp af radioboelger eller til kommunikation til offentligheden. Medlemsstaterne kan, hvis der ikke er enighed mellem de udoevende kunstnere og fonogramfremstillerne, fastlaegge betingelserne for et saadant  vederlags fordeling mellem dem.  3. Medlemsstaterne tillaegger radio- og fjernsynsselskaber eneret til at tillade eller forbyde viderespredning af deres udsendelser ved hjaelp af radioboelger samt kommunikation til offentligheden af deres udsendelser, hvis denne foretages paa steder,  hvortil der er offentlig adgang mod betaling af entré.  Artikel 9  Spredningsret  1. Medlemsstaterne giver:  - udoevende kunstnere for saa vidt angaar optagelser af deres fremfoerelser  - fremstillere af fonogrammer for saa vidt angaar deres fonogrammer  - producenter af den foerste optagelse af en film, for saa vidt angaar den originale film eller eksemplarer deraf  - radio- eller fjernsynsselskaber for saa vidt angaar optagelser af deres udsendelser som omhandlet i artikel 6, stk. 2  eneret til at goere disse genstande, herunder eksemplarer deraf, tilgaengelige for almenheden ved salg eller paa anden maade; denne ret benaevnes i det foelgende »spredningsret«.  2. Spredningsretten inden for Faellesskabet med hensyn til en genstand som omhandlet i stk. 1 udtoemmes foerst, naar genstanden for foerste gang saelges i Faellesskabet af rettighedshaveren eller med dennes tilladelse.  3. Spredningsretten beroerer ikke de saerlige rettigheder ifoelge kapitel I, saerlig artikel 1, stk. 4.  4. Spredningsretten kan overfoeres eller overdrages, eller der kan gives licenser til udnyttelse heraf ved kontrakt.  Artikel 10  Indskraenkning i rettighederne  1. Medlemsstaterne kan indfoere indskraenkninger i de i kapitel II naevnte rettigheder i forbindelse med:  a) privat brug  b) brug af korte uddrag i forbindelse med omtale af dagsbegivenheder  c) radio- eller fjernsynsselskabers optagelse til midlertidig brug for deres egne udsendelser og under anvendelse af deres egne faciliteter  d) brug udelukkende til undervisning eller videnskabelig forskning.  2. Uanset stk. 1 kan medlemsstaterne, for saa vidt angaar beskyttelsen af udoevende kunstnere, fremstillere af fonogrammer, radio- og fjernsynsselskaber og producenter af den foerste optagelse af film, indfoere lignende indskraenkninger som dem, de indfoerer  med hensyn til beskyttelsen af ophavsretten til litteraere og kunstneriske vaerker. Tvangslicens kan dog kun meddeles i det omfang, det er foreneligt med Rom-konventionen.  3. Stk. 1, litra a), er ikke til hinder for, at nugaeldende eller senere lovgivning tillaegger rettighedshavere krav paa vederlag for reproduktion til privat brug.  KAPITEL III  VARIGHED   Artikel 11  Varigheden af ophavsretten  Med forbehold af en senere harmonisering udloeber gyldigheden af de i dette direktiv omhandlede ophavsrettigheder ikke foer udgangen af den beskyttelsestid, der er fastsat i Bernerkonventionen fil vaern for litteraere  og kunstneriske vaerker.  Artikel 12  Varigheden af ophavsretsbeslaegtede rettigheder  Med forbehold af en senere harmonisering udloeber gyldigheden af de i dette direktiv omhandlede rettigheder til fordel for udoevende kunstnere, fremstillere af fonogrammer samt radio- og  fjernsynsselskaber ikke foer udgangen af den beskyttelsestid, der er fastsat i Rom-konventionen for de enkelte rettigheder. De i dette direktiv omhandlede rettigheder til fordel for producenter af den foerste optagelse af film udloeber ikke foer udgangen af  en periode paa tyve aar, der beregnes fra udgangen af det aar, i hvilket optagelsen fandt sted.  KAPITEL IV  FAELLES BESTEMMELSER   Artikel 13  Anvendelsestidspunkt  1. Dette direktiv finder anvendelse paa alle ophavsretligt beskyttede vaerker, fremfoerelser, fonogrammer, radio- og fjernsynsudsendelser og paa den foerste optagelse af film af den i dette direktiv naevnte art, som den 1.  juli 1994 stadig er beskyttet i henhold til medlemsstaternes lovgivning om ophavsret og hermed beslaegtede rettigheder, eller som paa den dato opfylder kriterierne for beskyttelse efter dette direktiv.  2. Dette direktiv beroerer ikke udnyttelser, der har fundet sted inden den 1. juli 1994.  3. Medlemsstaterne kan fastsaette, at rettighedshaverne anses for at have givet deres tilladelse til udlejning eller udlaan af en frembringelse som omhandlet i artikel 2, stk. 1, naar det kan godtgoeres, at frembringelsen er blevet stillet til raadighed for  tredjemand i dette oejemed eller er erhvervet inden den 1. juli 1994. Medlemsstaterne kan imidlertid, isaer hvis vaerket er en digitaloptagelse, fastsaette, at rettighedshaverne skal have ret til at oppebaere et rimeligt vederlag for udlejning eller udlaan af  frembringelsen.  4. Medlemsstaterne skal ikke noedvendigvis anvende bestemmelserne i artikel 2, stk. 2, paa filmvaerker eller audiovisuelle vaerker, der er produceret inden den 1. juli 1994.  5. Medlemsstaterne kan fastlaegge den dato, fra hvilken artikel 2, stk. 2, finder anvendelse, for saa vidt den ikke er senere end den 1. juli 1997.  6. Med forbehold af stk. 3 beroerer dette direktiv ikke kontrakter, der er indgaaet foer datoen for dette direktivs vedtagelse, jf. dog stk. 8 og 9.  7. Medlemsstaterne kan med forbehold af stk. 8 og 9 fastsaette, at naar rettighedshavere, der erhverver nye rettigheder i henhold til de nationale bestemmelser, der vedtages som led i gennemfoerelsen af dette direktiv, inden den 1. juni 1994 har givet  deres tilladelse til udnyttelse, formodes de at have overdraget den nye eneret.  8. Medlemsstaterne kan fastsaette den dato, fra hvilken den i artikel 4 naevnte ret til et rimeligt vederlag, der ikke kan gives afkald paa, skal gaelde, forudsat at datoen ikke er senere end den 1. juli 1997.  9. For kontrakter indgaaet foer den 1. juli 1994 skal den i artikel 4 naevnte ret til et rimeligt vederlag, der ikke kan gives afkald paa, kun gaelde, saafremt ophavsmaend eller udoevende kunstnere eller disses repraesentanter har indgivet anmodning herom inden  den 1. januar 1997. Hvis rettighedshaverne ikke naar til enighed herom, kan medlemsstaterne fastsaette niveauet for et saadant rimeligt vederlag.  Artikel 14  Forholdet mellem ophavsret og beslaegtede rettigheder  Beskyttelsen af ophavsretsbeslaegtede rettigheder i henhold til dette direktiv beroerer i ingen henseende beskyttelsen af ophavsret.  Artikel 15  Afsluttende bestemmelser  1. Medlemsstaterne saetter de noedvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv inden den 1. juli 1994. De giver straks Kommissionen meddelelse herom.  Naar medlemsstaterne vedtager disse love og bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggoerelsen ledsages af en saaden henvisning. De naermere regler for denne henvisning fastsaettes af medlemsstaterne.  2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vaesentligste nationale retsforskrifter, som de udsteder paa det omraade, der er omfattet af dette direktiv.  Artikel 16  Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne. Udfaerdiget i Bruxelles, den 19. november 1992. Paa Raadets vegne  E. LEIGH  Formand   (1) EFT nr. C 53 af 28. 2. 1991, s. 35, og EFT nr. C 128 af 20. 5. 1992, s. 8. (2) EFT nr. C 67 af 16. 3. 1992, s. 92, og afgoerelse af 28. oktober 1992 (endnu ikke offentliggjort i Tidende). (3) EFT nr. C 269 af 14. 10. 1991, s. 54. (4) Sag 60  og 61/84 (Samling 1985, s. 2605). (5) EFT nr. L 122 af 17. 5. 1991, s. 42.