Avis juridique important

|

31983L0648

Rådets femtende direktiv 83/648/EØF af 19. december 1983 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter - udsættelse af fristen for Den hellenske Republiks gennemførelse af det fælles merværdiafgiftssystem

EF-Tidende nr. L 360 af 23/12/1983 s. 0049 - 0049 den finske specialudgave: kapitel 9 bind 1 s. 0121  den spanske specialudgave: Kapitel 09 bind 1 s. 0165  den svenske specialudgave: kapitel 9 bind 1 s. 0121  den portugisiske specialudgave: Kapitel 09 bind 1 s. 0165

*****  RAADETS  FEMTENDE DIREKTIV  af 19. december 1983  om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsaetningsafgifter - udsaettelse af fristen for Den hellenske Republiks gennemfoerelse af det faelles mervaerdiafgiftssystem  (83/648/EOEF)  RAADET FOR DE EUROPAEISKE  FAELLESSKABER HAR -  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab, saerlig artikel 99 og 100,  under henvisning til forslag fra Kommissionen,  under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1),  under henvisning til udtalelse fra Det oekonomiske og sociale Udvalg (2), og  ud fra foelgende betragtninger:  Den graeske regering meddelte den 19. juli 1983 Kommissionen, at den paa grund af tekniske og konjunkturbestemte forhold ikke kan gennemfoere det faelles mervaerdiafgiftssystem med virkning fra den 1. januar 1984 som fastsat i artikel 145 sammenholdt med bilag XII i tiltraedelsesakten af 1979; den graeske regering anmoder derfor om, at en saadan gennemfoerelse udsaettes i to aar;  det eksisterende graeske afgiftssystem giver grundlag for at imoedekomme den graeske regering anmodning af hensyn til de tekniske forhold, denne har fremfoert -  UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:  Artikel 1  Den hellenske Republik skal snarest muligt og senest den 1. januar 1986 traeffe de noedvendige foranstaltninger for at efterkomme direktiv 67/227/EOEF (3), 67/228/EEOEF (4) og 77/388/EOEF (5) saavel som alle andre direktiver, der allerede er vedtaget eller skal vedtages, vedroerende det faelles mervaerdiafgiftssystem.  Artikel 2  Kommissionen forelaegger senest den 31. december 1984 Raadet og Europa-Parlamentet en rapport, hvori der redegoeres for, hvor langt Den hellenske Republik er naaet med gennemfoerelsen af de i artikel 1 naevnte direktiver.  Artikel 3  Dette direktiv er rettet til Den hellenske Republik.  Udfaerdiget i Bruxelles, den 19. december 1983.  Paa Raadets vegne  G. VARFIS  Formand  (1) Udtalelse afgivet den 16. 12. 1983 (endnu ikke offentliggjort i EFT).  (2) Udtalelse afgivet den 15. 12. 1983 (endnu ikke offentliggjort i EFT).  (3) EFT nr. 71 af 14. 4. 1967, s. 1301/67.  (4) EFT nr. 71 af 14. 4. 1967, s. 1303/67.  (5) EFT nr. L 145 af 13. 6. 1977, s. 1.


Avis juridique important

|

32003L0008

Rådets direktiv 2002/8/EF af 27. januar 2003 om forbedret adgang til domstolene i grænseoverskridende tvister gennem fastsættelse af fælles mindsteregler for retshjælp i forbindelse med tvister af denne art

EF-Tidende nr. L 026 af 31/01/2003 s. 0041 - 0047

Rådets direktiv 2002/8/EFaf 27. januar 2003om forbedret adgang til domstolene i grænseoverskridende tvister gennem fastsættelse af fælles mindsteregler for retshjælp i forbindelse med tvister af denne artRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 61, litra c), og artikel 67,under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet(2),under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg(3), ogud fra følgende betragtninger:(1) Den Europæiske Union har sat sig som mål at bevare og udbygge Unionen som et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed, hvor der er fri bevægelighed for personer. Med henblik på gradvis at indføre et sådant område skal Fællesskabet bl.a. vedtage de foranstaltninger vedrørende retligt samarbejde om civilretlige spørgsmål med grænseoverskridende aspekter, som er nødvendige for, at det indre marked kan fungere tilfredsstillende.(2) Ifølge traktatens artikel 65, litra c), skal der bl.a. fastsættes foranstaltninger med henblik på at fjerne hindringer for, at civile retssager forløber tilfredsstillende, om nødvendigt ved at fremme foreneligheden mellem medlemsstaternes civile retsplejeregler.(3) Det Europæiske Råd opfordrede på sit møde i Tammerfors den 15.-16. oktober 1999 Rådet til at udarbejde minimumsstandarder, som sikrer et passende retshjælpsniveau i grænseoverskridende retssager i hele EU.(4) Alle medlemsstater er kontraherende parter i den europæiske konvention af 4. november 1950 til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder. De spørgsmål, der er omhandlet i dette direktiv, skal håndteres under overholdelse af nævnte konvention, navnlig princippet om, at de to parter i en tvist skal stilles lige.(5) Dette direktiv tager sigte på at fremme anvendelsen af retshjælp i forbindelse med grænseoverskridende tvister for alle, der ikke har tilstrækkelige midler, hvis en sådan hjælp er nødvendig for at sikre reel adgang til domstolene. Den almindeligt anerkendte ret til adgang til domstolene bekræftes også ved artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.(6) Den reelle adgang til domstolene må hverken hindres af, at en person, der er part i en retssag som sagsøger eller sagsøgt, mangler økonomiske midler, eller af problemer som følge af, at en tvist er af grænseoverskridende karakter.(7) Da dette direktivs mål ikke i tilstrækkelig grad kan opfyldes af medlemsstaterne alene, men bedre vil kunne gennemføres på fællesskabsplan, kan Fællesskabet i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. traktatens artikel 5, træffe foranstaltninger. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, der er omhandlet i samme artikel, går dette direktiv ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.(8) Dette direktiv har til hovedformål at garantere passende retshjælp i forbindelse med grænseoverskridende tvister gennem fastsættelse af visse fælles minimumsstandarder vedrørende retshjælp i forbindelse med tvister af denne art. Et rådsdirektiv er den retsakt, der er bedst egnet til at nå dette mål.(9) Dette direktiv gælder for grænseoverskridende tvister på det civil- og handelsretlige område.(10) Enhver, der er involveret i en tvist på det civil- og handelsretlige område, som er omfattet af dette direktiv, skal kunne gøre sine rettigheder gældende ved en domstol, selv om den pågældendes økonomiske situation gør det umuligt for vedkommende at betale sagsomkostningerne. Retshjælpen anses for passende, når den giver retshjælpsmodtageren reel adgang til domstolene på dette direktivs betingelser.(11) Retshjælpen bør dække rådgivning forud for en retssag med henblik på en bilæggelse af tvisten inden en retssag samt juridisk bistand til anlæggelse af en retssag og repræsentation i retten og bør indebære fritagelse for eller hjælp til at betale sagsomkostninger.(12) Lovgivningen i den medlemsstat, på hvis område retssagen føres, eller hvor der søges fuldbyrdelse, skal være bestemmende for, om retshjælp til sagsomkostninger også kan dække de af modpartens sagsomkostninger, som det påhviler retshjælpsmodtageren at betale.(13) Alle unionsborgere bør, uanset hvor de har bopæl eller sædvanligt opholdssted på en medlemsstats område, kunne få retshjælp i forbindelse med grænseoverskridende tvister, hvis de opfylder betingelserne i dette direktiv. Det samme gælder for tredjelandsstatsborgere, der har lovligt, sædvanligt ophold i en medlemsstat.(14) Medlemsstaterne bør frit kunne fastsætte tærskler, over hvilke en person må formodes at kunne betale sagsomkostningerne, på de betingelser, der fastsættes i dette direktiv. Sådanne tærskler fastsættes på grundlag af forskellige objektive elementer som f.eks. indkomst, formue eller familiemæssige forhold.(15) Dette direktivs mål kan imidlertid ikke nås, hvis retshjælpssøgende ikke får mulighed for at godtgøre, at de ikke kan betale sagsomkostningerne, selv om deres midler ligger over den tærskel, der er fastsat i den medlemsstat, på hvis område retssagen føres. Ved vurderingen af, om der skal bevilges retshjælp på dette grundlag, kan myndighederne i den medlemsstat, på hvis område retssagen føres, tage hensyn til oplysninger om, at ansøgeren opfylder de økonomiske betingelser for retshjælp i den medlemsstat, hvor den pågældende har bopæl eller sædvanligt opholdssted.(16) Muligheden for i den konkrete sag at kunne benytte andre ordninger for at sikre reel adgang til domstolene, udgør ikke en form for retshjælp. Denne mulighed kan dog føre til en formodning om, at den pågældende kan betale sagsomkostningerne på trods af sin dårlige økonomiske situation.(17) Medlemsstaterne bør have mulighed for at afvise ansøgninger om retshjælp i forbindelse med åbenbart grundløse søgsmål eller af grunde, der vedrører sagens realitet, forudsat at der tilbydes rådgivning forud for retssagen, og adgangen til domstolene er sikret. Når medlemsstaterne træffer afgørelse om en ansøgnings realitet, kan de afvise ansøgningen, hvis ansøgeren kræver erstatning for skade forvoldt mod sit omdømme uden at have lidt noget materielt eller økonomisk tab, eller hvis ansøgningen vedrører et krav, der har direkte tilknytning til ansøgerens selvstændige erhvervsvirksomhed.(18) Adgang til domstolene må ikke hindres af, at medlemsstaternes retssystemer er komplekse og forskellige, eller af, at der er særlige omkostninger forbundet med en tvist af grænseoverskridende karakter. Retshjælpen bør derfor dække de omkostninger, der er direkte forbundet med en tvists grænseoverskridende karakter.(19) Når der skal tages stilling til, om en persons fysiske tilstedeværelse i retten er nødvendig, bør domstolene i en medlemsstat tage hensyn til alle fordelene ved de muligheder, der gives i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1206/2001 af 28. maj 2001 om samarbejde mellem medlemsstaternes retter om bevisoptagelse på det civil- og handelsretlige område(4).(20) Når der bevilges retshjælp, skal retshjælpen dække hele retssagen, herunder omkostningerne ved at få en retsafgørelse fuldbyrdet. Retshjælpsmodtageren bør fortsat modtage denne hjælp, hvis retsafgørelsen appelleres, uanset om den appelleres af retshjælpsmodtageren eller af dennes modpart, forudsat at de økonomiske betingelser og betingelserne vedrørende tvistens genstand fortsat er opfyldt.(21) Retshjælpen skal bevilges på samme vilkår, uanset om der er tale om traditionelle retssager eller om udenretslig bilæggelse af tvister ved f.eks. mægling, når loven kræver sådan bilæggelse, eller når retten beordrer dette.(22) Der bør også bevilges retshjælp til fuldbyrdelse af officielt bekræftede dokumenter i en anden medlemsstat på dette direktivs betingelser.(23) Eftersom retshjælpen ydes af den medlemsstat, på hvis område retssagen føres, eller hvor der søges fuldbyrdelse, med undtagelse af bistand forud for retssagen, hvis den retshjælpssøgende ikke har bopæl eller sædvanligt opholdssted i den medlemsstat, på hvis område retssagen føres, skal denne medlemsstat anvende sin egen lovgivning under overholdelse af dette direktivs principper.(24) Det bør påhvile den kompetente myndighed i den medlemsstat, på hvis område retssagen føres, eller på hvis område en retsafgørelse skal fuldbyrdes, at beslutte, om der skal bevilges retshjælp, eller om retshjælp skal afslås. Dette gælder, såvel når retten tager stilling til sagens realitet, som når den først tager stilling til, om den er kompetent.(25) Det civilretlige samarbejde mellem medlemsstaterne bør tilrettelægges, så det fremmer informeringen af offentligheden og fagfolk og gør fremsendelsen af ansøgninger om retshjælp fra én medlemsstat til en anden enklere og hurtigere.(26) De underretnings- og fremsendelsesmekanismer, der er omhandlet i dette direktiv, er direkte inspireret af mekanismerne i den europæiske overenskomst om formidling af ansøgninger om retshjælp, der blev undertegnet i Strasbourg den 27. januar 1977, i det følgende benævnt "overenskomsten af 1977". Der bør fastsættes en tidsfrist for fremsendelsen af ansøgninger om retshjælp, selv om der ikke er fastsat en sådan frist i overenskomsten af 1977. Fastsættelsen af en relativ kort frist bidrager til at få retsvæsenet til at fungere gnidningsløst.(27) Oplysninger, som fremsendes efter dette direktiv, skal beskyttes. Eftersom Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger(5) og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/66/EF af 15. december 1997 om behandling af personoplysninger og beskyttelse af privatlivets fred inden for telesektoren(6) finder anvendelse, er der ikke behov for særlige bestemmelser om databeskyttelse i dette direktiv.(28) Ved at udarbejde en standardformular til brug ved udfærdigelse af ansøgninger om retshjælp og ved fremsendelse af ansøgninger om retshjælp i tilfælde af grænseoverskridende tvister vil sagsgangen blive lettere og hurtigere.(29) Disse ansøgningsformularer og medlemsstaternes nationale ansøgningsformularer skal desuden gøres tilgængelige på EU-plan via det informationssystem, som føres af det europæiske retlige netværk, der blev oprettet ved beslutning 2001/470/EF(7).(30) De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af dette direktiv bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen(8).(31) Det bør præciseres, at fastsættelsen af minimumsstandarder i forbindelse med grænseoverskridende tvister ikke er til hinder for, at medlemsstaterne fastsætter gunstigere bestemmelser for retshjælpssøgende og retshjælpsmodtagere.(32) Overenskomsten af 1977 og tillægsprotokollen til den europæiske overenskomst om formidling af ansøgninger om retshjælp, der blev undertegnet i Moskva i 2001, finder fortsat anvendelse i forbindelserne mellem medlemsstater og tredjelande, der er parter i overenskomsten af 1977 eller protokollen. Dette direktiv har dog forrang for overenskomstens og protokollens bestemmelser i forbindelserne mellem medlemsstaterne.(33) I medfør af artikel 3 i protokollen om Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, har Det Forenede Kongerige og Irland meddelt, at de ønsker at deltage i vedtagelsen og anvendelsen af dette direktiv.(34) I medfør af artikel 1 og 2 i protokollen om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, deltager Danmark ikke i vedtagelsen af dette direktiv, som derfor ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark -UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:KAPITEL IANVENDELSESOMRÅDE OG DEFINITIONERArtikel 1Formål og anvendelsesområde1. Dette direktiv har til formål at forbedre adgangen til domstolene i grænseoverskridende tvister gennem fastsættelse af fælles mindsteregler for retshjælp i forbindelse med tvister af denne art.2. Dette direktiv finder anvendelse i grænseoverskridende tvister på det civil- og handelsretlige område, uanset domsmyndighedens art. Det omfatter i særdeleshed ikke spørgsmål vedrørende skat, told eller administrative anliggender.3. I dette direktiv forstås ved "medlemsstat" alle medlemsstater med undtagelse af Danmark.Artikel 2Grænseoverskridende tvister1. I dette direktiv forstås ved "grænseoverskridende tvist" en tvist, hvori den part, der ansøger om retshjælp i henhold til dette direktiv, har bopæl eller sædvanligt opholdssted i en anden medlemsstat end den, på hvis område retssagen føres, eller på hvis område den trufne retsafgørelse skal fuldbyrdes.2. Ved afgørelsen af, i hvilken medlemsstat en part har bopæl, lægges artikel 59 i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2002 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område(9) til grund.3. Spørgsmålet om, hvorvidt en tvist er grænseoverskridende, afgøres på det tidspunkt, hvor ansøgningen om retshjælp indgives i overensstemmelse med dette direktiv.KAPITEL IIRET TIL RETSHJÆLPArtikel 3Ret til retshjælp1. Fysiske personer, der er involveret i en tvist, som er omfattet af dette direktiv, har ret til passende retshjælp med det formål at sikre, at de har reel adgang til domstolene på de betingelser, der fastsættes i dette direktiv.2. Retshjælpen anses for passende, når den sikrer:a) rådgivning forud for en retssag med henblik på en bilæggelse af tvisten inden en retssagb) juridisk bistand og repræsentation i retten og fritagelse for eller hjælp til at betale retshjælpsmodtagerens sagsomkostninger, herunder de i artikel 7 omhandlede omkostninger og vederlag til personer, der af retten bemyndiges til at udføre retshandlinger under retssagen.I de medlemsstater, hvor den, der taber en retssag, skal dække modpartens omkostninger, dækker retshjælpen i det tilfælde, hvor retshjælpsmodtageren taber sagen, de omkostninger, som modparten har pådraget sig, forudsat at retshjælpen ville have dækket sådanne omkostninger, hvis retshjælpsmodtageren havde haft bopæl eller sædvanligt opholdssted i den medlemsstat, på hvis område retssagen føres.3. Medlemsstaterne har ikke pligt til at sørge for juridisk bistand og repræsentation i retten i forbindelse med procesformer, som specifikt er udformet med det formål at sætte parterne i stand til selv at føre deres sag, medmindre retten eller en anden kompetent myndighed bestemmer andet for at sikre, at parterne stilles lige, eller for at tage hensyn til sagens kompleksitet.4. Medlemsstaterne kan kræve, at retshjælpsmodtagere selv betaler en rimelig del af sagsomkostningerne, under hensyntagen til de betingelser, der er omhandlet i artikel 5.5. Medlemsstaterne kan fastsætte, at den kompetente myndighed kan beslutte, at retshjælpsmodtagere helt eller delvis skal betale retshjælpen tilbage, hvis deres økonomiske situation har forbedret sig væsentligt, eller hvis afgørelsen om at bevilge retshjælp blev truffet på grundlag af urigtige oplysninger fra retshjælpsmodtageren.Artikel 4Forbud mod forskelsbehandlingMedlemsstaterne bevilger retshjælp uden forskelsbehandling til unionsborgere og til tredjelandsstatsborgere med lovligt ophold i en medlemsstat.KAPITEL IIIBETINGELSERNE FOR OG OMFANGET AF RETSHJÆLPArtikel 5Økonomiske betingelser1. Medlemsstaterne bevilger retshjælp til de i artikel 3, stk. 1, omhandlede personer, som på grund af deres økonomiske situation helt eller delvis er ude af stand til at betale de i artikel 3, stk. 2, omhandlede sagsomkostninger, for at sikre dem reel adgang til domstolene.2. En persons økonomiske situation vurderes af den kompetente myndighed i den medlemsstat, på hvis område retssagen føres, på grundlag af forskellige objektive elementer som f.eks. indkomst, formue eller familiemæssige forhold, herunder en vurdering af de midler, som personer, der forsørges af ansøgeren, råder over.3. Medlemsstaterne kan fastsætte tærskler, over hvilke den retshjælpssøgende anses helt eller delvis selv at kunne betale de i artikel 3, stk. 2, omhandlede sagsomkostninger. Sådanne tærskler fastsættes efter kriterierne i stk. 2 i nærværende artikel.4. De tærskler, der fastsættes efter stk. 3, må ikke være til hinder for, at retshjælpssøgende, som ligger over de fastsatte tærskler, får bevilget retshjælp, hvis de godtgør, at de ikke kan betale de i artikel 3, stk. 2, omhandlede sagsomkostninger på grund af forskelle i leveomkostninger mellem den medlemsstat, på hvis område de har bopæl eller sædvanligt opholdssted, og den medlemsstat, på hvis område retssagen føres.5. Der er ikke pligt til at bevilge retshjælp til en ansøger, hvis denne i den konkrete sag har reel adgang til andre ordninger, der dækker de i artikel 3, stk. 2, omhandlede sagsomkostninger.Artikel 6Betingelser vedrørende tvistens genstand1. Medlemsstaterne kan fastsætte, at de kompetente myndigheder kan afslå ansøgninger om retshjælp til søgsmål, som forekommer at være åbenbart grundløse.2. Hvis der tilbydes retshjælp i form af rådgivning forud for en retssag, kan yderligere retshjælp afslås eller tilbagekaldes af grunde, der vedrører sagens realitet, forudsat at adgangen til domstolene er sikret.3. Når medlemsstaterne træffer afgørelse om en ansøgnings realitet, tager de, uden at dette berører artikel 5, i betragtning, hvor vigtig den konkrete sag er for ansøgeren, men de kan tillige tage hensyn til sagens art, hvis ansøgeren kræver erstatning for skade forvoldt mod sit omdømme uden at have lidt noget materielt eller økonomisk tab, eller hvis ansøgningen vedrører et krav, der har direkte tilknytning til ansøgerens selvstændige erhvervsvirksomhed.Artikel 7Omkostninger forbundet med tvistens grænseoverskridende karakterRetshjælpen i den medlemsstat, på hvis område retssagen føres, dækker følgende omkostninger, der er direkte forbundet med tvistens grænseoverskridende karakter:a) udgifter til tolkningb) udgifter til oversættelse af de for sagen nødvendige dokumenter, som retten eller den kompetente myndighed kræver, og som retshjælpsmodtageren har fremlagt, ogc) rejseudgifter, der skal afholdes af retshjælpsmodtageren, når loven eller retten i den pågældende medlemsstat kræver, at de personer, der er involveret i fremstillingen af retshjælpsmodtagerens sag, giver personligt møde i retten, og retten beslutter, at de pågældende ikke kan afgive forklaring tilfredsstillende på anden vis.Artikel 8Omkostninger, der dækkes af den medlemsstat, hvor den retshjælpssøgende har bopæl eller sædvanligt opholdsstedDen medlemsstat, på hvis område den retshjælpssøgende har bopæl eller sædvanligt opholdssted, bevilger den i artikel 3, stk. 2, omhandlede retshjælp, der er nødvendig til dækning afa) omkostninger, der pådrages i den pågældende medlemsstat i forbindelse med bistand af en lokal advokat eller en anden person, der ifølge loven er bemyndiget til at yde juridisk rådgivning, indtil det tidspunkt, hvor ansøgningen om retshjælp er modtaget i henhold til dette direktiv i den medlemsstat, på hvis område retssagen føresb) udgifter til oversættelse af ansøgningen og af de dertil hørende nødvendige bilag, når ansøgningen indgives til myndighederne i den pågældende medlemsstat.Artikel 9Fortsat retshjælp1. Den retshjælp, der er bevilget en retshjælpsmodtager, skal fortsættes helt eller delvis, så den også dækker omkostningerne ved at få en retsafgørelse fuldbyrdet i den medlemsstat, på hvis område retssagen er blevet ført.2. En retshjælpsmodtager, som har modtaget retshjælp i den medlemsstat, på hvis område retssagen er blevet ført, skal modtage den retshjælp, der er fastsat i lovgivningen i den medlemsstat, på hvis område retsafgørelsen søges anerkendt eller fuldbyrdet.3. Retshjælpen skal fortsat være til rådighed, såfremt retsafgørelsen appelleres, uanset om den appelleres af retshjælpsmodtageren eller af dennes modpart, idet dog betingelserne i artikel 5 og 6 skal være opfyldt.4. Medlemsstaterne kan fastsætte, at en ansøgning om retshjælp kan tages op til fornyet vurdering på et hvilket som helst tidspunkt under sagen på grundlag af artikel 3, stk. 3 og 5, og artikel 5 og 6, herunder også på de stadier af sagen, der er omhandlet i stk. 1, 2 og 3 i nærværende artikel.Artikel 10Udenretslige procedurerDer bevilges også retshjælp i tilfælde af udenretslige procedurer på de betingelser, der er fastsat i dette direktiv, når parterne ifølge loven har pligt til at benytte sådanne procedurer, eller retten pålægger parterne at benytte sådanne procedurer.Artikel 11Officielt bekræftede dokumenterDer bevilges retshjælp til fuldbyrdelse af officielt bekræftede dokumenter i en anden medlemsstat på de betingelser, der er fastsat i dette direktiv.KAPITEL IVPROCEDUREArtikel 12Retshjælpsbevilgende myndighedRetshjælpen bevilges eller afslås af den kompetente myndighed i den medlemsstat, på hvis område retssagen føres, jf. dog artikel 8.Artikel 13Indgivelse og fremsendelse af ansøgninger om retshjælp1. Ansøgninger om retshjælp indgives til:a) enten den kompetente myndighed i den medlemsstat, på hvis område ansøgeren har bopæl eller sædvanligt opholdssted (fremsendende myndighed),b) eller den kompetente myndighed i den medlemsstat, på hvis område retssagen føres, eller den trufne retsafgørelse skal fuldbyrdes (modtagende myndighed).2. Ansøgninger om retshjælp udfærdiges på, og bilag til ansøgningen oversættes tila) det officielle sprog eller et af de sprog i den kompetente modtagende myndigheds medlemsstat, som svarer til et af fællesskabsinstitutionernes sprog, ellerb) et andet sprog, som den pågældende medlemsstat har angivet, at den kan acceptere i henhold til artikel 14, stk. 3.3. Den kompetente fremsendende myndighed kan beslutte at nægte at fremsende en ansøgning, hvis den åbenbarta) er åbenbart ubegrundet ellerb) åbenbart ikke er omfattet af dette direktiv.Artikel 15, stk. 2 og 3, finder anvendelse på sådanne beslutninger.4. Den kompetente fremsendende myndighed bistår ansøgeren med at sikre, at ansøgningen er vedlagt alle de bilag, som den ved er nødvendige, for at der kan træffes afgørelse om ansøgningen. Den bistår også ansøgeren med at foranstalte en eventuel nødvendig oversættelse af bilagene, jf. artikel 8, litra b).Den kompetente fremsendende myndighed fremsender ansøgningen til den kompetente modtagende myndighed i den anden medlemsstat senest 15 dage efter, at den har modtaget ansøgningen behørigt udfærdiget på et af de i stk. 2 omhandlede sprog og bilagene om nødvendigt oversat til et af de pågældende sprog.5. Dokumenter, der fremsendes i medfør af dette direktiv, er fritaget for legalisering eller tilsvarende formalitet.6. Medlemsstaterne må ikke opkræve betaling for ydelser efter stk. 4. Medlemsstaterne kan fastsætte, at en retshjælpssøgende, der har bopæl eller sædvanligt opholdssted på deres område, skal godtgøre de udgifter til oversættelse, som den kompetente fremsendende myndighed har pådraget sig, såfremt den kompetente myndighed afslår ansøgningen om retshjælp.Artikel 14Kompetente myndigheder og sprog1. Medlemsstaterne udpeger den eller de myndigheder, der har kompetence til at fremsende ("fremsendende myndigheder") og modtage ("modtagende myndigheder") ansøgninger om retshjælp.2. Hver medlemsstat giver Kommissionen oplysning om:- navn og adresse på de i stk. 1 omhandlede kompetente modtagende eller fremsendende myndigheder- de geografiske områder, hvor de pågældende myndigheder har kompetence- de måder, hvorpå de pågældende myndigheder er i stand til at modtage ansøgninger, og- de sprog, der kan benyttes ved udfærdigelsen af ansøgningen.3. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen, hvilke andre af fællesskabsinstitutionernes officielle sprog end deres eget eller egne de kompetente modtagende myndigheder kan acceptere ved udfærdigelsen af ansøgninger om retshjælp, der modtages i henhold til dette direktiv.4. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen de i stk. 2 og 3 omhandlede oplysninger inden den 30. november 2004. Eventuelle senere ændringer af sådanne oplysninger meddeles Kommissionen senest to måneder før ændringerne træder i kraft.5. De i stk. 2 og 3 omhandlede oplysninger offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Artikel 15Behandling af ansøgninger om retshjælp1. De nationale myndigheder, der har kompetence til at træffe afgørelse om ansøgninger om retshjælp, sikrer, at ansøgeren holdes fuldt underrettet om behandlingen af ansøgningen.2. Når ansøgninger afslås helt eller delvist, skal afslaget begrundes.3. Medlemsstaterne sikrer, at et afslag på en ansøgning om retshjælp kan genoptages, påklages, appelleres eller på anden måde prøves. Medlemsstaterne kan gøre undtagelser herfra, når ansøgningen om retshjælp er blevet afslået af en ret, hvis afgørelse vedrørende sagens realitet ikke kan appelleres i henhold til national lovgivning, eller af en appelret.4. Når mulighederne for at påklage en afgørelse om at afslå eller tilbagekalde retshjælp i medfør af artikel 6 er af administrativ karakter, skal afgørelsen altid i sidste instans kunne indbringes for en domstol.Artikel 16Standardformular1. For at lette fremsendelsen af ansøgninger udarbejdes der efter rådgivningsproceduren i artikel 17, stk. 2, en standardformular til brug ved udfærdigelse af ansøgninger om retshjælp og ved fremsendelse af sådanne ansøgninger.2. Standardformularen til brug ved fremsendelse af ansøgninger om retshjælp udarbejdes senest den 30. maj 2003.Standardformularen til brug ved udfærdigelse af ansøgninger om retshjælp udarbejdes senest den 30. november 2004.KAPITEL VAFSLUTTENDE BESTEMMELSERArtikel 17Udvalgsprocedure1. Kommissionen bistås af et udvalg.2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 3 og 7 i afgørelse 1999/468/EF.3. Udvalget vedtager selv sin forretningsorden.Artikel 18InformationDe kompetente nationale myndigheder samarbejder for at sikre, at offentligheden og fagfolk informeres om de forskellige retshjælpsordninger, navnlig via det europæiske retlige netværk, der blev oprettet i overensstemmelse med beslutning 2001/470/EF.Artikel 19Gunstigere bestemmelserDette direktiv er ikke til hinder for, at medlemsstaterne fastsætter gunstigere bestemmelser for retshjælpssøgende og retshjælpsmodtagere.Artikel 20Forholdet til andre instrumenterDette direktiv har i forbindelserne mellem medlemsstaterne og inden for sit anvendelsesområde forrang for andre bestemmelser i bilaterale eller multilaterale aftaler indgået af medlemsstaterne, herunder:a) den europæiske overenskomst om formidling af ansøgninger om retshjælp, der blev undertegnet i Strasbourg den 27. januar 1977 som ændret ved tillægsprotokollen til den europæiske overenskomst om formidling af ansøgninger om retshjælp, undertegnet i Moskva i 2001b) Haagerkonventionen af 25. oktober 1980 om international retshjælp.Artikel 21Gennemførelse i national lovgivning1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 30. november 2004 med undtagelse af artikel 3, stk. 2, litra a); gennemførelsen af denne bestemmelse i direktivet i national ret skal finde sted senest den 30. maj 2006. De underretter straks Kommissionen herom.Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.Artikel 22IkrafttrædenDette direktiv træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Artikel 23AdressaterDette direktiv er rettet til medlemsstaterne i overensstemmelse med traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab.Udfærdiget i Bruxelles, den 27. januar 2003.På Rådets vegneG. PapandreouFormand(1) EFT C 103E af 30.4.2002, s. 368.(2) Udtalelse af 25. september 2002. Endnu ikke offentliggjort i Tidende.(3) EFT C 221 af 17.9.2002, s. 64.(4) EFT L 174 af 27.6.2001, s. 1.(5) EFT L 281 af 23.11.1995, s. 31.(6) EFT L 24 af 30.1.1998, s. 1.(7) EFT L 174 af 27.6.2001, s. 25.(8) EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23.(9) EFT L 12 af 16.1.2001, s. 1. Ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1496/2002 (EFT L 225 af 22.8.2002, s. 13).


Avis juridique important

|

32002L0072

Kommissionens direktiv 2002/72/EF af 6. august 2002 om plastmaterialer og -genstande bestemt til at komme i berøring med levnedsmidler (EØS-relevant tekst)

EF-Tidende nr. L 220 af 15/08/2002 s. 0018 - 0058

Kommissionens direktiv 2002/72/EFaf 6. august 2002om plastmaterialer og -genstande bestemt til at komme i berøring med levnedsmidler(EØS-relevant tekst)KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,under henvisning til Rådets direktiv 89/109/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om materialer og genstande bestemt til at komme i berøring med levnedsmidler(1), særlig artikel 3,efter høring af Den Videnskabelige Komité for Levnedsmidler, ogud fra følgende betragtninger:(1) Kommissionens direktiv 90/128/EØF af 23. februar 1990 om plastmaterialer og -genstande bestemt til at komme i berøring med levnedsmidler(2), senest ændret ved direktiv 2002/17/EF(3), er blevet ændret gennemgribende gentagne gange. For klarhedens og forenklingens skyld bør det derfor konsolideres.(2) Ifølge artikel 2 i direktiv 89/109/EØF må færdige materialer og genstande ikke afgive bestanddele til levnedsmidler i et omfang, der kan frembyde fare for menneskers sundhed eller medføre en uacceptabel ændring af levnedsmidlernes sammensætning.(3) Dette mål for plastmaterialer og -genstande nås ved hjælp af et særdirektiv som omhandlet i artikel 3 i direktiv 89/109/EØF; nævnte direktivs generelle bestemmelser finder også anvendelse i det foreliggende tilfælde.(4) Nærværende direktiv skal have samme anvendelsesområde som Rådets direktiv 82/711/EØF(4).(5) Da nærværende direktivs bestemmelser ikke er egnede for ionbytterharpikser, vil sådanne materialer og genstande blive undergivet et andet særdirektiv.(6) Siliconer bør betragtes som elastomermaterialer i stedet for plastmaterialer, og de bør derfor ikke være omfattet af definitionen af plast.(7) For at nå det i artikel 2 i direktiv 89/109/EØF fastsatte mål er det tilstrækkeligt at opstille en liste over stoffer, det er tilladt at anvende, og at fastlægge en samlet migrationsgrænse og eventuelt andre specifikke restriktioner.(8) Foruden de monomerer og andre udgangsstoffer, der er fuldt evalueret og tilladt på fællesskabsplan, findes der andre monomerer og udgangsstoffer, der er evalueret og tilladt i mindst én medlemsstat, og som fortsat kan anvendes, indtil de er evalueret af Den Videnskabelige Komité for Levnedsmidler og der er truffet beslutning om, at de skal optages på fællesskabslisten. Direktivet vil senere blive udvidet til at omfatte de stoffer og områder, der midlertidigt er undtaget.(9) Den eksisterende liste over additiver er ufuldstændig, idet den ikke omfatter alle stoffer, der for øjeblikket er tilladt i en eller flere medlemsstater. Sådanne stoffer er således fortsat underkastet nationale bestemmelser, dog kun indtil der træffes en afgørelse om optagelse på fællesskabslisten.(10) Dette direktiv opstiller kun specifikationer for nogle få stoffer. For de øvrige stoffer, hvortil specifikationer kan være nødvendige, vil reglerne derfor fortsat findes i den nationale lovgivning, dog kun indtil der træffes en afgørelse på fællesskabsplan.(11) De restriktioner, der i dette direktiv er fastsat for visse additiver, kan endnu ikke anvendes i alle situationer, så længe de data, der er nødvendige for en bedre vurdering af forbrugerens eksponering i specifikke situationer, ikke er indsamlet og evalueret. Derfor opstilles de pågældende additiver i en anden liste end listen over additiver, der er fuldt regulerede på fællesskabsplan.(12) Direktiv 82/711/EØF indeholder grundreglerne for kontrol med migrationen af plastmaterialers og -genstandes bestanddele, og Rådets direktiv 85/572/EØF(5) fastsætter, hvilke prøvevæsker der skal benyttes ved migrationsprøvningen.(13) Det er enklere at bestemme mængden af et stof i et færdigt materiale eller en færdig genstand end at bestemme stoffets specifikke migrationsmængde. Det bør derfor under visse betingelser tillades, at kontrollen af, om reglerne er overholdt, bygger på bestemmelse af mængden i stedet for den specifikke migrationsmængde.(14) For visse plasttyper foreligger der almindeligt anerkendte diffusionsmodeller, der bygger på forsøgsdata, og det er dermed muligt at foretage en vurdering af et stofs migrationsmængde under visse betingelser, hvorved man kan undgå komplicerede, dyre og tidskrævende analyser.(15) En samlet migrationsgrænse er et mål for materialets upåvirkelighed, forhindrer uacceptable ændringer af levnedsmidlernes sammensætning og nedbringer antallet af påkrævede specifikke migrationsgrænser og andre restriktioner, hvorved kontrollen effektiviseres.(16) Rådets direktiv 78/142/EØF(6) begrænser den mængde vinylchlorid, som plastmaterialer og -genstande fremstillet af dette stof må indeholde og afgive, og EF-analysemetoderne til kontrol med disse grænser er fastsat i Kommissionens direktiv 80/766/EØF(7) og direktiv 81/432/EØF(8).(17) Med henblik på eventuelt erstatningsansvar er der behov for den skriftlige erklæring, der er omhandlet i artikel 6, stk. 5, i direktiv 89/109/EØF, når plastmaterialer og -genstande, der ikke ved deres beskaffenhed klart er bestemt til brug i forbindelse med levnedsmidler, anvendes erhvervsmæssigt.(18) I Kommissionens direktiv 80/590/EØF(9) er det fastsat, hvilket symbol der kan ledsage materialer og genstande bestemt til at komme i berøring med levnedsmidler.(19) I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet er det nødvendigt og relevant at fastsætte forskrifter for definitionen af plast og tilladte stoffer for at nå det grundlæggende mål om fri bevægelighed for plastmaterialer og -genstande bestemt til at komme i berøring med levnedsmidler. I overensstemmelse med traktatens artikel 5, stk. 3, går nærværende direktiv ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.(20) Den Videnskabelige Komité for Levnedsmidler er blevet hørt, jf. artikel 3 i direktiv 89/109/EØF, om foranstaltninger, der kan indvirke på folkesundheden.(21) De i dette direktiv fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed.(22) Dette direktiv bør ikke berøre gennemførelsesfristerne i del B i bilag VII, der gælder for hvornår medlemsstaterne skal overholde direktiv 90/128/EØF som ændret -UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:Artikel 11. Dette direktiv er et særdirektiv efter artikel 3 i direktiv 89/109/EØF.2. Direktivet finder anvendelse på plastmaterialer og -genstande samt dele deraf, dera) udelukkende består af plast, ellerb) består af to eller flere lag, der hver især udelukkende består af plast, og som er forbundet ved hjælp af klæbestoffer eller på en hvilken som helst anden måde,og som i færdig tilstand er bestemt til at komme i berøring med levnedsmidler, eller som i overensstemmelse med deres formål kommer i berøring med levnedsmidler.3. I dette direktiv forstås ved "plast" de organiske makromolekylforbindelser, der fremkommer ved polymerisation, polykondensation, polyaddition eller enhver anden lignende reaktion mellem molekyler med lavere molekylvægt eller ved kemisk ændring af naturlige makromolekyler. Der kan i disse makromolekylære forbindelser indgå andre stoffer eller materialer.Følgende betragtes dog ikke som "plast":a) folie, fremstillet af celluloseregenerater, også lakbehandlet, som er omfattet af Kommissionens direktiv 93/10/EØF(10)b) elastomerer, naturgummi og syntetisk gummic) papir og pap, også ændret ved tilsætning af plastd) overfladebelægning, som er fremstillet på basis af:- paraffinvoks, herunder voks af syntetisk paraffin og/eller mikrokrystallinsk voks- blandinger af de i første led nævnte voksarter og/eller blandinger af disse voksarter med plaste) ionbytterharpikserf) siliconer.4. Så længe Kommissionen ikke har truffet andre foranstaltninger, finder dette direktiv ikke anvendelse på materialer og genstande, som består af to eller flere lag, hvoraf mindst et ikke udelukkende består af plast, selv om det lag, som er bestemt til at komme i direkte berøring med levnedsmidler, udelukkende består af plast.Artikel 2Plastmaterialer og -genstande må ikke afgive bestanddele til levnedsmidler i mængder, der overstiger 10 milligram pr. kvadratdecimeter (mg/dm2), (samlet migrationsgrænse). Denne grænse fastsættes til 60 milligram pr. kilogram levnedsmiddel (mg/kg) i følgende tilfælde:a) genstande, der er eller kan sammenlignes med beholdere, eller som kan fyldes, med et rumfang på ikke under 500 ml og ikke over 10 lb) genstande, som kan fyldes, og for hvilke det er praktisk umuligt at anslå det overfladeareal, som er i berøring med levnedsmidletc) kapsler, propper, tætningsmidler og lignende lukkeanordninger.Artikel 31. Kun de monomerer og andre udgangsstoffer, der er opført i bilag II, afsnit A og B, må anvendes til fremstilling af plastmaterialer og -genstande, og kun med de anførte begrænsninger.2. Uanset stk. 1 kan de monomerer og andre udgangsstoffer, der er opført på listen i bilag II, afsnit B, fortsat anvendes indtil den 31. december 2004, så længe Den Videnskabelige Komité for Levnedsmidlers evaluering af dem ikke foreligger.3. Listen i bilag II, afsnit A, kan ændres- ved at tilføje stoffer, der er opført i bilag II, afsnit B, i overensstemmelse med kriterierne i bilag II til direktiv 89/109/EØF, eller- ved at tilføje "nye stoffer", dvs. stoffer, som hverken er nævnt i afsnit A eller afsnit B i bilag II, i overensstemmelse med artikel 3 i direktiv 89/109/EØF.4. Medlemsstaterne må kun godkende nye stoffer til anvendelse inden for deres område efter proceduren i artikel 4 i direktiv 89/109/EØF.5. Listerne i bilag II, del A og B, omfatter endnu ikke monomerer og andre udgangsstoffer, der udelukkende anvendes til fremstilling af:- overfladebelægning fremstillet på basis af harpikser eller polymerer i flydende, pulver- eller dispersionsform såsom fernis, lak, maling osv.- epoxyharpikser- klæbemidler og klæbeaktivatorer- tryksværte.Artikel 4Bilag III, afsnit A og B, indeholder en ufuldstændig liste over additiver, der må anvendes ved fremstilling af plastmaterialer og -genstande med de anførte restriktioner og/eller specifikationer.For stofferne i bilag III, afsnit B, anvendes de specifikke migrationsgrænser fra den 1. januar 2004, når kontrollen er gennemført i simulator D eller i testmedier ved erstatningstest som omhandlet i direktiv 82/711/EØF og 85/572/EØF.Artikel 5Af produkter, der er fremstillet ved bakteriefermentering, må kun de, der er opført i bilag IV, anvendes, hvor de kommer i berøring med levnedsmidler.Artikel 61. I bilag V, del A, er der fastlagt generelle specifikationer for plastmaterialer og -genstande. Andre specifikationer for visse stoffer, der er omhandlet i bilag II, III og IV er fastsat i bilag V, del B.2. Numrene i parentes i kolonnen "Restriktioner og/eller specifikationer" forklares i bilag VI.Artikel 7De specifikke migrationsgrænser i listen i bilag II er udtrykt i mg/kg. Disse grænser udtrykkes dog i mg/dm2 i følgende tilfælde:a) genstande, der er eller kan sammenlignes med beholdere, eller som kan fyldes, med et rumfang på mindre end 500 ml eller mere end 10 lb) folie samt andre genstande, som ikke kan fyldes, eller for hvilke det er praktisk umuligt at anslå forholdet mellem genstandens overfladeareal og den mængde levnedsmiddel, der er i berøring hermed.I sådanne tilfælde divideres de i bilag II nævnte grænseværdier, udtrykt i mg/kg med den vedtagne omregningsfaktor 6 for at udtrykke dem i mg/dm2.Artikel 81. Kontrol med overholdelse af migrationsgrænserne udføres i overensstemmelse med de i direktiv 82/711/EØF og 85/572/EØF fastsatte bestemmelser og med de i bilag I anførte supplerende bestemmelser.2. Den i stk. 1 omhandlede kontrol med overholdelse af de specifikke migrationsgrænser er ikke påkrævet, hvis det kan godtgøres, at de specifikke migrationsgrænser ikke overskrides, når den i artikel 2 fastsatte samlede migrationsgrænse overholdes.3. Den i stk. 1 omhandlede kontrol med overholdelse af de specifikke migrationsgrænser er ikke påkrævet, hvis det kan godtgøres, at den specifikke migrationsgrænse ikke overskrides, når der antages at ske fuldstændig migration af restmængden af stoffet til materialet eller genstanden.4. Den i stk. 1 omhandlede kontrol med overholdelse af de specifikke migrationsgrænser kan varetages ved at bestemme mængden af et stof i det færdige materiale eller den færdige genstand, forudsat at der er påvist en forbindelse mellem den pågældende mængde og værdien af den specifikke migration af stoffet enten ved relevante forsøg eller ved anvendelse af almindeligt anerkendte diffusionsmodeller, der bygger på videnskabelige kendsgerninger. For at godtgøre, at et materiale eller en genstand ikke er i overensstemmelse med reglerne, skal den skønnede migrationsværdi verificeres ved forsøgsprøvning.Artikel 91. Ved anden markedsføring end detailsalg skal plastmaterialer og -genstande, som er bestemt til at komme i berøring med levnedsmidler, ledsages af en skriftlig erklæring efter artikel 6, stk. 5, i direktiv 89/109/EØF.2. Stk. 1 gælder ikke plastmaterialer og -genstande, som på grund af deres beskaffenhed klart er bestemt til at komme i berøring med levnedsmidler.Artikel 101. Direktiv 90/128/EF, ændret ved de direktiver, der er anført i bilag VII, del A, ophæves, uden at det dog berører medlemsstaternes forpligtelser med hensyn til de gennemførelses- og anvendelsesfrister, der er fastsat i bilag VII, del B.2. Henvisninger til de ophævede direktiver gælder som henvisninger til nærværende direktiv og læses efter sammenligningsskemaet i bilag VIII.Artikel 11Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Artikel 12Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Bruxelles, den 6. august 2002.På Kommissionens vegneDavid ByrneMedlem af Kommissionen(1) EFT L 40 af 11.2.1989, s. 38.(2) EFT L 75 af 21.3.1990, berigtiget ved EFT L 349 af 13.12.1990, s. 26.(3) EFT L 58 af 28.2.2002, s. 19.(4) EFT L 297 af 23.10.1982, s. 26. Direktivet er senest ændret ved direktiv 97/48/EF (EFT L 222 af 12.8.1997, s. 10).(5) EFT L 372 af 31.12.1985, s. 14.(6) EFT L 44 af 15.2.1978, s. 15.(7) EFT L 213 af 16.8.1980, s. 42.(8) EFT L 167 af 24.6.1981, s. 6.(9) EFT L 151 af 19.6.1980, s. 21.(10) EFT L 93 af 17.4.1993, s. 27. Direktivet blev ophævet ved direktiv 93/111/EF (EFT L 310 af 14.12.1993, s. 41).BILAG ISUPPLERENDE BESTEMMELSER VEDRØRENDE KONTROLLEN MED OVERHOLDELSE AF MIGRATIONSGRÆNSERNEAlmindelige bestemmelser1. Ved at sammenligne resultaterne af de migrationsprøver, der er nærmere beskrevet i bilaget til direktiv 82/711/EØF, skal massefylden af alle prøvevæskerne almindeligvis antages at være 1. Mængden af stof/stoffer målt i milligram, der afgives pr. liter prøvevæske (mg/1), vil således svare numerisk til mængden af milligram stof/stoffer, der overføres pr. kilogram prøvevæske og, under hensyntagen til de i direktiv 85/572/EØF fastsatte bestemmelser, til mængden af stof/stoffer målt i milligram der overføres pr. kilogram levnedsmiddel.2. I de tilfælde, hvor migrationsprøverne udføres på prøver af materialet eller genstanden eller på prøver fremstillet til formålet, og hvor mængden af levnedsmiddel eller prøvevæske, der bringes i berøring med prøven, afviger fra den mængde, der forekommer ved materialets eller genstandens anvendelse i praksis, skal resultaterne korrigeres ved brug af følgende formel:>PIC FILE= "L_2002220DA.002202.TIF">>TABELPOSITION>3. Bestemmelsen af migrationen udføres på materialet eller genstanden eller, hvis dette er praktisk umuligt, ved brug af prøver, der er udtaget af materialet eller genstanden, eller, hvis det er hensigtsmæssigt, prøver, der er repræsentative for materialet eller genstanden.Prøven skal bringes i berøring med levnedsmidlet eller prøvevæsken på en måde, der svarer til den praktiske anvendelse. Til dette formål skal prøven udføres på en sådan måde, at kun de dele af prøven, der er bestemt til at komme i berøring med levnedsmidler under den praktiske anvendelse, vil være i berøring med levnedsmidlet eller prøvevæsken. Denne betingelse er særlig vigtig, når det drejer sig om materialer eller genstande, der er opbygget af flere lag, benyttes til lukninger osv.Migrationsprøvning af kapsler, propper, tætningsmaterialer og lignende lukkeanordninger skal udføres ved, at de bringes i berøring med de beholdere, som de er beregnet til at blive benyttet til, på en måde, der svarer til sædvanlig eller forudsigelig anvendelse.Det er under alle omstændigheder tilladt at anvende en strengere prøve til at vise, at migrationsgrænserne er overholdt.4. I overensstemmelse med artikel 8 bringes prøven af materialet eller genstanden i berøring med levnedsmidlet eller den passende prøvevæske i et tidsrum og ved en temperatur, der er valgt under hensyntagen til den praktiske anvendelse og i overensstemmelse med bestemmelserne i direktiv 82/711/EØF og 85/572/EØF. Efter det foreskrevne tidsrum bestemmes den samlede mængde stof (samlet migration) og/eller den specifikke mængde af et eller flere stoffer (specifik migration), prøven har afgivet, ved analyse af levnedsmidlet eller prøvevæsken.5. I de tilfælde, hvor en genstand er beregnet til gentagne gange at komme i berøring med levnedsmidler, skal migrationsprøven udføres tre gange på en og samme prøve i overensstemmelse med betingelserne i direktiv 82/711/EØF, idet der hver gang anvendes en ny prøve af levnedsmiddel eller prøvevæske. Kontrollen med, om prøven overholder migrationsgrænserne, skal ske på grundlag af den i tredje prøve konstaterede migration. Hvis migrationsgrænserne ikke er overskredet i den første prøve, og det er endeligt bevist, at migrationen ikke øges ved anden og tredje prøve, er det ikke nødvendigt at udføre yderligere prøver.Særlige bestemmelser vedrørende samlet migration6. Benyttes de vandige prøvevæsker, der er nærmere beskrevet i direktiv 82/711/EØF og 85/572/EØF, kan analysen til bestemmelse af den samlede mængde stof, prøven har afgivet, udføres ved at inddampe prøvevæsken og veje restmængden.Benyttes der rektificeret olivenolie eller en af dens erstatningsvæsker, kan nedenstående metode anvendes.Prøven af materialet eller genstanden vejes før og efter berøring med prøvevæsken. Den mængde prøvevæske, prøven har absorberet, ekstraheres og bestemmes kvantitativt. Mængden af absorberet prøvevæske således bestemt trækkes fra vægten af prøven, efter at den har været i berøring med prøvevæsken. Forskellen mellem begyndelsesvægten og den således korrigerede endelige vægt udgør den undersøgte prøves samlede migration.I de tilfælde, hvor en genstand er beregnet til gentagne gange at komme i berøring med levnedsmidler, og hvor det er teknisk umuligt at udføre den i punkt 5 beskrevne prøve, kan det teknisk accepteres at ændre prøven, forudsat at migrationen ved den tredje prøve kan bestemmes. En af de ændringer, der eventuelt kan foretages er følgende:Prøven udføres på tre identiske prøver af materialet eller genstanden. Et af disse underkastes den gængse prøve, og den samlede migration bestemmes (M1); den anden og tredje prøve underkastes de samme temperaturbetingelser, men berøringstiden skal være henholdsvis to og tre gange den foreskrevne tid, og den samlede migration bestemmes i hvert tilfælde (henholdsvis M2 og M3).Materialet eller genstanden skal anses for at overholde migrationsgrænserne, såfremt hverken M1 eller M3 - M2 overskrider den samlede migrationsgrænse.7. Overskrides den samlede migrationsgrænse for et materiale eller en genstand med en mængde, der ikke er større end nedenstående analysetolerance, anses direktivets krav for at være opfyldt.Følgende analysetolerancer er iagttaget:- 20 mg/kg eller 3 mg/dm2 i migrationsprøver, til hvilke der benyttes rektificeret olivenolie eller en af dens erstatninger- 12 mg/kg eller 2 mg/dm2 i migrationsprøver, til hvilke der benyttes de øvrige simulatorer, der er nævnt i direktiv 82/711/EØF og 85/572/EØF.8. Uden at bestemmelserne i artikel 3, stk. 2, i direktiv 82/711/EØF herved indskrænkes, skal der ikke udføres migrationsprøver med rektificeret olivenolie, eller en af dens erstatninger til kontrol af overholdelsen af den samlede migrationsgrænse i de tilfælde, hvor der foreligger ubestrideligt bevis for, at den foreskrevne analysemetode er utilstrækkelig ud fra et teknisk synspunkt.I sådanne tilfælde gælder der en fælles specifik migrationsgrænse på 60 mg/kg eller 10 mg/dm2 for stoffer, for hvilke der ikke er fastsat specifikke migrationsgrænser eller andre restriktioner på listen i bilag II. Summen af alle de konstaterede specifikke migrationer må dog ikke overstige den samlede migrationsgrænse.BILAG IILISTE OVER MONOMERER OG ANDRE UDGANGSSTOFFER, DER MÅ ANVENDES VED FREMSTILLING AF PLASTMATERIALER OG -GENSTANDEGENEREL INDLEDNING1. Dette bilag indeholder listen over monomerer og andre udgangsstoffer. Listen omfatter- stoffer, af hvilke der ved polymerisation, herunder polykondensation, polyaddition og andre lignende processer, fremstilles makromolekyler- naturlige eller syntetiske makromolekylære stoffer, der anvendes til fremstilling af modificerede makromolekyler, hvis de monomerer eller andre udgangsstoffer, der medgår til deres syntese, ikke er medtaget på listen- stoffer, der anvendes til at modificere eksisterende naturlige eller syntetiske stoffer.2. Listen omfatter ikke: a) salte, aluminium-, ammonium-, calcium-, jern-, magnesium-, kalium-, natrium- og zinksalte (herunder dobbeltsalte og sure salte) af de tilladte syrer, phenoler og alkoholer, som også er tilladt; betegnelserne "...syre(r), salte" forekommer dog i listen, hvis den (de) fri syre(r) ikke er nævnt. I alle tilfælde skal der ved "salte" forstås "aluminium-, ammonium-, calcium-, jern-, magnesium-, kalium-, natrium- og zinksalte".3. Listen indeholder ej heller følgende stoffer, skønt de kan være til stede:a) stoffer, der kan være til stede i det færdige produkt i form af- urenheder i de anvendte stoffer- reaktionsmellemprodukter- nedbrydningsprodukterb) oligomerer og naturlige eller syntetiske makromolekylære stoffer og blandinger heraf, hvis de monomerer eller udgangsstoffer, der medgår til deres syntese, er medtaget på listenc) blandinger af tilladte stoffer.Materialer og genstande, der indeholder stofferne i punkt 3a, 3b eller 3c, skal opfylde kravene i artikel 2 i direktiv 89/109/EØF.4. De anvendte stoffer skal være af god teknisk kvalitet med hensyn til renhedskriteriet.5. Listen indeholder følgende oplysninger:- kolonne 1 (Ref.-nr.): stoffets EØF-emballagematerialenummer på listen- kolonne 2 (CAS-nr.): stoffets registernummer i CAS (Chemical Abstracts Service)- kolonne 3 (Kemisk betegnelse): stoffets kemiske betegnelse- kolonne 4 (Restriktioner og/eller specifikationer): Det kan være:- den specifikke migrationsgrænse (SMG)- den største tilladte restmængde af stoffet i materialet eller genstanden (QM)- den største tilladte restmængde af stoffet i materialet eller genstanden udtrykt som mg/6 dm2 af overfladen, der er i berøring med levnedsmidler (QMA)- andre specifikke restriktioner- alle specifikationer i tilknytning til stoffet eller polymeren.6. For et stof, der både figurerer på listen som en enkelt forbindelse og er omfattet af en generisk betegnelse, gælder de restriktioner, der er anført ved den enkelte forbindelse.7. Hvis der er uoverenstemmelse mellem CAS-nummeret og den kemiske betegnelse, er det sidstnævnte, der er gældende. Ved eventuel uoverensstemmelse mellem CAS-nummeret i EINECS og i CAS-registreret er det sidstnævnte, der er gældende.8. Der er i tabellens kolonne 4 anvendt en række forkortelser og udtryk, der har følgende betydning:DG= Analysemetodens detektionsgrænseFM= Færdigt materiale eller færdig genstandNCO= IsocyanatIP= Ikke påviselig. Ved "ikke påviselig" forstås i dette direktiv, at stoffet ikke kan påvises ved den angivne detektionsgrænse (DG) ved hjælp af en valideret analysemetode. Findes en sådan metode ikke, kan der benyttes en analysemetode, som fungerer hensigtsmæssigt ved detektionsgrænsen, indtil den validerede metode er blevet udviklet.QM= Største tilladte restmængde af stoffet i materialet eller genstandenQM(T)= Største tilladte restmængde af stoffet i materialet eller genstanden udtrykt som total mængde anført funktionel gruppe eller stof. I forbindelse med dette direktiv bestemmes mængden af stoffet i materialet eller genstanden ved hjælp af en valideret analysemetode. Findes en sådan metode endnu ikke, kan der benyttes en analysemetode, som fungerer hensigtsmæssigt ved den angivne grænse, indtil en valideret metode er blevet udviklet.QMA= Den største tilladte restmængde af stoffet i materialet eller genstanden udtrykt som mg/6 dm2 af overfladen, der er i berøring med levnedsmidler. I forbindelse med dette direktiv bestemmes mængden af stoffet på overfladen af materialet eller genstanden ved hjælp af en valideret analysemetode. Findes en sådan metode endnu ikke, kan der benyttes en analysemetode, som fungerer hensigtsmæssigt ved den angivne grænse, indtil en valideret metode er blevet udviklet.QMA(T)= Den største tilladte restmængde af stoffet i materialet eller genstanden udtrykt som mg total mængde anført funktionel gruppe eller stof pr. 6 dm2 af overfladen, der er i berøring med levnedsmidler. I forbindelse med dette direktiv bestemmes mængden af stoffet på overfladen af materialet eller genstanden ved hjælp af en valideret analysemetode. Findes en sådan metode endnu ikke, kan der benyttes en analysemetode, som fungerer hensigtsmæssigt ved den angivne grænse, indtil en valideret metode er blevet udviklet.SMG= Specifik migrationsgrænse i levnedsmiddel eller levnedsmiddelsimulator, medmindre andet er anført. I forbindelse med dette direktiv bestemmes stoffets specifikke migration ved hjælp af en valideret analysemetode. Findes en sådan metode endnu ikke, kan der benyttes en analysemetode, som fungerer hensigtsmæssigt ved den angivne grænse, indtil en valideret metode er blevet udviklet.SMG(T)= Specifik migrationsgrænse i levnedsmiddel eller levnedsmiddelsimulator udtrykt som total mængde anført funktionel gruppe eller stof. I forbindelse med dette direktiv bestemmes stoffernes specifikke migration ved hjælp af en valideret analysemetode. Findes en sådan metode endnu ikke, kan der benyttes en analysemetode, som fungerer hensigtsmæssigt ved den angivne grænse, indtil en valideret metode er blevet udviklet.Afsnit AListe over tilladte monomerer og andre udgangsstoffer>TABELPOSITION>Afsnit BListe over monomerer og andre udgangsstoffer, som fortsat kan benyttes, indtil en afgørelse om optagelse i afsnit A foreligger>TABELPOSITION>BILAG IIIUFULDSTÆNDIG LISTE OVER ADDITIVER, DER MÅ ANVENDES VED FREMSTILLING AF PLASTMATERIALER OG -GENSTANDEGENEREL INDLEDNING1. Dette bilag indeholder listen overa) Stoffer, som tilsættes plasten for at opnå en teknisk virkning i det færdige produkt. De er bestemt til at være til stede i færdigvarerne.b) Stoffer, som anvendes for at opnå de ønskede polymerisationsbetingelser (f.eks. emulgatorer, overfladeaktive stoffer, buffermidler osv.).Listen omfatter ikke stoffer, som har direkte indflydelse på dannelsen af polymerer (f.eks. katalysatorsystemet).2. Listen omfatter ikke: a) salte, aluminium-, ammonium-, calcium-, jern-, magnesium-, kalium-, natrium- og zinksalte (herunder dobbeltsalte og sure salte) af de tilladte syrer, phenoler og alkoholer som også er tilladt; betegnelserne "...syre(r), salte" forekommer dog i listen, hvis den (de) fri syre(r) ikke er nævnt. I disse tilfælde, skal der ved "salte" forstås "aluminium-, ammonium-, calcium-, jern-, magnesium-, kalium-, natrium- og zinksalte".3. Listen indeholder ej heller følgende stoffer, skønt de kan være til stedea) stoffer, der kan være til stede i det færdige produkt i form af- urenheder i de anvendte stoffer- reaktionsmellemprodukter- nedbrydningsprodukterb) blandinger af tilladte stoffer.Materialer og genstande, der indeholder stofferne i litra a) og b), skal opfylde kravene i artikel 2 i direktiv 89/109/EØF.4. De anvendte stoffer skal være af god teknisk kvalitet med hensyn til renhedskriteriet.5. Listen indeholder følgende oplysninger:- kolonne 1 (Ref.-nr.): stoffets EØF-emballagematerialenummer på listen- kolonne 2 (CAS-nr.): stoffets registernummer i CAS (Chemical Abstracts Service)- kolonne 3 (Kemisk betegnelse): stoffets kemiske betegnelse- kolonne 4 (Restriktioner og/eller specifikationer): Det kan være:- den specifikke migrationsgrænse (SMG)- den største tilladte restmængde af stoffet i materialet eller genstanden (QM)- den største tilladte restmængde af stoffet i materialet eller genstanden udtrykt som mg/6 dm2 af overfladen, der er i berøring med levnedsmidler (QMA)- andre specifikke restriktioner- alle specifikationer i tilknytning til stoffet eller polymeren.6. For et stof, der både figurerer på listen som en enkelt forbindelse og er omfattet af en generisk betegnelse, gælder de restriktioner, der er anført ved den enkelte forbindelse.7. Hvis der er uoverenstemmelse mellem CAS-nummeret og den kemiske betegnelse, er det sidstnævnte, der er gældende. Ved eventuel uoverensstemmelse mellem CAS-nummeret i EINECS og i CAS-registeret er det sidstnævnte, der er gældende.Afsnit AUfuldstændig liste over additiver, der er fuldt harmoniserede på fællesskabsplan>TABELPOSITION>Afsnit BUfuldstændig liste over additiver, jf. artikel 4, stk. 2>TABELPOSITION>BILAG IVPRODUKTER, DER ER FREMSTILLET VED BAKTERIEFERMENTERING>TABELPOSITION>BILAG VSPECIFIKATIONERDel A: Generelle specifikationerMaterialer og genstande, der fremstilles ved anvendelse af aromatiske isocyanater eller farvestoffer fremstillet ved diazokobling, må ikke afgive primære aromatiske aminer (udtrykt som anilin) i påviselige mængder (DG = 0,02 mg/kg af levnedsmiddel eller levnedsmiddelsimulator, analysetolerance medregnet). Migrationsværdien af de primære aromatiske aminer, der er opført i dette direktiv, er dog ikke omfattet af denne restriktion.Del B: Andre specifikationer>TABELPOSITION>BILAG VINOTER VEDRØRENDE KOLONNEN "RESTRIKTIONER OG/ELLER SPECIFIKATIONER"(1)(2)(3)(4)(5)(6)(7)(8)(9)(10)(11)(12)(13)(14)(15)(16)(17)(18)(19)(20)(21)(22)(23)(24) (25)(26)(1) Advarsel: Der er risiko for, at SMG kan overskrides i simulator for fedtholdige levnedsmidler.(2) SMG(T) betyder i dette specifikke tilfælde, at summen af migrationen af de stoffer, der er anført under Ref.-nr. 10060 og 23920, ikke må overstige restriktionen.(3) SMG(T) betyder i dette specifikke tilfælde, at summen af migrationen af de stoffer, der er anført under Ref.-nr. 15760, 16990, 47680, 53650 og 89440, ikke må overstige restriktionen.(4) SMG(T) betyder i dette specifikke tilfælde, at summen af migrationen af de stoffer, der er anført under Ref.-nr. 19540, 19960 og 64800, ikke må overstige restriktionen.(5) SMG(T) betyder i dette specifikke tilfælde, at summen af migrationen af de stoffer, der er anført under Ref.-nr. 14200, 14230 og 41840, ikke må overstige restriktionen.(6) SMG(T) betyder i dette specifikke tilfælde, at summen af migrationen af de stoffer, der er anført under Ref.-nr. 66560 og 66580, ikke må overstige restriktionen.(7) SMG(T) betyder i dette specifikke tilfælde, at summen af migrationen af de stoffer, der er anført under Ref.-nr. 30080, 42320, 45195, 45200, 53610, 81760, 89200 og 92030, ikke må overstige restriktionen.(8) SMG(T) betyder i dette specifikke tilfælde, at summen af migrationen af de stoffer, der er anført under Ref.-nr. 42400, 64320, 73040, 85760, 85840, 85920 og 95725, ikke må overstige restriktionen.(9) Advarsel: Der er risiko for, at migrationen af stoffet forringer levnedsmidlets organoleptiske egenskaber, og derfor for, at det færdige produkt ikke er i overensstemmelse med artikel 2, andet led, i direktiv 89/109/EØF.(10) SMG(T) betyder i dette specifikke tilfælde, at summen af migrationen af de stoffer, der er anført under Ref.-nr. 30180, 40980, 63200, 65120, 65200, 65280, 65360, 65440 og 73120, ikke må overstige restriktionen.(11) SMG(T) betyder i dette specifikke tilfælde, at summen af migrationen af de stoffer, der er anført under Ref.-nr. 45200, 64320, 81680 og 86800, ikke må overstige restriktionen.(12) SMG(T) betyder i dette specifikke tilfælde, at summen af migrationen af de stoffer, der er anført under Ref.-nr. 36720, 36800, 36840 og 92000, ikke må overstige restriktionen.(13) SMG(T) betyder i dette specifikke tilfælde, at summen af migrationen af de stoffer, der er anført under Ref.-nr. 39090 og 39120, ikke må overstige restriktionen.(14) SMG(T) betyder i dette specifikke tilfælde, at summen af migrationen af de stoffer, der er anført under Ref.-nr. 44960, 68078, 82020 og 89170, ikke må overstige restriktionen.(15) SMG(T) betyder i dette specifikke tilfælde, at summen af migrationen af de stoffer, der er anført under Ref.-nr. 15970, 48640, 48720, 48880, 61280, 61360 og 61600, ikke må overstige restriktionen.(16) SMG(T) betyder i dette specifikke tilfælde, at summen af migrationen af de stoffer, der er anført under Ref.-nr. 49600, 67520 og 83599, ikke må overstige restriktionen.(17) SMG(T) betyder i dette specifikke tilfælde, at summen af migrationen af de stoffer, der er anført under Ref.-nr. 50160, 50240, 50320, 50360, 50400, 50480, 50560, 50640, 50720, 50800, 50880, 50960, 51040 og 51120, ikke må overstige restriktionen.(18) SMG(T) betyder i dette specifikke tilfælde, at summen af migrationen af de stoffer, der er anført under Ref.-nr. 67600, 67680 og 67760, ikke må overstige restriktionen.(19) SMG(T) betyder i dette specifikke tilfælde, at summen af migrationen af de stoffer, der er anført under Ref.-nr. 60400, 60480 og 61440, ikke må overstige restriktionen.(20) SMG(T) betyder i dette specifikke tilfælde, at summen af migrationen af de stoffer, der er anført under Ref.-nr. 66400 og 66480, ikke må overstige restriktionen.(21) SMG(T) betyder i dette specifikke tilfælde, at summen af migrationen af de stoffer, der er anført under Ref.-nr. 93120 og 93280, ikke må overstige restriktionen.(22) SMG(T) betyder i dette specifikke tilfælde, at summen af migrationen af de stoffer, der er anført under Ref.-nr. 17260 og 18670, ikke må overstige restriktionen.(23) SMG(T) betyder i dette specifikke tilfælde, at summen af migrationen af de stoffer, der er anført under Ref.-nr. 13620, 36840, 40320 og 87040, ikke må overstige restriktionen.(24) SMG(T) betyder i dette specifikke tilfælde, at summen af migrationen af de stoffer, der er anført under Ref.-nr. 13720 og 40580, ikke må overstige restriktionen.(25) SMG(T) betyder i dette specifikke tilfælde, at summen af migrationen af de stoffer, der er anført under Ref.-nr. 16650 og 51570, ikke må overstige restriktionen.(26) QM(T) betyder i dette specifikke tilfælde, at summen af restmængderne af de stoffer, der er anført under Ref.-nr. 14950, 15700, 16240, 16570, 16600, 16630, 18640, 19110, 22332, 22420, 22570, 25210, 25240 og 25270, ikke må overstige restriktionen.BILAG VIIDel ADET OPHÆVEDE DIREKTIV OG ÆNDRINGER HERAF(jf. artikel 10, stk. 1)Kommissionens direktiv 90/128/EØF (EFT L 349 af 13.12.1990, s. 26)Kommissionens direktiv 92/39/EØF (EFT L 168 af 23.6.1992, s. 21)Kommissionens direktiv 93/9/EØF (EFT L 90 af 14.4.1993, s. 26)Kommissionens direktiv 95/3/EF (EFT L 41 af 23.2.1995, s. 44)Kommissionens direktiv 96/11/EF (EFT L 61 af 12.3.1996, s. 26)Kommissionens direktiv 1999/91/EF (EFT L 310 af 4.12.1999, s. 41)Kommissionens direktiv 2001/62/EF (EFT L 221 af 17.8.2001, s. 18)Kommissionens direktiv 2002/17/EF (EFT L 58 af 28.2.2002, s. 19)Del BFRISTER FOR GENNEMFØRELSE I NATIONAL RET(jf. artikel 10, stk. 1)>TABELPOSITION>BILAG VIIISAMMENLIGNINGSSKEMA>TABELPOSITION>


title: Rådets direktiv 2008/71/EF af 15. juli 2008 om identifikation og registrering af svin (kodificeret udgave)

text:
               8.8.2008

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 213/31

      RÅDETS DIREKTIV 2008/71/EF
   af 15. juli 2008
   om identifikation og registrering af svin
   (kodificeret udgave)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 37,
   under henvisning til forslag fra Kommissionen,
   under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1), og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Rådets direktiv 92/102/EØF af 27. november 1992 om identifikation og registrering af dyr (2) er blevet ændret væsentligt ved flere lejligheder (3). Direktivet bør af klarheds- og rationaliseringshensyn kodificeres.

               (2)

               I henhold til artikel 3, stk. 1, litra c), i Rådets direktiv 90/425/EØF af 26. juni 1990 om veterinærkontrol og zooteknisk kontrol i samhandelen med visse levende dyr og produkter inden for Fællesskabet med henblik på gennemførelse af det indre marked (4) skal dyr, som indgår i samhandelen mellem medlemsstaterne, være identificeret i overensstemmelse med kravene i fællesskabsbestemmelserne og registreret på en sådan måde, at de kan spores tilbage til de bedrifter, centre eller organer, hvor de har deres oprindelse, eller som de har passeret igennem. Disse identifikations- og registreringsordninger skulle inden den 1. januar 1993 udvides til også at omfatte flytning af dyr inden for de enkelte medlemsstaters områder.

               (3)

               Efter artikel 14 i Rådets direktiv 91/496/EØF af 15. juli 1991 om fastsættelse af principperne for tilrettelæggelse af veterinærkontrollen for dyr, der føres ind i Fællesskabet fra tredjelande (5), skal den i artikel 3, stk. 1, litra c), i direktiv 90/425/EØF nævnte identifikation og registrering af disse dyr undtagen for slagtedyr og registrerede enhovede dyr finde sted efter nævnte kontrol.

               (4)

               Det må sikres, at oplysninger udveksles hurtigt og effektivt mellem medlemsstaterne, således at dette direktiv kan gennemføres korrekt. Der er vedtaget fællesskabsbestemmelser herom dels ved Rådets forordning (EF) nr. 515/97 af 13. marts 1997 om gensidig bistand mellem medlemsstaternes administrative myndigheder og om samarbejde mellem disse og Kommissionen med henblik på at sikre den rette anvendelse af told- og landbrugsbestemmelserne (6), dels ved Rådets direktiv 89/608/EØF af 21. november 1989 om gensidig bistand mellem medlemsstaternes administrative myndigheder og om samarbejde mellem disse og Kommissionen med henblik på at sikre den rette anvendelse af de veterinære og zootekniske bestemmelser (7).

               (5)

               Brugerne af dyr bør til stadighed have ajourførte registre over dyrene på deres bedrift. Personer, som driver handel med dyr, skal føre registre over deres handel. Den pågældende myndighed bør efter anmodning have adgang til disse registre.

               (6)

               For hurtigt og præcist at kunne følge dyr, som er flyttet, bør disse kunne identificeres ved et mærke. Afgørelsen om mærkets art bør træffes senere, og så længe en sådan ikke foreligger, bør de nationale identifikationsordninger opretholdes for flytninger, der er begrænset til det nationale marked.

               (7)

               Der bør være mulighed for at fravige kravet om mærker i forbindelse med dyr, som transporteres direkte fra en bedrift til et slagteri. Dyrene bør dog under alle omstændigheder være identificeret således, at oprindelsesbedriften kan spores.

               (8)

               Der bør kunne fraviges fra pligten til at føre en fortegnelse over brugere af dyr, der holdes som hobbydyr og, for at tage hensyn til visse særlige tilfælde, fra enkeltheder i forbindelse med føringen af fortegnelser.

               (9)

               Dyr, hvis mærke er blevet ulæseligt eller gået tabt, bør forsynes med et nyt mærke, som gør det muligt at knytte en forbindelse til det tidligere mærke.

               (10)

               Dette direktiv bør ikke berøre de specifikke krav i Kommissionens beslutning 89/153/EØF af 13. februar 1989 om korrelation mellem prøver taget med henblik på undersøgelse for restkoncentrationer og dyrene og deres oprindelsesbedrifter (8) eller de relevante gennemførelsesbestemmelser i henhold til direktiv 91/496/EØF.

               (11)

               Der bør fastlægges en forvaltningsprocedure til vedtagelse af de bestemmelser, der er nødvendige til gennemførelsen af dette direktiv.

               (12)

               Nærværende direktiv bør ikke berøre medlemsstaternes forpligtelser med hensyn til de i bilag I, del B, angivne frister for gennemførelse i national ret —

         UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
   Artikel 1
   Dette direktiv fastsætter minimumskravene til identifikation og registrering af svin med forbehold af mere detaljerede fællesskabsregler, som vil kunne fastlægges med henblik på at udrydde eller kontrollere sygdomme.
   Dette direktiv finder anvendelse med forbehold af beslutning 89/153/EØF og de gennemførelsesbestemmelser, der er vedtaget i overensstemmelse med direktiv 91/496/EØF.
   Artikel 2
   I dette direktiv forstås ved:

               a)

               »dyr«: alle dyr af familien Suidae, undtagen vildtlevende svin, som defineret i artikel 2, litra b), i Rådets direktiv 2001/89/EF af 23. oktober 2001 om EF-foranstaltninger til bekæmpelse af klassisk svinepest (9)

               b)

               »bedrift«: enhver virksomhed, enhver bygning eller, i tilfælde af frilandsopdræt, ethvert sted, hvor dyr holdes, opdrættes eller behandles

               c)

               »bruger«: enhver fysisk eller juridisk person, som er ansvarlig for dyr, også midlertidigt

               d)

               »kompetent myndighed«: en medlemsstats centrale myndighed, der er kompetent til at udføre veterinærkontrol, eller enhver myndighed, som den har overdraget denne kompetence med henblik på gennemførelsen af dette direktiv

               e)

               »samhandel«: handel som defineret i artikel 2, nr. 3, i direktiv 90/425/EØF.

         Artikel 3
   1.   Medlemsstaterne påser:

               a)

               at den kompetente myndighed er i besiddelse af en ajourført fortegnelse over samtlige bedrifter, hvorpå der holdes dyr, der er omfattet af dette direktiv, og som er beliggende på dens område, med angivelse af brugerne af dyrene; bedrifterne skal figurere på fortegnelsen i tre år efter, at der ikke længere holdes dyr på bedriften. Fortegnelsen skal også indeholde det eller de mærker, der bruges til identifikation af bedriften i overensstemmelse med artikel 5, stk. 2, første afsnit, og artikel 8

               b)

               at Kommissionen og den kompetente myndighed kan få adgang til alle oplysninger, som indhentes i henhold til dette direktiv.

         2.   Medlemsstaterne kan efter proceduren i artikel 18 i direktiv 90/425/EØF få tilladelse til i den i stk. 1, litra a), i nærværende artikel nævnte fortegnelse at undlade at medtage fysiske personer, der kun holder et dyr, som er bestemt til eget brug eller konsum, eller for at tage hensyn til særlige omstændigheder, såfremt dette dyr, inden det flyttes, underkastes kontrolforanstaltningerne i dette direktiv.
   Artikel 4
   1.   Medlemsstaterne påser, at enhver bruger, som er opført på den i artikel 3, stk. 1, litra a), omhandlede fortegnelse, fører et register over antallet af dyr på bedriften.
   Registret skal indeholde ajourførte oplysninger om flytninger (antal dyr, der er omfattet af hver flytning til eller fra bedriften), mindst på grundlag af til- og afgang med angivelse af henholdsvis dyrenes oprindelses- og/eller bestemmelsessted og datoen for disse til- og afgange.
   Det efter artikel 5 og 8 anvendte identifikationsmærke skal anføres i samtlige tilfælde.
   For racerene svin og hybridsvin, der er registreret i en avlsbog i henhold til Rådets direktiv 88/661/EØF af 19. december 1988 om zootekniske normer for avlssvin (10), kan en alternativ registreringsordning, der bygger på individuel identifikation af dyrene, anerkendes efter proceduren i artikel 18 i direktiv 90/425/EØF, hvis den giver samme garantier som et register.
   2.   Medlemsstaterne påser:

               a)

               at enhver bruger af dyr på den kompetente myndigheds forlangende giver denne alle oplysninger om oprindelsessted, identifikation og i givet fald bestemmelsessted for dyr, som han har ejet, holdt, transporteret, afsat eller slagtet

               b)

               at enhver bruger af dyr, der flyttes til eller fra et marked eller en samlestation, forelægger den handlende, som på markedet eller samlestationen er dyrenes midlertidige bruger, et dokument med nærmere oplysninger om disse dyr.
               Denne handlende kan anvende de dokumenter, der er forelagt i, stk. 1, tredje afsnit

               c)

               at registrene og oplysningerne foreligger på bedriften og på forlangende stilles til rådighed for den kompetente myndighed i en af denne fastsat minimumsperiode på ikke under tre år.

         Artikel 5
   1.   Medlemsstaterne påser, at følgende generelle principper overholdes:

               a)

               identifikationsmærkerne skal anbringes på dyrene, inden de flyttes fra den bedrift, hvor de er født

               b)

               intet mærke må fjernes eller erstattes uden den kompetente myndigheds tilladelse.
               Hvis et mærke er blevet ulæseligt eller gået tabt, anbringes der et nyt mærke i overensstemmelse med denne artikel

               c)

               brugeren anfører ethvert nyt mærke i det i artikel 4 nævnte register, således at der etableres en forbindelse til dyrets tidligere mærke.

         2.   Dyrene skal mærkes snarest muligt, og under alle omstændigheder inden de forlader bedriften, med en øremærkning eller tatovering, hvorved dyret kan henføres til den bedrift, det kommer fra, og som muliggør reference til fortegnelsen i artikel 3, stk. 1, litra a), idet dette mærke skal være anført i ethvert ledsagedokument.
   Uanset artikel 3, stk. 1, litra c), andet afsnit, i direktiv 90/425/EØF kan medlemsstaterne anvende deres nationale ordning for så vidt angår flytning af dyr inden for deres eget område. Denne ordning skal gøre det muligt at henføre dyret til den bedrift, det kommer fra, og at efterspore den bedrift, hvor det er født. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen, hvilke ordninger de agter at indføre i dette øjemed. Efter proceduren i artikel 18 i direktiv 90/425/EØF kan en medlemsstat opfordres til at foretage de nødvendige ændringer i sin ordning, hvis den ikke opfylder dette krav.
   Dyr med et midlertidigt mærke, der identificerer en sending, skal under hele flytningen ledsages af et dokument, som gør det muligt at fastslå dyrenes oprindelse, ejer, afsendelses- og bestemmelsessted.
   Artikel 6
   1.   Hvis den kompetente myndighed i bestemmelsesmedlemsstaten beslutter ikke at bevare det identifikationsmærke, som dyret har fået tildelt på den bedrift, det oprindelig tilhørte, skal den afholde alle omkostninger i forbindelse med udskiftning af mærket. Når mærket er udskiftet således, skal der etableres en forbindelse mellem den identifikation, der var tildelt af den kompetente myndighed i afsendelsesmedlemsstaten, og den nye identifikation, der tildeles af bestemmelsesmedlemsstatens kompetente myndighed, og denne forbindelse skal anføres i det i artikel 4 nævnte register.
   Muligheden i første afsnit gælder ikke for dyr til slagtning, der indføres i overensstemmelse med artikel 8 uden at være forsynet med et nyt mærke i overensstemmelse med artikel 5.
   2.   Når dyrene har været genstand for samhandel, kan den kompetente myndighed i bestemmelsesmedlemsstaten til gennemførelse af artikel 5 i direktiv 90/425/EØF påberåbe sig bestemmelserne i artikel 4 i direktiv 89/608/EØF for at få oplysninger om dyrene, den besætning, de oprindelig tilhørte, samt deres eventuelle flytning.
   Artikel 7
   Medlemsstaterne påser, at enhver oplysning om flytning af dyr, med hvilke der ikke følger et certifikat eller et dokument, der er påkrævet efter veterinærlovgivningen eller den zootekniske lovgivning, opbevares for på den kompetente myndigheds forlangende at kunne forevises denne i en af den fastsat minimumsperiode.
   Artikel 8
   Dyr indført fra tredjelande, som er godkendt ved kontrollen efter direktiv 91/496/EØF, og som forbliver på Fællesskabets område, skal inden tredive dage efter denne kontrol, og under alle omstændigheder inden de flyttes, forsynes med identifikation ved hjælp af et mærke i overensstemmelse med direktivets artikel 5, medmindre bestemmelsesbedriften er et slagteri, der er beliggende på den myndigheds område, som er ansvarlig for veterinærkontrollen, og dyrene faktisk slagtes inden for denne frist på tredive dage.
   Der skal etableres en forbindelse mellem den identifikation, der anvendes i tredjelandet, og den, der tildeles dyret af bestemmelsesmedlemsstaten. Denne forbindelse skal anføres i det i artikel 4 nævnte register.
   Artikel 9
   Medlemsstaterne træffer administrative og/eller strafferetlige foranstaltninger for at gribe ind over for enhver tilsidesættelse af Fællesskabets veterinærbestemmelser, hvis det konstateres, at mærkningen eller identifikationen af dyrene eller førelsen af det i artikel 4 nævnte register ikke har fundet sted under overholdelse af dette direktivs krav.
   Artikel 10
   Medlemsstaterne tilsender Kommissionen de vigtigste nationale bestemmelser, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.
   Artikel 11
   Direktiv 92/102/ EØF, som ændret ved de retsakter, der er nævnt i bilag I, del A, ophæves, uden at dette berører medlemsstaternes forpligtelser med hensyn til de i bilag I, del B, angivne frister for gennemførelse af direktivet i national ret.
   Henvisninger til det ophævede direktiv gælder som henvisninger til nærværende direktiv og læses efter sammenligningstabellen i bilag II.
   Artikel 12
   Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
   Artikel 13
   Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 15. juli 2008.

            På Rådets vegne

         M. BARNIER

            Formand

      (1)  Udtalelse af 11.3.2008 (endnu ikke offentliggjort i EUT).

      (2)  EFT L 355 af 5.12.1992, s. 32. Senest ændret ved forordning (EF) nr. 21/2004 (EUT L 5 af 9.1.2004, s. 8).

      (3)  Jf. bilag I, del A.

      (4)  EFT L 224 af 18.8.1990, s. 29. Senest ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/33/EF (EFT L 315 af 19.11.2002, s. 14).

      (5)  EFT L 268 af 24.9.1991, s. 56. Senest ændret ved direktiv 2006/104/EF (EUT L 363 af 20.12.2006, s. 352).

      (6)  EFT L 82 af 22.3.1997, s. 1. Ændret ved forordning (EF) nr. 807/2003 (EUT L 122 af 16.5.2003, s. 36).

      (7)  EFT L 351 af 2.12.1989, s. 34.

      (8)  EFT L 59 af 2.3.1989, s. 33.

      (9)  EFT L 316 af 1.12.2001, s. 5. Senest ændret ved Kommissionens beslutning 2007/729//EF (EUT L 294 af 13.11.2007, s. 26).

      (10)  EFT L 382 af 31.12.1988, s. 36. Senest ændret ved forordning (EF) nr. 806/2003 (EUT L 122 af 16.5.2003, s. 1).

      BILAG I
      DEL A
      Ophævet direktiv med oversigt over ændringer
      (jf. artikel 11)

                  Rådets direktiv 92/102/EØF
                  (EFT L 355 af 5.12.1992, s. 32)

                  Punkt V.E.I.4.6 i bilag I til tiltrædelsesakten af 1994
                  (EFT C 241 af 29.8.1994, s. 21)

                  Rådets forordning (EF) nr. 21/2004
                  (EUT L 5 af 9.1.2004, s. 8)

                  Udelukkende artikel 15

            DEL B
      Liste over frister for gennemførelse i national ret
      (jf. artikel 11)

                  Direktiv

                  Gennemførelsesfrist (1)

                  Direktiv 92/102/EØF

                  31.12.1993 (2)

                  31.12.1995 (3)

         (1)  Fastsættelsen af fristen for gennemførelse i national ret til den 1. januar 1994 berører ikke afskaffelsen af veterinærkontrol ved grænserne i henhold til direktiv 90/425/EØF (jf. artikel 11, stk. 3, i direktiv 92/102/EØF).

         (2)  For så vidt angår kravene til svin. (Se artikel 11, stk. 1, første led, i direktiv 92/102/EØF).

         (3)  For Finland, for så vidt angår kravene til kvæg, svin, får og geder. (Se artikel 11, stk. 1, andet led, i direktiv 92/102/EØF).

      BILAG II
      SAMMENLIGNINGSTABEL

                  Direktiv 92/102/EØF

                  Nærværende direktiv

                  Artikel 1, 2 og 3

                  Artikel 1, 2 og 3

                  Artikel 4, stk. 1, litra a)

                  Artikel 4, stk. 1

                  Artikel 4, stk. 2

                  —

                  Artikel 4, stk. 3

                  Artikel 4, stk. 2

                  Artikel 5, stk. 1, litra a), b) og c)

                  Artikel 5, stk. 1, litra a), b) og c)

                  Artikel 5, stk. 1, litra d)

                  —

                  Artikel 5, stk. 3

                  Artikel 5, stk. 2

                  Artikel 6 til 9

                  Artikel 6 til 9

                  Artikel 10

                  —

                  Artikel 11, stk. 1

                  —

                  Artikel 11, stk. 2

                  Artikel 10

                  Artikel 11, stk. 3

                  —

                  —

                  Artikel 11

                  —

                  Artikel 12

                  Artikel 12

                  Artikel 13

                  —

                  Bilag I

                  —

                  Bilag II


Avis juridique important

|

31976L0629

Rådets direktiv 76/629/EØF af 20. juli 1976 om den tolvte ændring af direktiv 64/54/EØF om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om konserveringsstoffer, som må anvendes i levnedsmidler

EF-Tidende nr. L 223 af 16/08/1976 s. 0003 - 0003 den græske specialudgave: Kapitel 03 bind 16 s. 0087  den spanske specialudgave: Kapitel 13 bind 5 s. 0034  den portugisiske specialudgave: Kapitel 13 bind 5 s. 0034

++++  RAADETS DIREKTIV  af 20 . juli 1976  om den tolvte aendring af direktiv 64/54/EOEF om tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om konserveringsstoffer , som maa anvendes i levnedsmidler   ( 76/629/EOEF )  RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab , saerlig artikel 100 ,  under henvisning til forslag fra Kommissionen ,  under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet ( 1 ) ,  under henvisning til udtalelse fra Det oekonomiske og sociale Udvalg ( 2 ) , og  ud fra foelgende betragtninger :  I Raadets direktiv 64/54/EOEF af 5 . november 1963 om tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om konserveringsstoffer , som maa anvendes i levnedsmidler ( 3 ) , senest aendret ved direktiv 76/462/EOEF ( 4 ) , fastsaettes , at der midlertidigt maa anvendes thiabendazol i maksimumsmaengder paa 6 mg pr . kg for citrusfrugter og 3 mg pr . kg for bananer ;  ud fra et toksikologisk synspunkt kan anvendelsen af thiabendazol paa citrusfrugternes overflade midlertidigt accepteres , naar den foerer til restmaengder paa 6 mg pr . kg hele frugter , men enhver anvendelse af thiabendazol , der foerer til dets tilstedevaerelse i levnedsmidler , boer tages i betragtning , inden der tages en endelig beslutning ;  erfaringerne med anvendelsen af thiabendazol har vist , at det ud fra et teknologisk synspunkt er berettiget at fastholde disse maengder paa grund af dette stofs fungistatiske egenskaber ;  derfor boer den i direktiv 74/394/EOEF ( 5 ) fastsatte overgangsperiode forlaenges for at goere det muligt at gennemfoere en generel undersoegelse af thiabendazols oprindelse og dets tilstedevaerelse i levnedsmidler , uanset om thiabendazol eventuelt vil blive inkluderet i en fremtidig faellesskabsordning om behandlingen af frugt og groentsager -  UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV :  Artikel 1  I nummer E 233 , afsnit c ) , i del I i bilaget til direktiv 64/54/EOEF erstattes datoen 1 . juli 1976 af 1 . januar 1979 .  Artikel 2  Medlemsstaterne saetter de noedvendige administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv med virkning fra den 1 . juli 1976 og underretter straks Kommissionen herom .  Artikel 3  Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne .  Udfaerdiget i Bruxelles , den 20 . juli 1976 .  Paa Raadets vegne  A . P . L . M . M . van der STEE  Formand  ( 1 ) EFT nr . C 159 af 12 . 7 . 1976 , s . 42 .  ( 2 ) Udtalelse afgivet den 1 . 7 . 1976 ( endnu ikke offentliggjort i EFT ) .  ( 3 ) EFT nr . 12 af 27 . 1 . 1964 , s . 161/64 .  ( 4 ) EFT nr . L 126 af 14 . 5 . 1976 , s . 31 .  ( 5 ) EFT nr . L 208 af 30 . 7 . 1974 , s . 25 .


title: Kommissionens direktiv 2006/19/EF af  14. februar 2006  om ændring af Rådets direktiv 91/414/EØF for at optage 1-methylcyclopropen som aktivt stof   (EØS-relevant tekst)

text:
               15.2.2006

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 44/15

      KOMMISSIONENS DIREKTIV 2006/19/EF
   af 14. februar 2006
   om ændring af Rådets direktiv 91/414/EØF for at optage 1-methylcyclopropen som aktivt stof
   (EØS-relevant tekst)
   KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
   under henvisning til Rådets direktiv 91/414/EØF af 15. juli 1991 om markedsføring af plantebeskyttelsesmidler (1), særlig artikel 6, stk. 1, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Nederlandene modtog den 28. februar 2002 en ansøgning i henhold til artikel 6, stk. 2, i direktiv 91/414/EØF fra Rohm and Haas France S.A. om optagelse af det aktive stof 1-methylcyclopropen i bilag I til direktiv 91/414/EØF. Ved Kommissionens beslutning 2003/35/EF (2) blev det bekræftet, at dossieret var fuldstændigt og således principielt kunne anses for at opfylde data- og informationskravene i bilag II og III til direktiv 91/414/EØF.

               (2)

               Virkningerne af dette aktive stof på menneskers sundhed og miljøet er blevet vurderet i henhold til bestemmelserne i artikel 6, stk. 2 og 4, i direktiv 91/414/EØF for de anvendelsesformål, som ansøgeren har foreslået. Den 22. marts 2003 forelagde den rapporterende medlemsstat Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet (EFSA) et udkast til en vurderingsrapport om stoffet.

               (3)

               Medlemsstaterne og EFSA har underkastet vurderingsrapporten en peer review i EFSA's evalueringsarbejdsgruppe, og den blev forelagt for Kommissionen den 14. januar 2005 i form af EFSA's videnskabelige rapport om 1-methylcyclopropen (3). Denne rapport er blevet behandlet af medlemsstaterne og Kommissionen i Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed, og behandlingen blev afsluttet den 23. september 2005 med Kommissionens reviderede vurderingsrapport om 1-methylcyclopropen.

               (4)

               Ved behandlingen af 1-methylcyclopropen viste der sig ingen uafklarede spørgsmål eller problemer, der ville have nødvendiggjort høring af Den Videnskabelige Komité for Planter eller Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet, som har overtaget komitéens rolle.

               (5)

               Af de forskellige undersøgelser fremgår det, at de plantebeskyttelsesmidler, der indeholder det pågældende aktive stof, generelt kan forventes at opfylde kravene i artikel 5, stk. 1, litra a) og b), og artikel 5, stk. 3, i direktiv 91/414/EØF, navnlig med hensyn til de anvendelsesformål, der blev undersøgt og beskrevet i Kommissionens reviderede vurderingsrapport. 1-methylcyclopropen bør derfor optages i bilag I til direktiv 91/414/EØF for at sikre, at godkendelse af plantebeskyttelsesmidler, der indeholder dette aktive stof, kan finde sted i alle medlemsstater i overensstemmelse med samme direktiv.

               (6)

               Uden at det berører de forpligtelser, der i henhold til direktiv 91/414/EØF følger af, at et aktivt stof optages i bilag I, bør medlemsstaterne have en frist på seks måneder efter optagelsen til at tage eksisterende foreløbige godkendelser af plantebeskyttelsesmidler, der indeholder 1-methylcyclopropen, op til fornyet overvejelse for at sikre, at kravene i direktiv 91/414/EØF, navnlig i artikel 13, og de relevante betingelser i bilag I er opfyldt. Medlemsstaterne bør ændre eksisterende foreløbige godkendelser til fuldstændige godkendelser eller ændre dem eller trække dem tilbage i henhold til direktiv 91/414/EØF. Uanset ovenstående frist bør der afsættes en længere periode til indgivelse og vurdering af det fuldstændige dossier, jf. bilag III, for hvert plantebeskyttelsesmiddel og for hvert enkelt påtænkt anvendelsesformål i overensstemmelse med de ensartede principper i direktiv 91/414/EØF.

               (7)

               Direktiv 91/414/EØF bør derfor ændres i overensstemmelse hermed.

               (8)

               Foranstaltningerne i dette direktiv er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed —

         UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
   Artikel 1
   Bilag I til direktiv 91/414/EØF ændres som angivet i bilaget til nærværende direktiv.
   Artikel 2
   1.   Medlemsstaterne vedtager og offentliggør senest den 30. september 2006 de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette direktiv. De tilsender straks Kommissionen disse bestemmelser med en sammenligningstabel, som viser sammenhængen mellem de pågældende bestemmelser og dette direktiv.
   De anvender disse bestemmelser fra den 1. oktober 2006.
   Bestemmelserne skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
   2.   Medlemsstaterne tilsender Kommissionen de vigtigste nationale bestemmelser, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.
   Artikel 3
   1.   Om nødvendigt ændrer eller tilbagekalder medlemsstaterne i henhold til direktiv 91/414/EØF senest den 30. september 2006 eksisterende godkendelser af plantebeskyttelsesmidler, der indeholder 1-methylcyclopropen som aktivt stof. Inden da skal medlemsstaterne navnlig kontrollere, at betingelserne i bilag I til direktiv 91/414/EØF vedrørende 1-methylcyclopropen er overholdt, dog ikke betingelserne i del B vedrørende dette aktive stof, og at indehaveren af godkendelsen er i besiddelse af eller har adgang til et dossier, der opfylder kravene i bilag II til direktivet, jf. betingelserne i direktivets artikel 13, stk. 2.
   2.   Uanset stk. 1 revurderer medlemsstaterne for hvert godkendt plantebeskyttelsesmiddel, der indeholder 1-methylcyclopropen, enten som eneste aktive stof eller som ét af flere aktive stoffer, som alle er optaget i bilag I til direktiv 91/414/EØF pr. 31. marts 2006, midlet i overensstemmelse med de ensartede principper i bilag VI til direktiv 91/414/EØF på grundlag af et dossier, der opfylder kravene i bilag III til nævnte direktiv, idet der samtidig tages højde for del B i bilag I til direktivet vedrørende 1-methylcyclopropen. På grundlag af den vurdering fastslår medlemsstaterne, om midlet opfylder kravene i artikel 4, stk. 1, litra b)-e), i direktiv 91/414/EØF.
   Derefter skal medlemsstaterne

               a)

               hvis det drejer sig om et produkt, der indeholder 1-methylcyclopropen som eneste aktive stof, om nødvendigt ændre godkendelsen eller trække den tilbage senest den 30. september 2007, eller

               b)

               hvis det drejer sig om et produkt, der indeholder 1-methylcyclopropen som ét af flere aktive stoffer, om nødvendigt ændre godkendelsen eller trække den tilbage senest den 30. september 2007 eller senest den dato, der er fastsat for en sådan ændring eller tilbagetrækning i det eller de pågældende direktiver, hvorved det eller de pågældende stoffer blev optaget i bilag I til direktiv 91/414/EØF, alt efter hvilket der er det seneste tidspunkt.

         Artikel 4
   Dette direktiv træder i kraft den 1. april 2006.
   Artikel 5
   Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 14. februar 2006.

            På Kommissionens vegne

         Markos KYPRIANOU

            Medlem af Kommissionen

      (1)  EFT L 230 af 19.8.1991, s. 1. Senest ændret ved Kommissionens direktiv 2006/6/EF (EUT L 12 af 18.1.2006, s. 21).

      (2)  EFT L 11 af 16.1.2003, s. 52.

      (3)  EFSA's videnskabelige rapport (2005) 30, 1-46, »Conclusion regarding the peer review of the pesticide risk assessment of the active substance 1-methylcyclopropene« (færdigbehandlet den 14. januar 2005).

      BILAG

         I bilag I til direktiv 91/414/EF indsættes følgende sidst i tabellen

                     Nr.

                     Almindeligt anvendt navn, identifikationsnr.

                     IUPAC-navn

                     Renhed (1)

                     Ikrafttrædelse

                     Udløbsdato for stoffets optagelse i listen

                     Særlige bestemmelser

                     »118

                     1-methylcyclopropen (der vil ikke blive fastlagt et ISO-fællesnavn for dette aktive stof)
                     CAS-nr. 3100-04-7
                     CIPAC-nr. foreligger endnu ikke

                     1-methylcyclopropen

                     ≥ 960 g/kg
                     Urenhederne 1-chlor-2-methylpropen og 3-chlor-2-methylpropen betragtes som et toksikologisk problem og må hver især højst udgøre 0,5 g/kg i det tekniske materiale

                     1. april 2006

                     31. marts 2016

                     DEL A
                     Må kun tillades anvendt som plantevækstreguleringsmiddel i lukkede oplagringsrum efter høst.
                     DEL B
                     Med henblik på gennemførelsen af de ensartede principper i bilag VI skal der tages hensyn til konklusionerne i den reviderede vurderingsrapport om 1-methylcyclopropen, særlig tillæg I og II, som færdigbehandlet i Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed den 23. september 2005.

         (1)  Yderligere oplysninger om de aktive stoffers identitet og specifikationer fremgår af den reviderede vurderingsrapport.«