title: Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2018/957 af 28. juni 2018 om ændring af direktiv 96/71/EF om udstationering af arbejdstagere som led i udveksling af tjenesteydelser (EØS-relevant tekst)

text:
                  9.7.2018

                  DA

                  Den Europæiske Unions Tidende

                  L 173/16

            EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV (EU) 2018/957
      af 28. juni 2018
      om ændring af direktiv 96/71/EF om udstationering af arbejdstagere som led i udveksling af tjenesteydelser
      (EØS-relevant tekst)
      EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
      under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 53, stk. 1, og artikel 62,
      under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
      efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
      under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
      under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget (2),
      efter den almindelige lovgivningsprocedure (3), og
      ud fra følgende betragtninger:

                  (1)

                  Fri bevægelighed for arbejdstagere, etableringsfrihed og fri udveksling af tjenesteydelser er grundlæggende principper for det indre marked, som er stadfæstede i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF). Gennemførelsen og håndhævelsen af disse principper er videreudviklet af Unionen og har til formål at sikre ensartede vilkår for virksomheder og overholdelse af arbejdstagernes rettigheder.

                  (2)

                  Fri udveksling af tjenesteydelser omfatter virksomheders ret til at levere tjenesteydelser på en anden medlemsstats område og at udstationere deres egne arbejdstagere midlertidigt på denne medlemsstats område med henblik herpå. I overensstemmelse med artikel 56 i TEUF er der forbud mod restriktioner, der hindrer fri udveksling af tjenesteydelser inden for Unionen, for så vidt angår statsborgere i medlemsstaterne, der er bosat i en anden medlemsstat end modtageren af den pågældende tjenesteydelse.

                  (3)

                  I henhold til artikel 3 i traktaten om Den Europæiske Union skal Unionen fremme social retfærdighed og beskyttelse. I henhold til artikel 9 i TEUF skal Unionen ved fastlæggelsen og gennemførelsen af sine politikker og aktiviteter tage hensyn til de krav, der er knyttet til fremme af et højt beskæftigelsesniveau, sikring af passende social beskyttelse, bekæmpelse af social udstødelse samt et højt niveau for uddannelse, erhvervsuddannelse og beskyttelse af menneskers sundhed.

                  (4)

                  Mere end 20 år efter vedtagelsen af Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 96/71/EF (4) er det blevet nødvendigt at vurdere, om det stadig har den rette balance mellem på den ene side behovet for at fremme fri udveksling af tjenesteydelser og sikre ensartede vilkår og på den anden side behovet for at beskytte udstationerede arbejdstageres rettigheder. For at sikre at reglerne anvendes ensartet, og for at skabe en reel social konvergens bør der sideløbende med revisionen af direktiv 96/71/EF gives prioritet til at gennemføre og håndhæve Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/67/EU (5).

                  (5)

                  Tilstrækkelige og nøjagtige statistiske data vedrørende udstationerede arbejdstagere har afgørende betydning, navnlig med hensyn til antallet af udstationerede arbejdstagere i specifikke beskæftigelsessektorer og i den enkelte medlemsstat. Medlemsstaterne og Kommissionen bør indsamle og overvåge sådanne data.

                  (6)

                  Princippet om ligebehandling og forbuddet mod enhver forskelsbehandling på baggrund af nationalitet har været fastlagt i EU-retten siden de grundlæggende traktater. Princippet om ligeløn er blevet gennemført gennem afledt ret ikke kun mellem mænd og kvinder, men også mellem arbejdstagere med tidsbegrænsede kontrakter og sammenlignelige fastansatte, mellem deltids- og fuldtidsansatte og mellem vikaransatte og sammenlignelige ansatte i brugervirksomheden. Disse principper omfatter forbuddet mod enhver foranstaltning, der direkte eller indirekte forskelsbehandler på grundlag af nationalitet. Ved anvendelsen af disse principper skal den relevante retspraksis fra Den Europæiske Unions Domstol tages i betragtning.

                  (7)

                  De kompetente myndigheder og organer bør i overensstemmelse med national ret og/eller praksis være i stand til at verificere, om de betingelser for indkvartering af udstationerede arbejdstagere, som fastsættes enten direkte eller indirekte af arbejdsgiverne, overholder de nationale regler i den medlemsstat, på hvis område arbejdstagerne er udstationerede (værtsmedlemsstaten), der også finder anvendelse på udstationerede arbejdstagere.

                  (8)

                  Udstationerede arbejdstagere, der midlertidigt sendes fra deres faste arbejdssted i værtsmedlemsstaten til et andet arbejdssted, bør som minimum modtage samme ydelser eller godtgørelse til dækning af udgifter til rejse, kost og logi til arbejdstagere, der er hjemmefra i erhvervsmæssigt øjemed, som gælder for lokale arbejdstagere i den pågældende medlemsstat. Det samme bør gælde for så vidt angår udgifter, der afholdes af udstationerede arbejdstagere, der skal rejse til og fra deres faste arbejdssted i værtsmedlemsstaten. Dobbelt betaling af udgifter til rejse, kost og logi bør undgås.

                  (9)

                  Udstationering er af midlertidig karakter. Udstationerede arbejdstagere vender sædvanligvis tilbage til den medlemsstat, hvorfra de er udstationeret, efter udførelsen af det arbejde, der var årsag til deres udstationering. I lyset af den lange varighed af visse udstationeringer og i erkendelse af forbindelsen mellem værtsmedlemsstatens arbejdsmarked og de arbejdstagere, der er udstationeret i sådanne lange perioder, bør værtsmedlemsstater, hvor udstationering varer over 12 måneder, imidlertid sikre, at virksomheder, der udstationerer arbejdstagere på deres område, skal sikre disse arbejdstagere et supplerende sæt arbejds- og ansættelsesvilkår, som obligatorisk finder anvendelse på arbejdstagere i den medlemsstat, hvor arbejdet udføres. Den nævnte periode bør forlænges, hvis tjenesteyderen fremsender en begrundet meddelelse.

                  (10)

                  For at sikre større beskyttelse af arbejdstagere er det nødvendigt at værne om friheden til på både kort og lang sigt at udveksle tjenesteydelser på et fair grundlag, navnlig ved at forhindre misbrug af de rettigheder, som er garanteret ved traktaterne. Regler, der sikrer en sådan beskyttelse af arbejdstagere, kan imidlertid ikke påvirke den ret, som virksomheder, der udstationerer arbejdstagere på en anden medlemsstats område, har til at påberåbe sig den frie udveksling af tjenesteydelser, herunder i tilfælde, hvor en udstationering overstiger 12 eller, hvor det er relevant, 18 måneder. Enhver bestemmelse, der finder anvendelse for udstationerede arbejdstagere i forbindelse med en udstationering på over 12 eller, hvor det er relevant, 18 måneder, skal derfor være forenelig med denne frihed. Det følger af fast retspraksis, at begrænsninger af den frie udveksling af tjenesteydelser kun kan accepteres, hvis de er begrundet i tvingende almene hensyn, og hvis de er forholdsmæssige og nødvendige.

                  (11)

                  Hvis en udstationering overstiger 12 eller, hvor det er relevant, 18 måneder, bør det supplerende sæt arbejds- og ansættelsesvilkår, som skal sikres af en virksomhed, der udstationerer arbejdstagere på en anden medlemsstats område, også omfatte arbejdstagere, som udstationeres for at erstatte andre udstationerede arbejdstagere, der udfører den samme opgave på samme sted, for at sikre, at sådanne erstatninger ikke anvendes til at omgå de ellers gældende regler.

                  (12)

                  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/104/EF (6) indeholder princippet om, at de grundlæggende arbejds- og ansættelsesvilkår for vikaransatte mindst bør være de samme som dem, der ville finde anvendelse for sådanne arbejdstagere, hvis de var ansat af brugervirksomheden til at udføre det samme arbejde. Dette princip bør også finde anvendelse for vikaransatte, der er udstationeret på en anden medlemsstats område. Når dette princip finder anvendelse, bør brugervirksomheden oplyse vikarbureauet om, hvilke arbejdsvilkår og lønforhold der er gældende for dets arbejdstagere. Medlemsstaterne kan på visse betingelser fravige princippet om ligebehandling og ligeløn i henhold til artikel 5, stk. 2 og 3, i direktiv 2008/104/EF. Når en sådan fravigelse finder anvendelse, har vikarbureauet ikke behov for oplysningerne om brugervirksomhedens arbejdsbetingelser, og oplysningskravet bør derfor ikke finde anvendelse.

                  (13)

                  Erfaringen viser, at arbejdstagere, som et vikarbureau eller en virksomhed, der stiller arbejdstagere til rådighed, har udstationeret i en brugervirksomhed, til tider sendes til en anden medlemsstats område i forbindelse med udveksling af tjenesteydelser over grænserne. Disse arbejdstagere bør sikres beskyttelse. Medlemsstaterne bør sikre, at brugervirksomheden oplyser vikarbureauet eller den virksomhed, der stiller arbejdstagere til rådighed, om de udstationerede arbejdstagere, som midlertidigt arbejder på området for en anden medlemsstat end den, på hvis område de normalt arbejder for vikarbureauet eller den virksomhed, der stiller arbejdstagere til rådighed, for at gøre det muligt for arbejdsgiveren i passende omfang at anvende de arbejds- og ansættelsesvilkår, der er mest favorable for den udstationerede arbejdstager.

                  (14)

                  Dette direktiv bør som direktiv 96/71/EF ikke være til hinder for anvendelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 (7) og (EF) nr. 987/2009 (8).

                  (15)

                  Da arbejde inden for international vejtransport er kendetegnet ved høj mobilitet, rejser gennemførelsen af dette direktiv i denne sektor særlige juridiske spørgsmål og vanskeligheder, der vil blive adresseret inden for rammerne af mobilitetspakken gennem særlige regler for vejtransport, der også styrker bekæmpelse af svig og misbrug.

                  (16)

                  På et virkeligt integreret og konkurrencepræget indre marked konkurrerer virksomheder på grundlag af faktorer såsom produktivitet, effektivitet og arbejdsstyrkens uddannelses- og kvalifikationsniveau samt deres varers og tjenesteydelsers kvalitet og graden af innovation heraf.

                  (17)

                  Det henhører under medlemsstaternes kompetence at fastsætte regler om aflønning i overensstemmelse med national ret og/eller praksis. Lønfastsættelse er alene et anliggende for medlemsstaterne og arbejdsmarkedets parter. Det skal navnlig sikres, at nationale lønfastsættelsessystemer eller de involverede parters frihed ikke undermineres.

                  (18)

                  Ved sammenligning af den løn, der udbetales til en udstationeret arbejdstager, og den løn, der er i overensstemmelse med national ret og/eller praksis i værtsmedlemsstaten, bør bruttolønnen tages i betragtning. Det er den samlede bruttoløn, der bør sammenlignes, og ikke aflønningens enkelte bestanddele, som gøres obligatoriske som fastsat i dette direktiv. For at sikre gennemsigtighed og hjælpe de kompetente myndigheder og organer, når de gennemfører inspektioner og kontroller, er det ikke desto mindre nødvendigt, at de bestanddele, hvoraf aflønningen består, kan identificeres i tilstrækkeligt omfang i henhold til national ret og/eller praksis i den medlemsstat, hvorfra arbejdstageren blev udstationeret. Medmindre ydelser, der specifikt vedrører udstationeringen, vedrører udgifter, der reelt er afholdt i forbindelse med udstationeringen, såsom udgifter til rejse, kost og logi, bør de betragtes som en del af aflønningen og bør derfor tages i betragtning med henblik på sammenligning af den samlede bruttoløn.

                  (19)

                  Ydelser, der specifikt vedrører udstationeringen, tjener ofte flere formål. For så vidt som formålet med dem er godtgørelse af udgifter, der er afholdt i forbindelse med udstationeringen, såsom udgifter til rejse, kost og logi, bør de ikke betragtes som en del af aflønningen. Det tilkommer medlemsstaterne i overensstemmelse med deres nationale ret og/eller praksis at fastsætte regler vedrørende godtgørelse af sådanne udgifter. Arbejdsgiveren bør godtgøre udstationerede arbejdstagere sådanne udgifter i overensstemmelse med den nationale ret og/eller praksis, der finder anvendelse på ansættelsesforholdet.

                  (20)

                  I betragtning af relevansen af ydelser, der specifikt vedrører udstationeringen, bør usikkerhed med hensyn til, hvilke bestanddele af sådanne ydelser, der er afsat til godtgørelse af udgifter, som er afholdt i forbindelse med udstationeringen, undgås. Hele ydelsen bør betragtes som værende betalt som godtgørelse af udgifter, medmindre de arbejds- og ansættelsesvilkår, der stammer fra de love, administrative bestemmelser, kollektive aftaler, voldgiftskendelser eller kontraktmæssige aftaler, som finder anvendelse på ansættelsesforholdet, angiver, hvilke bestanddele af ydelserne, der er afsat til godtgørelse af udgifter, som er afholdt i forbindelse med udstationeringen, og hvilke, der er en del af aflønningen.

                  (21)

                  Aflønningens bestanddele og andre arbejds- og ansættelsesvilkår i medfør af national ret eller kollektive aftaler som omhandlet i dette direktiv bør være klare og gennemsigtige for alle virksomheder og udstationerede arbejdstagere. Eftersom gennemsigtighed og adgang til oplysninger har afgørende betydning for juridisk sikkerhed og retshåndhævelse, er det for så vidt angår artikel 5 i direktiv 2014/67/EU berettiget at udvide medlemsstaternes forpligtelse til at offentliggøre oplysningerne om arbejds- og ansættelsesvilkår på det centrale officielle nationale websted til de bestanddele af aflønning, der er obligatoriske, og til det supplerende sæt arbejds- og ansættelsesvilkår, der finder anvendelse for udstationeringer, som overstiger 12 eller, hvor det er relevant, 18 måneder, i medfør af dette direktiv. Hver medlemsstat bør sikre, at oplysningerne givet på det centrale officielle nationale websted er nøjagtige, og at de ajourføres regelmæssigt. Sanktioner pålagt en virksomhed på grund af manglende overholdelse af de arbejds- og ansættelsesvilkår, som udstationerede arbejdstagere skal sikres, bør stå i et rimeligt forhold til overtrædelsen, og sanktionen bør fastsættes under hensyntagen til navnlig om oplysningerne på det centrale officielle nationale websted om arbejds- og ansættelsesvilkår er angivet i overensstemmelse med artikel 5 i direktiv 2014/67/EU, idet arbejdsmarkedets parters autonomi respekteres.

                  (22)

                  Direktiv 2014/67/EU fastsætter en række bestemmelser til sikring af, at reglerne om udstationering af arbejdstagere håndhæves og overholdes af alle virksomheder. I nævnte direktivs artikel 4 fastsættes faktuelle elementer, der kan tages i betragtning i forbindelse med den samlede bedømmelse af de specifikke situationer med henblik på at identificere ægte udstationeringssituationer og hindre misbrug og omgåelse af reglerne.

                  (23)

                  Arbejdsgiverne bør inden en udstationerings påbegyndelse træffe hensigtsmæssige foranstaltninger til at give væsentlige oplysninger til arbejdstagerne om arbejds- og ansættelsesvilkårene for så vidt angår udstationeringen i overensstemmelse med Rådets direktiv 91/533/EØF (9).

                  (24)

                  Dette direktiv fastsætter en afbalanceret ramme med hensyn til den fri udveksling af tjenesteydelser og beskyttelsen af udstationerede arbejdstagere, som er ikkeforskelsbehandlende, gennemsigtig og forholdsmæssig, samtidig med at den respekterer de nationale arbejdsmarkedsrelationers forskellighed. Dette direktiv er ikke til hinder for anvendelse af arbejds- og ansættelsesvilkår, der er mere favorable for udstationerede arbejdstagere.

                  (25)

                  Med henblik på at bekæmpe misbrug i situationer med underkontrahenter og for at beskytte udstationerede arbejdstageres rettigheder bør medlemsstaterne træffe passende foranstaltninger i overensstemmelse med artikel 12 i direktiv 2014/67/EU for at sikre underkontrahentansvar.

                  (26)

                  For at sikre at direktiv 96/71/EF anvendes korrekt, bør der ske en styrkelse af koordineringen mellem medlemsstaternes kompetente myndigheder og/eller organer og samarbejdet på EU-plan om bekæmpelse af svig i forbindelse med udstationering af arbejdstagere.

                  (27)

                  Hvad angår bekæmpelse af svig i forbindelse med udstationeringen af arbejdstagere bør den europæiske platform for forbedring af samarbejdet i forbindelse med imødegåelse af sort arbejde (»platformen«), der er oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse (EU) 2016/344 (10) i overensstemmelse med sit mandat deltage i overvågning og evaluering af tilfælde af svig, forbedre gennemførelsen og effektiviteten af administrativt samarbejde mellem medlemsstaterne, udvikle varslingsmekanismer og bidrage med bistand og støtte til et styrket administrativt samarbejde og udveksling af oplysninger mellem de kompetente myndigheder eller organer. I dette arbejde skal platformen arbejde tæt sammen med ekspertudvalget for udstationering af arbejdstagere, der er nedsat ved Kommissionens afgørelse 2009/17/EF (11).

                  (28)

                  Visse tilfælde af svig eller misbrug i forbindelse med udstationeringen af arbejdstagere er af grænseoverskridende karakter, hvilket berettiger konkrete foranstaltninger, der tager sigte på at styrke den grænseoverskridende dimension af tilsyn, undersøgelser og udveksling af oplysninger mellem de berørte medlemsstaters kompetente myndigheder eller organer. Med henblik herpå bør de kompetente myndigheder eller organer inden for rammerne af det administrative samarbejde, der er omhandlet i direktiv 96/71/EF og 2014/67/EU, navnlig artikel 7, stk. 4, i direktiv 2014/67/EU, have de nødvendige midler til at gøre opmærksom på sådanne tilfælde og udveksle oplysninger, der skal forebygge og bekæmpe svig og misbrug.

                  (29)

                  I henhold til den fælles politiske erklæring af 28. september 2011 fra medlemsstaterne og Kommissionen om forklarende dokumenter (12) har medlemsstaterne forpligtet sig til i tilfælde, hvor det er berettiget, at lade meddelelsen af gennemførelsesforanstaltninger ledsage af et eller flere dokumenter, der forklarer forholdet mellem et direktivs bestanddele og de tilsvarende dele i de nationale gennemførelsesinstrumenter. I forbindelse med dette direktiv finder lovgiver, at fremsendelse af sådanne dokumenter er berettiget.

                  (30)

                  Direktiv 96/71/EF bør ændres i overensstemmelse hermed —

            VEDTAGET DETTE DIREKTIV:
      Artikel 1
      Ændring af direktiv 96/71/EF
      I direktiv 96/71/EF foretages følgende ændringer:

                  1)

                  Artikel 1 ændres således:

                              a)

                              titlen affattes »Genstand og anvendelsesområde«

                              b)

                              følgende stykker indsættes:
                              »-1.   Dette direktiv sikrer beskyttelsen af udstationerede arbejdstagere i løbet af deres udstationering i forbindelse med den frie udveksling af tjenesteydelser ved at fastsætte obligatoriske bestemmelser vedrørende arbejdsvilkår og beskyttelse af arbejdstagernes sundhed og sikkerhed, som skal overholdes.
                              -1a.   Dette direktiv påvirker på ingen måde udøvelsen af de grundlæggende rettigheder, der anerkendes i medlemsstaterne og på EU-plan, herunder retten eller friheden til at strejke eller retten til frit at tage andre skridt, der er omfattet af specifikke arbejdsmarkedsordninger i medlemsstaterne, i overensstemmelse med national ret og/eller praksis. Det berører heller ikke retten til at forhandle, indgå og håndhæve kollektive aftaler eller retten til at tage kollektive skridt i overensstemmelse med national ret og/eller praksis.«

                              c)

                              stk. 3 ændres således:

                                          i)

                                          litra c) affattes således:

                                                      »c)

                                                      i sin egenskab af vikarbureau eller i sin egenskab af virksomhed, der stiller arbejdstagere til rådighed, udstationerer en arbejdstager i en brugervirksomhed, der er etableret eller har et forretningssted på en medlemsstats område, forudsat at der er et ansættelsesforhold mellem vikarbureauet eller den virksomhed, der stiller arbejdstagere til rådighed, og arbejdstageren i udstationeringsperioden.«

                                          ii)

                                          følgende afsnit tilføjes:
                                          »Hvis en arbejdstager, som er udstationeret i en i litra c) omhandlet brugervirksomhed af et vikarbureau eller en virksomhed, der stiller arbejdstagere til rådighed, skal udføre arbejde inden for rammerne af levering af tjenesteydelser over grænserne i henhold til litra a), b) eller c) for brugervirksomheden på en anden medlemsstats område end den, hvor arbejdstageren sædvanligvis udfører sit arbejde for vikarbureauet eller den virksomhed, der stiller arbejdstagere til rådighed, eller for brugervirksomheden, betragtes arbejdstageren som udstationeret på nævnte medlemsstats område af det vikarbureau eller den virksomhed, der stiller arbejdstagere til rådighed, hvormed arbejdstageren har et ansættelsesforhold. Vikarbureauet eller den virksomhed, der stiller arbejdstagere til rådighed, betragtes som en i stk. 1 omhandlet virksomhed og skal fuldt ud overholde de relevante bestemmelser i dette direktiv og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/67/EU (*1).
                                          Brugervirksomheden skal underrette vikarbureauet eller den virksomhed, der stiller arbejdstagere til rådighed, og som udstationerede arbejdstageren, i rimelig tid inden påbegyndelsen af det arbejde, der er omhandlet i andet afsnit.

                                             (*1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/67/EU af 15. maj 2014 om håndhævelse af direktiv 96/71/EF om udstationering af arbejdstagere som led i udveksling af tjenesteydelser og om ændring af forordning (EU) nr. 1024/2012 om administrativt samarbejde via informationssystemet for det indre marked (»IMI-forordningen«) (EUT L 159 af 28.5.2014, s. 11).«"

                  2)

                  Artikel 3 ændres således:

                              a)

                              stk. 1 affattes således:
                              »1.   Medlemsstaterne sikrer, at virksomheder som omhandlet i artikel 1, stk. 1, uanset hvilken ret der finder anvendelse på ansættelsesforholdet, på grundlag af et princip om ligebehandling skal sikre arbejdstagere, der er udstationeret på deres område, de arbejds- og ansættelsesvilkår, som dækker følgende områder, der i den medlemsstat, på hvis område arbejdet udføres, er fastsat:

                                          —

                                          ved lov eller administrative bestemmelser, og/eller

                                          —

                                          ved kollektive aftaler eller voldgiftskendelser, der finder generel eller anden anvendelse i overensstemmelse med stk. 8:

                                                      a)

                                                      maksimal arbejdstid og minimal hviletid

                                                      b)

                                                      mindste antal betalte feriedage pr. år

                                                      c)

                                                      aflønning, herunder overtidsbetaling; dette gælder ikke for erhvervstilknyttede tillægspensionsordninger

                                                      d)

                                                      betingelserne for at stille arbejdstagere til rådighed, navnlig via vikarbureauer

                                                      e)

                                                      sikkerhed, sundhed og hygiejne på arbejdspladsen

                                                      f)

                                                      beskyttelsesforanstaltninger med hensyn til arbejds- og ansættelsesvilkår for gravide kvinder eller kvinder, der lige har født, samt for børn og unge

                                                      g)

                                                      ligebehandling af mænd og kvinder samt andre bestemmelser vedrørende ikkeforskelsbehandling

                                                      h)

                                                      betingelserne for arbejdstageres indkvartering, når den stilles til rådighed af arbejdsgiveren til arbejdstagere, der ikke er på deres faste arbejdssted

                                                      i)

                                                      ydelser eller godtgørelse af udgifter til dækning af udgifter til rejse, kost og logi til arbejdstagere, der er hjemmefra i erhvervsmæssigt øjemed.

                                    Litra i) gælder udelukkende for udgifter til rejse, kost og logi afholdt af udstationerede arbejdstagere, når de skal rejse til og fra deres faste arbejdssted i den medlemsstat, på hvis område de er udstationerede, eller når de midlertidigt af deres arbejdsgiver sendes fra dette faste arbejdssted til et andet arbejdssted.
                              Med henblik på dette direktiv fastlægges begrebet aflønning i henhold til national ret og/eller praksis i den medlemsstat, på hvis område arbejdstageren er udstationeret, og betyder alle de bestanddele af aflønning, der er obligatoriske efter national lov eller administrative bestemmelser, kollektive aftaler eller voldgiftskendelser, der i den pågældende medlemsstat finder generel eller anden anvendelse i overensstemmelse med stk. 8.
                              Med forbehold af artikel 5 i direktiv 2014/67/EU offentliggør medlemsstaterne i overensstemmelse med national ret og/eller praksis uden unødig forsinkelse og på en gennemsigtig måde på det centrale officielle nationale websted, der er omhandlet i nævnte artikel, oplysningerne om arbejds- og ansættelsesvilkår, herunder aflønningens bestanddele som omhandlet i dette stykkes tredje afsnit og alle arbejds- og ansættelsesvilkår i overensstemmelse med nærværende artikels stk. 1a.
                              Medlemsstaterne sikrer, at oplysningerne på det centrale officielle nationale websted er nøjagtige og ajourførte. Kommissionen offentliggør på sit websted adresserne på de centrale officielle nationale websteder.
                              Hvis oplysningerne på det centrale officielle nationale websted i modstrid med artikel 5 i direktiv 2014/67/EU ikke angiver, hvilke arbejds- og ansættelsesvilkår der finder anvendelse, tages dette forhold i betragtning i overensstemmelse med national ret og/eller praksis i forbindelse med fastsættelse af sanktioner i tilfælde af overtrædelse af de nationale bestemmelser, der vedtages i medfør af dette direktiv, i det omfang det er nødvendigt for at sikre, at de står i et rimeligt forhold til overtrædelsen.«

                              b)

                              følgende stykker indsættes:
                              »1a.   Når en udstationerings faktiske varighed overstiger 12 måneder, sikrer medlemsstaterne, at virksomheder som omhandlet i artikel 1, stk. 1, uanset hvilken ret der finder anvendelse på ansættelsesforholdet, på grundlag af et princip om ligebehandling skal sikre de arbejdstagere, der er udstationeret på deres område, i tillæg til de arbejds- og ansættelsesvilkår, der er omhandlet i nærværende artikels stk. 1, alle de relevante arbejds- og ansættelsesvilkår, som i den medlemsstat, hvor arbejdet udføres, er fastsat:

                                          —

                                          ved lov eller administrative bestemmelser, og/eller

                                          —

                                          ved kollektive aftaler eller voldgiftskendelser, der finder generel eller anden anvendelse i overensstemmelse med stk. 8.

                                    Dette stykkes første afsnit finder ikke anvendelse på følgende områder:

                                          a)

                                          procedurer, formaliteter og betingelser i forbindelse med indgåelse og ophævelse af ansættelseskontrakter, herunder konkurrenceklausuler

                                          b)

                                          erhvervstilknyttede tillægspensionsordninger.

                                    Hvis tjenesteyderen fremsender en begrundet meddelelse, udvider den medlemsstat, hvor tjenesteydelsen udføres, den i første afsnit omhandlede periode til 18 måneder.
                              Hvis en virksomhed som omhandlet i artikel 1, stk. 1, erstatter en udstationeret arbejdstager med en anden udstationeret arbejdstager, som udfører den samme opgave på samme sted, er udstationeringens varighed med henblik på nærværende stykke den samlede varighed af de enkelte berørte udstationerede arbejdstageres udstationeringsperioder.
                              Det i dette stykkes fjerde afsnit omhandlede begreb »den samme opgave på samme sted« fastlægges under hensyntagen til bl.a. arten af den tjenesteydelse, der skal leveres, det arbejde, der skal udføres, og arbejdspladsens adresse(r).
                              1b.   Medlemsstaterne fastsætter, at de i artikel 1, stk. 3, litra c), omhandlede virksomheder skal sikre udstationerede arbejdstagere de arbejds- og ansættelsesvilkår, der i henhold til artikel 5 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/104/EF (*2) finder anvendelse på vikaransatte, der stilles til rådighed af vikarbureauer, som er etableret i den medlemsstat, hvor arbejdet udføres.
                              Brugervirksomheden underretter de i artikel 1, stk. 3, litra c), omhandlede virksomheder om de arbejds- og ansættelsesvilkår, som den anvender vedrørende arbejdsvilkår og aflønning, i det omfang det er omfattet af nærværende stykkes første afsnit.

                                 (*2)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/104/EF af 19. november 2008 om vikararbejde (EUT L 327 af 5.12.2008, s. 9).«"

                              c)

                              stk. 7 affattes således:
                              »7.   Stk. 1-6 er ikke til hinder for anvendelsen af arbejds- og ansættelsesvilkår, der er mere favorable for arbejdstagerne.
                              Ydelser, der specifikt vedrører udstationeringen, betragtes som en del af aflønningen, hvis de ikke udbetales som godtgørelse af udgifter, der reelt er afholdt i forbindelse med udstationeringen, såsom udgifter til rejse, kost og logi. Arbejdsgiveren godtgør med forbehold af stk. 1, første afsnit, litra h), den udstationerede arbejdstager sådanne udgifter i overensstemmelse med national ret og/eller praksis, der finder anvendelse på ansættelsesforholdet.
                              Hvis de arbejds- og ansættelsesvilkår, der gælder for ansættelsesforholdet, ikke angiver, om der er, og i bekræftende fald hvilke, bestanddele af ydelsen, som specifikt vedrører udstationeringen, der betales som godtgørelse af udgifter, som reelt er afholdt i forbindelse med udstationeringen, eller som er en del af aflønningen, anses hele ydelsen for at være betalt som godtgørelse for udgifter.«

                              d)

                              stk. 8, andet og tredje afsnit, affattes således:
                              »I mangel af eller som supplement til en ordning til konstatering af, at kollektive aftaler eller voldgiftskendelser finder generel anvendelse, jf. første afsnit, kan medlemsstaten beslutte at lægge følgende til grund:

                                          —

                                          de kollektive aftaler eller voldgiftskendelser, der er alment gældende for alle tilsvarende virksomheder i det berørte geografiske område og i den pågældende sektor eller erhvervsgren, og/eller

                                          —

                                          de kollektive aftaler, der indgås af de mest repræsentative arbejdsmarkedsparter på nationalt plan, og som gælder på hele det nationale område,

                                    såfremt deres anvendelse på virksomheder som omhandlet i artikel 1, stk. 1, sikrer ligebehandling på de områder, der er nævnt i nærværende artikels stk. 1, første afsnit, og, hvor det er relevant, for så vidt angår de arbejds- og ansættelsesvilkår, som udstationerede arbejdstagere skal sikres i overensstemmelse med nærværende artikels stk. 1a, mellem disse virksomheder og de øvrige virksomheder, der er omhandlet i nærværende afsnit, og som befinder sig i en tilsvarende situation.
                              Efter denne artikel foreligger der ligebehandling, når nationale virksomheder, som befinder sig i en tilsvarende situation:

                                          —

                                          på arbejdsstedet eller i den pågældende sektor er underkastet samme forpligtelser som virksomheder som omhandlet i artikel 1, stk. 1, for så vidt angår de i nærværende artikels stk. 1, første afsnit, nævnte områder og, hvor det er relevant, for så vidt angår de arbejds- og ansættelsesvilkår, som udstationerede arbejdstagere skal sikres i overensstemmelse med nærværende artikels stk. 1a, og

                                          —

                                          skal opfylde disse forpligtelser med de samme virkninger.«

                              e)

                              stk. 9 og 10 affattes således:
                              »9.   Medlemsstaterne kan bestemme, at virksomheder omhandlet i artikel 1, stk. 1, i tillæg til de arbejds- og ansættelsesvilkår, der er omhandlet i nærværende artikels stk. 1b, skal sikre arbejdstagere omhandlet i artikel 1, stk. 3, litra c), andre vilkår, der finder anvendelse på vikaransætte i den medlemsstat, hvor arbejdet udføres.
                              10.   Dette direktiv er ikke til hinder for, at medlemsstaterne i overensstemmelse med traktaten og på grundlag af et princip om ligebehandling pålægger nationale virksomheder og andre medlemsstaters virksomheder arbejds- og ansættelsesvilkår på andre områder end dem, der er omhandlet i stk. 1, første afsnit, for så vidt der er tale om grundlæggende retsprincipper (ordre public).«

                  3)

                  Artikel 4, stk. 2, første afsnit, affattes således:
                  »2.   Medlemsstaterne sørger for samarbejde mellem de kompetente myndigheder eller organer, herunder offentlige myndigheder, som i henhold til national ret er ansvarlige for at overvåge de i artikel 3 omhandlede arbejds- og ansættelsesvilkår, herunder på EU-plan. Dette samarbejde skal navnlig bestå i besvarelse af begrundede forespørgsler fra de pågældende myndigheder eller organer om oplysninger vedrørende grænseoverskridende tilrådighedsstillelse af arbejdstagere, og i at håndtere åbenlyst misbrug eller mulige tilfælde af ulovlige aktiviteter såsom grænseoverskridende tilfælde af sort arbejde og proformaselvstændig beskæftigelse i forbindelse med udstationering af arbejdstagere. Hvis den kompetente myndighed eller det kompetente organ i den medlemsstat, hvorfra arbejdstageren er udstationeret, ikke har de oplysninger, som den kompetente myndighed eller det kompetente organ i den medlemsstat, på hvis område arbejdstageren er udstationeret, har anmodet om, efterspørger myndigheden eller organet disse oplysninger hos andre myndigheder eller organer i den nævnte medlemsstat. I tilfælde af vedvarende forsinkelser i leveringen af sådanne oplysninger til den medlemsstat, på hvis område arbejdstageren er udstationeret, underrettes Kommissionen, der træffer passende foranstaltninger.«

                  4)

                  Artikel 5 affattes således:
                  »Artikel 5
                  Overvågning, kontrol og håndhævelse
                  Den medlemsstat, på hvis område arbejdstageren er udstationeret, og den medlemsstat, hvorfra arbejdstageren er udstationeret, er ansvarlige for overvågningen, kontrollen og håndhævelsen af forpligtelserne i dette direktiv og direktiv 2014/67/EU og træffer passende foranstaltninger i tilfælde af manglende overholdelse af nærværende direktiv.
                  Medlemsstaterne fastsætter regler om sanktioner, der skal anvendes i tilfælde af overtrædelser af de nationale regler, der er vedtaget i medfør af dette direktiv, og træffer alle nødvendige foranstaltninger for at sikre, at de gennemføres. Sanktionerne skal være effektive, stå i et rimeligt forhold til overtrædelsen og have afskrækkende virkning.
                  Medlemsstaterne sørger navnlig for, at arbejdstagere og/eller arbejdstagerrepræsentanter råder over egnede procedurer med henblik på gennemførelse af forpligtelserne i dette direktiv.
                  Når en medlemsstat efter en samlet bedømmelse i henhold til artikel 4 i direktiv 2014/67/EU fastslår, at en virksomhed uretmæssigt eller svigagtigt har givet indtryk af, at en arbejdstagers situation falder ind under nærværende direktivs anvendelsesområde, sikrer den pågældende medlemsstat, at arbejdstageren drager fordel af relevant ret og praksis.
                  Medlemsstaterne sikrer, at denne artikel ikke fører til, at den pågældende arbejdstager underlægges mindre gunstige vilkår end dem, der gælder for udstationerede arbejdstagere.«

                  5)

                  I bilaget affattes den indledende tekst således:
                  »De i artikel 3, stk. 2, omhandlede aktiviteter omfatter alle de aktiviteter inden for byggeri, der vedrører opførelse, istandsættelse, vedligeholdelse, ombygning eller nedrivning af bygninger, og navnlig følgende arbejder:«.

            Artikel 2
      Revision
      1.   Kommissionen tager anvendelsen og gennemførelsen af dette direktiv op til revision. Senest den 30. juli 2023 forelægger Kommissionen Europa-Parlamentet, Rådet og Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg en rapport om dette direktivs anvendelse og gennemførelse og foreslår om nødvendigt fornødne ændringer af dette direktiv og direktiv 96/71/EF.
      2.   Den i stk. 1 omhandlede rapport skal indeholde en vurdering af, hvorvidt der er behov for yderligere foranstaltninger med henblik på at sikre ensartede vilkår og beskytte arbejdstagerne:

                  a)

                  i forbindelse med underkontrahenter

                  b)

                  i lyset af dette direktivs artikel 3, stk. 3, under hensyntagen til udviklingen vedrørende den lovgivningsmæssige retsakt om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/22/EF (13) for så vidt angår håndhævelseskravene og om fastsættelse af særlige regler med hensyn til direktiv 96/71/EF og direktiv 2014/67/EU om udstationering af førere i vejtransportsektoren.

            Artikel 3
      Gennemførelse og anvendelse
      1.   Medlemsstaterne vedtager og offentliggør senest den 30. juli 2020 de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette direktiv. De meddeler straks Kommissionen teksten til disse love og bestemmelser.
      De anvender disse love og bestemmelser fra den 30. juli 2020. Indtil denne dato finder direktiv 96/71/EF fortsat anvendelse som affattet forud for de ændringer, der indføres ved nærværende direktiv.
      Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
      2.   Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.
      3.   Dette direktiv finder anvendelse på vejtransportsektoren fra datoen for anvendelsen af en lovgivningsmæssig retsakt om ændring af direktiv 2006/22/EF for så vidt angår håndhævelseskravene og om fastsættelse af særlige regler med hensyn til direktiv 96/71/EF og direktiv 2014/67/EU om udstationering af førere i vejtransportsektoren.
      Artikel 4
      Ikrafttræden
      Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
      Artikel 5
      Adressater
      Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

         Udfærdiget i Bruxelles, den 28. juni 2018.

               På Europa-Parlamentets vegne

            A. TAJANI

               Formand

               På Rådets vegne

            L. PAVLOVA

               Formand

         (1)  EUT C 75 af 10.3.2017, s. 81.

         (2)  EUT C 185 af 9.6.2017, s. 75.

         (3)  Europa-Parlamentets holdning af 29.5.2018 (endnu ikke offentliggjort i EUT) og Rådets afgørelse af 21.6.2018.

         (4)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 96/71/EF af 16. december 1996 om udstationering af arbejdstagere som led i udveksling af tjenesteydelser (EFT L 18 af 21.1.1997, s. 1).

         (5)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/67/EU af 15. maj 2014 om håndhævelse af direktiv 96/71/EF om udstationering af arbejdstagere som led i udveksling af tjenesteydelser og om ændring af forordning (EU) nr. 1024/2012 om administrativt samarbejde via informationssystemet for det indre marked (»IMI-forordningen«) (EUT L 159 af 28.5.2014, s. 11).

         (6)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/104/EF af 19. november 2008 om vikararbejde (EUT L 327 af 5.12.2008, s. 9).

         (7)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 af 29. april 2004 om koordinering af de sociale sikringsordninger (EUT L 166 af 30.4.2004, s. 1).

         (8)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 987/2009 af 16. september 2009 om de nærmere regler til gennemførelse af forordning (EF) nr. 883/2004 om koordinering af de sociale sikringsordninger (EUT L 284 af 30.10.2009, s. 1).

         (9)  Rådets direktiv 91/533/EØF af 14. oktober 1991 om arbejdsgiverens pligt til at underrette arbejdstageren om vilkårene for arbejdskontrakten eller ansættelsesforholdet (EFT L 288 af 18.10.1991, s. 32).

         (10)  Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse (EU) 2016/344 af 9. marts 2016 om en europæisk platform for forbedring af samarbejdet i forbindelse med imødegåelse af sort arbejde (EUT L 65 af 11.3.2016, s. 12).

         (11)  Kommissionens afgørelse 2009/17/EF af 19. december 2008 om nedsættelse af et ekspertudvalg for udstationering af arbejdstagere (EUT L 8 af 13.1.2009, s. 26).

         (12)  EUT C 369 af 17.12.2011, s. 14.

         (13)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/22/EF af 15. marts 2006 om minimumsbetingelser for gennemførelse af Rådets forordning (EØF) nr. 3820/85 og (EØF) nr. 3821/85 med hensyn til sociale bestemmelser inden for vejtransportvirksomhed og om ophævelse af Rådets direktiv 88/599/EØF (EUT L 102 af 11.4.2006, s. 35).


title: Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2019/130 af 16. januar 2019 om ændring af direktiv 2004/37/EF om beskyttelse af arbejdstagerne mod risici for under arbejdet at være udsat for kræftfremkaldende stoffer eller mutagener (EØS-relevant tekst.)

text:
                  31.1.2019

                  DA

                  Den Europæiske Unions Tidende

                  L 30/112

         EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV (EU) 2019/130
         af 16. januar 2019
         om ændring af direktiv 2004/37/EF om beskyttelse af arbejdstagerne mod risici for under arbejdet at være udsat for kræftfremkaldende stoffer eller mutagener
         (EØS-relevant tekst)
         EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
         under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 153, stk. 2, litra b), sammenholdt med artikel 153, stk. 1, litra a),
         under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
         efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
         under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
         efter høring af Regionsudvalget,
         efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og
         ud fra følgende betragtninger:

                     (1)

                     Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/37/EF (3) har til formål at beskytte arbejdstagere mod risici for deres sundhed og sikkerhed som følge af udsættelse for kræftfremkaldende stoffer eller mutagener på arbejdspladsen. Der er i nævnte direktiv fastlagt et ensartet beskyttelsesniveau i forbindelse med risiciene ved kræftfremkaldende stoffer og mutagener gennem en ramme af generelle principper, for at medlemsstaterne kan sikre en konsekvent anvendelse af minimumskravene. Bindende grænseværdier for erhvervsmæssig eksponering, der er fastsat på grundlag af de foreliggende oplysninger, herunder videnskabelige og tekniske data, økonomisk gennemførlighed, en grundig vurdering af den socioøkonomiske indvirkning og tilgængelighed af måleteknikker og -protokoller for eksponering på arbejdspladsen, udgør væsentlige dele af de generelle ordninger til beskyttelse af arbejdstagerne, der er fastsat i nævnte direktiv. Det er i den forbindelse vigtigt at tage hensyn til forsigtighedsprincippet, når der er usikkerhed. De minimumskrav, der er fastsat i nævnte direktiv, har til formål at beskytte arbejdstagere på EU-plan. Strengere bindende grænseværdier for erhvervsmæssig eksponering eller andre beskyttelsesforanstaltninger kan fastsættes af medlemsstaterne.

                     (2)

                     Grænseværdier for erhvervsmæssig eksponering er en del af risikostyringsforanstaltningerne i henhold til direktiv 2004/37/EF. Overholdelse af disse grænseværdier berører ikke arbejdsgivernes øvrige forpligtelser i henhold til nævnte direktiv, navnlig begrænsning af anvendelsen af kræftfremkaldende stoffer og mutagener på arbejdspladsen, forebyggelse eller nedsættelse af arbejdstagernes udsættelse for kræftfremkaldende stoffer og mutagener og de foranstaltninger, der bør træffes med henblik herpå. Disse foranstaltninger bør omfatte, for så vidt det er teknisk muligt, substitution af det kræftfremkaldende stof eller mutagenet med et stof, en blanding eller en proces, som ikke er farlig(t) eller er mindre farlig(t) for arbejdstagernes sundhed, anvendelse af et lukket system eller andre foranstaltninger, der tager sigte på at nedsætte niveauet for arbejdstagernes eksponering til et niveau, der er så lavt som muligt, og således fremmer innovation.

                     (3)

                     For de fleste kræftfremkaldende stoffer og mutagener er det ikke videnskabeligt muligt at fastslå niveauer, hvorunder eksponering ikke vil have negative virkninger. Selv om fastsættelse af grænseværdier på arbejdspladsen for kræftfremkaldende stoffer eller mutagener i henhold til dette direktiv ikke fjerner risiciene for arbejdstagernes sundhed og sikkerhed som følge af eksponering på arbejdspladsen (resterende risiko), bidrager det ikke desto mindre til en mærkbar reduktion af risici i forbindelse med eksponering, som led i den trinvise og målsætningsorienterede tilgang i henhold til direktiv 2004/37/EF. For andre kræftfremkaldende stoffer og mutagener er det videnskabeligt muligt at fastslå niveauer, hvorunder eksponering ikke forventes at have negative virkninger.

                     (4)

                     Maksimumsniveauer for arbejdstageres eksponering for visse kræftfremkaldende stoffer eller mutagener er fastlagt i form af grænseværdier, som i henhold til direktiv 2004/37/EF ikke må overskrides. Disse grænseværdier bør revideres, og der bør fastsættes grænseværdier for yderligere kræftfremkaldende stoffer og mutagener.

                     (5)

                     Grænseværdierne fastsat i dette direktiv bør revideres, når det er nødvendigt, i lyset af de tilgængelige oplysninger, herunder videnskabelige og tekniske data og evidensbaseret bedste praksis, måleteknikker og -protokoller for niveauet af eksponering på arbejdspladsen. Disse oplysninger bør om muligt indeholde data om resterende risici for arbejdstagernes sundhed samt udtalelser fra Det Videnskabelige Udvalg vedrørende Grænseværdier for Erhvervsmæssig Eksponering for Kemiske Agenser (SCOEL) og Det Rådgivende Udvalg for Sikkerhed og Sundhed på Arbejdspladsen (ACSH). Oplysninger om resterende risici, der gøres offentligt tilgængelige på EU-plan, er nyttige for det fremtidige arbejde med at begrænse risici som følge af erhvervsmæssig eksponering for kræftfremkaldende stoffer og mutagener, herunder for fremtidige revisioner af de grænseværdier, der er fastsat i dette direktiv.

                     (6)

                     Senest i første kvartal af 2019 bør Kommissionen under hensyntagen til den seneste udvikling i den videnskabelige viden vurdere, hvorvidt anvendelsesområdet for direktiv 2004/37/EF bør ændres med henblik på at medtage reproduktionstoksiske stoffer. På grundlag heraf bør Kommissionen, hvor det er hensigtsmæssigt og efter høring af arbejdsmarkedets parter, forelægge et lovgivningsforslag.

                     (7)

                     For nogle kræftfremkaldende stoffer uden en tærskelværdi er det ikke muligt at udlede en sundhedsbaseret grænseværdi for eksponering, men det er dog muligt at fastsætte en grænseværdi for disse kræftfremkaldende stoffer på grundlag af foreliggende oplysninger, herunder videnskabelige og tekniske data.

                     (8)

                     For at sikre det højest mulige beskyttelsesniveau mod nogle kræftfremkaldende stoffer og mutagener, er det nødvendigt at tage andre optagelsesveje i betragtning, herunder muligheden for optagelse gennem huden.

                     (9)

                     SCOEL bistår Kommissionen med navnlig at evaluere de senest tilgængelige videnskabelige data og ved at foreslå grænseværdier for erhvervsmæssig eksponering til beskyttelse af arbejdstagerne mod kemiske risici, der skal fastsættes på EU-plan i medfør af Rådets direktiv 98/24/EF (4) og direktiv 2004/37/EF. ACSH er et trepartsorgan, der bistår Kommissionen med at udarbejde, gennemføre og evaluere aktiviteter inden for erhvervsmæssig sundhed og sikkerhed. ACSH vedtager navnlig trepartsudtalelser om initiativer til at fastsætte grænseværdier for erhvervsmæssig eksponering på EU-plan på grundlag af de tilgængelige oplysninger, herunder videnskabelige og tekniske data samt data om sociale aspekter og om den økonomiske gennemførlighed af disse initiativer. Andre kilder til videnskabelig information, som er tilstrækkeligt robuste og offentligt tilgængelige, navnlig Det Internationale Kræftforskningscenter (IARC), Verdenssundhedsorganisationen og nationale agenturer, er også blevet taget i betragtning.

                     (10)

                     SCOELs arbejde og gennemsigtigheden af dets arbejde er afgørende med hensyn til en ansvarlig politisk proces. Hvis SCOELs arbejde skal omorganiseres, bør der sikres dedikerede ressourcer hertil, og specifik ekspertise inden for epidemiologi, toksikologi, arbejdsmedicin og arbejdshygiejne bør ikke gå tabt.

                     (11)

                     De ændringer af bilag I og III til direktiv 2004/37/EF, der er fastsat i nærværende direktiv, er et yderligere skridt i en længere proces med henblik på ajourføring af direktiv 2004/37/EF. Som næste skridt i denne proces har Kommissionen forelagt et forslag om fastsættelse af grænseværdier og anmærkninger for hud for yderligere fem kræftfremkaldende stoffer. Desuden anførte Kommissionen i sin meddelelse af 10. januar 2017 med titlen »Sikrere og sundere arbejde for alle — modernisering af EU's lovgivning og politik for sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen«, at der bør foretages yderligere ændringer af direktiv 2004/37/EF. Kommissionen bør løbende fortsætte sit arbejde med at ajourføre bilag I og III til direktiv 2004/37/EF i overensstemmelse med artikel 16 heri og fast praksis og ændre disse bilag, når det er nødvendigt, i lyset af de tilgængelige oplysninger, herunder videnskabelige og tekniske data, som efterhånden bliver tilgængelige, såsom data om den resterende risiko. Dette arbejde bør, hvis det er relevant, føre til forslag til fremtidige revisioner af de grænseværdier, der er fastsat i direktiv 2004/37/EF og i nærværende direktiv, samt til forslag til yderligere stoffer, blandinger og processer i bilag I og yderligere grænseværdier i bilag III.

                     (12)

                     Det er vigtigt at beskytte arbejdstagere, der udsættes for kræftfremkaldende eller mutagene stoffer under forberedelse, dispensering eller bortskaffelse af farlige lægemidler, herunder cytostatiske eller cytotoksiske lægemidler, og under arbejde, som indebærer udsættelse for kræftfremkaldende eller mutagene stoffer ved rengøring, transport, vask og affaldsbortskaffelse af farlige lægemidler eller materialer, der er kontamineret med farlige stoffer, samt ved personlig pleje af patienter, der behandles med farlige lægemidler. Som et første skridt har Kommissionen udstedt retningslinjer for at reducere de sundheds- og sikkerhedsmæssige risici på arbejdspladsen i sundhedssektoren, herunder om den risiko, der er forbundet med udsættelse for cytostatiske eller cytotoksiske stoffer, i en særlig vejledning om forebyggelse og god praksis. Denne vejledning berører ikke eventuelle yderligere lovgivningsmæssige forslag eller andre initiativer.

                     (13)

                     I overensstemmelse med anbefalingerne fra SCOEL og ACSH, hvor sådanne er til rådighed, fastsættes der grænseværdier for eksponering ved indånding i forhold til en referenceperiode på et tidsvægtet gennemsnit på otte timer (grænseværdier for langtidseksponering) og for visse kræftfremkaldende stoffer eller mutagener i forhold til en kortere referenceperiode, generelt et tidsvægtet gennemsnit på femten minutter (grænseværdier for kortvarig eksponering), for så vidt muligt at begrænse virkningerne af en kortvarig eksponering. Anmærkninger for hud fastsættes også i overensstemmelse med anbefalingerne fra SCOEL og ACSH. Yderligere kilder til videnskabelig information, som er tilstrækkeligt robuste og offentligt tilgængelige, bør også tages i betragtning.

                     (14)

                     Princippet om forebyggelse på arbejdspladsen bør også fremmes i forbindelse med virkningen af kræftfremkaldende stoffer og mutagener på fremtidige generationer, såsom negative virkninger for både mænds og kvinders forplantningsevne samt for fostrets udvikling. Medlemsstaterne bør med henblik herpå udveksle bedste praksis på dette område.

                     (15)

                     Der foreligger tilstrækkelig dokumentation for de kræftfremkaldende egenskaber ved mineralolier, der tidligere har været brugt i forbrændingsmotorer til smøring og køling af motorens bevægelige dele. Disse brugte mineralmotorolier er procesgenererede og er derfor ikke genstand for klassificering i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1272/2008 (5). SCOEL påpegede muligheden for betydelig optagelse af disse olier gennem huden, konkluderede, at den erhvervsmæssige eksponering sker via huden, og anbefalede på det kraftigste, at der fastsættes en anmærkning for hud. ACSH var enig i, at brugte mineralmotorolier bør tilføjes til de kræftfremkaldende stoffer, blandinger og processer, der er opført i bilag I til direktiv 2004/37/EF, og i, at der er mulighed for betydelig optagelse gennem huden. Forskellig bedste praksis kan anvendes til at begrænse eksponering via huden, herunder anvendelse af personlige værnemidler såsom handsker samt udskiftning og rensning af kontamineret tøj. Fuld efterlevelse af sådan praksis samt af ny bedste praksis kan bidrage til at mindske denne eksponering. Det er derfor hensigtsmæssigt at tilføje arbejde, der indebærer udsættelse for mineralolier, som tidligere har været brugt i forbrændingsmotorer til smøring og køling af motorens bevægelige dele, i bilag I til direktiv 2004/37/EF og at tilføje en anmærkning for hud i bilag III til direktiv 2004/37/EF for at angive, at der er mulighed for en betydelig optagelse gennem huden.

                     (16)

                     Der foreligger tilstrækkelig dokumentation for, at udstødningsgasser fra dieselmotorer, der opstår ved forbrænding af dieselolie i kompressionstændingsmotorer, har kræftfremkaldende virkninger. Udstødningsgasser fra dieselmotorer er procesgenererede og er derfor ikke genstand for klassificering i henhold til forordning (EF) nr. 1272/2008. ACSH var enig i, at udstødningsemissioner fra traditionelle dieselmotorer bør tilføjes til de kræftfremkaldende stoffer, blandinger og processer, der er opført i bilag I til direktiv 2004/37/EF, og har anmodet om yderligere undersøgelser af de videnskabelige og tekniske aspekter af nyere typer af motorer. Udstødningsgasser fra dieselmotorer er af IARC blevet klassificeret som kræftfremkaldende for mennesker (IARC-kategori 1), og IARC har præciseret, at mængden af partikler og kemikalier er reduceret med nyere typer dieselmotorer, men at det endnu ikke er klart, hvordan de kvantitative og kvalitative ændringer vil blive udmøntet i ændrede sundhedsvirkninger. IARC har desuden præciseret, at det er almindeligt at anvende elementært kulstof, der udgør en betydelig del af disse emissioner, som markør for eksponering. I lyset af ovenstående og antallet af eksponerede arbejdstagere er det hensigtsmæssigt at medtage arbejde, der indebærer udsættelse for udstødningsgasser fra dieselmotorer, i bilag I til direktiv 2004/37/EF og fastsætte en grænseværdi i bilag III hertil for udstødningsgasser fra dieselmotorer beregnet for elementært kulstof. Angivelserne i bilag I og III til direktiv 2004/37/EF bør omfatte udstødningsgasser fra alle typer af dieselmotorer.

                     (17)

                     For så vidt angår udstødningsgasser fra dieselmotorer kan det i nogle sektorer være vanskeligt på kort sigt at overholde en grænseværdi på 0,05 mg/m3 målt som elementært kulstof. Der bør derfor i tillæg til gennemførelsesperioden indføres en toårig overgangsperiode, inden grænseværdien anvendes. For sektorerne underjordisk minedrift og tunnelbygning bør der dog indføres en femårig overgangsperiode i tillæg til gennemførelsesperioden, inden grænseværdien anvendes.

                     (18)

                     Visse blandinger med polycykliske aromatiske kulbrinter, især dem, der indeholder benzo[a]pyren, opfylder kriterierne for klassificering som kræftfremkaldende (kategori 1A og 1B) i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 1272/2008 og er derfor kræftfremkaldende stoffer som defineret i direktiv 2004/37/EF. Eksponering for sådanne blandinger kan blandt andet forekomme under arbejde, der omfatter forbrændingsprocesser, f.eks. udstødning fra forbrændingsmotorer, og processer med forbrænding ved høj temperatur. SCOEL fastslog for disse blandinger, at der er mulighed for betydelig optagelse gennem huden, og ACSH var enig i, at det er vigtigt at indføre en grænseværdi for erhvervsmæssig eksponering for blandinger med polycykliske aromatiske kulbrinter, og har anbefalet, at der igangsættes arbejde med at evaluere de videnskabelige aspekter med henblik på at foreslå en grænseværdi for erhvervsmæssig eksponering i fremtiden. Det er derfor hensigtsmæssigt at tilføje en anmærkning for hud i bilag III til direktiv 2004/37/EF for at angive, at der er mulighed for betydelig optagelse gennem huden. Yderligere undersøgelser bør også gennemføres med henblik på at vurdere, om det er nødvendigt at fastsætte en grænseværdi for blandinger med polycykliske aromatiske kulbrinter for bedre at kunne beskytte arbejdstagerne mod disse blandinger.

                     (19)

                     Trichlorethylen opfylder kriterierne for klassificering som kræftfremkaldende (kategori 1B) i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 1272/2008 og er derfor et kræftfremkaldende stof som defineret i direktiv 2004/37/EF. SCOEL fastslog, at trichlorethylen er et genotoksisk kræftfremkaldende stof. På grundlag af de foreliggende oplysninger, herunder videnskabelige og tekniske data, er det muligt at fastsætte grænseværdier for trichlorethylen i forhold til en referenceperiode på otte timer (langtidsgrænseværdi) og en kortere referenceperiode på et tidsvægtet gennemsnit på femten minutter (grænseværdi for kortvarig eksponering). SCOEL fastslog for dette kræftfremkaldende stof, at der er mulighed for betydelig optagelse gennem huden, og ACSH var enig i en praktisk grænseværdi på grundlag af de foreliggende oplysninger, herunder videnskabelige og tekniske data. Det er derfor hensigtsmæssigt at fastsætte grænseværdier for langvarig og kortvarig udsættelse for trichlorethylen og tilføje en anmærkning for hud i bilag III til direktiv 2004/37/EF for at angive, at der er mulighed for betydelig optagelse gennem huden. Efterhånden som der kommer nyere videnskabelige resultater og tekniske fremskridt bør grænseværdierne for dette stof løbende blive taget op til særlig nøje revision.

                     (20)

                     4,4′-methylendianilin (MDA) opfylder kriterierne for klassificering som kræftfremkaldende (kategori 1B) i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 1272/2008 og er derfor et kræftfremkaldende stof som defineret i direktiv 2004/37/EF. SCOEL fastslog, at det ikke er muligt at udlede en sundhedsbaseret grænse for eksponering for dette kræftfremkaldende stof uden en tærskelværdi. På grundlag af de foreliggende oplysninger, herunder videnskabelige og tekniske data, er det dog muligt at fastsætte en grænseværdi for 4,4′-methylendianilin. ACSH fastslog for dette kræftfremkaldende stof, at der er mulighed for betydelig optagelse gennem huden, og ACSH var enig i en praktisk grænseværdi på grundlag af de foreliggende oplysninger, herunder videnskabelige og tekniske data. Det er derfor hensigtsmæssigt at fastsætte en grænseværdi for 4,4′-methylendianilin og tilføje en anmærkning for hud i bilag III til direktiv 2004/37/EF for at angive, at der er mulighed for betydelig optagelse gennem huden.

                     (21)

                     Epichlorhydrin (1-chlor-2,3-epoxypropan) opfylder kriterierne for klassificering som kræftfremkaldende (kategori 1B) i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 1272/2008 og er derfor et kræftfremkaldende stof som defineret i direktiv 2004/37/EF. SCOEL fastslog, at det ikke er muligt at udlede en sundhedsbaseret grænseværdi for eksponering for dette kræftfremkaldende stof uden en tærskelværdi, og har anbefalet at undgå erhvervsmæssig eksponering. SCOEL fastslog for epichlorhydrin, at der er mulighed for betydelig optagelse gennem huden, og ACSH var enig i en praktisk grænseværdi på grundlag af de foreliggende oplysninger, herunder videnskabelige og tekniske data. Det er derfor hensigtsmæssigt at fastsætte en grænseværdi for epichlorhydrin og tilføje en anmærkning for hud i bilag III til direktiv 2004/37/EF for at angive, at der er mulighed for betydelig optagelse gennem huden.

                     (22)

                     Ethylendibromid (1,2-dibromoethan, EDB) opfylder kriterierne for klassificering som kræftfremkaldende (kategori 1B) i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 1272/2008 og er derfor et kræftfremkaldende stof som defineret i direktiv 2004/37/EF. SCOEL fastslog, at det ikke er muligt at udlede en sundhedsbaseret grænseværdi for eksponering for dette kræftfremkaldende stof uden en tærskelværdi, og har anbefalet at undgå erhvervsmæssig eksponering. SCOEL fastslog for ethylendibromid, at der er mulighed for betydelig optagelse gennem huden, og ACSH var enig i en praktisk grænseværdi på grundlag af de foreliggende oplysninger, herunder videnskabelige og tekniske data. Det er derfor hensigtsmæssigt at fastsætte en grænseværdi for ethylendibromid og tilføje en anmærkning for hud i bilag III til direktiv 2004/37/EF for at angive, at der er mulighed for betydelig optagelse gennem huden.

                     (23)

                     Ethylendichlorid (1,2-dichlorethan, EDC) opfylder kriterierne for klassificering som kræftfremkaldende (kategori 1B) i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 1272/2008 og er derfor et kræftfremkaldende stof som defineret i direktiv 2004/37/EF. SCOEL fastslog, at det ikke er muligt at udlede en sundhedsbaseret grænseværdi for eksponering for dette kræftfremkaldende stof uden en tærskelværdi. På grundlag af de foreliggende oplysninger, herunder videnskabelige og tekniske data, er det dog muligt at fastsætte en grænseværdi for ethylendichlorid. SCOEL fastslog for ethylendichlorid, at der er mulighed for betydelig optagelse gennem huden, og ACSH var enig i en praktisk grænseværdi på grundlag af de foreliggende oplysninger, bl.a. videnskabelige og tekniske data, men påpegede, at der mangler robuste og ajourførte videnskabelige data, navnlig vedrørende virkemåden. Det er derfor hensigtsmæssigt at fastsætte en grænseværdi for ethylendichlorid og tilføje en anmærkning for hud i bilag III til direktiv 2004/37/EF for at angive, at der er mulighed for betydelig optagelse gennem huden.

                     (24)

                     »Overenskomsten om sundhedsbeskyttelse af medarbejdere gennem god håndtering og brug af krystallinske silikater og produkter, som indeholder det«, der er undertegnet af de sammenslutninger, der udgør det europæiske netværk for silikater (NEPSI), og andre aftaler mellem arbejdsmarkedet parter, der i tillæg til lovgivningsmæssige foranstaltninger giver vejledning og redskaber med henblik på at understøtte den effektive gennemførelse af arbejdsgivernes forpligtelser fastsat i direktiv 2004/37/EF, er værdifulde instrumenter til at supplere reguleringsmæssige foranstaltninger. Under hensyntagen til deres autonomi bør Kommissionen opfordre arbejdsmarkedets parter til at indgå sådanne aftaler. Overholdelsen af disse aftaler bør imidlertid ikke betragtes som en formodning om overensstemmelse med arbejdsgivernes forpligtelser fastsat i direktiv 2004/37/EF. En regelmæssigt ajourført liste over sådanne aftaler bør offentliggøres på Det Europæiske Arbejdsmiljøagenturs (EU-OSHA's) websted.

                     (25)

                     Kommissionen hørte ACSH og gennemførte desuden en høring i to faser af de europæiske arbejdsmarkedsparter i henhold til artikel 154 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.

                     (26)

                     Dette direktiv respekterer de grundlæggende rettigheder og overholder de principper, som anerkendes i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, navnlig artikel 31, stk. 1.

                     (27)

                     De grænseværdier, der er fastsat i dette direktiv, vil løbende blive taget op til revision i lyset af gennemførelsen af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1907/2006 (6) og i lyset af udtalelserne fra to udvalg under Det Europæiske Kemikalieagentur (ECHA), Udvalget for Risikovurdering (RAC) og Udvalget for Socioøkonomisk Analyse (SEAC), navnlig for at tage højde for samspillet mellem de grænseværdier, der er fastsat i direktiv 2004/37/EF, og dosis-respons-forholdet, faktiske oplysninger om eksponering og, hvis sådanne foreligger, de DNEL-værdier (Derived No-Effect Levels), der er udledt for farlige kemikalier i overensstemmelse med nævnte forordning, for at beskytte arbejdstagerne effektivt.

                     (28)

                     Målene for dette direktiv, nemlig at forbedre leve- og arbejdsvilkårene og beskytte arbejdstagernes sundhed mod specifikke risici i forbindelse med udsættelse for kræftfremkaldende stoffer og mutagener, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, men kan på grund af dets omfang og virkninger bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går dette direktiv ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.

                     (29)

                     Da dette direktiv vedrører beskyttelse af arbejdstagernes sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen, bør det gennemføres senest to år fra datoen for dets ikrafttræden.

                     (30)

                     Direktiv 2004/37/EF bør derfor ændres i overensstemmelse hermed.

                     (31)

                     I henhold til den fælles politiske erklæring af 28. september 2011 fra medlemsstaterne og Kommissionen om forklarende dokumenter (7) har medlemsstaterne forpligtet sig til i tilfælde, hvor det er berettiget, at lade meddelelsen af gennemførelsesforanstaltninger ledsage af et eller flere dokumenter, der forklarer forholdet mellem et direktivs bestanddele og de tilsvarende dele i de nationale gennemførelsesinstrumenter. I forbindelse med dette direktiv finder lovgiver, at fremsendelse af sådanne dokumenter er berettiget —

               VEDTAGET DETTE DIREKTIV:

            Artikel 1
            I direktiv 2004/37/EF foretages følgende ændringer:

                        1)

                        Følgende artikel indsættes:

                           »Artikel 13a
                           Aftaler mellem arbejdsmarkedets parter
                           Aftaler mellem arbejdsmarkedets parter, der måtte være indgået på det område, der er omfattet af dette direktiv, opføres på listen på Det Europæiske Arbejdsmiljøagenturs (EU-OSHA's) websted. Listen ajourføres regelmæssigt.«

                        2)

                        I bilag I tilføjes følgende punkter:

                                    »7.

                                    Arbejde, der indebærer, at huden udsættes for mineralolier, som tidligere har været brugt i forbrændingsmotorer til smøring og køling af motorens bevægelige dele.

                                    8.

                                    Arbejde, der indebærer udsættelse for udstødningsgasser fra dieselmotorer.«

                        3)

                        Bilag III erstattes af teksten i bilaget til dette direktiv.

            Artikel 2

               1.   Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest to år efter datoen for dets ikrafttræden. De meddeler straks Kommissionen teksten til disse love og bestemmelser. Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. Medlemsstaterne fastsætter de nærmere regler for henvisningen.

               2.   Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.

            Artikel 3
            Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

            Artikel 4
            Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

            Udfærdiget i Strasbourg, den 16. januar 2019.

                  På Europa-Parlamentets vegne

               A. TAJANI

                  Formand

                  På Rådets vegne

               G. CIAMBA

                  Formand

            (1)  EUT C 288 af 31.8.2017, s. 56.

            (2)  Europa-Parlamentets holdning af 11.12.2018 (endnu ikke offentliggjort i EUT) og Rådets afgørelse af 20.12.2018.

            (3)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/37/EF af 29. april 2004 om beskyttelse af arbejdstagerne mod risici for under arbejdet at være udsat for kræftfremkaldende stoffer eller mutagener (sjette særdirektiv i henhold til artikel 16, stk. 1, i Rådets direktiv 89/391/EØF) (EUT L 158 af 30.4.2004, s. 50).

            (4)  Rådets direktiv 98/24/EF af 7. april 1998 om beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed under arbejdet mod risici i forbindelse med kemiske agenser (fjortende særdirektiv i henhold til direktiv 89/391/EØF, artikel 16, stk. 1) (EFT L 131 af 5.5.1998, s. 11).

            (5)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1272/2008 af 16. december 2008 om klassificering, mærkning og emballering af stoffer og blandinger og om ændring og ophævelse af direktiv 67/548/EØF og 1999/45/EF og om ændring af forordning (EF) nr. 1907/2006 (EUT L 353 af 31.12.2008, s. 1).

            (6)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1907/2006 af 18. december 2006 om registrering, vurdering og godkendelse af samt begrænsninger for kemikalier (REACH), om oprettelse af et europæisk kemikalieagentur og om ændring af direktiv 1999/45/EF og ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 793/93 og Kommissionens forordning (EF) nr. 1488/94 samt Rådets direktiv 76/769/EØF og Kommissionens direktiv 91/155/EØF, 93/67/EØF, 93/105/EF og 2000/21/EF (EUT L 396 af 30.12.2006, s. 1).

            (7)  EUT C 369 af 17.12.2011, s. 14.

            BILAG

                     »BILAG III

                        GRÆNSEVÆRDIER OG ANDRE DIREKTE RELEVANTE BESTEMMELSER (ARTIKEL 16)

                     A.   GRÆNSEVÆRDIER FOR ERHVERVSMÆSSIG EKSPONERING

                                 Agensens navn

                                 EF-nr. (1)

                                 CAS-nr. (2)

                                 Grænseværdier

                                 Anmærkning

                                 Overgangsbestemmelser

                                 8 timer (3)

                                 Kortvarigt (4)

                                 mg/m3
                                     (5)

                                 ppm (6)

                                 f/ml (7)

                                 mg/m3
                                     (5)

                                 ppm (6)

                                 f/ml (7)

                                 Støv fra løvtræ

                                 —

                                 —

                                 2 (8)

                                 —

                                 —

                                 —

                                 —

                                 —

                                 —

                                 Grænseværdi 3 mg/m3 indtil den 17. januar 2023

                                 Chrom (VI)-forbindelser, der er kræftfremkaldende, som omhandlet i artikel 2, litra a), nr. i)
                                 (som chrom)

                                 —

                                 —

                                 0,005

                                 —

                                 —

                                 —

                                 —

                                 —

                                 —

                                 Grænseværdi 0,010 mg/m3 indtil den 17. januar 2025
                                 Grænseværdi: 0,025 mg/m3 for svejsnings- eller plasmaskæreprocesser eller lignende arbejdsprocesser, der frembringer røg, indtil den 17. januar 2025

                                 Ildfaste keramiske fibre, der er kræftfremkaldende, som omhandlet i artikel 2, litra a), nr. i)

                                 —

                                 —

                                 —

                                 —

                                 0,3

                                 —

                                 —

                                 —

                                 —

                                 Respirabelt støv fra krystallinsk siliciumdioxid

                                 —

                                 —

                                 0,1 (9)

                                 —

                                 —

                                 —

                                 —

                                 —

                                 —

                                 Benzen

                                 200-753-7

                                 71-43-2

                                 3,25

                                 1

                                 —

                                 —

                                 —

                                 —

                                 Hud (10)

                                 Vinylchloridmonomer

                                 200-831-0

                                 75-01-4

                                 2,6

                                 1

                                 —

                                 —

                                 —

                                 —

                                 —

                                 Ethylenoxid

                                 200-849-9

                                 75-21-8

                                 1,8

                                 1

                                 —

                                 —

                                 —

                                 —

                                 Hud (10)

                                 1,2-epoxypropan

                                 200-879-2

                                 75-56-9

                                 2,4

                                 1

                                 —

                                 —

                                 —

                                 —

                                 —

                                 Trichlorethylen

                                 201-167-4

                                 79-01-6

                                 54,7

                                 10

                                 —

                                 164,1

                                 30

                                 —

                                 Hud (10)

                                 Acrylamid

                                 201-173-7

                                 79-06-1

                                 0,1

                                 —

                                 —

                                 —

                                 —

                                 —

                                 Hud (10)

                                 2-nitropropan

                                 201-209-1

                                 79-46-9

                                 18

                                 5

                                 —

                                 —

                                 —

                                 —

                                 —

                                 o-toluidin

                                 202-429-0

                                 95-53-4

                                 0,5

                                 0,1

                                 —

                                 —

                                 —

                                 —

                                 Hud (10)

                                 4,4′-methylendianilin

                                 202-974-4

                                 101-77-9

                                 0,08

                                 —

                                 —

                                 —

                                 —

                                 —

                                 Hud (10)

                                 Epichlorhydrin

                                 203-439-8

                                 106-89-8

                                 1,9

                                 —

                                 —

                                 —

                                 —

                                 —

                                 Hud (10)

                                 Ethylendibromid

                                 203-444-5

                                 106-93-4

                                 0,8

                                 0,1

                                 —

                                 —

                                 —

                                 —

                                 Hud (10)

                                 1,3-butadien

                                 203-450-8

                                 106-99-0

                                 2,2

                                 1

                                 —

                                 —

                                 —

                                 —

                                 —

                                 Ethylendichlorid

                                 203-458-1

                                 107-06-2

                                 8,2

                                 2

                                 —

                                 —

                                 —

                                 —

                                 Hud (10)

                                 Hydrazin

                                 206-114-9

                                 302-01-2

                                 0,013

                                 0,01

                                 —

                                 —

                                 —

                                 —

                                 Hud (10)

                                 Bromethylen

                                 209-800-6

                                 593-60-2

                                 4,4

                                 1

                                 —

                                 —

                                 —

                                 —

                                 —

                                 Udstødningsgasser fra dieselmotorer

                                 0,05 (*1)

                                 Grænseværdien finder anvendelse fra den 21. februar 2023. For underjordisk minedrift og tunnelbygning finder grænseværdien anvendelse fra den 21. februar 2026.

                                 Blandinger med polycykliske aromatiske kulbrinter, især dem, der indeholder benzo[a]pyren, og som er kræftfremkaldende i henhold til dette direktiv

                                 Hud (10)

                                 Mineralolier, som tidligere har været brugt i forbrændingsmotorer til smøring og køling af motorens bevægelige dele

                                 Hud (10)

                           B.   ANDRE DIREKTE RELEVANTE BESTEMMELSER
                     p.m.

               «

               (1)  EF-nr., dvs. EINECS-, ELINCS- eller NLP-nummer, er det officielle nummer på stoffet i Den Europæiske Union som defineret i punkt 1.1.1.2 i bilag VI, del 1, til forordning (EF) nr. 1272/2008.

               (2)  CAS-nr.: Chemical Abstracts Service-registreringsnummer.

               (3)  Målt eller beregnet i forhold til en referenceperiode på et tidsvægtet gennemsnit på otte timer.

               (4)  Grænseværdi for kortvarig eksponering (STEL). Grænseværdi, som ikke bør overskrides. Værdierne gælder for en eksponeringsperiode på 15 minutter, medmindre andet er angivet.
            (5)
               mg/m3
               = milligram pr. kubikmeter luft ved 20 °C og 101,3 kPa (760 mm kviksølv).
            (6)
               ppm= parts per million (dele pr. million) udtrykt i luftvolumen (ml/m3).
            (7)
               f/ml= fibre pr. milliliter.

               (8)  Inhalerbar fraktion: Hvis støv fra løvtræ blandes med andet træstøv, finder grænseværdien anvendelse for alle slags træstøv i denne blanding.

               (9)  Respirabel fraktion.

               (10)  Mulighed for et væsentligt bidrag til kroppens samlede belastning ved eksponering via huden.

               (*1)  Målt som elementært kulstof.