Avis juridique important

|

31998L0029

Rådets direktiv 98/29/EF af 7. maj 1998 om harmonisering af de væsentligste bestemmelser vedrørende eksportkreditforsikringsdækning af mellem- og langfristede forretninger

EF-Tidende nr. L 148 af 19/05/1998 s. 0022 - 0032

RÅDETS DIREKTIV 98/29/EF af 7. maj 1998 om harmonisering af de væsentligste bestemmelser vedrørende eksportkreditforsikringsdækning af mellem- og langfristede forretninger RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 113,under henvisning til forslag fra Kommissionen, ogud fra følgende betragtninger:(1) Mellem- og langfristet eksportkreditforsikring spiller en fremtrædende rolle i den internationale handel og er et vigtigt handelspolitisk instrument;(2) mellem- og langfristet eksportkreditforsikring er et vigtigt led i samhandelen med udviklingslandene og fremmer dermed deres integration i verdensøkonomien, hvilket er et af målene for Fællesskabets udviklingspolitik;(3) forskellene mellem de offentlige mellem- og langfristede eksportkreditforsikringssystemer, der i øjeblikket er gældende i medlemsstaterne, med hensyn til de vigtigste bestemmelser vedrørende dækning, præmier og dækningspolitik kan føre til fordrejning af konkurrencen mellem virksomheder i Fællesskabet;(4) det forekommer hensigtsmæssigt, at de i dette direktiv fastsatte foranstaltninger ikke går ud over, hvad der er nødvendigt for at nå direktivets mål, nemlig den nødvendige harmonisering for at sikre, at eksportpolitikken baseres på ensartede principper, og at konkurrencen mellem virksomhederne i Fællesskabet ikke fordrejes;(5) for at mindske eksisterende fordrejninger af konkurrencen er det ønskeligt, at de forskellige offentlige eksportkreditforsikringssystemer harmoniseres i overensstemmelse med traktatens artikel 112 på grundlag af ensartede principper og på en sådan måde, at de indgår som en integrerende del af den fælles handelspolitik;(6) staters (eller særlige statskontrollerede organers) indførelse af eksportkreditgaranti- eller forsikringsprogrammer til præmiesatser, som er utilstrækkelige til på lang sigt at dække omkostninger og tab ved gennemførelsen af sådanne programmer, er klassificeret som forbudte eksportsubsidier i aftalen om subsidier og udligningsforanstaltninger, som er indgået inden for rammerne af de multilaterale handelsforhandlinger under Uruguay-runden (1986-1994) (1) (særlig artikel 3, stk. 1, litra a), og bilag I, litra j));(7) de præmier, kreditforsikringsgiverne opkræver, bør svare til den dækkede risiko;(8) harmonisering vil fremme samarbejdet mellem de kreditforsikringsgivere, der optræder på statens vegne eller med statsstøtte, og øge samarbejdet mellem virksomheder i Fællesskabet i overensstemmelse med traktatens artikel 130;(9) både harmonisering og samarbejde er af afgørende betydning for at sikre, at Fællesskabets eksport er konkurrencedygtig på tredjelandes markeder;(10) i Kommissionens hvidbog om gennemførelse af det indre marked, som Det Europæiske Råd vedtog i juni 1985, understreges betydningen af at sikre vilkår, som er gunstige for udviklingen af samarbejdet mellem virksomheder i Fællesskabet;(11) ved afgørelse af 27. september 1960 (2) oprettede Rådet en arbejdsgruppe til koordinering af politikken med hensyn til kreditforsikringer, garantier og finanskreditter;(12) den 15. maj 1991 gav nævnte arbejdsgruppe eksperter fra hver af de daværende medlemsstater et mandat, og som »ekspertgruppen vedrørende det indre marked (1992)« forelagde de i form af rapporter en række forslag henholdsvis den 27. marts 1992, den 11. juni 1993 og den 9. februar 1994;(13) ved beslutning 93/112/EØF (3) gennemførte Rådet OECD's arrangement vedrørende offentligt støttede eksportkreditter i fællesskabsretten;(14) Rådets direktiv 70/509/EØF af 27. oktober 1970 om indførelse af en fælles kreditforsikringspolice for mellem- og langfristede eksportforretninger med offentlige købere (4) og Rådets direktiv 70/510/EØF af 27. oktober 1970 om indførelse af en fælles kreditforsikringspolice for mellem- og langfristede eksportforretninger med private købere (5) bør afløses af nærværende direktiv;(15) denne første harmonisering af eksportkreditforsikringen bør betragtes som et skridt i retning mod konvergens mellem medlemsstaternes forskellige systemer -UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:Artikel 1 Anvendelsesområde Dette direktiv gælder for forretninger i forbindelse med eksport, der omfatter varer og/eller tjenesteydelser med oprindelse i en medlemsstat, for så vidt støtten ydes direkte eller indirekte for en eller flere medlemsstaters regning eller med disses støtte, og den samlede risikoperiode er mindst to år, dvs. tilbagebetalingsperioden inklusive fremstillingsperioden.Dette direktiv gælder ikke for bondgarantier i forbindelse med tilbud, forudbetaling, arbejdsgaranti og retention-beløb. Det gælder heller ikke for dækning af risici i forbindelse med byggeudstyr og -materiale, når det anvendes lokalt til opfyldelse af den kommercielle kontrakt.Artikel 2 Medlemsstaternes forpligtelser Medlemsstaterne drager omsorg for, at institutioner, der direkte eller indirekte yder dækning i form af eksportkreditforsikring, garantier eller refinansiering for medlemsstatens regning eller med støtte fra den medlemsstat, der repræsenterer regeringen selv, eller som er kontrolleret af og/eller handler på vegne af den regering, som yder dækningen, i det følgende benævnt »forsikringsgivere«, dækker forretninger i forbindelse med eksport af varer og/eller tjenesteydelser i overensstemmelse med bestemmelserne i bilaget, når de er bestemt for lande uden for Fællesskabet og finansieres ved køberkredit eller sælgerkredit eller betales kontant.Artikel 3 Gennemførelsesbeslutninger De i punkt 46 i bilaget omtalte beslutninger træffes af Kommissionen efter proceduren i artikel 4.Artikel 4 Udvalg Kommissionen bistås af et udvalg, der består af repræsentanter for medlemsstaterne, og som har Kommissionens repræsentant som formand.Kommissionens repræsentant forelægger udvalget et udkast til de foranstaltninger, der skal træffes. Udvalget afgiver en udtalelse om dette udkast inden for en frist, som formanden kan fastsætte under hensyn til, hvor meget det pågældende spørgsmål haster. Det udtaler sig med det flertal, der er fastsat i traktatens artikel 148, stk. 2, for vedtagelse af de afgørelser, som Rådet skal træffe på forslag af Kommissionen. Ved afstemninger i udvalget tillægges de stemmer, der afgives af repræsentanterne for medlemsstaterne, den vægt, der er fastlagt i nævnte artikel. Formanden deltager ikke i afstemningen.Kommissionen vedtager foranstaltninger, der straks finder anvendelse. Hvis de ikke er i overensstemmelse med den af udvalget afgivne udtalelse, underrettes Rådet dog straks af Kommissionen om disse foranstaltninger. I så fald gælder følgende:- Kommissionen udsætter gennemførelsen af de foranstaltninger, den har truffet afgørelse om, i et tidsrum, som ikke kan overstige en måned regnet fra datoen for underretningen- Rådet kan med kvalificeret flertal træffe en anden afgørelse inden for det tidsrum, der er nævnt i første led.Artikel 5 Beretning og fornyet undersøgelse Kommissionen forelægger senest den 31. december 2001 Rådet en beretning om erfaringerne med og den konvergens, der er opnået i kraft af anvendelsen af bestemmelserne i dette direktiv.Artikel 6 Forhold til andre procedurer Procedurerne i dette direktiv supplerer dem, der er fastlagt i beslutning 73/391/EØF (6).Artikel 7 Ophævelse Direktiv 70/509/EØF og 70/510/EØF ophæves.Artikel 8 Gennemførelse Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 1. april 1999. De underretter straks Kommissionen herom.Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.Artikel 9 Ikrafttrædelse Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Artikel 10 Adressater Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Bruxelles, den 7. maj 1998.På Rådets vegneM. BECKETTFormand(1) EFT L 336 af 23. 12. 1994, s. 156.(2) EFT 66 af 27. 10. 1960, s. 1339/60.(3) EFT L 44 af 22. 2. 1993, s. 1. Beslutningen er senest ændret ved beslutning 97/530/EF (EFT L 216 af 8. 8. 1997, s. 77).(4) EFT L 254 af 23. 11. 1970, s. 1, specialudgave 1970 (III) s. 680. Direktivet er senest ændret ved tiltrædelsesakten af 1994.(5) EFT L 254 af 23. 11. 1970, s. 26, specialudgave 1970 (III) s. 698. Direktivet er senest ændret ved tiltrædelsesakten af 1994.(6) EFT L 346 af 17. 12. 1973, s. 1. Beslutningen er ændret ved beslutning 76/641/EØF (EFT L 223 af 16. 8. 1976, s. 25).BILAG FÆLLES PRINCIPPER FOR EKSPORTKREDITFORSIKRING KAPITEL I: DÆKNINGSOMRÅDE Afsnit 1: Almindelige principper og definitioner 1. Fælles principper a) De fælles principper, der er fastlagt i dette bilag, gælder for dækningen af sælgerkreditter med offentlige eller private købere og for dækningen af køberkreditter med offentlige eller private låntagere.b) De fælles principper gælder for dækning af alle risici, som defineret i punkt 4. Forsikringsgiver kan dog fra sag til sag beslutte at begrænse sin dækning til kun at omfatte visse risici.c) Når alle en privat debitors forpligtelser garanteres fuldstændigt og ubetinget af en enhed, der betragtes som offentlig i overensstemmelse med punkt 5 i dette bilag, anvendes de fælles principper for offentlige debitorer.I dette bilag forstås ved »debitor« enten køber eller låntager som omhandlet i punkt 1, litra a), eller deres garant med hensyn til den forsikrede forretning.2. Egenskaber ved sælgerkredit a) Begrebet »sælgerkredit« anvendes i forbindelse med en kommerciel kontrakt om eksport af varer og/eller tjenesteydelser med oprindelse i en medlemsstat mellem én eller flere sælgere og én eller flere købere, hvor køber forpligter sig til at betale sælger kontant eller på kreditvilkår.b) Bestemmelserne om dækning af sælgerkredit finder anvendelse, når der ydes dækning til virksomheder, som er etableret i en medlemsstat i overensstemmelse med traktatens artikel 58.c) Finansieres en kommerciel kontrakt ved hjælp af en køberkredit eller en anden finansieringsaftale, er den dækning, der ydes eksportøren for selve den kommercielle kontrakt, omfattet af bestemmelserne om dækning af sælgerkreditter.3. Egenskaber ved køberkredit a) Begrebet »køberkredit« anvendes i forbindelse med en låneaftale mellem én eller flere finansieringsinstitutter og én eller flere låntagere, som finansierer en kommerciel kontrakt om eksport af varer og/eller tjenesteydelser med oprindelse i en medlemsstat, hvorved det eller de pågældende finansieringsinstitutter forpligter sig til at betale sælger kontant for den underliggende forretning på vegne af køber/låntager, og køber/låntager tilbagebetaler långiver på kreditvilkår.b) Bestemmelserne om dækning af køberkredit finder anvendelse, når der ydes dækning til finansieringsinstitutter, uanset hvor de er etableret eller registreret, forudsat at køberkreditten indebærer en ubetinget forpligtelse for låntager til at tilbagebetale det skyldige beløb, uanset om den kommercielle kontrakt, der skal finansieres, opfyldes.c) Bestemmelserne om dækning af køberkredit finder anvendelse på dækning til et finansieringsinstitut med hensyn til omsætningspapirer, som på behørig vis indehaves af dette finansieringsinstitut, og som skal betales af en køber i henhold til aftaler om finansiering af en kommerciel kontrakt.4. Definition af risici a) Den kommercielle risiko for private debitorer er fastlagt i punkt 14, 15 og 16.b) Den politiske risiko for private debitorer er fastlagt i punkt 17-22 og for offentlige debitorer i punkt 15-22.c) Fabrikationsrisikoen er fastlagt i punkt 6, litra b).d) Kreditrisikoen en fastlagt i punkt 6, litra c).5. Debitors status a) En enhed, som uanset formen repræsenterer selve den offentlige myndighed, og som hverken retligt eller administrativt kan erklæres konkurs, anses for at være en offentlig debitor. Dette kan enten være en suveræn debitor, dvs. en enhed, der har statens fulde tillid, f.eks. finansministeriet eller centralbanken, eller en anden underordnet offentlig enhed som f.eks. en regional, kommunal eller halvstatslig myndighed eller anden offentlig institution.b) Ved vurderingen af en debitors status tager forsikringsgiver følgende i betragtning:- debitors retlige status- den faktiske effektivitet af retlige skridt rettet mod debitor- debitors finansierings- og indtægtskilder; her tages der hensyn til, at debitor også kan betale skyldige beløb ved at gøre brug af midler, som ikke har tilknytning til statslige midler, f.eks. ved indtægter hidrørende fra lokal beskatning eller optjent ved offentlige serviceydelser- de muligheder, værtslandets regering har for at påvirke eller kontrollere debitor.c) En debitor, der ikke er offentlig efter førnævnte kriterier, anses i princippet for privat.Afsnit 2: Dækning 6. Dækkede risici a) De dækkede risici er risikoen for tab, der skyldes fabrikationsrisikoen og kreditrisikoen.b) Tab, der skyldes fabrikationsrisikoen, bliver aktuel, når opfyldelsen af garantitagerens kontraktlige forpligtelser eller fremstillingen af de bestilte varer suspenderes i en periode på seks på hinanden følgende måneder, forudsat at denne suspension forårsages direkte og udelukkende af en eller flere af de dækkede tabvoldende begivenheder, der er anført i punkt 14-22.c) Tab, der skyldes kreditrisikoen, bliver aktuel, når garantitager ikke har kunnet opnå betaling af ethvert beløb, der er skyldigt i henhold til den pågældende kommercielle kontrakt eller låneaftale inden for tre måneder efter forfaldsdagen, forudsat at den manglende betaling forårsages direkte og udelukkende af en eller flere af de dækkede tabvoldende begivenheder, der er anført i punkt 14-22.d) Når den risiko, der er forbundet med en køberkredit, dækkes ubetinget, følger forsikringsgiver de principper og procedurer, der er fastlagt i punkt 32 og 33 og i punkt 47, litra a).7. Dækningens omfang a) Inden for det samlede kontraktbeløb omfatter dækningen af fabrikationsrisikoen de omkostninger, som garantitager har pådraget sig under opfyldelsen af sine kontraktlige forpligtelser eller ved fremstillingen af de varer, der er omfattet af kontrakten, forudsat at disse omkostninger retmæssigt kan henføres til opfyldelsen af kontrakten.Dækningen af fabrikationsrisikoen omfatter ikke:- omkostninger i forbindelse med varer og/eller tjenesteydelser, for hvilke dækningen af kreditrisikoen allerede er trådt i kraft- beløb, som garantitager har betalt som følge af, at der er trukket på en garanti udstedt af garantitager vedrørende den dækkede kontrakt; dette er dog ikke til hinder for, at forsikringsgiver dækker sådanne risici uden for dette direktivs anvendelsesområde, og- beløb, som garantitager har betalt debitor i form af konventionalbod og erstatning.b) Dækningen af kreditrisikoen omfatter det beløb (hovedstol og renter), som køber skylder ifølge den kommercielle kontrakt, eller som låntager skylder ifølge låneaftalen, inklusive renter, der påløber efter forfaldsdag (morarenter).Kreditrisikodækningen indbefatter ikke beløb, som garantitager har betalt debitor i form af konventionalbod og erstatning.8. Dækningsprocent a) Dækningsprocenten og grundlaget for at fastlægge det maksimale beløb, for hvilket forsikringsgiver er erstatningspligtig, skal udtrykkeligt fremgå af den kreditforsikringspolice, som forsikringsgiver har udstedt.b) Yder en forsikringsgiver en dækningsprocent, der er højere end 95 %, følges de principper og procedurer, der er fastlagt i punkt 32 og 33 og i punkt 47, litra a).9. Ikke-dækket procentdel Garantitager bærer for egen regning enhver ikke-dækket procentdel, jf. dog punkt 8, litra b). Forsikringsgiver kan beslutte at tillade garantitager helt eller delvist at overvælte en sådan ikke-dækket procentdel.10. Dækning af forretninger i udenlandsk valuta For så vidt angår forretninger, der skal betales eller finansieres i en eller flere udenlandske valutaer, kan der ydes dækning i en hvilken som helst af disse valutaer.11. Udenlandske leverancer Underleverancer hidrørende fra én eller flere medlemsstater omfattes automatisk af dækningen i medfør af Rådets beslutning 82/854/EØF af 10. december 1982 om den ordning, der med hensyn til eksportgarantier og eksportfinansiering gælder for visse underleverancer fra andre medlemsstater eller fra lande, der ikke er medlem af De Europæiske Fællesskaber (1).12. Dækningens begyndelsestidspunkt a) For en køberkredit får dækningen virkning på ikrafttrædelsesdatoen for låneaftalen, forudsat at de betingelser, der forud er fastsat i kreditforsikringspolicen og i låneaftalen, er opfyldt.b) For en sælgerkredit får dækningen af fabrikationsrisikoen virkning på ikrafttrædelsesdatoen for den kommercielle kontrakt, forudsat at de betingelser, der forud er fastsat i kreditforsikringspolicen og i den kommercielle kontrakt, er opfyldt.Dækningen af kreditrisikoen får virkning på den dato, hvor opfyldelsen af samtlige kontraktlige forpligtelser giver garantitager ret til at kræve betaling, forudsat at de betingelser, der forud er fastsat i kreditforsikringspolicen og i den kommercielle kontrakt, er opfyldt. Dækningen af kreditrisikoen kan dog begynde på datoen for hver dellevering eller delforsendelse, forudsat af garantitager i henhold til kontraktbestemmelserne er berettiget til betaling af et fast og endeligt beløb svarende til værdien af de leverede eller afsendte varer og/eller tjenesteydelser.Afsnit 3: Tabvoldende begivenheder og undtagne risici 13. Forsikringsgivers erstatningspligt Forsikringsgiver er erstatningspligtig, hvis tab direkte og udelukkende kan tilskrives en eller flere af de dækkede tabvoldende begivenheder, der er anført i punkt 14-22.14. Insolvens Den private debitors og dennes eventuelle garants faktiske eller retlige insolvens.15. Manglende betaling Debitors og denne eventuelle garants manglende betaling.16. Vilkårlig tilbagetræden eller afvisning Købers beslutning om inden for rammerne af en sælgerkredit at afbryde eller annullere den kommercielle kontrakt eller at afvise varerne og/eller tjenesteydelserne uden grundlag herfor.17. Beslutninger i et tredjeland Enhver foranstaltning eller beslutning, der træffes af regeringen i et andet land end forsikringsgivers land eller garantitagers land - herunder sådanne foranstaltninger og beslutninger truffet af offentlige myndigheder, som kan sidestilles med regeringsindgreb - som hindrer opfyldelsen af henholdsvis låneaftalen eller den kommercielle kontrakt.18. Moratorium En almindelig moratorieordning, der er indført af regeringen i debitors land eller i et tredjeland, ved hvis mellemkomst betalingen i henhold til låneaftalen eller den kommercielle kontrakt skal finde sted.19. Hindring eller forsinkelse af kapitaloverførsler Politiske begivenheder eller økonomiske vanskeligheder eller love eller administrative foranstaltninger, der indtræffer eller vedtages uden for forsikringsgivers land, og som hindrer eller forsinker overførslen af beløb, der er betalt med hensyn til låneaftalen eller den kommercielle kontrakt.20. Retsforskrifter i debitors land Retsforskrifter, der er vedtaget i debitors land, og i henhold til hvilke de betalinger, debitor har betalt i lokal valuta, har frigørende virkning, til trods for at sådanne betalinger som følge af valutakurssvingninger ved konvertering til den kommercielle kontrakts eller låneaftalens valuta ikke længere dækker det skyldige beløb på overførselsdatoen.21. Beslutninger i forsikringsgivers eller garantitagers land Foranstaltninger eller beslutninger, der træffes af regeringen i forsikringsgivers eller garantitagers land, herunder sådanne foranstaltninger og beslutninger, som Det Europæiske Fællesskab træffer vedrørende handelen mellem en medlemsstat og tredjelande, såsom eksportforbud, for så vidt virkningerne heraf ikke er dækket på anden måde af den pågældende regering.22. Force majeure Force majeure, der indtræffer uden for forsikringsgivers land, som f.eks. krig, herunder borgerkrig, revolution, oprør, civile uroligheder, hvirvelstorm, oversvømmelse, jordskælv, vulkanudbrud, springflod og kernekraftulykker, for så vidt virkningerne heraf ikke er dækket på anden måde.23. Almindelig undtagelse fra erstatningspligt Forsikringsgiver bør kunne erklære sig ikke erstatningspligtig for tab, der direkte eller indirekte kan tilskrives følgende:a) Handlinger eller undladelser, som skyldes garantitager eller personer, der handler på dennes vegne.b) Bestemmelser, der begrænser garantitagers rettigheder, og som indgår i låneaftalen, den kommercielle kontrakt eller dertil knyttede dokumenter, herunder dokumenter vedrørende garantier eller sikkerhedsstillelse herfor.c) Alle andre aftaler, som indgås mellem garantitager og debitor efter indgåelsen af låneaftalen eller den kommercielle kontrakt, og som hindrer eller forsinker betalingen af de skyldige beløb.d) For så vidt angår sælgerkreditter, underleverandørers, medkontrahenters eller andre leverandørers misligholdelse, for så vidt denne ikke er en følge af politiske begivenheder, jf. listen over tabvoldende begivenheder i punkt 17-22.Afsnit 4: Bestemmelser om erstatning 24. Karenstid a) Karenstiden svarer til den periode, der i henhold til punkt 6, litra b) og c), skal forløbe, før den dækkede risiko bliver aktuel.b) Der kræves ingen karenstid- når den manglende betaling, for så vidt angår en privat debitor, skyldes debitors retlige eller faktiske insolvens- når der er tale om en bilateral mellemstatslig gældskonsolideringsaftale.25. Erstatning og overdragelse a) Garantitager er berettiget til erstatning ved udløbet af karenstiden som defineret i punkt 24, forudsat at betingelserne for dækning og erstatning er opfyldt, fordringen er retsgyldig, og garantitager har forvaltet risikoen forsvarligt.b) Forsikringsgiver er berettiget til at få overdraget de rettigheder, garantitager har i medfør af henholdsvis låneaftalen og den kommercielle kontrakt.26. Garanterede forpligtelser Er der for debitors forpligtelser over for garantitager stillet sikkerhed i form af en garanti eller anden sikkerhed, skal garantitager have taget alle de i policen anførte nødvendige forholdsregler til at sikre, ikke alene at nævnte garanti eller anden sikkerhed er retsgyldig og bindende, men også at den rent faktisk udløses.27. Beregning af erstatningen Forsikringsgiver må ved beregningen af erstatningsbeløbet ikke betale garantitager et beløb, der er større end det samlede tab, som sidstnævnte faktisk har lidt, og/eller større end det beløb, som garantitager faktisk var berettiget til at modtage fra henholdsvis låntager i henhold til låneaftalen eller køber i henhold til den kommercielle kontrakt, jf. dog punkt 31.28. Betaling af erstatningen Erstatningen skal udbetales uden forsinkelse og senest en måned efter udløbet af karenstiden, forudsat at forsikringsgiver omgående har fået underretning om erstatningskravets eksistens og har modtaget alle nødvendige oplysninger, bilag og dokumentation til rettidigt at kunne fastslå, at der foreligger et gyldigt krav.Ydes der dækning for fabrikationsrisiko, skal erstatningen udbetales senest en måned efter den seneste af følgende datoer: datoen for udløbet af karenstiden, datoen for modtagelsen af en sagkyndigs rapport, hvis en sådan kræves, eller den dato, på hvilken garantitager og forsikringsgiver er nået til enighed om erstatningsbeløbet.29. Tvister vedrørende erstatningen Vedrører tab, for hvilke garantitager har anmodet om erstatning, omtvistede rettigheder, kan forsikringsgiver udsætte udbetalingen af erstatningen, indtil tvisten er afgjort til garantitagers fordel ved den domstol eller voldgiftsret, som er anført i henholdsvis låneaftalen eller den kommercielle kontrakt.30. Bilaterale mellemstatslige gældskonsolideringsaftaler a) Er den dækkede låneaftale eller kommercielle kontrakt omfattet af en bilateral mellemstatslig gældskonsolideringsaftale, skal garantitager overholde betingelserne i sidstnævnte aftale med hensyn til både den dækkede og den ikke-dækkede del af henholdsvis låneaftalen og den kommercielle kontrakt. Garantitager skal yde forsikringsgiver al den bistand, der er nødvendig for at opfylde konsolideringsaftalen.b) Indgår det dækkede beløb i en bilateral mellemstatslig gældskonsolideringsaftale, kan forsikringsgiver give afkald på den frist på en måned, der er fastsat i punkt 28, når først den bilaterale aftale er trådt i kraft.31. Tillægsomkostninger Tillægsomkostninger, der er en følge af foranstaltninger med henblik på at begrænse eller undgå tab, omfattes af dækningen med samme procentsats som den, der er fastsat i kreditforsikringspolicen, forudsat at forsikringsgiver har godkendt disse tillægsomkostninger. Tillægsomkostninger omfatter omkostninger i forbindelse med retssager og andre lovbestemte omkostninger for at mindske eller undgå tab, men omfatter ikke omkostninger i forbindelse med påvisning af et kravs gyldighed.Vedrører sådanne omkostninger imidlertid beløb eller forfaldne fordringer, der ikke er dækket af forsikringsgiver, fordeles de forholdsmæssigt på dækkede og ikke-dækkede beløb eller fordringer.KAPITEL II: PRÆMIE 32. Almindelige principper for præmiefastsættelsen Præmien skal konvergere. Derfor skal præmien for eksportkreditforsikring:- svare til den risiko, der dækkes (land, offentlig og/eller privat risiko)- i tilstrækkelig grad afspejle omfanget og kvaliteten af den dækning, der ydes- ikke være utilstrækkelig til at dække langfristede driftsomkostninger og tab.33. Dækningens kvalitet Ved fastlæggelsen af dækningens kvalitet, jf. punkt 32, tager forsikringsgiver behørigt hensyn til dækningsprocenten, de betingelser, der er knyttet til dækningen, og alle andre betingelser, der berører dækningens kvalitet.34. Vurdering af landerisiko Præmiefastsættelsen for hvert land eller landekategori finder sted på grundlag af en behørig vurdering af landerisikoen.35. Debitors kreditværdighed Ved fastsættelsen af præmiesatserne skal forsikringsgiver tage passende hensyn til debitors kreditværdighed, herunder hans status, som fastsat i punkt 5.36. Risikoperiode Ved beregningen af præmien tager forsikringsgiver hensyn til den samlede risikoperiode samt til tilbagebetalingsprofil og renter.37. Præmieberegningsgrundlag a) Præmien betales efter præmieberegningsgrundlaget og baseres så vidt muligt på minimumspræmiesatser. Satserne udtrykkes i procent af referenceværdien, som om præmien blev opkrævet fuldt ud på den dag, hvor aftalen om forsikringen eller garantien indgås; for kreditrisikoen skal denne referenceværdi mindst være henholdsvis beløbet af lånets hovedstol eller den (re-) finansierede del af den kommercielle kontrakt og for fabrikationsrisikoen den samlede kontraktværdi minus den kontante udbetaling.b) For fabrikationsrisikoen kan præmieberegningsgrundlaget nedsættes til det forventede maksimale tab.38. Præmiebetaling a) Den fulde præmie forfalder til betaling, den dag kreditforsikringspolicen eller garantien udstedes, eller når kontrakten eller låneaftalen fuldt ud træder i kraft.b) Præmien kan betales i rater med tillæg af en overrente, forudsat at det i nutidsværdi svarer til den præmie, der henvises til i punkt 38, litra a).KAPITEL III: POLITIK FOR LANDEDÆKNING 39. Fastlæggelse af politikken for landedækning a) Forsikringsgiver fastlægger på baggrund af størrelse og strukturelle økonomiske begrænsninger sin politik for landedækning på grundlag af sin vurdering af risikoen for hvert land, sit samlede risikoengagement for hvert land og sammensætningen af sin landerisikoportefølje.b) Forsikringsgiver fastlægger sin politik for landedækning under hensyntagen til klassificeringen af hvert debitorland.c) Det står imidlertid forsikringsgiver frit at ophøre med at dække eller at begrænse dækningen af forretninger i et bestemt land, uanset dette lands klassifikation.40. Definition af samlet risikoengagement Det samlede risikoengagement fastlægges inden for rammerne af dækningsprocenten på grundlag af beløbene for mellem- og langfristede forretninger, jf. definitionen i direktivets artikel 1.41. Landerisiko a) For gruppen af lande, der udgør den bedste risiko, fastsætter forsikringsgiver i princippet ingen restriktioner for sin dækningspolitik.b) For de øvrige lande kan forsikringsgiver fastsætte restriktioner for sin dækningspolitik.c) En forsikringsgiver, som i princippet ikke yder dækning for et land eller en landegruppe, kan imidlertid undtagelsesvis dække visse forretninger på grund af bilaterale politiske hensyn eller nationale interesser, eller hvor der for den pågældende forretning er frit konvertibel valuta til rådighed i tilstrækkeligt omfang.d) For de lande, der er omhandlet i litra b), kan forsikringsgiver begrænse sit risikoengagement ved kumulativt eller på anden måde at begrænse f.eks.:- det samlede risikoengagement for det pågældende land- det samlede beløb for dækningstilsagn- værdien af nye kontrakter, der skal dækkes- det maksimale dækningsbeløb for hver forretning.Forsikringsgiver kan også forhøje den gældende præmie.Er risikogrænsen for et bestemt land ikke nået, lægges der i princippet ingen begrænsninger på dækningspolitikken.42. Særlige betingelser for landedækningen Forsikringsgiver kan for et bestemt land, uanset hvilken landekategori det henhører under, anvende visse standardbetingelser for dækning, som f.eks.:- at det pågældende lands centralbank eller finansministerium udsteder garanti for betaling og/eller overførsel- at der åbnes en uigenkaldelig remburs eller udstedes en bankgaranti- at karenstiden forlænges- at dækningsprocenten nedsættes- at dækningen begrænses for visse erhvervssektorer eller visse projekttyper.KAPITEL IV: UNDERRETNINGSPROCEDURER 43. Anvendelsesområde for underretningsprocedurerne a) Forsikringsgiver følger nedenstående procedurer ved anvendelsen af de fælles principper, der er fastlagt i kapitel I, II og III.b) Disse procedurer supplerer dem, der er indført ved Rådets beslutning 73/391/EØF af 13. december 1973 om konsultations- og underretningsprocedurer med hensyn til kreditforsikringer, garantier og finanskreditter (2).44. Typer af underretningsprocedurer Der findes fire typer underretningsprocedurer beregnet for Kommissionen og de øvrige forsikringsgivere, nemlig:- årlig underretning til orientering- underretning med henblik på beslutning- forudgående underretning til orientering, og- efterfølgende underretning til orientering.De fremlagte oplysninger må ikke udleveres til tredjemand.45. Årlig underretning til orientering a) Ved udgangen af hvert år og senest den 30. april det følgende år sender hver forsikringsgiver de øvrige forsikringsgivere og Kommissionen en rapport om det forløbne års aktiviteter. Rapporten skal omfatte alle debitorlande og for hvert af disse lande indeholde følgende oplysninger:- det samlede beløb for de dækningstilsagn, forsikringsgiver har afgivet- det samlede udestående risikoengagement, som defineret i punkt 40- præmieindtægter- samlede inddrevne fordringer, og- samlede betalte skadeserstatninger.b) Ved hvert års begyndelse og senest den 31. januar sender hver forsikringsgiver de øvrige forsikringsgivere og Kommissionen en rapport om den forventede dækningspolitik for det kommende år, herunder arten og størrelsen af fastlagte lofter og de standardbetingelser for dækning, som forsikringsgiver agter at anvende.46. Underretning med henblik på beslutning a) Foreligger der konkurrerende tilbud fra eksportører eller banker i Fællesskabet, besvarer en berørt forsikringsgiver omgående enhver anmodning fra en anden berørt forsikringsgiver om oplysning om debitors status i den pågældende forretning, jf. definitionen i punkt 5.b) Er der uenighed om debitors status, stiller de berørte forsikringsgivere oplysningerne til rådighed for de øvrige forsikringsgivere med det formål at blive enige om en for parterne gensidigt acceptabel status.c) Kan forsikringsgiverne ikke nå til enighed om debitors status inden for de ti arbejdsdage, der følger efter anmodningen om oplysninger, forelægger de berørte forsikringsgivere sagen med alle relevante oplysninger for Kommissionen, som derefter træffer en beslutning efter proceduren i direktivets artikel 4.47. Forudgående underretning til orientering a) En forsikringsgiver, som agter at fravige bestemmelserne i dette bilag ved at tilbyde gunstigere dækningsbetingelser, enten for én eller flere konkrete forretninger eller for én eller flere særlige sektorer eller for ét eller flere lande eller generelt, underretter de øvrige forsikringsgivere og Kommissionen om sin hensigt senest syv arbejdsdage inden beslutningens ikrafttræden med en begrundelse for den påtænkte fravigelse, f.eks. nødvendigheden af at matche international konkurrence, og angiver den dertil svarende præmie, der skal opkræves.b) En forsikringsgiver, der agter at opkræve lavere præmier end dem, der fremgår af hans årsrapport, jf. punkt 45, litra b), underretter de øvrige forsikringsgivere og Kommissionen om sin hensigt senest syv arbejdsdage inden beslutningens ikrafttræden.c) En forsikringsgiver, som efter en anden forsikringsgivers underretning i overensstemmelse med litra a) eller b) agter at tilbyde gunstigere betingelser end den initiativtagende forsikringsgiver, underretter de øvrige forsikringsgivere og Kommissionen om sin hensigt senest syv arbejdsdage inden beslutningens ikrafttræden med angivelse af den præmiesats, han agter at anvende.d) En forsikringsgiver, som i overensstemmelse med punkt 41, litra c), agter at dække forretninger med debitorer i lande, for hvilke han normalt ikke tilbyder dækning, underretter de øvrige forsikringsgivere og Kommissionen om sin hensigt senest syv arbejdsdage inden beslutningens ikrafttræden med angivelse af den præmiesats, han agter at anvende.48. Efterfølgende underretning til orientering a) En forsikringsgiver, som beslutter at fravige bestemmelserne i dette bilag ved at tilbyde mindre gunstige dækningsbetingelser, enten for én eller flere konkrete forretninger eller for én eller flere særlige sektorer eller for ét eller flere lande eller generelt, bør senest den 31. januar underrette de øvrige forsikringsgivere og Kommissionen herom for det foregående kalenderår.b) En forsikringsgiver, som beslutter at tilpasse et eller flere elementer i den politik for landedækning, som fremgår af hans årsrapport i overensstemmelse med punkt 45, litra b), underretter omgående de øvrige forsikringsgivere og Kommissionen herom.c) En forsikringsgiver, som efter en anden forsikringsgivers underretning i overensstemmelse med punkt 47, litra a) og/eller b), beslutter at tilbyde de samme betingelser som den initiativtagende forsikringsgiver, underretter omgående de øvrige forsikringsgivere og Kommissionen herom.d) Hver forsikringsgiver besvarer omgående detaljeret enhver anmodning fra andre forsikringsgivere eller Kommissionen om nærmere forklaringer eller yderligere oplysninger om sine aktiviteter.49. Anvendelse af elektronisk post Alle underretninger finder normalt sted pr. elektronisk post eller om nødvendigt ved anvendelse af andre egnede midler til omgående skriftlig kommunikation.(1) EFT L 357 af 18. 12. 1982, s. 20.(2) EFT L 346 af 17. 12. 1973, s. 1. Beslutningen er senest ændret ved tiltrædelsesakten af 1994.


Avis juridique important

|

31984L0372

Kommissionens direktiv 84/372/EØF af 3. juli 1984 om tilpasning til den tekniske udvikling af Rådets direktiv 70/157/EØF om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om tilladt støjniveau og udstødningssystemer for motordrevne køretøjer

EF-Tidende nr. L 196 af 26/07/1984 s. 0047 - 0049 den finske specialudgave: kapitel 15 bind 4 s. 0205  den spanske specialudgave: Kapitel 13 bind 16 s. 0032  den svenske specialudgave: kapitel 15 bind 4 s. 0205  den portugisiske specialudgave: Kapitel 13 bind 16 s. 0032

*****  KOMMISSIONENS  DIREKTIV  af 3. juli 1984  om tilpasning til den tekniske udvikling af Raadets direktiv 70/157/EOEF om tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om tilladt stoejniveau og udstoedningssystemer for motordrevne koeretoejer  (84/372/EOEF)  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE  FAELLESSKABER HAR -  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab,  under henvisning til Raadets direktiv 70/156/EOEF af 6. februar 1970 om tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om godkendelse af motordrevne koeretoejer og paahaengskoeretoejer dertil (1), senest aendret ved direktiv 80/1267/EOEF (2), saerlig artikel 11,  under henvisning til Raadets direktiv 70/157/EOEF af 6. februar 1970 om tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om tilladt stoejniveau og udstoedningssystemer for motordrevne koeretoejer (3), senest aendret ved direktiv 81/334/EOEF (4), saerlig artikel 3, og  ud fra foelgende betragtninger:  Takket vaere de erfaringer, der er gjort paa omraadet, og teknikkens nuvaerende stade er det nu muligt at aendre visse bestemmelser vedroerende metoden til maaling af den stoej, som frembringes af visse typer koeretoejer, saaledes at disse bestemmelser er bedre tilpasset til de reelle brugsvilkaar; det drejer sig om koeretoejer med hoej ydelse samt koeretoejer med automatgear med haandbetjent gearvalg;  navnlig koeretoejer med hoej ydelse har som et af de vaesentligste kendetegn, at de er konstrueret paa grundlag af de mest avancerede teknologiske loesninger, som normalt gaar forud for de loesninger, der senere hen anvendes i serieproduktionen, med optimering af komponenter og karakteristika vedroerende aktiv og passiv sikkerhed, luftforurening, stoejgener og braendstofforbrug; hvad angaar koeretoejernes funktion, stemmer den nuvaerende maalemetode til bestemmelse af det tilladte stoejniveau, som er udarbejdet med henblik paa at paavise den stoej, der frembringes af koeretoejer under deres anvendelse i bytrafik, ifoelge de seneste erfaringer ikke overens med den reelle anvendelse af koeretoejer med hoej ydelse i bytrafik; de aendringer, der er noedvendige for at raade bod herpaa og vurdere stoejen fra denne type koeretoejer paa den mest repraesentative maade, er allerede vedtaget af De forenede Nationers oekonomiske kommission for Europa i regulativ nr. 51, med nylige aendringer;  bestemmelserne i dette direktiv er i overensstemmelse med udtalelsen fra Udvalget for tilpasning af direktiverne om fjernelse af tekniske hindringer for handel med motordrevne koeretoejer til den tekniske udvikling -  UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:  Artikel 1  Bilag I til direktiv 70/157/EOEF, aendres i overensstemmelse med bilaget til dette direktiv.  Artikel 2  1. Fra den 1. oktober 1984 kan medlemsstaterne ikke af grunde, der vedroerer tilladt stoejniveau og udstoedningssystem,  - for en type motordrevne koeretoejer naegte EOEF-standardtypegodkendelse, udstedelse af det dokument, som omhandles i artikel 10, stk. 1, sidste led, i direktiv 70/156/EOEF, eller national godkendelse, eller  - forbyde den foerste ibrugtagning af koeretoejerne,  saafremt stoejniveau og udstoedningssystem for den paagaeldende koeretoejstype eller for de paagaeldende koeretoejer opfylder forskrifterne i direktiv 70/157/EOEF, som aendret ved dette direktiv.  2. Fra den 1. oktober 1984 kan medlemsstaterne:  - ikke laengere udstede det i artikel 10, stk. 1, sidste led, i direktiv 70/156/EOEF naevnte dokument for en koeretoejstype, hvis stoejniveau og udstoedningssystem ikke opfylder forskrifterne i direktiv 70/157/EOEF, som aendret ved dette direktiv,  - naegte national godkendelse af en koeretoejstype, hvis stoejniveau og udstoedningssystem ikke opfylder forskrifterne i direktiv 70/157/EOEF, som aendret ved dette direktiv.  3. Fra den 1. oktober 1986 kan medlemsstaterne forbyde foerste ibrugtagning af koeretoejer, hvis stoejniveau og udstoedningssystem ikke opfylder forskrifterne i direktiv 70/157/EOEF, som aendret ved dette direktiv.  Artikel 3  Medlemsstaterne saetter inden den 1. oktober 1984 de noedvendige bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv. De underretter straks Kommissionen herom.  Artikel 4  Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.  Udfaerdiget i Bruxelles, den 3. juli 1984.  Paa Kommissionens vegne  Karl-Heinz NARJES  Medlem af Kommissionen  (1) EFT nr. L 42 af 23. 2. 1970, s. 1.  (2) EFT nr. L 375 af 31. 12. 1980, s. 34.  (3) EFT nr. L 42 af 23. 2. 1970, s. 16.  (4) EFT nr. L 131 af 18. 5. 1981, s. 6.  BILAG  AEndringer til bilag I i direktiv 70/157/EOEF  Punkt 5.2.2.4.3.2. affattes saaledes:  »5.2.2.4.3.2. fremkoerselshastighed  Koeretoejet koerer frem mod linjen AA' med en stabiliseret hastighed, der svarer til laveste af foelgende to hastigheder:  - en hastighed, der svarer til en motoromdrejningshastighed, der er lig med 3/4 af den hastighed (S), ved hvilken motoren udvikler sin hoejeste effekt  - 50 km/h.  Hvis der under afproevningen sker nedgearing til foerste gear i koeretoejer, der er forsynet med en automatisk gearkasse med mere end to geartrin, kan fabrikanten vaelge en af foelgende to afproevningsprocedurer:  - koeretoejets hastighed V oeges til maksimalt 60 km/h for at undgaa denne nedgearing, eller  - hastigheden V holdes paa 50 km/h, men motorens braendstofforsyning reduceres til hoejst 95 % af den noedvendige maengde ved fuld belastning. Denne betingelse anses for opfyldt:  - i motorer med styret taending, naar spjaeldets vinkelaabning er 90 %, og  - i motorer med kompressionstaending, naar bevaegelsen af indsproejtningspumpens reguleringsanordning er begraenset til 90 % af dens vandring.  Naar koeretoejet er forsynet med en automatisk gearkasse uden haandbetjent gearvalg, afproeves koeretoejet ved forskellige fremkoerselshastigheder: 30, 40 og 50 km/h eller ved 3/4 af den hoejeste landevejshastighed, hvis denne vaerdi er lavere. Man skal anvende de betingelser, hvorved der udvikles det hoejeste stoejniveau.«  Punkt 5.2.2.4.3.3.1.1. affattes saaledes:  »5.2.2.4.3.3.1.1. Koeretoejer af klasserne M1 og N1, der er forsynet med en gearkasse med hoejst fire gear til fremadkoersel, afproeves i andet gear.  Koeretoejer af samme klasse med en gearkasse med mere end fire gear til fremadkoersel afproeves successivt i andet og tredje gear. Kun de transmissionsforhold, der er bestemt til normal landevejskoersel, skal tages i betragtning. Man beregner det aritmetiske gennemsnit af de stoejniveauer, som maales under de to koerselsforhold.  Koeretoejer af klasse M1, der er forsynet med mere end fire gear til fremadkoersel og med en motor paa over 140 kW, og hvis forhold mellem maksimal effekt og tilladt totalmasse er over 75 kW/t, afproeves dog kun i tredje gear under forudsaetning af, at den hastighed, hvormed koeretoejets bagerste ende passerer linje BB' i tredje gear, er over 61 km/h.«  Punkt 5.2.2.4.3.3.2. affattes saaledes:  »5.2.2.4.3.3.2. Automatgearkasse med manuel vaelger  Afproevningen udfoeres med vaelgeren i den af fabrikanten anbefalede stilling til »normal« koersel«.


title: Kommissionens direktiv 2009/83/EF af 27. juli 2009 om ændring af visse bilag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/48/EF for så vidt angår tekniske bestemmelser vedrørende risikostyring (EØS-relevant tekst )

text:
               28.7.2009

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 196/14

      KOMMISSIONENS DIREKTIV 2009/83/EF
   af 27. juli 2009
   om ændring af visse bilag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/48/EF for så vidt angår tekniske bestemmelser vedrørende risikostyring
   (EØS-relevant tekst)
   KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
   under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/48/EF af 14. juni 2006 om adgang til at optage og udøve virksomhed som kreditinstitut (1), særlig artikel 150, stk. 1, litra l), og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               For at sikre en konsekvent gennemførelse og anvendelse af direktiv 2006/48/EF i hele EU har Kommissionen og Det Europæiske Banktilsynsudvalg i 2006 nedsat en arbejdsgruppe (Capital Requirements Directive Transposition Group — CRDTG), som har fået til opgave at drøfte og finde løsninger på problemstillinger vedrørende direktivets gennemførelse og anvendelse. Ifølge CRDTG bør visse tekniske bestemmelser i bilag V, VI, VII, VIII, IX, X og XII til direktiv 2006/48/EF defineres nøjere for at sikre en konvergent anvendelse. Herudover er der visse bestemmelser, som ikke passer sammen med sund risikostyringspraksis i kreditinstitutioner. Disse bestemmelser bør derfor ændres.

               (2)

               Af hensyn til gennemførelsen af det indre marked bør det afklares, hvordan en kreditinstitution kan påvise, at en væsentlig del af risikoen fjernes fra dens balance. Det er også hensigtsmæssigt at øge omregningsfaktoren for likviditetsfaciliteter, som kreditinstitutioner yder ikkebalanceførte medier.

               (3)

               Direktiv 2006/48/EF bør derfor ændres i overensstemmelse hermed.

               (4)

               De foranstaltninger, der fastsættes i dette direktiv, er i overensstemmelse med udtalelse fra Det Europæiske Bankudvalg —

         UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
   Artikel 1
   I direktiv 2006/48/EF foretages følgende ændringer:

               1)

               Bilag V, punkt 8, affattes således:

                           »8.

                           Risici hidrørende fra securitisationstransaktioner, som initieres eller finansieres af kreditinstitutter, eller som de er investorer i, skal vurderes og reduceres ved hjælp af passende politikker og procedurer, som navnlig sikrer, at transaktionens økonomiske indhold afspejles fuldt ud i risikovurderingen og de ledelsesmæssige beslutninger.«

               2)

               I bilag VI, del 1, foretages følgende ændringer:

                           a)

                           Punkt 29, indledningen, affattes således:

                                       »29.

                                       Engagementer med en restløbetid på over tre måneder med institutter, for hvilke der foreligger en kreditvurdering udarbejdet af et udpeget ECAI, risikovægtes i henhold til tabel 4, der bygger på de kompetente myndigheders bestemmelse af, hvilket af de seks trin på kreditkvalitetsskalaen de anerkendte ECAI'ers kreditvurderinger skal henføres til.«

                           b)

                           Punkt 31, indledningen, affattes således:

                                       »31.

                                       Engagementer med en restløbetid på op til tre måneder med institutter, for hvilke der foreligger en kreditvurdering udarbejdet af et udpeget ECAI, risikovægtes i henhold til tabel 5, der bygger på de kompetente myndigheders bestemmelse af, hvilket af de seks trin på kreditkvalitetsskalaen de anerkendte ECAI'ers kreditvurderinger skal henføres til.«

                           c)

                           Overskriften til afsnit 14 affattes således:

                           d)

                           Punkt 73, indledningen, affattes således:

                                       »73.

                                       Engagementer med kreditinstitutter, for hvilke punkt 29-32 finder anvendelse, og engagementer med virksomheder, for hvilke der foreligger en kortsigtet kreditvurdering udarbejdet af et udpeget ECAI, risikovægtes i henhold til tabel 7, der viser de kompetente myndigheders fordeling af de anerkendte ECAI'ers kreditvurderinger på seks trin på en kreditkvalitetsskala.«

                           e)

                           Som punkt 90 indsættes:

                                       »90.

                                       Værdien af engagementer vedrørende lejekontrakter svarer til de diskonterede minimumslejeindbetalinger. Minimumslejeindbetalinger er betalinger, som lejeren betaler eller har pligt til at betale i løbet af lejekontraktens løbetid, og enhver købsoption (dvs. hvis anvendelsen af optionen er nogenlunde sikker). Ethvert garanteret restbeløb, der opfylder betingelserne i bilag VIII, del 1, punkt 26, 27 og 28, vedrørende anerkendelse af udbydere af kreditrisikoafdækning samt minimumskravene for anerkendelse af andre former for garantier i henhold til bilag VIII, del 2, punkt 14-19, skal være omfattet af minimumslejeindbetalingerne. Engagementerne henføres til den relevante engagementsklasse, jf. artikel 79. Er engagementet en restværdi af leasede ejendomme, beregnes de risikovægtede værdier af engagementet således: 1/t × 100 % × engagementets værdi, hvor t er den største værdi af enten 1 eller det nærmeste hele antal år, der er tilbage af lejemålet.«

               3)

               I bilag VII, del 1, foretages følgende ændringer:

                           a)

                           Punkt 25 affattes således:

                                       »25.

                                       De risikovægtede værdier af engagementer opgøres ud fra det potentielle tab på kreditinstituttets aktiepositioner, hvilket beregnes ved brug af interne modeller for den potentielle risiko for tab (»value-at-risk«) baseret på et ensidigt 99 %-konfidensinterval, der viser forskellen mellem kvartalsafkastet og et passende risikofrit afkast, der er beregnet over en længere analyseperiode, multipliceret med 12,5. De risikovægtede værdier af engagementer på aktieporteføljeniveauet må ikke være lavere end summerne af de risikovægtede værdier af engagementer, der som et minimum kræves efter sandsynlighed for misligholdelse (PD)-/tab i tilfælde af misligholdelse (LGD)-metoden, og de tilsvarende forventede tab multipliceret med 12,5 og beregnet på basis af de i del 2, punkt 24, anførte sandsynlighed for misligholdelse (PD)-værdier og de dertil hørende tab i tilfælde af misligholdelse (LGD)-værdier i del 2, punkt 25 og 26.«

                           b)

                           Punkt 27 affattes således:

                                       »27.

                                       De risikovægtede værdier af engagementer beregnes efter følgende formel:

                                                   Værdien af det risikovægtede engagement = 100 % × engagementets værdi;

                                                   hvis engagementet er en restværdi af leasede ejendomme, beregnes de risikovægtede værdier af engagementet dog således:

                                                               1/t × 100 % × engagementets værdi,

                                                               hvor t er den største værdi af enten 1 eller det nærmeste hele antal år, der er tilbage af lejemålet.«

               4)

               I bilag VII, del 2, foretages følgende ændringer:

                           a)

                           Punkt 13, litra c), affattes således:

                                       »c)

                                       For engagementer, der er knyttet til fuldt sikrede eller næsten fuldt sikrede derivatinstrumenter (som beskrevet i bilag IV), transaktioner og fuldt eller næsten fuldt sikrede »margin lending«-transaktioner, der er underlagt en masternettingaftale, beregnes løbetiden ud fra transaktionernes vægtede gennemsnitlige restløbetid. Løbetiden skal være på mindst 10 dage. For genkøbstransaktioner eller transaktioner vedrørende ud- eller indlån af værdipapirer eller råvarer, der er underlagt en rammeaftale om netting, fastsættes løbetiden ud fra transaktionernes vægtede gennemsnitlige restløbetid. Løbetiden skal mindst være på 5 dage. Løbetiden vægtes i forhold til den nominelle værdi af hver transaktion.«

                           b)

                           Punkt 14, indledningen, affattes således:

                                       »14.

                                       Uanset punkt 13, litra a), b), c), d) og e), skal løbetiden fastsættes til mindst én dag for:«

               5)

               I bilag VII, del 4, affattes punkt 96 således:

                           »96.

                           Kravene i punkt 97-104 finder ikke anvendelse på garantier, der stilles af institutioner, centralregeringer, centralbanker og selskaber, som opfylder kravene i bilag VIII, del 1, punkt 26, litra g), hvis kreditinstituttet har fået tilladelse til at anvende reglerne i artikel 78-83 for engagementer med sådanne foretagender. I så fald anvendes kravene i artikel 90-93.«

               6)

               I bilag VIII, del 1, foretages følgende ændringer:

                           a)

                           Følgende nye afsnit tilføjes til punkt 9:
                           »Hvis instituttet for kollektiv investering ikke begrænser sig til at investere i de instrumenter, der kan anerkendes i henhold til punkt 7 og 8, kan andele anerkendes med værdien af de anerkendte aktiver som gyldig sikkerhedsstillelse, idet det forudsættes, at instituttet har investeret i ikkeanerkendte aktiver i det størst mulige omfang, der er tilladt i henhold til dets mandat. I tilfælde, hvor ikkeanerkendte aktiver kan have en negativ værdi på grund af forpligtelser eller eventualforpligtelser som følge af ejerskab, beregner kreditinstitutionen den samlede værdi af de ikkeanerkendte aktiver og nedsætter værdien af de anerkendte aktiver med værdien af de ikkeanerkendte aktiver, hvis sidstnævnte samlet set er negativ.«

                           b)

                           Følgende nye afsnit tilføjes til punkt 11:
                           »Hvis instituttet for kollektiv investering ikke begrænser sig til at investere i de instrumenter, der kan anerkendes i henhold til punkt 7 og 8 og litra a) i dette punkt, kan andele anerkendes med værdien af de anerkendte aktiver som gyldig sikkerhedsstillelse, idet det forudsættes, at instituttet har investeret i ikkeanerkendte aktiver i det størst mulige omfang, der er tilladt i henhold til dets mandat. I tilfælde, hvor ikkeanerkendte aktiver kan have en negativ værdi på grund af forpligtelser eller eventualforpligtelser som følge af ejerskab, beregner kreditinstitutionen den samlede værdi af de ikkeanerkendte aktiver og nedsætter værdien af de anerkendte aktiver med værdien af de ikkeanerkendte aktiver, hvis sidstnævnte samlet set er negativ.«

               7)

               I bilag VIII, del 2, foretages følgende ændringer:

                           a)

                           Punkt 13 affattes således:

                                       »13.

                                       Følgende betingelser skal alle være opfyldt, for at livsforsikringspolicer, der er pantsat til långivende kreditinstitut, kan anerkendes:

                                                   a)

                                                   livsforsikringspolicen pantsættes frit eller overføres til det långivende kreditinstitut

                                                   b)

                                                   selskabet, der udsteder livsforsikringen, underrettes om pantsætningen eller overførslen og kan som følge heraf ikke udbetale forfaldne beløb i henhold til kontrakten uden det långivende kreditinstituts samtykke

                                                   c)

                                                   det långivende kreditinstitut har ret til at ophæve policen og modtage tilbagekøbsværdien i tilfælde af misligholdelse fra låntagers side

                                                   d)

                                                   det långivende kreditinstitut underrettes om policeindehaverens eventuelle manglende indbetalinger i henhold til policen

                                                   e)

                                                   kreditrisikoafdækningen er gældende i hele lånets løbetid. Såfremt dette ikke er muligt, fordi forsikringsforholdet ophører, inden kreditengagementet udløber, skal kreditinstituttet sikre, at det fra forsikringsaftalen hidrørende beløb tjener som sikkerhed for kreditinstituttet indtil udløbet af kreditaftalen

                                                   f)

                                                   pantet eller overførslen har retskraft og kan fuldbyrdes i alle relevante retsområder på tidspunktet for indgåelse af kreditaftalen

                                                   g)

                                                   virksomheden, der udbyder livsforsikringen, har fastsat tilbagekøbsværdien af forsikringen, som ikke kan nedskrives

                                                   h)

                                                   tilbagekøbsværdien betales efter anmodning og inden for en rimelig frist

                                                   i)

                                                   der kan ikke anmodes om udbetaling af tilbagekøbsværdien uden kreditinstituttets samtykke

                                                   j)

                                                   virksomheden, der udbyder livsforsikringen, er omfattet af direktiv 2002/83/EF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/17/EF (2), eller er underlagt tilsyn af en kompetent myndighed i et tredjeland, hvis tilsyns- og lovregler er mindst lige så strenge som dem, der anvendes i Fællesskabet.

                           b)

                           Punkt 16, indledningen, affattes således:

                                       »16.

                                       Når et engagement er afdækket af en sikkerhedsstillelse, som har en modgaranti fra en centralregering eller en centralbank, regionalregeringer eller lokale myndigheder eller en offentlig enhed, for hvilke fordringer behandles som fordringer på den centralregering, på hvis område de er etableret i henhold til artikel 78-83, en multilateral udviklingsbank eller en international organisation, for hvilken der tillægges en 0 % risikovægtning i henhold til artikel 78-83, eller en offentlig enhed, for hvilken fordringer behandles som fordringer på kreditinstitutter i henhold til artikel 78-83, kan engagementet behandles som værende afdækket af en sikkerhedsstillelse udstedt af den pågældende institution, når følgende betingelser er opfyldt:«

               8)

               I bilag VIII, del 3, foretages følgende ændringer:

                           a)

                           Punkt 24 affattes således:

                                       »24.

                                       Den enkle metode for finansiel sikkerhedsstillelse kan kun anvendes, når størrelsen af det risikovægtede engagement beregnes i henhold til artikel 78-83. Et kreditinstitut kan ikke både anvende den enkle og den udbyggede metode for finansiel sikkerhedsstillelse, medmindre det sker i henhold til artikel 85, stk. 1, og artikel 89, stk. 1. Kreditinstitutioner skal over for de kompetente myndigheder påvise, at denne exceptionelle anvendelse af begge metoder ikke sker selektivt med henblik på at opnå reducerede minimumskapitalkrav, og at den ikke medfører regelarbitrage.«

                           b)

                           Punkt 26 affattes således:

                                       »26.

                                       Den risikovægtning, der ville blive tillagt i henhold til artikel 78-83, hvis långiver var direkte eksponeret for instrumentet, der anvendes som sikkerhedsstillelse, tillægges de dele af værdien af engagementet, hvor sikkerhedsstillelsen er dækket af markedsværdien af den anerkendte sikkerhedsstillelse. I denne forbindelse ansættes værdien af engagementet for en ikkebalanceført post opført i bilag II til 100 % af dens værdi og ikke til den procentsats, der fremgår af artikel 78, stk. 1. Risikovægten af den del, der er omfattet af sikkerhedsstillelse, skal være på mindst 20 %, bortset fra de i punkt 27-29 omtalte tilfælde. Den resterende del af værdien af engagementet er omfattet af en risikovægt svarende til den, der ville skulle tillægges for et ikkesikret engagement med modparten i henhold til artikel 78-83.«

                           c)

                           I punkt 33 affattes definitionen af variablen »E« således:
                           »E er engagementets værdi i henhold til henholdsvis artikel 78-83 eller artikel 84-89, hvis engagementet ikke var sikret. Med henblik herpå fastsættes for kreditinstitutter, der beregner de risikovægtede engagementers størrelse i henhold til artikel 78-83, engagementsværdien af ikkebalanceførte poster, opført i bilag II, til 100 % af værdien og ikke den procentsats, der fremgår af artikel 78, stk. 1, og for kreditinstitutter, der beregner de risikovægtede engagementers størrelse i henhold til artikel 84-89, beregnes engagementsværdien af de poster, der er opført i bilag VII, del 3, punkt 9-11, ved at anvende en omregningsfaktor på 100 % og ikke de omregningsfaktorer eller procentsatser, der er anført i de pågældende punkter.«

                           d)

                           I punkt 69 tilføjes følgende punktum:
                           »I denne forbindelse beregnes engagementsværdien af de poster, der er opført i bilag VII, del 3, punkt 9, 10 og 11, ved at anvende en omregningsfaktor eller en procentsats på 100 % og ikke de omregningsfaktorer eller procentsatser, der er anført i de pågældende punkter.«

                           e)

                           Punkt 75 affattes således:

                                       »75.

                                       Giver en medlemsstats kompetente myndigheder tilladelse til behandlingen i henhold til punkt 73, kan de kompetente myndigheder i en anden medlemsstat give deres kreditinstitutter tilladelse til at tillægge risikovægte, der er tilladt i medfør af behandlingen i henhold til punkt 73, for engagementer med sikkerhed i bolig- eller erhvervsejendomme, der er placeret på førstnævnte medlemsstats område i henhold til de samme betingelser, som er gældende i denne medlemsstat.«

                           f)

                           Punkt 80 affattes således:

                                       »80.

                                       Når betingelserne i del 2, punkt 13, er opfyldt, skal den del af engagementet, der er sikret ved den aktuelle tilbagekøbsværdi af kreditrisikoafdækningen, der er omfattet af bestemmelserne i del 1, punkt 24, opfylde én af følgende betingelser:

                                                   a)

                                                   den skal være risikovægtet i henhold til punkt 80a, hvis engagementet er underlagt bestemmelserne i artikel 78-83

                                                   b)

                                                   der skal for delen være fastsat en LGD på 40 %, hvis engagementet er underlagt bestemmelserne i artikel 84-89, men ikke underlagt kreditinstituttets eget skøn over LGD.

                                             I tilfælde af en valutamismatch, nedsættes den aktuelle tilbagekøbsværdi i henhold til punkt 84, så værdien af kreditrisikoafdækningen er den aktuelle tilbagekøbsværdi af livsforsikringspolicen.«

                           g)

                           Følgende indsættes efter punkt 80 som punkt 80a:

                                       »80a.

                                       I forbindelse med punkt 80, litra a), tillægges følgende risikovægtninger på grundlag af den risikovægt, der tillægges privilegerede usikrede engagementer med den virksomhed, der udbyder livsforsikringen:

                                                   a)

                                                   en risikovægtning på 20 %, hvis de privilegerede usikrede engagementer med den virksomhed, der udbyder livsforsikringen, er tillagt en risikovægtning på 20 %

                                                   b)

                                                   en risikovægtning på 35 %, hvis de privilegerede usikrede engagementer med den virksomhed, der udbyder livsforsikringen, er tillagt en risikovægtning på 50 %

                                                   c)

                                                   en risikovægtning på 70 %, hvis de privilegerede usikrede engagementer med den virksomhed, der udbyder livsforsikringen, er tillagt en risikovægtning på 100 %

                                                   d)

                                                   en risikovægtning på 150 %, hvis de privilegerede usikrede engagementer med den virksomhed, der udbyder livsforsikringen, er tillagt en risikovægtning på 150 %.«

                           h)

                           Punkt 87 affattes således:

                                       »87.

                                       I forbindelse med artikel 80 er g den risikovægt, der skal anvendes for et engagement, hvis værdi (E) er fuldt afdækket af ufinansieret risikoafdækning (GA), hvor:

                                                   E er engagementets værdi i henhold til artikel 78; i denne forbindelse ansættes værdien af engagementet for en ikkebalanceført post opført i bilag II til 100 % af dens værdi frem for den værdi af engagementet, der fremgår af artikel 78, stk. 1

                                                   g er risikovægten for engagementer med udstederen som angivet i henhold til artikel 78-83, og

                                                   GA er værdien af G* som beregnet i henhold til punkt 84 og videre justeret for manglende løbetidsmatch som angivet i del 4.«

                           i)

                           I punkt 88 affattes definitionen af variablen »E« således:
                           »E er engagementets værdi i henhold til artikel 78. I denne forbindelse ansættes værdien af engagementet for en ikkebalanceført post opført i bilag II til 100 % af dens værdi frem for den værdi af engagementet, der fremgår af artikel 78, stk. 1.«

                           j)

                           Punkt 90, 91 og 92 affattes således:

                                       »90.

                                       For den afdækkede del af engagementets værdi (E) (baseret på den justerede værdi af kreditrisikoafdækningen GA) kan PD i forbindelse med bilag VII, del 2, være PD for udstederen af kreditrisikoafdækningen eller en PD, der ligger mellem låntagerens og garantistillerens, hvis det ikke skønnes nødvendigt med fuld substitution. Ved efterstillede tilgodehavender og ikkeefterstillet, ufinansieret risikoafdækning kan det LGD, der anvendes i forbindelse med bilag VII, del 2, være det samme som det, der benyttes for privilegerede fordringer.

                                       91.

                                       For eventuelle ikkeafdækkede dele af engagementets værdi (E) skal PD være låntagers PD, mens LGD er LGD for det underliggende engagement.

                                       92.

                                       GA er værdien af G* som beregnet i henhold til punkt 84 og yderligere justeret for eventuel manglende løbetidsmatch som angivet i del 4. E er engagementets værdi i henhold til bilag VII, del 3. I denne forbindelse beregnes engagementsværdien af de poster, der er opført i bilag VII, del 3, punkt 9-11, ved at anvende en omregningsfaktor eller en procentsats på 100 % og ikke de omregningsfaktorer eller procentsatser, der er anført i de pågældende punkter.«

               9)

               I bilag IX, del 2, foretages følgende ændringer:

                           a)

                           Punkt 1 ændres således:

                                       i)

                                       Indledningen affattes således:

                                                   »1.

                                                   Det engagementsleverende kreditinstitut ved en traditionel securitisation kan udelukke securitiserede engagementer fra beregningen af størrelsen af de risikovægtede engagementer og størrelsen af de forventede tab, hvis en af følgende betingelser er opfyldt:

                                                               a)

                                                               en væsentlig del af kreditrisikoen i forbindelse med de securitiserede engagementer anses for at være overført til tredjeparter

                                                               b)

                                                               det engagementsleverende kreditinstitut anvender en risikovægtning på 1 250 % for alle sine securitisationspositioner i den pågældende securitisation eller fratrækker disse securitisationspositioner i egne midler, jf. artikel 57, litra r).«

                                       ii)

                                       Følgende punkt 1a til 1d indsættes efter indledningen:

                                                   »1a.

                                                   Medmindre den kompetente myndighed i et specifikt tilfælde beslutter, at den mulige reduktion i den risikovægtede værdi af engagementet, som det engagementsleverende kreditinstitut ville kunne opnå ved securitisationen, ikke er underbygget af en tilsvarende kreditrisikooverførsel til tredjeparter, anses en væsentlig kreditrisiko at være overført i følgende tilfælde:

                                                               a)

                                                               de risikovægtede engagementsværdier af de mezzaninsecuritisationspositioner, som det engagementsleverende kreditinstitut besidder i securitisationen, overskrider ikke 50 % af de risikovægtede engagementsværdier af alle mezzaninsecuritisationspositioner i securitisationen

                                                               b)

                                                               hvis der ingen mezzaninsecuritisationspositioner er i en given securitisation, og det engagementsleverende kreditinstitut kan påvise, at engagementsværdien af de securitisationspositioner, som ville medføre et fradrag i egne midler eller have en risikovægtning på 1 250 %, overstiger et velfunderet skøn over det forventede tab på de securitiserede engagementer væsentligt, besidder det engagementsleverende kreditinstitut ikke mere end 20 % af engagementsværdien af de securitisationspositioner, som ville medføre et fradrag i egne midler eller have en risikovægtning på 1 250 %.

                                                   1b.

                                                   I forbindelse med punkt 1a er mezzaninsecuritisationspositioner securitisationspositioner, som tillægges en risikovægtning, der er mindre end 1 250 %, som er efterstillet de højest privilegerede positioner i securitisationen, og som er efterstillet enhver anden securitisationsposition i securitisationen, der:

                                                               a)

                                                               i tilfælde af en securitisationsposition, som er underlagt punkt 6-36 i del 4, er henført til kreditkvalitetstrin 1, eller

                                                               b)

                                                               i tilfælde af en securitisationsposition, som er underlagt punkt 37-76 i del 4, er henført til kreditkvalitetstrin 1 eller 2 i henhold til del 3.

                                                   1c.

                                                   Som alternativ til punkt 1a og 1b kan en væsentlig kreditrisiko anses for at være overført, hvis det godtgøres over for den kompetente myndighed, at et kreditinstitut har politikker og metoder, som sikrer, at en eventuel reduktion af kapitalkrav, som det engagementsleverende institut opnår ved securitisationen, er underbygget af en tilsvarende kreditrisikooverførsel til tredjeparter. De kompetente myndigheder anser kun dette for godtgjort, hvis det engagementsleverende kreditinstitut kan påvise, at kreditrisikooverførslen til tredjeparter også er anerkendt i forbindelse med kreditinstituttets interne risikostyring og dets allokering af den interne kapital.

                                                   1d.

                                                   Ud over betingelserne i punkt 1 til 1c skal følgende betingelser være opfyldt:«

                           b)

                           Punkt 2 ændres således:

                                       i)

                                       Indledningen affattes således:

                                                   »2.

                                                   Et engagementsleverende kreditinstitut til en syntetisk securitisation kan beregne størrelsen af risikovægtede engagementer og i givet fald størrelsen af de forventede tab for de securitiserede engagementer i overensstemmelse med punkt 3 og 4 nedenfor, hvis en af følgende betingelser er opfyldt:

                                                               a)

                                                               en væsentlig kreditrisiko anses for at være overført til tredjeparter, enten ved hjælp af finansieret eller ufinansieret kreditrisikoafdækning

                                                               b)

                                                               det engagementsleverende kreditinstitut anvender en risikovægtning på 1 250 % for alle sine securitisationspositioner i securitisationen eller fratrækker disse securitisationspositioner i egne midler, jf. artikel 57, litra r).«

                                       ii)

                                       Følgende punkt 2a til 2d indsættes efter indledningen:

                                                   »2a.

                                                   Medmindre den kompetente myndighed fra sag til sag beslutter, at den mulige reduktion i den risikovægtede værdi af engagementet, som det engagementsleverende kreditinstitut ville kunne opnå ved securitisationen, ikke er underbygget af en tilsvarende kreditrisikooverførsel til tredjeparter, anses en væsentlig kreditrisiko at være overført, hvis en af følgende betingelser er opfyldt:

                                                               a)

                                                               de risikovægtede engagementsværdier af de mezzaninsecuritisationspositioner, som det engagementsleverende kreditinstitut besidder i securitisationen, overskrider ikke 50 % af de risikovægtede engagementsværdier af alle mezzaninsecuritisationspositioner i securitisationen

                                                               b)

                                                               hvis der ingen mezzaninsecuritisationspositioner er i en given securitisation, og det engagementsleverende kreditinstitut kan påvise, at engagementsværdien af de securitisationspositioner, som ville medføre et fradrag i egne midler eller have en risikovægtning på 1 250 %, overstiger et velfunderet skøn over det forventede tab på de securitiserede engagementer væsentligt, besidder det engagementsleverende kreditinstitut ikke mere end 20 % af engagementsværdien af de securitisationspositioner, som ville medføre et fradrag i egne midler eller have en risikovægtning på 1 250 %.

                                                   2b.

                                                   I forbindelse med punkt 2a er mezzaninsecuritisationspositioner securitisationspositioner, som tillægges en risikovægtning, der er mindre end 1 250 %, som er efterstillet de højest privilegerede positioner i securitisationen, og som er efterstillet enhver anden securitisationsposition i securitisationen, der:

                                                               a)

                                                               i tilfælde af en securitisationsposition, som er underlagt punkt 6-36 i del 4, er henført til kreditkvalitetstrin 1, eller

                                                               b)

                                                               i tilfælde af en securitisationsposition, som er underlagt punkt 37-76 i del 4, er henført til kreditkvalitetstrin 1 eller 2 i henhold til del 3.

                                                   2c.

                                                   Som alternativ til punkt 2a og 2b kan en væsentlig kreditrisiko anses for at være overført, hvis det godtgøres over for den kompetente myndighed; at et kreditinstitut har politikker og metoder, som sikrer, at en eventuel reduktion af kapitalkrav, som det engagementsleverende institut opnår ved securitisationen, er underbygget af en tilsvarende kreditrisikooverførsel til tredjeparter. De kompetente myndigheder anser kun dette for godtgjort, hvis det engagementsleverende kreditinstitut kan påvise, at kreditrisikooverførslen til tredjeparter også er anerkendt i forbindelse med kreditinstituttets interne risikostyring og dets allokering af den interne kapital.

                                                   2d.

                                                   Herudover skal følgende betingelser være opfyldt:«

               10)

               I bilag IX, del 4, foretages følgende ændringer:

                           a)

                           Punkt 13, indledningen, affattes således:
                           »Når følgende betingelser er opfyldt, bestemmes engagementets værdi ved at anvende en konverteringsfaktor på 50 % på en likviditetsfacilitets nominelle beløb:«

                           b)

                           Afsnit 2.4.2 og punkt 14 udgår.

                           c)

                           Punkt 48 udgår.

                           d)

                           Afsnit 3.5.1 og punkt 56 udgår.

               11)

               I bilag X, del 2, affattes punkt 1 således:

                           »1.

                           Kapitalkravet for operationelle risici beregnes som det treårige gennemsnit af de årlige adderede kapitalkrav for de forskellige forretningsområder, der er omhandlet i tabel 2. I et hvilket som helst år kan negative kapitalkrav (som følge af negativ bruttoindkomst) inden for ethvert forretningsområde ubegrænset modregnes i positive kapitalkrav inden for andre forretningsområder. Såfremt det samlede kapitalkrav for alle forretningsområder i et givet år er negativt, sættes bidraget til tælleren for det pågældende år dog til nul.«

               12)

               I bilag X, del 3, foretages følgende ændringer:

                           a)

                           Punkt 14 affattes således:

                                       »14.

                                       Kreditinstitutter skal kunne transformere deres historiske data for interne tab til de forretningsområder, der defineres i del 2, og de typer af begivenheder, der defineres i del 5, og kunne fremlægge disse data på de kompetente myndigheders anmodning. Tabsgivende begivenheder, som påvirker hele instituttet, kan henføres til et yderligere forretningsområde med titlen »virksomhedsposter« som følge af exceptionelle omstændigheder. Der skal forefindes dokumenterede, objektive kriterier for fordelingen af tab på de angivne forretningsområder og typer af begivenheder. Tab på operationelle risici, som er knyttet til kreditrisikoen, og som historisk har været medtaget i de interne kreditrisikodatabaser, skal registreres i databaserne over operationelle risici og identificeres særskilt. Sådanne tab er ikke en del af omkostningerne ved operationelle risici, så længe de fortsat behandles som kreditrisici i forbindelse med beregning af minimumskapitalkravene. Tab på operationelle risici, der vedrører markedsrisici, medtages i kapitalkravet vedrørende operationelle risici.«

                           b)

                           Punkt 29 affattes således:

                                       »29.

                                       Kapitalbegrænsningen som følge af anerkendelsen af forsikringer og andre risikooverførselsmekanismer må ikke overstige 20 % af kapitalkravet vedrørende operationelle risici før anerkendelse af risikoreduktionsteknikker.«

               13)

               I bilag XII, del 2, punkt 10, indsættes følgende litra d) og e):

                           »d)

                           den højeste værdi, den laveste værdi og gennemsnittet af de daglige vurderinger af »value-at-risk« i den periode, der udsendes en beretning for, og værdien af »value-at-risk«-vurderingen ved periodens udgang

                           e)

                           en sammenligning mellem porteføljens daglige »value-at-risk«-slutværdi og ændringerne i porteføljens slutværdi efter den næstfølgende hverdag sammen med en analyse af eventuelle vigtige overskridelser i den periode, der aflægges beretning for.«

               14)

               I bilag XII, del 3, affattes punkt 3 således:

                           »3.

                           Kreditinstitutter, der anvender metoden i artikel 105 til beregning af deres egenkapitalkrav vedrørende operationelle risici, skal fremlægge en beskrivelse af deres brug af forsikringer og andre risikooverførselsmekanismer med henblik på at reducere risikoen.«

         Artikel 2
   1.   Medlemsstaterne vedtager og offentliggør senest den 31. oktober 2010 de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette direktiv. De meddeler straks Kommissionen teksten til disse bestemmelser og en sammenligningstabel, som viser sammenhængen mellem de pågældende bestemmelser og nærværende direktiv.
   De anvender disse love og bestemmelser fra den 31. december 2010.
   Disse bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
   2.   Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale love og administrative bestemmelser, som de vedtager på det område, der er omfattet af nærværende direktiv.
   Artikel 3
   Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
   Artikel 4
   Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 27. juli 2009.

            På Kommissionens vegne

         Charlie McCREEVY

            Medlem af Kommissionen

      (1)  EUT L 177 af 30.6.2006, s. 1.

      (2)  EFT L 110 af 20.4.2001, s. 28.«