Avis juridique important

|

31982L0621

Kommissionens direktiv 82/621/EØF af 1. juli 1982 om tilpasning af Rådets direktiv 76/891/EØF om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om elektricitetsmåleres

EF-Tidende nr. L 252 af 27/08/1982 s. 0001 - 0001 den finske specialudgave: kapitel 13 bind 12 s. 0106  den spanske specialudgave: Kapitel 13 bind 12 s. 0249  den svenske specialudgave: kapitel 13 bind 12 s. 0106  den portugisiske specialudgave: Kapitel 13 bind 12 s. 0249

++++  KOMMISSIONENS DIREKTIV  af 1 . juli 1982  om tilpasning af Raadets direktiv 76/891/EOEF om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om elektricitetsmaalere   ( 82/621/EOEF )  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -  under henvisning til traktaten om oprettelsen af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab ,  under henvisning til Raadets direktiv 76/891/EOEF af 4 . november 1976 om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om elektricitetsmaalere ( 1 ) , saerlig artikel 3 , stk . 3 , og  ud fra foelgende betragtninger :  I henhold til artikel 3 i direktiv 76/891/EOEF er det noedvendigt at nyvurdere tolerancerne for elektricitetsmaalere ved EOEF-foerstegangsjustering for at tage hensyn til den indvundne erfaring og internationale resultater ;  den erfaring , som er indvundet i den paagaeldende sektor i Faellesskabet , viser , at man definitivt boer fastsaette de tolerancer , der allerede er anfoert i bilaget til naevnte direktiv som faellesskabsbestemmelser , og som er mere snaevre end de internationalt anvendte ;  de i dette direktiv fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra udvalget for tilpasning til den tekniske udvikling af direktiverne om fjernelse af tekniske hindringer foer handel med maaleinstrumenter -  UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV :  Artikel 1  De medlemsstater , som har anvendt den i artikel 3 , stk . 2 , i direktiv 76/891/EOEF fastsatte mulighed , ophaever inden den 1 . januar 1983 de i medfoer heraf trufne foranstaltninger .  De underretter straks Kommissionen herom .  Artikel 2  Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne .  Udfaerdiget i Bruxelles , den 1 . juli 1982 ,  Paa Kommissionens vegne  Karl-Heinz NARJES  Medlem af Kommissionen  ( 1 ) EFT nr . L 336 af 4 . 12 . 1976 , s . 30 .


Avis juridique important

|

31991L0673

Rådets direktiv 91/673/EØF af 19. december 1991 om ændring af direktiv 69/169/EØF for så vidt angår forlængelse og ændring af undtagelserne for Danmark og Irland vedrørende rejsendes afgiftsfritagelse

EF-Tidende nr. L 373 af 31/12/1991 s. 0033 - 0033 den finske specialudgave: kapitel 9 bind 2 s. 0031  den svenske specialudgave: kapitel 9 bind 2 s. 0031

RAADETS DIREKTIV af 19. december 1991 om aendring af  direktiv 69/169/EOEF for saa vidt angaar forlaengelse og aendring af undtagelserne for Danmark og Irland  vedroerende rejsendes afgiftsfritagelse (91/673/EOEF) RAADET FOR DE EUROPAEISKE  FAELLESSKABER HAR - under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig  artikel 99, under henvisning til forslag fra Kommissionen,  under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1), under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg (2), og ud fra foelgende betragtninger: Kongeriget Danmark og Irland er indtil den 31. december 1991 omfattet af en undtagelse fra direktiv  69/169/EOEF (3), senest aendret ved direktiv 91/191/EOEF (4), for saa vidt angaar anvendelsen af de  generelle afgiftsfritagelser; naevnte undtagelser skal ses i forbindelse med Traktatens artikel 8 A, hvor det indre marded  defineres som et omraade uden indre graenser med fri bevaegelighed for varer, personer,  tjenesteydelser og kapital, og hvor det fastslaas, at det indre marked skal oprettes gradvis i loebet  af perioden indtil den 31. december 1992; en umiddelbar ophaevelse af naevnte undtagelser vil kunne medfoere oekonomiske vanskeligheder for  Kongeriget Danmark og Irland, og det er derfor noedvendigt at forlaenge disse undtagelser indtil den  31. december 1992, for Irlands vedkommende i aendret form - UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV: Artikel 1 Direktiv 69/169/EOEF aendres saaledes: 1) I artikel 7b, stk. 1, litra b), aendres beloebet »95 ECU« til »150 ECU«. 2) I artikel 7c aendres datoen »den 31. december 1991« til »den 31. december 1992«. 3) Artikel 7d affattes saaledes: »Artikel 7d Uanset artikel 2, stk. 1, og inden for de deri fastsatte begraensninger, kan Irland indtil den 31.  december 1992 anvende en kvantitativ begraensning paa 30 liter oel for alle, der rejser ind i Irland. Uanset artikel 2, stk. 1, artikel 4, stk. 1, og artikel 7b, stk. 1, litra b), kan Irland indtil den  31. december 1992 anvende foelgende begraensninger for nedennaevnte varer, som rejsende fra Irland  indfoerer efter at have opholdt sig mindre end 24 timer uden for Irland: a) for rejsende fra Faellesskabet: 175 ECU, idet vaerdien pr. enhed ikke maa overstige 110 ECU b) for oel: 15 liter.« Artikel 2 1.  Medlemsstaterne vedtager de noedvendige love og administrative bestemmelser for at  efterkomme dette direktiv inden den 1. januar 1992. Naar medlemsstaterne vedtager disse love og administrative bestemmelser, henvises der deri til dette  direktiv, eller de skal ved offentliggoerelsen ledsages af en saadan henvisning. De naermere regler  for denne henvisning fastsaettes af medlemsstaterne. 2.  Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som  de vedtager paa det omraade, der er omfattet af dette direktiv. Artikel 3 Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne. Udfaerdiget i Bruxelles, den 19. december 1991. Paa Raadets vegneP. DANKERTFormand    (1)Udtalelse afgivet den 10. december 1991 (endnu ikke offentliggjort i  Tidende).  (2)Udtalelse afgivet den 17. december 1991 (endnu ikke offentliggjort i Tidende).  (3)EFT nr. L 133 af 4. 6. 1969, s. 6.  (4)EFT nr. L 94 af 16. 4. 1991, s. 24.


Avis juridique important

|

31988L0609

Rådets direktiv 88/609/EØF af 24. november 1988 om begrænsning af visse luftforurenende emissioner fra store fyringsanlæg

EF-Tidende nr. L 336 af 07/12/1988 s. 0001 - 0013 den finske specialudgave: kapitel 15 bind 9 s. 0027  den svenske specialudgave: kapitel 15 bind 9 s. 0027

RAADETS DIREKTIV af 24 . november 1988 om begraensning af visse luftforurenende emissioner fra store fyringsanlaeg ( 88/609/EOEF )  RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR - under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 130 S,  under henvisning til forslag fra Kommissionen(1 ),  under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet(2 ),  under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg(3 ),  ud fra foelgende betragtninger :  I De Europaeiske Faellesskabers handlingsprogrammer paa miljoeomraadet for henholdsvis 1973(4 ), 1977(5 ), 1983(6 ) og 1987(7 ) understreges betydningen af at reducere og forebygge luftforureningen;  i resolutionen om handlingsprogrammet paa miljoeomraadet 1987 til 1992 understreger Raadet og repraesentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Raadet, betydningen af, at Faellesskabet foerst og fremmest koncentrerer sin aktion om begraensning ved kilden af luftforurening, bl . a . ved vedtagelse og ivaerksaettelse af foranstaltninger vedroerende emissioner fra  store fyringsanlaeg;  Faellesskabet er endvidere i medfoer af afgoerelse 81/462/EOEF(8 ) blevet kontraherende part i konventionen om graenseoverskridende luftforurening over store afstande;  efter Raadets direktiv 84/360/EOEF af 28 . juni 1984 om bekaempelse af luftforurening fra industrianlaeg(9 ) skal der fastsaettes visse procedurer og foranstaltninger med henblik paa at forebygge eller reducere luftforurening fra industrianlaeg, navnlig anlaeg i  de anfoerte kategorier, herunder store fyringsanlaeg;  efter artikel 8 i direktiv 84/360/EOEF skal Raadet med enstemmighed, paa forslag af Kommissionen og paa grundlag af den bedste tilgaengelige teknologi, om noedvendigt fastsaette graensevaerdier for emission fra nye anlaeg, som ikke medfoerer uforholdsmaessigt store  omkostninger, og under hensyn til de paagaeldende emissioners art, maengde og skadelighed; efter artikel 13 skal medlemsstaterne under hensyntagen til forskellige specificerede forhold gennemfoere en politik og en strategi, herunder passende  foranstaltninger, med henblik paa gradvis at tilpasse de bestaaende industrianlaeg i de anfoerte kategorier til den bedste teknologi, der er tilgaengelig;  luftforureningens oedelaeggelse af miljoe og kulturarv goer det bydende noedvendigt at nedbringe og kontrollere emissionerne fra nye og bestaaende store fyringsanlaeg og med henblik herpaa at fastsaette overordnede maal med henblik paa gradvis og i etaper at  nedbringe de samlede aarlige emissioner af svovldioxid og nitrogenoxider fra bestaaende fyringsanlaeg samt fastsaette graensevaerdier for svovldioxid, nitrogenoxider og svaevestoev i forbindelse med nye anlaeg i overensstemmelse med princippet i artikel 8 i  direktiv 84/360/EOEF;  saadanne graensevaerdier for emission fra nye anlaeg boer revideres paa baggrund af den teknologiske udvikling og udviklingen i miljoekravene, og Kommissionen vil fremsaette forslag herom;  ved fastsaettelsen af lofterne for de samlede aarlige emissioner er der taget behoerigt hensyn til behovet for, at hver medlemsstat yder en lige stor indsats, idet der dog tages hoejde for den saerlige situation i hver enkelt medlemsstat; ved fastsaettelsen  af kravene for nedbringelse af emissioner fra nye anlaeg er der for at undgaa uforholdsmaessigt store omkostninger taget behoerigt hensyn til saerlige tekniske og oekonomiske vanskeligheder; for Spaniens vedkommende er der indroemmet en midlertidig og  begraenset undtagelse fra den fulde anvendelse af den graensevaerdi for emission af svovldioxid, der fastsaettes for nye anlaeg, da denne medlemsstat er af den opfattelse, at den har brug for en saerlig stor ny generatorkapacitet for at imoedekomme udviklingen  i energibehovet og sikre vaeksten i industrisektoren -  UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV :  Artikel 1  Dette direktiv vedroerer fyringsanlaeg med en nominel termisk effekt paa 50 MW og derover, uanset braendselstype ( fast, flydende, gasformigt ).  Artikel 2  I dette direktiv forstaas ved :   1."emission ": udledning i luften af stoffer fra fyringsanlaeg  2."roeggas ": gasformigt udslip, der indeholder faste, flydende eller gasformige emissioner; deres volumenstroem udtrykkes i kubikmeter pr . time ved normal temperatur ( 273 K ) og normalt tryk ( 101,3 kPa ) og efter fradrag af vanddampindhold ( Nm³/h )  3."graensevaerdier for emission ": den tilladte maengde af et stof i roeggas fra et fyringsanlaeg, der i et givet tidsrum kan udledes i luften; den bestemmes som masse i forhold til roeggassens volumen, udtrykt i mg/Nm³, ved et iltindhold i roeggassen paa 3 volumenprocent for flydende og gasformigt braendsel og 6 volumenprocent for fast braendsel  4."procentsats for afsvovlning ": forholdet mellem den svovlmaengde, der udskilles i fyringsanlaegget i en given periode ved processer, der er specielt beregnet til dette formaal, og den svovlmaengde, der er indeholdt i det braendsel, der tilfoeres  fyringsanlaegget og bruges i samme periode .   5."driftsleder ": en fysisk eller juridisk person, der driver fyringsanlaegget, og som har eller har faaet overdraget den afgoerende oekonomiske dispositionsret over anlaegget .   6."braendsel ": ethvert fast, flydende eller gasformigt braendbart stof, som foeder fyringsanlaegget, med undtagelse af husholdningsaffald og giftigt eller farligt affald .   7."fyringsanlaeg": teknisk indretning, hvori braendsel oxyderes med henblik paa anvendelse af den saaledes frembragte varme .  Dette direktiv omfatter kun fyringsanlaeg, der er bestemt til energiproduktion med undtagelse af saadanne, der direkte anvender forbraendingsprodukter i fabrikationsprocessen .  Dette direktiv finder isaer ikke anvendelse paa foelgende anlaeg :  -anlaeg, hvor forbraendingsprodukterne anvendes til direkte opvarmning, toerring eller enhver anden behandling af genstande eller materialer, som f.eks . opvarmningsovne eller varmebehandlingsovne -efterforbraendingsanlaeg, dvs. teknisk udstyr, som er bestemt til at rense roeggassen ved forbraending, og som ikke drives som uafhaengigt fyringsanlaeg -anlaeg til regenerering af katalysatorer til katalytisk krakning -anlaeg til omdannelse af hydrogensulfid til svovl -reaktorer, der anvendes i den kemiske industri -koksovnsblokke -cowpers .  Anlaeg, der drives af diesel -, benzin - og gasmotorer eller gasturbiner, er uanset braendselstype ikke omfattet af dette direktiv .  Installeres to eller flere saerskilte nye anlaeg saaledes, at roeggassen herfra, de tekniske og oekonomiske forhold taget i betragtning, efter de kompetente myndigheders vurdering vil kunne udledes gennem en faelles skorsten, skal en saadan kombination af  anlaeg betragtes som en enhed  8."blandet anlaeg ": fyringsanlaeg, som kan foedes samtidig eller skiftevis med to eller flere braendselstyper .   9."nyt anlaeg" ethvert fyringsanlaeg, hvortil den oprindelige tilladelse til opfoerelse eller, i mangel af en saadan procedure, den oprindelige driftstilladelse er givet fra og med den 1 . juli 1987 .  10."bestaaende anlaeg ": ethvert fyringsanlaeg, hvortil den oprindelige tilladelse til opfoerelse eller, i mangel af en saadan procedure, den oprindelige driftstilladelse er givet foer den 1 . juli 1987 .  Artikel 3  1 .  Medlemsstaterne udarbejder senest den 1 . juli 1990 egnede programmer med henblik paa gradvis at reducere de samlede aarlige emissioner fra bestaaende anlaeg . Programmerne indeholder ud over tidsfrister ligeledes de naermere bestemmelser for  ivaerksaettelsen heraf .  2 .  Programmerne udarbejdes og ivaerksaettes med det formaal ved passende begraensninger i emissionerne mindst at overholde de emissionslofter og den tilsvarende procentvise reduktion, som er fastsat for svovldioxid i bilag I, kolonne 1 til 6, og for  nitrogenoxider i bilag II, kolonne 1 til 4, paa de tidspunkter, som er anfoert i disse bilag .  3 .  Under programmernes gennemfoerelse bestemmer medlemsstaterne ligeledes de samlede aarlige emissioner i henhold til bilag IX, punkt C .  4 .  Kommissionen skal i 1994 paa grundlag af de sammenfattende rapporter, som medlemsstaterne udarbejder i henhold til artikel 16, aflaegge rapport til Raadet om gennemfoerelsen af de reduktioner, der er naevnt i naervaerende artikel, og samtidig forelaegge  eventuelle forslag om revision af maalvaerdierne for reduktioner i tredje etape og/eller af datoen for saa vidt angaar svovldioxid samt maalvaerdierne for reduktioner i anden etape og/eller af datoen for saa vidt angaar nitrogenoxider . Raadet skal traeffe  afgoerelse om saadanne forslag med enstemmighed .  5 .  Sker der en betydelig og uventet aendring i energiefterspoergslen, eller er visse former for braendsel eller visse kraftvaerker ikke laengere disponible i samme omfang som foer, og skaber dette alvorlige tekniske vanskeligheder for, at en medlemsstat kan  gennemfoere det program, der er beskrevet i stk . 1, traeffer Kommissionen efter anmodning fra den paagaeldende medlemsstat og under hensyntagen til anmodningens art afgoerelse om for denne medlemsstat at aendre emissionslofterne og/eller de datoer, der er  fastsat i bilag I og II, og meddeler denne afgoerelse til Raadet og medlemsstaterne .  Enhver medlemsstat kan inden tre maaneder forelaegge Kommissionens afgoerelse for Raadet . Raadet, der traeffer afgoerelse med kvalificeret flertal, kan inden tre maaneder traeffe anden beslutning .  Artikel 4  1 .  Medlemsstaterne traeffer passende foranstaltninger for at sikre, at alle tilladelser til opfoerelse, eller i mangel af en saadan procedure, til drift af nye anlaeg, indeholder krav om overholdelse af graensevaerdierne for emission som angivet i  bilag III til VII for svovldioxid, nitrogenoxider og stoev .  2 .  Inden den 1 . juli 1995 og paa baggrund af den teknologiske udvikling og miljoekravene forelaegger Kommissionen forslag om revision af de gaeldende graensevaerdier . Raadet traeffer afgoerelse om saadanne forslag med enstemmighed .  3 .  Medlemsstaterne kan kraeve overholdelse af graensevaerdier for emissionen og af gennemfoerelsesfrister, som er strengere end de graenser, der er angivet i stk . 1 og 2, foeje andre forurenende stoffer hertil, samt stille yderligere krav, eller kraeve  tilpasning af anlaeggene til den teknologiske udvikling .  Artikel 5  Uanset bilag III gaelder foelgende :  1.for nye anlaeg med en nominel termisk effekt paa mindst 400 MW, som ikke er i drift i mere end 2 200 timer om aaret ( som rullende gennemsnit over en femaars periode ), gaelder en graensevaerdi paa 800 mg/Nm³ for emission af svovldioxid;  2.nye anlaeg, der anvender fast indenlandsk braendsel, kan overskride graensevaerdierne i bilag III, naar de paa grund af braendslets saerlige beskaffenhed ikke kan overholde den for saadanne anlaeg fastsatte graensevaerdi for svovldioxid uden at anvende en  urimelig kostbar teknologi .  Saadanne anlaeg skal mindst naa op paa de procentsatser for afsvovlning, der er fastsat i bilag VIII;  3.indtil den 31 . december 1999 kan Kongeriget Spanien give tilladelse til nye kraftanlaeg med en nominel termisk effekt paa mindst 500 MW, der anvender indenlandsk eller importeret fast braendsel; anlaeggene skal vaere taget i brug inden udgangen af aar 2005  og opfylde foelgende betingelser :  -i tilfaelde af importeret fast braendsel en emissionsgraensevaerdi for svovldioxid paa 800 mg/Nm³ -i tilfaelde af indenlandsk fast braendsel en minimumssats for afsvovlning paa 60 % forudsat at den samlede tilladte effekt for saadanne anlaeg, paa hvilke denne undtagelse finder anvendelse, ikke overstiger -2 000 MWe i tilfaelde af anlaeg, der anvender indenlandsk fast braendsel -i tilfaelde af anlaeg, der anvender importeret fast braendsel, enten 7 500 MWe eller 50 % af hele den nye kapacitet for alle anlaeg, der anvender fast braendsel, og hvortil der er givet tilladelse indtil den 31 . december 1999, idet det laveste tal laegges til grund .  Artikel 6  Medlemsstaterne kan give tilladelse til en overskridelse af de i henhold til artikel 4 fastsatte emissionsgraensevaerdier for saa vidt angaar anlaeg, der anvender indenlandsk brunkul, saafremt stoerre vanskeligheder i forbindelse med dette braendsels  beskaffenhed kraever det, selv om den bedste tilgaengelige teknologi, som ikke medfoerer uforholdsmaessigt store omkostninger, anvendes, og forudsat, at brunkul er en vaesentlig braendselskilde for anlaeggene .  Disse tilfaelde forelaeges omgaaende for Kommissionen, og der holdes samraad med denne med henblik paa at traeffe passende foranstaltninger .  Artikel 7  For at sikre, at de i bilag VI omhandlede emissionsgraensevaerdier for nitrogenoxider overholdes, kan der i de i arti - kel 4, stk . 1, omhandlede tilladelser bl.a . kraeves passende konstruktionsspecifikationer .  Saafremt overvaagningen viser, at emissionsgraensevaerdien af uforudsete aarsager ikke overholdes, paalaegger den kompetente myndighed driftslederen at traeffe alle hensigtsmaessige primaere foranstaltninger til overholdelse af graensevaerdien hurtigst muligt og  under alle omstaendigheder inden for et aar . Kommissionen underrettes straks om saadanne tilfaelde og om resultaterne af de trufne afhjaelpningsforanstaltninger .  Naervaerende artikel tages op til ny vurdering paa grundlag af et forslag, som Kommissionen skal forelaegge Raadet samtidig med de i artikel 4, stk . 2, naevnte forslag .  Artikel 8  1 .  Medlemsstaterne sikrer, at det af de i artikel 4, stk . 1, omhandlede tilladelser fremgaar, hvilke procedurer der skal anvendes i tilfaelde af, at rensningsudstyret ikke fungerer korrekt eller svigter . Udstyrets svigten skal straks meddeles  den kompetente myndighed, som traeffer de fornoedne foranstaltninger . Den kompetente myndighed skal navnlig kraeve, at driftslederen indskraenker eller standser driften, saa snart dette er praktisk muligt, og indtil den almindelige drift kan genoptages,  eller at han driver anlaegget med braendsel, der ikke forurener meget, undtagen i tilfaelde, hvor der efter den kompetente myndigheds skoen er et altovervejende behov for at opretholde elforsyningen . Den skal navnlig sikre, at driftslederen tager alle de  noedvendige skridt til at goere rensningsudstyret driftsklart saa hurtigt som muligt .  2 .  Den kompetente myndighed kan i op til seks maaneder suspendere kravet om overholdelse af de i artikel 4 omhandlede graensevaerdier for emission af svovldioxid for anlaeg, der med henblik herpaa normalt anvender svovlfattigt braendsel, naar driftslederen  ikke kan overholde disse graensevaerdier paa grund af en afbrydelse i forsyningen med svovlfattigt braendsel, fordi der er opstaaet alvorlig mangel paa denne vare .  3 .  Den kompetente myndighed kan tillade en undtagelse fra pligten til at overholde de i artikel 4 omhandlede emissionsgraensevaerdier i tilfaelde, hvor et anlaeg, der normalt anvender gasformigt braendsel, og som ellers skulle udstyres med et  roeggasrensningsanlaeg, undtagelsesvis og i en kort periode paa grund af en pludselig afbrydelse i gasforsyningen maa anvende andet braendsel . Den kompetente myndighed skal straks underrettes om hvert specifikt tilfaelde, naar det opstaar .  4 .  Medlemsstaterne underretter straks Kommissionen om de i denne artikel omhandlede tilfaelde.  Artikel 9  1 .  Ved meddelelse af den i artikel 4, stk . 1, omhandlede tilladelse til et blandet anlaeg, der benytter to eller flere braendselstyper samtidig, fastsaetter de kompetente myndigheder emissionsgraensevaerdier saaledes :  -for det foerste ved at anvende emissionsgraensevaerdien for hver braendselstype og hvert forurenende stof svarende til anlaeggets nominelle termiske effekt, som angivet i bilag III til VII -for det andet ved at bestemme de vaegtede emissionsgraensevaerdier for hver braendselstype; disse fremkommer ved at gange hver af ovennaevnte graensevaerdier med den termiske effekt fra hver braendselstype og ved at dividere resultatet af hver multiplikation  med summen af den termiske effekt fra samtlige braendselstyper -for det tredje ved at laegge de vaegtede graensevaerdier for hver braendselstype sammen .  2 .  I blandede anlaeg, hvor der alene eller sammen med andet braendsel anvendes destillations - og omdannelsesrestprodukter fra raaolieraffinering til eget forbrug, finder bestemmelserne vedroerende den braendselstype, der har den hoejeste emissionsgraensevaerdi  ( bestemmende braendselstype ), anvendelse, uanset stk . 1, saafremt den termiske effekt, denne braendselstype afgiver under anlaeggets drift, udgoer mindst 50 % af summen af den termiske effekt fra samtlige braendselstyper .  Saafremt varmemaengden fra den bestemmende braendselstype er mindre end 50 %, fastsaettes emissionsgraensevaerdien i forhold til den termiske effekt fra hver af braendselstyperne paa baggrund af summen af den termiske effekt fra samtlige braendselstyper :  -for det foerste ved at anvende emissionsgraensevaerdien for hver braendselstype og hvert forurenende stof svarende til anlaeggets nominelle termiske effekt, som angivet i bilag III til VII -for det andet ved at beregne emissionsgraensevaerdien for den bestemmende braendselstype ( den braendselstype, der har den hoejeste emissionsgraensevaerdi efter bilag III til VII eller, hvor der er tale om to braendselstyper med samme emissionsgraensevaerdi, den  type, der afgiver den stoerste termiske effekt ); denne vaerdi fremkommer ved at gange den i bilag III til VII omhandlede emissionsgraensevaerdi for denne braendselstype med to og ved fra resultatet at traekke emissionsgraensevaerdien for den braendselstype, der  har den mindste emissionsgraensevaerdi -for det tredje ved at bestemme de vaegtede emissionsgraensevaerdier for hver braendselstype; disse fremkommer ved at gange graensevaerdien for den bestemmende braendselstype med den termiske effekt fra denne og ved at gange hver af de oevrige graensevaerdier med  den termiske effekt fra hver braendselstype og ved at dividere resultatet af hver multiplikation med summen af den termiske effekt fra samtlige braendselstyper -for det fjerde ved at laegge de vaegtede graensevaerdier for hver braendselstype sammen .  3 .  Som et alternativ til stk . 2 kan der anvendes en emissionsgraensevaerdi for svovldioxid paa 1 000 mg/Nm³ som et gennemsnit for alle raffinaderiets nye anlaeg uanset den anvendte braendselsblanding .  De kompetente myndigheder sikrer, at anvendelsen af denne bestemmelse ikke medfoerer en stigning i emissionerne fra de bestaaende anlaeg .  4 .  Ved meddelelse af den i artikel 4, stk . 1, omhandlede tilladelse til et blandet anlaeg, der benytter to eller flere braendselstyper skiftevis, finder de i bilag III til VII fastsatte emissionsgraensevaerdier, der svarer til hver anvendt braendselstype,  anvendelse .  Artikel 10  Roeggas fra fyringsanlaeg udledes under kontrol gennem en skorsten .  Udledningsforskrifterne fastlaegges i den i artikel 4, stk . 1, omhandlede tilladelse . Den kompetente myndighed skal navnlig sikre, at skorstenens hoejde beregnes paa en saadan maade, at sundhed og miljoe beskyttes .  Artikel 11  Naar et fyringsanlaegs effekt udvides med mindst 50 MW, fastsaettes den emissionsgraensevaerdi, der skal gaelde for den nye del af anlaegget i forhold til det samlede anlaegs termiske effekt . Denne bestemmelse gaelder ikke for de i artikel 9, stk . 2  og 3, naevnte tilfaelde .  Artikel 12  Hvis der opfoeres fyringsanlaeg, der i vaesentlig grad vil kunne paavirke miljoeet i en anden medlemsstat, skal medlemsstaterne sikre, at der finder tilstraekkelig oplysning og konsultation sted i overensstemmelse med artikel 7 i Raadets direktiv  85/337/EOEF af 27 . juni 1985 om vurdering af konsekvenserne for miljoeet af visse offentlige og private projekter(10 ).  Artikel 13  1 .  Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger til i overensstemmelse med bilag IX at kontrollere emission fra de af dette direktiv omfattede fyringsanlaeg og kontrollere alle andre vaerdier, der kraeves for at gennemfoere dette  direktiv . Medlemsstaterne kan kraeve, at denne kontrol foretages for driftslederens regning .  2 .  De maaleapparater og/eller maalemetoder, der anvendes til bestemmelse af koncentrationen af svovldioxid, stoev, nitrogenoxider og oxygen samt de andre maalevaerdier, der er noedvendige for at overvaage, at dette direktiv gennemfoeres, saavel som de  apparater, der anvendes til vurdering af resultaterne, skal svare til den bedste industrielle maaleteknik og give reproducerbare og sammenlignelige resultater .  Bestemmelsesmetoderne skal godkendes af de kompetente myndigheder .  3 .  De kompetente myndigheder giver adgang til oplysninger om de kraevede funktionskriterier for maale -, kalibrerings - og analyseapparater og -metoder og fremsender disse oplysninger til Kommissionen .  Artikel 14  Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger til, at driftslederen inden for fastsatte tidsfrister underretter de kompetente myndigheder om resultaterne af kontinuerlige maalinger, resultaterne af afproevninger af maaleapparaturet,  stikproevemaalinger samt om enhver anden maaling, der gennemfoeres for at vurdere, om dette direktiv overholdes .  Artikel 15  1 .  Ved kontinuerlige maalinger anses emissionsgraensevaerdierne i bilag III til VII for overholdt, naar en vurdering af resultaterne for driftstiden inden for et kalenderaar viser, at a)ingen af gennemsnitsvaerdierne pr. kalendermaaned overskrider emissionsgraensevaerdierne, og b)for :  -svovldioxid og stoev : 97 % af alle gennemsnitsvaerdier, maalt over 48 timer, ikke overskrider 110 % af emissionsgraensevaerdierne -nitrogenoxider : 95 % af alle gennemsnitsvaerdier, maalt over 48 timer, ikke overskrider 110 % af emissionsgraensevaerdierne .  Der tages ikke hensyn til de tidsrum, der er omhandlet i artikel 8, og heller ikke til opstarts - og nedlukningsperioder .  2 .  I tilfaelde, hvor der kun kraeves stikproevemaalinger eller andre egnede fremgangsmaader til bestemmelse af emissioner, anses emissionsgraensevaerdierne i bilag III til VII for at vaere overholdt, hvis resultaterne af hver serie af maalinger eller af de  andre fremgangsmaader, som er defineret og fastlagt i henhold til de af de kompetente myndigheder fastsatte bestemmelser, ikke overskrider emissionsgraensevaerdien .  3 .  I de i artikel 5, stk . 2 og 3, omhandlede tilfaelde anses satsen for afsvovlingen for at vaere overholdt, naar vurderingen af de i bilag IX, punkt A.2, foreskrevne maalinger viser, at alle middelvaerdierne pr . kalendermaaned eller alle de rullende  middelvaerdier pr . maaned naar op paa de kraevede satser for afsvovling .  Der tages ikke hensyn til de tidsrum, der er omhandlet i artikel 8, og heller ikke til opstarts - og nedlukningsperioder .  Artikel 16  1 .  Medlemsstaterne underretter senest den 31 . december 1990 Kommissionen om de programmer, de har ivaerksat i medfoer af artikel 3, stk . 1 .  Senest et aar efter afslutningen af de forskellige faser i reduktionen af emissionerne fra bestaaende anlaeg, forelaegger medlemsstaterne Kommissionen en sammenfattende rapport om resultaterne af gennemfoerelsen af programmerne .  Der skal endvidere forelaegges en midtvejsrapport for hver enkelt fase .  2 .  De i stk . 1 naevnte rapporter skal give et samlet overblik over -alle de fyringsanlaeg, der er omfattet af dette direktiv -deres emissioner af svovldioxid og nitrogenoxid udtrykt i tons om aaret og i form af koncentrationerne af disse stoffer i roeggassen -trufne eller paataenkte foranstaltninger til begraensning af emissionerne samt aendringer i valget af anvendt braendsel -foretagne eller paataenkte aendringer i driftsformen -gennemfoerte eller paataenkte endelige standsninger af driften af fyringsanlaeg -og i givet fald emissionsgraensevaerdier, som er paalagt ved programmerne for bestaaende anlaeg .  Ved bestemmelsen af aarlige emissioner og koncentrationer af forurenende stoffer i roeggas tager medlemsstaterne hensyn til bestemmelserne i artikel 13, 14 og 15 .  3 .  Kommissionen foretager sammen med medlemsstaterne regelmaessigt en sammenligning af de i artikel 3, stk . 1, naevnte programmer for at sikre en ensartet gennemfoerelse inden for Faellesskabet .  Den soerger navnlig for, at programmernes gennemfoerelse foerer til de forventede resultater for samlet reduktion af emissioner, og den fremsaetter om noedvendigt egnede forslag .  4 .  De medlemsstater, der anvender artikel 5, underretter hvert aar Kommissionen herom .  Artikel 17  1 .  Medlemsstaterne saetter de noedvendige love og administrative bestemmelser i kraft for senest den 30 . juni 1990 at efterkomme dette direktiv . De underretter straks Kommissionen herom .  2 .  Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksterne til de nationale retsforskrifter, som de udsteder paa det omraade, der er omfattet af dette direktiv .  Artikel 18  Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne .  Udfaerdiget i Bruxelles, den 24 . november 1988 .   Paa Raadets vegneV . KEDIKOGLOUFormand  ( 1)EFT nr . C 49 af 21 . 2 . 1984, s . 1, og EFT nr . C 76 af 22 . 3 . 1985, s . 6 .  ( 2)EFT nr . C 337 af 17 . 12 . 1984, s . 446, og EFT nr . C 175 af 15 . 7 . 1985, s . 297 .  ( 3)EFT . nr . C 25 af 28 . 1 . 1985, s . 3 .  ( 4)EFT . nr . C 112 af 20 . 12 . 1973, s . 1 .  ( 5)EFT . nr . C 139 af 13 . 6 . 1977, s . 1 .  ( 6)EFT . nr . C 46 af 17 . 2 . 1983, s . 1 .  ( 7)EFT . nr . C 328 af 7 . 12 . 1987, s . 1 .  ( 8)EFT nr . L 171 af 27 . 6 . 1981, s . 11 .  ( 9)EFT nr . L 188 af 16 . 7 . 1984, s . 20 .  ( 10)EFT nr . L 175 af 5 . 7 . 1985, s . 40 .    BILAG IX METODER TIL MAALING AF EMISSIONER  A.Naermere regler for maaling af emissioner fra nye anlaeg og vurdering heraf 1.Koncentrationen af SO2, stoev, NOx og oxygen maales kontinuerligt paa nye anlaeg med en nominel termisk effekt paa over 300 MW . Overvaagning af SO2 og stoev kan dog indskraenkes til stikproevemaalinger eller andre egnede fremgangsmaader til bestemmelse heraf,  saafremt disse maalinger eller fremgangsmaader, som skal efterproeves og anerkendes af de kompetente myndigheder, kan anvendes til at bestemme koncentrationen heraf .  De kompetente myndigheder kan i anlaeg, der ikke er omfattet af punkt 1, kraeve kontinuerlig maaling af de tre forurenende stoffer og af oxygen, hvor dette findes noedvendigt . Saafremt der ikke kraeves kontinuerlige maalinger, skal der med jaevne mellemrum  anvendes stikproevemaalinger eller egnede fremgangsmaader til bestemmelse af emissioner, som er godkendt af de kompetente myndigheder, for at vurdere, hvor store maengder af foernaevnte stoffer der findes i emissionen .  2.For anlaeg, der skal overholde de i artikel 5, punkt 2 og 3, fastsatte procentsatser for afsvovling, gaelder de krav vedroerende maaling af SO2-emissioner, der er fastsat i punkt 1 . Endvidere skal svovlindholdet af det braendsel, der tilfoeres  fyringsanlaegget regelmaessigt kontrolleres .  3.De kompetente myndigheder skal underrettes om vaesentlige aendringer med hensyn til anvendt braendselstype eller anlaeggenes driftsform . De afgoer, om de i punkt 1 omhandlede bestemmelser om overvaagning fortsat er relevante eller skal tilpasses .  4.Kontinuerligt arbejdende maaleapparatur skal afproeves med regelmaessige mellemrum og efter aftale med de kompetente myndigheder . Instrumenter til maaling af koncentrationerne af SO2, stoev, NOx og oxygen skal kalibreres og afproeves med passende  regelmaessige mellemrum . Kalibrering af kontinuerligt arbejdende maaleapparatur skal foretages efter en referencemaalemetode, der er godkendt af de kompetente myndigheder .  B.Bestemmelse af de samlede aarlige emissioner fra nye anlaeg Bestemmelse af de samlede aarlige emissioner af SO2 og NOx meddeles de kompetente myndigheder . Hvor der anvendes kontinuerlig overvaagning, skal anlaeggets driftsleder for hvert enkelt forurenende stof sammenlaegge massen af de daglige udledninger af  forurenende stoffer, paa grundlag af roeggassernes volumenstroemme . Hvor der ikke anvendes kontinuerlig overvaagning, foretager driftslederen paa grundlag af bestemmelserne under A . 1 vurderinger af de samlede aarlige emissioner i overensstemmelse med de  kompetente myndigheders krav .  Medlemsstaterne meddeler Kommissionen de samlede aarlige SO2 - og NOx-emissioner fra nye anlaeg, og fremsender samtidig den i afsnit C, punkt 3, omhandlede meddelelse vedroerende de aarlige emissioner fra bestaaende anlaeg .  C.Bestemmelse af de samlede aarlige emissioner fra bestaaende anlaeg 1.Medlemsstaterne udarbejder fra og med 1990 hvert aar en fuldstaendig opgoerelse over emissionerne af SO2 og NOx fra bestaaende anlaeg :  -for hvert enkelt anlaeg paa over 300 MWt og for raffinaderier -samlet for andre fyringsanlaeg, der omfattes af dette direktiv .  2.Den metode, der anvendes ved opgoerelsen, skal vaere i overensstemmelse med den, der blev anvendt i 1980 til bestemmelsen af SO2 - og NOx-emissionerne fra fyringsanlaeg .  Medlemsstaterne meddeler inden 1990 Kommissionen alle naermere oplysninger vedroerende de metoder og udgangsoplysninger, der anvendes til bestemmelsen af SO2- og NOx-emissioner fra bestaaende anlaeg, som omhandlet i henholdsvis bilag I og II i kolonne 0 .  3.Resultaterne af denne opgoerelse meddeles Kommissionen i en passende sammenfattet form senest ni maaneder efter udgangen af det paagaeldende aar .  Kommissionen kan rekvirere naermere oplysninger om den metode, der er anvendt ved udarbejdelsen af opgoerelserne samt de noejagtige udgangsoplysninger .  4.Kommissionen foretager en systematisk sammenligning af de nationale opgoerelser og forelaegger i givet fald Raadet forslag med henblik paa at harmonisere metoderne for udarbejdelse af emissionsopgoerelserne, for at sike en effektiv gennemfoerelse af dette  direktiv .


Avis juridique important

|

31999L0062

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/62/EF af 17. juni 1999 om afgifter på tunge godskøretøjer for benyttelse af visse infrastrukturer

EF-Tidende nr. L 187 af 20/07/1999 s. 0042 - 0050

EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 1999/62/EFaf 17. juni 1999om afgifter på tunge godskøretøjer for benyttelse af visse infrastrukturerEUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, navnlig artikel 71, stk. 1, og artikel 93,under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg(2),under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget(3),i henhold til fremgangsmåden i traktatens artikel 251(4), ogud fra følgende betragtninger:(1) Det er en forudsætning for at kunne fjerne fordrejning af konkurrencen mellem transportvirksomheder i medlemsstaterne, at afgiftssystemerne harmoniseres, og at der indføres retfærdige ordninger for opkrævning af afgifter hos transportvirksomhederne med henblik på dækning af infrastrukturomkostningerne;(2) disse mål kan kun nås i etaper;(3) en vis grad af harmonisering af afgiftssystemet er allerede opnået med vedtagelsen af Rådets direktiv 92/81/EØF af 19. oktober 1992 om harmonisering af punktafgiftsstrukturen for mineralolier(5) og Rådets direktiv 92/82/EØF af 19. oktober 1992 om indbyrdes tilnærmelse af punktafgiftssatserne for mineralolier(6);(4) ved sin dom af 5. juli 1995 i sag C-21/94, Parlamentet mod Rådet(7), annullerede Domstolen for De Europæiske Fællesskaber Rådets direktiv 93/89/EF af 25. oktober 1993 om opkrævning i medlemsstaterne af afgifter på visse køretøjer, samt af vejafgifter og brugsafgifter for benyttelse af visse infrastrukturer(8), idet den samtidig fastslog, at retsvirkningerne af det annullerede direktiv står ved magt, indtil Rådet har vedtaget et nyt direktiv; direktiv 93/89/EØF afløses derfor af nærværende direktiv;(5) tilpasningen af de nationale afgiftsordninger bør under de nuværende omstændigheder begrænses til erhvervskøretøjer, hvis højst tilladte bruttovægt overskrider et givet niveau;(6) med henblik herpå bør der fastsættes mindstesatser for de køretøjsafgifter, der i øjeblikket anvendes i medlemsstaterne, eller som kunne træde i stedet for disse;(7) der bør tilskyndes til anvendelse af mere miljø- og vejvenlige køretøjer ved hjælp af en differentiering af afgifterne, i det omfang differentieringen ikke påvirker det indre markeds funktion;(8) visse medlemsstater bør tildeles en periode, hvor de kan undtages fra minimumssatserne, for at lette tilpasningen til det i dette direktiv fastsatte niveau;(9) for nogle former for lokaltransport i medlemsstaterne med ringe betydning for Fællesskabets transportmarked gælder der for tiden nedsatte køretøjsafgifter; for at sikre en harmonisk overgang bør medlemsstaterne kunne indføre midlertidige undtagelser fra minimumssatserne;(10) medlemsstaterne bør have tilladelse til at anvende nedsatte satser eller undtagelser fra køretøjssafgifter for køretøjer, hvis drift må antages at være uden indvirkning på Fællesskabets transportmarked;(11) for at tage hensyn til visse særlige situationer, bør der fastlægges en procedure, hvorefter medlemsstaterne kan få tilladelse til at opretholde yderligere undtagelser eller nedsættelser;(12) den eksisterende konkurrencefordrejning kan ikke fjernes alene ved harmonisering af afgifterne, herunder brændstofafgifterne, men de kan, indtil der er indført afgiftsformer, der er teknisk og økonomisk mere velegnede, dæmpes, ved at der gives mulighed for at bibeholde eller indføre vejafgifter og/eller brugsafgifter for anvendelse af motorveje; endvidere bør medlemsstaterne have lov til at kræve afgifter for anvendelse af broer, tunneler og bjergpas;(13) som følge af de særlige omstændigheder, der gør sig gældende på visse veje i Alpeområdet, kan det være hensigtsmæssigt for en medlemsstat ikke at opkræve brugsafgifter på en bestemt strækning af sit motorvejsnet, således at der kan opkræves en afgift på basis af infrastrukturen;(14) vej- og brugsafgifter bør ikke indebære forskelsbehandling eller urimeligt omfattende formaliteter, og de bør heller ikke skabe hindringer ved de indre grænser; der bør derfor træffes hensigtsmæssige foranstaltninger, således at vej- og brugsafgifter kan betales når som helst og med forskellige betalingsmidler;(15) brugsafgiftssatsen bør fastsættes på grundlag af det tidsrum, hvori den pågældende infrastruktur benyttes og differentieres afhængig af de omkostninger, de pågældende fartøjer forårsager;(16) der kan midlertidigt anvendes nedsatte køretøjsafgifter for køretøjer, der er registreret i Grækenland for at tage hensyn til vanskeligheder som følge af dets geopolitiske beliggenhed;(17) for at sikre, at brugsafgifter og vejafgifter anvendes ensartet, bør der fastsættes visse regler for deres anvendelse, såsom karakteristika for de infrastrukturer, hvor disse brugs- og vejafgifter finder anvendelse, visse maksimumssatser samt andre generelle betingelser, som skal opfyldes; vægtede gennemsnitlige vejafgifter bør stå i forhold til omkostningerne ved anlæg, drift og udvikling af det pågældende infrastrukturnet;(18) medlemsstaterne bør kunne lade en procentdel af brugs- og vejafgifterne tilfalde miljøet og den afbalancerede udvikling af transportnettene, forudsat at det pågældende beløb beregnes i overensstemmelse med bestemmelserne i dette direktiv;(19) de beløb, som i dette direktiv er udtrykt i de nationale valutaenheder i de medlemsstater, som indfører euroen, vil blive fastsat den 1. januar 1999, når euroens værdi er blevet fastsat i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 2866/98 af 31. december 1998 om omregningskurserne mellem euroen og valutaerne i de medlemsstater, der indfører euroen(9); de medlemsstater, som ikke indfører euroen, bør årligt revidere de beløb, der i dette direktiv er udtrykt i nationale valutaer, og om nødvendigt tilpasse dem som følge af ændringer i valutakurserne; årlige tilpasninger af valutakurserne bør ikke være tvungne, hvis den ændring, som følger af de nye valutakurser, ligger under en vis procentdel;(20) territorialprincippet bør finde anvendelse; to eller flere medlemsstater bør have mulighed for samarbejde om at indføre en fælles brugsafgiftsordning under forudsætning af, at visse supplerende betingelser overholdes;(21) i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet begrænser nærværende direktiv sig til det nødvendige med henblik på at nå de tilstræbte mål, jf. traktatens artikel 5, stk. 3;(22) der bør fastsættes en stram tidsplan for en fornyet gennemgang af dette direktivs bestemmelser med henblik på eventuelt at ændre bestemmelserne for at nå frem til en mere territorialbetinget afgiftsordning -UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:KAPITEL IAlmindelige bestemmelserArtikel 1Dette direktiv gælder for køretøjsafgifter samt vej- og brugsafgifter på køretøjer som defineret i artikel 2.Direktivet gælder ikke for køretøjer, som udelukkende udfører transport i medlemsstaternes ikkeeuropæiske områder.Det gælder heller ikke for køretøjer, som er registreret på De Kanariske Øer og i Ceuta og Melilla og på Azorerne og Madeira, og som udelukkende udfører transport i disse områder eller mellem disse områder og henholdsvis Spaniens og Portugals kontinentale områder.Artikel 2I dette direktiv forstås ved:a) "motorvej": en vej, som specielt er anlagt og bygget til færdsel med motorkøretøjer, som ikke har tilkørsel til tilgrænsende ejendomme, og som:i) i de to færdselsretninger har særskilte vejbaner, der bortset fra særlige steder og midlertidige foranstaltninger er adskilt fra hinanden enten ved en midterrabat, der ikke er bestemt til færdsel, eller undtagelsesvis ved andre midlerii) ikke krydses i samme niveau af anden vej, jernbane, sporvognslinje eller fodgængerpassageriii) er særligt afmærket som motorvejb) "vejafgift": betaling af et bestemt beløb for et køretøjs tilbagelæggelse af en strækning mellem to punkter på en af de i artikel 7, stk. 2, nævnte infrastrukturer, idet beløbets størrelse afhænger af den tilbagelagte afstand og køretøjsklassenc) "brugsafgift": betaling af et bestemt beløb, der giver et køretøj ret til at benytte de i artikel 7, stk. 2, nævnte infrastrukturer i et nærmere bestemt tidsrumd) "køretøj": et motorkøretøj eller en kombination af sammenkoblede køretøjer, som udelukkende er beregnet til vejgodstransport, og hvis højst tilladte bruttovægt er mindst 12 tonse) "EURO I"-køretøj: et køretøj med de karakteristika, som er anført i række A i tabellen i afsnit 8.3.1.1 i bilag I til Rådets direktiv 88/77/EØF af 3. december 1987 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om foranstaltninger mod emission af forurenende luftarter og partikler fra dieselmotorer til fremdrift af køretøjer(10)f) "EURO II"-køretøj: et køretøj med de karakteristika, som er anført i række B i tabellen i afsnit 8.3.1.1 i bilag I til direktiv 88/77/EØF.KAPITEL IIAfgifter på køretøjerArtikel 31. De i artikel 1 omhandlede afgifter på køretøjer er følgende:- Belgien:taxe de circulation sur les vehicules automobiles//verkeersbelasting op de autovoertuigen- Danmark:vægtafgift af motorkøretøjer m.v.- Tyskland:Kraftfahrzeugsteuer- Grækenland:Τέλη κυκλοφορας- Spanien:a) impuesto sobre vehiculos de tracción mecánicab) impuesto sobre actividades económicas (kun for så vidt angår afgiftsbeløbet for motorkøretøjer)- Frankrig:a) taxe speciale sur certain vehicules routiersb) taxe différentielle sur les véhicules à moteur- Irland:vehicle excise duty- Italien:a) tassa automolilisticab) addizionale del 5 % sulla tassa automobilistica- Luxembourg:taxe sur les véhicules automoteurs- Nederlandene:motorrijtuigenbelasting- Østrig:Kraftfahrzeugsteuer- Portugal:a) imposto de camionagemb) imposto de circulação- Finland:Varsinainen ajoneuvoverd//egentlig fordonsskatt- Sverige:Fordonsskatt- Det Forenede Kongerige:a) vehicle excise dutyb) motor vehicles licence.2. Hvis en medlemsstat ændrer en af de i stk. 1 nævnte afgifter til en anden af samme type, underretter den Kommissionen, der foretager de nødvendige ændringer.Artikel 4Bestemmelserne for opkrævning og inddrivelse af de i artikel 3 nævnte afgifter fastsættes af medlemsstaterne.Artikel 5For så vidt angår køretøjer, der er registreret i medlemsstaterne, kan de i artikel 3 nævnte afgifter kun opkræves af registreringsmedlemsstaten.Artikel 61. Uanset strukturen i de i artikel 3 nævnte afgifter fastsætter medlemsstaterne afgiftssatserne på en sådan måde, at de for hver af de i bilag I nævnte klasser eller underklasser af køretøjer ikke er mindre end de i bilag I fastsatte minimumssatser.Indtil to år efter direktivets ikrafttræden kan Grækenland, Italien, Portugal og Spanien anvende satser, der er mindre end, men som mindst udgør 65 % af minimumssatserne i bilag I.2. Medlemsstaterne kan anvende reducerede satser eller undtagelser fora) forsvarets, civilforsvarets, brandvæsenets, andre beredskabstjenesters, ordensmagtens og vejvæsenets køretøjerb) køretøjer, som kun undtagelsesvis kører på offentlig vej i registreringsmedlemsstaten, og som anvendes af fysiske eller juridiske personer, hvis hovedvirksomhed ikke er godstransport, men dog kun hvis den transportvirksomhed, som udføres med sådanne køretøjer, ikke skaber konkurrencefordrejninger, samt hvis Kommissionens samtykke indhentes.3. a) Rådet, som træffer afgørelse med enstemmighed på forslag af Kommissionen, kan tillade en medlemsstat at bibeholde yderligere undtagelser fra eller yderligere nedsættelser af de afgifter af køretøjer, som er begrundet i en specifik politik hos medlemsstaten af socioøkonomisk art, eller som er knyttet til dens infrastrukturer. Sådanne undtagelser eller nedsættelser kan kun anvendes på køretøjer, som er registreret i medlemsstaten, og som udelukkende udfører transportvirksomhed inden for en velafgrænset del af dens område.b) En medlemsstat, der ønsker at opretholde en sådan undtagelse eller nedsættelse, underretter Kommissionen derom og meddeler den ligeledes alle nødvendige oplysninger. Kommissionen underretter inden for en frist på en måned de øvrige medlemsstater om den ønskede undtagelse eller nedsættelse.Rådet anses for at have givet tilladelse til opretholdelse af undtagelsen eller nedsættelsen, hvis hverken Kommissionen eller nogen anden medlemsstat inden for en frist på to måneder fra den dato, på hvilken de andre medlemsstater blev underrettet i overensstemmelse med første afsnit, anmoder om, at spørgsmålet behandles af Rådet.4. Medlemsstaterne må ikke indrømme undtagelser fra eller nedsættelser af de i artikel 3 nævnte afgifter, som måtte bevirke, at den skyldige afgift bliver mindre end de i stk. 1 omhandlede minimumssatser, jf. dog stk. 1, andet afsnit, stk. 2 og 3 samt artikel 6 i Rådets direktiv 92/106/EØF af 7. december 1992 om indførelse af fælles regler for visse former for kombineret godstransport mellem medlemsstaterne(11).KAPITEL IIIVej- og brugsafgifterArtikel 71. Medlemsstaterne kan bibeholde eller indføre vejafgifter og/eller brugsafgifter, såfremt betingelserne i stk. 2-10 overholdes.2. a) Vejafgifter og brugsafgifter opkræves kun for anvendelse af motorveje og andre flersporede veje med karakter af motorvej samt af broer, tunneler og bjergpas.I en medlemsstat uden et generelt motorvejsnet eller et net af tosporede veje med tilsvarende karakteristika kan vej- og brugsafgifter dog opkræves i den pågældende medlemsstat for anvendelse af den øverste vejklasse set ud fra et teknisk synspunkt.b) Efter forhandling med Kommissionen efter proceduren i Rådets beslutning af 21. marts 1962 om indførelse af en fremgangsmåde til forudgående undersøgelse og forhandling om visse administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser, som medlemsstaterne påtænker at udstede på transportområdet(12)i) kan der også opkræves vej- og brugsafgifter for anvendelse af andre strækninger af hovedvejsnettet, særlig- når sikkerhedsmæssige grunde taler for det- i en medlemsstat, hvor der i størstedelen af landet ikke findes noget sammenhængende net af motorveje eller motortrafikveje med tilsvarende karakteristika, i den del af landet, men kun på veje, der bruges til tung international og interregional godstransport, forudsat at trafikbehovet og befolkningstætheden ikke økonomisk berettiger til anlæg af motorveje eller motortrafikveje med tilsvarende karakteristikaii) kan de berørte medlemsstater aftale særlige arrangementer for grænseområderiii) Østrig kan undtage motorvejsstrækningen mellem Kufstein og Brenner fra den østrigske brugsafgift.3. Vejafgifter og brugsafgifter må ikke opkræves samtidig for anvendelse af en og samme vejstrækning. Medlemsstaterne kan dog på vejnet, hvor der betales brugsafgift, ligeledes opkræve vejafgift for anvendelse af broer, tunneler og bjergpas.4. Vejafgifter og brugsafgifter skal opkræves uden direkte eller indirekte forskelsbehandling begrundet i transportvirksomhedernes nationalitet eller transportens afsendelses- eller bestemmelsessted.5. Vejafgifter og brugsafgifter skal anvendes og opkræves, og betalingen af dem kontrolleres, på en sådan måde, at trafikstrømmen sinkes mindst muligt, og således at enhver obligatorisk kontrol ved Fællesskabets indre grænser undgås. Med henblik herpå samarbejder medlemsstaterne om at fastlægge metoder til at give transportvirksomhederne mulighed for at erlægge brugsafgifterne døgnet rundt, i det mindste på alle større salgssteder, med anvendelse af alle normale betalingsmidler i og uden for de medlemsstater, hvor de anvendes. Medlemsstaterne stiller tilstrækkelige faciliteter til rådighed på de steder, hvor vejafgifter og brugsafgifter betales, således at normale vejsikkerhedsstandarder opretholdes.6. En medlemsstat kan fastsætte, at der for køretøjer, som er registreret i den, skal opkræves brugsafgifter for anvendelse af dens vejnet som helhed.7. Brugsafgifterne, inklusive administrative udgifter, fastsættes af de pågældende medlemsstater til en sats, der ikke er højere end maksimumssatserne, der er fastsat i bilag II for de forskellige kategorier køretøjer.Den 1. juli 2002 og hvert andet år derefter tages maksimumssatserne op til revision. Hvis det er nødvendigt, fremsætter Kommissionen forslag om tilpasning, og Europa-Parlamentet og Rådet træf fer afgørelse herom på de i traktaten fastsatte betingelser.De medlemsstater, der anvender en brugsafgift, anvender indtil to år efter direktivets ikrafttræden en 50 % nedsat brugsafgiftssats for køretøjer, der er registreret i Grækenland, som følge af landets geopolitiske situation. Kommissionen kan beslutte at tillade, at disse medlemsstater viderefører denne nedsættelse fra år til år.8. Satserne for brugsafgifterne skal afspejle det tidsrum, hvori de pågældende infrastrukturer benyttes.En medlemsstat må kun anvende en årlig sats for køretøjer, der er registreret i den.9. De vægtede gennemsnitlige vejafgifter bør stå i forhold til omkostningerne ved anlæg, drift og udvikling af det pågældende infrastrukturnet.10. Uden at anvendelsen af stk. 9 herved indskrænkes, kan medlemsstaterne differentiere satserne, således at den opkrævede vejafgift afhænger afa) køretøjets emissionsklasse, forudsat at ingen vejafgift ligger mere end 50 % over den vejafgift, der opkræves for tilsvarende køretøjer, der opfylder de strengeste emissionsnormerb) tidspunktet på dagen, forudsat at ingen vejafgift ligger mere end 100 % over den vejafgift, der opkræves i den billigste dagperiode.Eventuel differentiering af vejafgifter på grundlag af køretøjets emissionsklasse eller tidspunktet på dagen skal stå i forhold til det forfulgte mål.Artikel 81. To eller flere medlemsstater kan samarbejde om at indføre en fælles brugsafgiftsordning for deres samlede område. I så fald inddrager medlemsstaterne Kommissionen snævert i udarbejdelsen af den fælles brugsafgiftsordning samt i ordningens senere drift og i eventuelle ændringer.2. For en sådan fælles ordning gælder ud over bestemmelserne i artikel 7 følgende bestemmelser:a) de fælles brugsafgiftssatser fastsættes af de deltagende medlemsstater, således at de ikke er større end de maksimumssatser, der er omhandlet i artikel 7, stk. 7b) betalingen af den fælles brugsafgift skal give adgang til det vejnet, som de deltagende medlemsstater har fastlagt i henhold til artikel 7, stk. 2c) andre medlemsstater kan tilslutte sig den fælles ordningd) de deltagende medlemsstater udarbejder et fordelingssystem, således at hver af disse får en rimelig del af brugsafgiftsprovenuet.KAPITEL IVAfsluttende bestemmelserArtikel 91. Dette direktiv berører ikke medlemsstaternes anvendelse af:a) særlige afgifter- som opkræves ved registreringen af køretøjer, eller- som pålægges køretøjer eller læs af særlig stor vægt eller særlig store dimensionerb) parkeringsafgifter og særlige afgifter for kørsel i byerc) regulerende afgifter med specifikt sigte på at undgå trafikoverbelastning på visse steder og tidspunkter.2. Dette direktiv er heller ikke til hinder for, at medlemsstaterne kan anvende en procentdel af beløbet fra brugs- og vejafgiften til miljøbeskyttelse og afbalanceret udvikling af transportnettene, for så vidt dette beløb beregnes i overensstemmelse med artikel 7, stk. 7 og 9.Artikel 101. Med henblik på anvendelsen af dette direktiv er omregningskurserne mellem euroen og de nationale valutaer i de medlemsstater, der ikke anvender enroen, dem, som gælder den første arbejdsdag i oktober, og som offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende; de har virkning fra den 1. januar i det følgende kalenderår.2. Medlemsstater, som ikke anvender enroen, kan opretholde de beløb, som gælder ved den i stk. 1 omhandlede årlige tilpasning, såfremt omregningen af disse beløb udtrykt i euro medfører en ændring på under 5 % udtrykt i de nationale valutaer.Artikel 111. På de i artikel 7, stk. 7, andet afsnit, nævnte datoer aflægger Kommissionen rapport til Europa-Parlamentet og Rådet om gennemførelsen af dette direktiv og om virkningerne af dette direktiv på baggrund af den teknologiske udvikling og udviklingen i trafikbelastningen.2. For at Kommissionen kan udarbejde nævnte rapporter, meddeler medlemsstaterne senest seks måneder før ovennævnte datoer Kommissionen de nødvendige oplysninger.3. De medlemsstater, der indfører elektroniske systemer til opkrævning af vej- og/eller brugsafgifter, samarbejder med henblik på et passende niveau af interoperabilitet.Artikel 121. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 1. juli 2000. De underretter straks Kommissionen herom.Når medlemsstaterne vedtager disse love og administrative bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for denne henvisning fastsættes af medlemsstaterne.2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv. Kommissionen underretter de øvrige medlemsstater herom.Artikel 13Dette direktiv træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Artikel 14Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Luxembourg, den 17. juni 1999.På Europa-Parlamentets vegneJ. M. GIL-ROBLESFormandPå Rådets vegneF. MÜNTEFERINGFormand(1) EFT C 59 af 26.2.1997, s. 9.(2) EFT C 206 af 7.7.1997, s. 17.(3) Udtalelse afgivet den 3.6.1999 (endnu ikke offentliggjort i EFT).(4) Europa-Parlamentets udtalelse af 17.7.1997 (EFT C 286 af 22.9.1997, s. 217), Rådets fælles holdning af 18.1.1999 (EFT C 58 af 1.3.1999, s. 1) og Europa-Parlamentets afgørelse af 7.5.1999 (endnu ikke offentliggjort i EFT).(5) EFT L 316 af 31.10.1992, s. 12. Direktivet er senest ændret ved direktiv 94/74/EF (EFT L 365 af 31.12.1994, s. 46).(6) EFT L 316 af 31.10.1992, s. 19. Direktivet er ændret ved direktiv 94/74/EF.(7) Sml. 1995, s. I-1827.(8) EFT L 279 af 12.11.1993, s. 32.(9) EFT L 359 af 31.12.1998, s. 1.(10) EFT L 36 af 9.2.1988, s. 33. Direktivet er senest ændret ved direktiv 96/1/EF (EFT L 40 af 17.2.1996, s. 1).(11) EFT L 368 af 17.12.1992, s. 38.(12) EFT 23 af 3.4.1962, s. 720/62. Beslutningen er senest ændret ved beslutning 73/402/EØF (EFT L 347 af 17.12.1973, s. 48).BILAG IMINIMUMSSATSER FOR AFGIFTER PÅ KØRETØJER>TABELPOSITION>>TABELPOSITION>BILAG IIMAKSIMUMSSATSER FOR BRUGSAFGIFTER I EURO INKL. ADMINISTRATIVE UDGIFTER SOM NÆVNT I ARTIKEL 7, STK. 7Årlig sats>TABELPOSITION>Månedlig og ugentlig satsDe højeste månedlige og ugentlige satser skal være proportionelle med den tid, infrastrukturen bruges i.Daglig satsDen daglige brugsafgift er ens for alle køretøjskategorier og beløber sig til 8 EUR.


Avis juridique important

|

31989L0341

Rådets direktiv 89/341/EØF af 3. maj 1989 om ændring af direktiv 65/65/EØF, 75/318/EØF og 75/319/EØF om tilnærmelse af lovgivning om farmaceutiske specialiteter

EF-Tidende nr. L 142 af 25/05/1989 s. 0011 - 0013 den finske specialudgave: kapitel 13 bind 19 s. 0009  den svenske specialudgave: kapitel 13 bind 19 s. 0009

RAADETS DIREKTIV af 3 . maj 1989 om aendring af direktiv 65/65/EOEF, 75/318/EOEF og 75/319/EOEF om tilnaermelse af lovgivning om farmaceutiske specialiteter ( 89/341/EOEF )   RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR - under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 100A,  under henvisning til forslag fra Kommissionen ( 1 ),  i samarbejde med Europa-Parlamentet ( 2 ),  under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg ( 3 ), og ud fra foelgende betragtninger :  Hovedformaalet med lovgivning om fremstilling, distribution og anvendelse af laegemidler er beskyttelse af folkesundheden;  direktiverne om indbyrdes tilnaermelse af lovgivningen om farmaceutiske specialiteter skal tilpasses den videnskabelige udvikling og tage hensyn til de erfaringer, der er gjort efter deres vedtagelse med henblik paa at sikre stoerre kvalitet, sikkerhed og  effektivitet;  i sine konklusioner af 15. maj 1987 om bedre forbrugervaner ved anvendelse af farmaceutiske specialiteter ( 4 ) gav Raadet udtryk for den opfattelse, at ordningen med indlaegssedler, der ledsager de i Faellesskabet markedsfoerte farmaceutiske specialiteter,  boer forbedres;  kvalitetsgarantien for laegemidler, der er fremstillet i Faellesskabet, boer opretholdes ved at kraeve principperne for god fremstillingspraksis for laegemidler overholdt, uanset disses endelige anvendelsesformaal;  Kommissionen boer bemyndiges til at fastlaegge principperne for god fremstillingspraksis for laegemidler i naert samarbejde med Udvalget for Tilpasning til Den Tekniske Udvikling af Direktiverne om Fjernelse af Tekniske Hindringer for Handelen med  Farmaceutiske Specialiteter;  under hensyntagen til Europa-Parlamentets beslutning af 13 . juni 1986 om eksport af farmaceutiske produkter til den  tredje verden boer der traeffes foranstaltninger til at sikre tredjelande bedre information om betingelserne for anvendelse af laegemidlerne i medlemsstaterne;  anvendelsesomraadet for direktiv 65/65/EOEF ( 5 ), senest aendret ved direktiv 87/21/EOEF ( 6 ), for direktiv 75/318/EOEF ( 7 ), senest aendret ved direktiv 87/19/EOEF ( 8 ), og for andet direktiv 75/319/EOEF ( 9 ), senest aendret ved direktiv 83/570/EOEF ( 10 ), boer udvides  til at omfatte andre industrielt fremstillede laegemidler, som hidtil ikke har vaeret omfattet af disse direktiver - UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV :    Artikel 1 Direktiv 65/65/EOEF aendres saaledes :   1 .  I titlen, praeamblen og i kapitel II til V aendres overalt »farmaceutisk(e ) specialitet(er )« til »laegemiddel(laegemidler )«.   2 .  I artikel 1 indsaettes som nr . 4 og 5 :  »4 .  Receptpligtige laegemidler :  Ethvert laegemiddel, der tilberedes paa et apotek efter laegerecept til en bestemt patient .  5 .  Ikke-receptpligtige laegemidler :  Ethvert laegemiddel, der tilberedes paa et apotek ifoelge forskrifterne i en farmakopé og er bestemt til direkte salg til det paagaeldende apoteks kunder .«  3 .  Artikel 2 affattes saaledes :  »Artikel 2 1 .  Kapitel II til V gaelder for saadanne farmaceutiske specialiteter til brug for mennesker, som skal markedsfoeres i medlemsstaterne .  ¹ ¹ ¹ ¹ ¹ 2 .  Giver en medlemsstat tilladelse til markedsfoering af industrielt fremstillede laegemidler, der ikke er i overensstemmelse med definitionen af farmaceutiske specialiteter, skal den anvende kapitel II til V paa disse laegemidler .  3 .  Kapitel II til V gaelder ikke for :  - laegemidler tilberedt efter laegerecept eller paa et apotek uden recept - laegemidler bestemt til forsknings - eller udviklingsforsoeg - mellemprodukter bestemt til senere forarbejdning af en autoriseret fremstiller .  4 .  En medlemsstat kan, i overensstemmelse med gaeldende lovgivning og for at opfylde saerlige behov, dispensere fra bestemmelserne i kapitel II til V for saa vidt angaar laegemidler, der er udleveret i henhold til en bestilling, afgivet i god tro og  uopfordret, og som er fremstillet i henhold til anvisninger fra en godkendt praktiserende laege til hans egne patienter og paa hans personlige og direkte ansvar .«  4 .  I artikel 4a indsaettes foelgende nr .:  »6.6 .  Eventuelt saerlige forholdsregler for bortskaffelse af ubrugte produkter eller affald, der stammer fra disse produkter .«  5 .  I artikel 13 indsaettes foelgende nr .:  »9 .  Eventuelt saerlige forholdsregler for bortskaffelse af ubrugte produkter eller affald, der stammer fra disse produkter .«  6 .  I artikel 14 tilfoejes som femte led :  »- batchnummer .« Artikel 2 I direktiv 75/318/EOEF aendres overalt »farmaceutisk(e ) specialitet(er )« eller »specialitet(er )« til »laegemiddel(laegemidler )«.  Artikel 3 Direktiv 75/319/EOEF aendres saaledes :   1 .  Artikel 4, litra b ), affattes saaledes :  »b )  have mulighed for at lade laegemidlet, dets raavarer og om fornoedent dets mellemprodukter eller andre bestanddele kontrollere af et statsligt laboratorium eller et laboratorium, som de udpeger hertil, for at sikre sig, at de af fremstilleren benyttede og i det skriftlige materiale beskrevne kontrolmetoder, jf . artikel 4, stk . 2, nr . 7, i direktiv 65/65/EOEF, er tilfredsstillende .«  2 .  Artikel 6, sidste stykke, affattes saaledes :  »Der skal obligatorisk vedlaegges en indlaegsseddel i pakningen til laegemidler, medmindre alle de oplysninger, der kraeves i henhold til denne artikel, er paatrykt selve beholderen og den ydre emballage .«  3 .  Artikel 16, stk . 1, affattes saaledes :  »1 .  Medlemsstaterne traeffer alle hensigtsmaessige forholdsregler for at sikre, at fremstilling af laegemidler betinges af besiddelsen af en tilladelse . Fremstillingstilladelse kraeves, selv om de fremstillede laegemidler er bestemt til eksport .«  4 .  I artikel 19 indsaettes foelgende litra :  »f )  at opfylde de i faellesskabsbestemmelserne fastlagte principper og retningslinjer for god fremstillingspraksis for laegemidler .«  5 .  Foelgende artikel indsaettes :  »Artikel 19a Principperne og retningslinjerne for god fremstillingspraksis for laegemidler, jf . artikel 19, litra f ), skal vedtages i form af et direktiv rettet til medlemsstaterne efter fremgangsmaaden i artikel 2c i direktiv 75/318/EOEF; mere udfoerlige  retningslinjer, der er i overensstemmelse med disse principper og retningslinjer, udstedes af Kommissionen og revideres om noedvendigt paa baggrund af den tekniske og videnskabelige udvikling .«  6 .  I artikel 26 - affattes stk . 1 saaledes :  »Den kompetente myndighed i den paagaeldende stat sikrer sig gennem gentagne tilsyn, at lovgivningens forskrifter vedroerende laegemidler overholdes .« - tilfoejes foelgende nye stykke :  »Repraesentanterne for de kompetente myndigheder udarbejder efter hvert af de i stk . 1 naevnte tilsyn rapporter om, hvorvidt fremstillingsvirksomheden overholder de i faellesskabsbestemmelserne fastlagte principper og retningslinjer for god  fremstillingspraksis . Indholdet af disse rapporter meddeles den fremstillingsvirksomhed, der er undergivet tilsyn .«  7.  Foelgende artikel indsaettes :  »Artikel 28a Efter anmodning fra fremstilleren, eksportoeren eller et importerende tredjelands myndigheder attesterer med - lemsstaterne, at en fremstiller af laegemidler er i besiddelse af den i artikel 16, stk . 1, omhandlede tilladelse . Ved udstedelsen af saadanne attester skal foelgende betingelser overholdes :  1 .  Medlemsstaterne skal tage hensyn til de gaeldende administrative bestemmelser inden for Verdenssundhedsorganisationen .  2 .  For laegemidler, som er bestemt til eksport og allerede tilladt paa deres omraade, skal de fremlaegge en kort beskrivelse af produktets egenskaber som godkendt i overensstemmelse med artikel 4b i direktiv 65/65/EOEF .  3 .  Hvis fremstilleren ikke er i besiddelse af en tilladelse til markedsfoering, skal han over for de myndigheder, som skal udstede den i stk . 1 omhandlede attest, afgive en erklaering med forklaring paa, hvorfor denne tilladelse ikke foreligger .«  8 .  I artikel 30 indsaettes som stk . 2 :  »Paa begrundet anmodning skal medlemsstaterne straks sende de i artikel 26, stk . 3, naevnte rapporter til de kompetente myndigheder i en anden medlemsstat . Saafremt den medlemsstat, der modtager rapporterne, ikke mener at kunne acceptere konklusionerne fra  de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor rapporten er udarbejdet, skal den oplyse de paagaeldende kompetente myndigheder om grunden hertil og kan anmode om yderligere oplysninger . De paagaeldende medlemsstater bestraeber sig paa at naa til enighed . I  tilfaelde af alvorlige meningsforskelle underrettes Kommissionen om noedvendigt af en af de paagaeldende medlemsstater .« 9 .  I artikel 33 indsaettes foelgende stykker :  »2 .  Den ansvarlige for markedsfoeringen af et laegemiddel er forpligtet til straks at underrette de beroerte medlemsstater om alle foranstaltninger, han har truffet til at suspendere salget af et produkt eller til at traekke et produkt tilbage fra  markedet, samt angive grunden hertil, hvis denne vedroerer laegemidlets effektivitet eller beskyttelse af folkesundheden . Medlemsstaterne soerger for, at disse oplysninger straks bringes til udvalgets kendskab .  3 .  Medlemsstaterne paaser, at fyldestgoerende oplysninger om foranstaltninger som omhandlet i stk . 1 og 2, og som kan paavirke folkesundheden i tredjelande, straks meddeles Verdenssundhedsorganisationen, med en kopi til udvalget .  4 .  Kommissionen offentliggoer hvert aar en fortegnelse over de laegemidler, hvis anvendelse er forbudt i Faellesskabet .« 10 .  Artikel 34, stk . 1, affattes saaledes :  »Dette direktiv gaelder for laegemidler til brug for mennesker med de begraensninger, der er fastlagt i artikel 2 i direktiv 65/65/EOEF .« Artikel 4 1 .  Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger for at efterkomme dette direktiv inden den 1 . Januar 1992 . De underretter straks Kommissionen herom .  2 .  Ansoegninger om markedsfoeringstilladelse, der indsendes efter den i stk . 1 naevnte tidsfrist, skal vaere i overensstemmelse med dette direktiv .  3 .  Inden den 31 . december 1992 udvides artikel 1, 2 og 3 i givet fald gradvist til at omfatte eksisterende laegemidler .  Artikel 5 Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne .   Udfaerdiget i Bruxelles, den 3 . maj 1989 .  Paa Raadets vegne P . SOLBES Formand  ( 1 ) EFT nr . C 36 af 8 . 2 . 1988, s . 22 . ( 2 ) EFT nr . C 290 af 14 . 11 . 1988, s . 128, og EFT nr . C 120 af 16 . 5 . 1989 . ( 3) EFT nr . C 208 af 8 . 8 . 1988, s . 64 . ( 4 ) EFT nr . C 178 af 7 . 7 . 1987, s . 2.(5 ) EFT 22 af 9 . 2 . 1965, s . 369/65.(6 ) EFT nr . L 15 af 17 . 1 . 1987, s . 36.(7 ) EFT nr . L 147 af 9 . 6 . 1975, s . 1.( 8 ) EFT nr . L 15 af 17 . 1 . 1987, s . 31.(9 ) EFT nr . L 147 af 9 . 6 . 1975, s . 13 . ( 10 ) EFT nr . L 332 af 28 . 11 . 1983, s . 1 .


Avis juridique important

|

31995L0050

Rådets direktiv 95/50/EF af 6. oktober 1995 om indførelse af ensartede kontrolprocedurer i forbindelse med transport af farligt gods ad vej

EF-Tidende nr. L 249 af 17/10/1995 s. 0035 - 0040

RÅDETS DIREKTIV 95/50/EF af 6. oktober 1995 om indførelse af ensartede kontrolprocedurer i forbindelse med transport af farligt gods ad vej RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 75,under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (2),i henhold til fremgangsmåden i traktatens artikel 189 C (3), ogud fra følgende betragtninger:Fællesskabet har vedtaget en række foranstaltninger for at oprette et indre marked, der indebærer et område uden indre grænser, med fri bevægelighed for varer, personer, tjenesteydelser og kapital i overensstemmelse med traktatens bestemmelser;kontrollen med transport af farligt gods ad vej sker i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 4060/89 af 21. december 1989 om afskaffelse af kontrol ved medlemsstaternes grænser i forbindelse med transport af landeveje og indre vandveje (4) og Rådets forordning (EØF) nr. 3912/92 af 17. december 1992 om kontrol inden for Fællesskabet i forbindelse med transport ad vej og indre vandveje, hvor transportmidlet er indregistreret eller godkendt til kørsel i et tredjeland (5);Rådet har den 21. november 1994 vedtaget direktiv 94/55/EF om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om transport af farligt gods ad vej (6); de gældende kontrolprocedurer for denne type transport bør i denne anledning harmoniseres for at sikre en mere effektiv kontrol med overholdelsen af de i direktivet fastlagte sikkerhedsbestemmelser;det skal sikres, at medlemsstaterne i tilstrækkelig grad foretager kontrol på hele deres område, samtidig med at det så vidt muligt skal undgås, at de pågældende køretøjer kontrolleres flere gange;set ud fra subsidiaritetsprincippet er det nødvendigt med en EF-indsats for at forbedre sikkerhedsniveauet for transport af farligt gods;kontrollen bør foretages ved hjælp af en liste over sådanne forhold, som gælder fælles for disse transporter i hele Fællesskabet;det bør desuden opstilles en liste over overtrædelser, som alle medlemsstater finder så alvorlige, at de bør medføre iværksættelse af foranstaltninger, der passer til omstændighederne eller dikteres af sikkerhedshensyn, mod de køretøjer, der har gjort sig skyldige i overtrædelsen - i givet fald kan køretøjerne nægtes adgang til Fællesskabet;for at forbedre overholdelsen af sikkerhedsbestemmelserne for transport af farligt gods ad vej bør der ligeledes i forebyggende øjemed kunne aflægges kontrolbesøg i virksomheder, eller når der ved vejkontrollen er konstateret alvorlige overtrædelser af lovgivningen om transport af farligt gods;den pågældende kontrol bør omfatte al transport af farligt gods ad vej, der helt eller delvist udføres på medlemsstaternes område, uden hensyn til godsets oprindelsessted og bestemmelsessted eller køretøjets indregistreringsland;i tilfælde af alvorlige eller gentagne overtrædelser kan myndighederne i den medlemsstat, hvor køretøjet er indregistreret eller virksomheden er etableret, anmodes om at træffe passende foranstaltninger, og de meddeler den anmodende medlemsstat hvilke foranstaltninger, der er truffet;anvendelsen af dette direktiv bør være genstand for en beretning som Kommissionen skal fremlægge -UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:Artikel 1 1. Dette direktiv finder anvendelse på den kontrol, som medlemsstaterne foretager i forbindelse med transport af farligt gods ad vej udført af køretøjer, der benyttes på deres område eller ankommer dertil fra et tredjeland.Direktivet finder ikke anvendelse på transport af farligt gods, der udføres af køretøjer, som tilhører eller kontrolleres af de væbnede styrker.2. Bestemmelserne i dette direktiv indskrænker dog på ingen måde medlemsstaternes ret til under overholdelse af fællesskabsretten at kontrollere internationale og nationale transporter af farligt gods, der udføres på deres område af køretøjer, som ikke er omfattet af direktivet.Artikel 2 I dette direktiv forstås ved:- »køretøj«: ethvert motorkøretøj, fuldt udbygget eller ikke, som er beregnet til vejtrafik, som har mindst fire hjul, og hvis konstruktivt bestemte maksimalhastighed er over 25 km/t, samt dets påhængskøretøjer, med undtagelse af køretøjer, der kører på skinner, traktorer, der anvendes i landbrug og skovbrug, og enhver form for bevægelig maskine- »farligt gods« der betegnes som farligt i direktiv 94/55/EF- »transport«: enhver form for vejtransport, der helt eller delvis udføres af et køretøj på det offentlige vejnet på en medlemsstats område, herunder af- og pålæsning, som omfattes af direktiv 94/55/EF, uden at dette berører medlemsstaternes lovbestemmelser om ansvaret for sådanne transporter- »virksomhed«: enhver fysisk eller juridisk person, der arbejder med eller uden gevinst for øje, enhver sammenslutning eller gruppe af personer uden status som juridisk person, der arbejder med eller uden gevinst for øje, samt ethvert organ, der henhører under en offentlig myndighed, hvad enten det selv har status som juridisk person eller er undergivet en myndighed, der har sådan status, og som transporterer, laster og losser farligt gods eller lader andre transportere sådant gods, eller som midlertidigt oplagrer, samler, emballerer eller modtager farligt gods i forbindelse med transport, og som er etableret på Fællesskabets område- »kontrol«: enhver form for kontrol, inspektion, eftersyn eller formaliteter, der foretages af myndighederne af hensyn til sikkerheden i forbindelse med transport af farligt gods.Artikel 3 1. Medlemsstaterne sikrer, at en repræsentativ del af transporten af farligt gods ad vej underkastes kontrol i henhold til dette direktiv, med henblik på at konstatere, om transporten udføres i overensstemmelse med lovgivningen om transport af farligt gods ad vej.2. Kontrol udføres på en medlemsstats område i overensstemmelse med artikel 3 i forordning (EØF) nr. 4060/89 og artikel 1 i forordning (EØF) nr. 3912/92.Artikel 4 1. Medlemsstaterne foretager kontrol i henhold til dette direktiv ved at anvende checklisten i bilag I. Den kontrollerende myndighed overdrager føreren af køretøjet et eksemplar af checklisten eller en attestation med resultatet af kontrollen, som skal fremvises på forlangende, for at yderligere kontrol kan forenkles eller så vidt muligt undgås. Dette stykke berører ikke medlemsstaternes ret til at foretage kontrol i enkeltstående tilfælde.2. Kontrol foretages som stikprøver og fordeles over en så stor del af vejnettet som muligt.3. Der skal vælges kontrolsteder, hvor de ulovlige køretøjer kan bringes i overensstemmelse med reglerne eller, hvis den kontrollerende myndighed finder det hensigtsmæssigt, blive stående på stedet eller henstilles på en plads, som anvises af ovennævnte myndighed, uden at det udgør en sikkerhedsrisiko.4. Forudsat det ikke indebærer nogen sikkerhedsrisiko, kan der om nødvendigt udtages prøver af de transporterede varer til undersøgelse i laboratorier, som er anerkendt af den pågældende myndighed.5. Kontrol skal være af rimelig varighed.Artikel 5 Uden at andre foranstaltninger dermed udelukkes, kan et køretøj, der har overtrådt bestemmelserne for transport af farligt gods ad vej, især på et eller flere af de punkter som er opført i bilag II, pålægges at blive stående på stedet eller henstilles på et sted, som anvises af kontrolmyndighederne, og det skal bringes i overensstemmelse med reglerne, før kørslen genoptages; eller der kan iværksættes andre foranstaltninger, der passer til omstændighederne eller kræves af sikkerhedshensyn; køretøjet kan om nødvendigt nægtes adgang til Fællesskabet.Artikel 6 1. Der kan ligeledes i forebyggende øjemed aflægges kontrolbesøg i virksomheder, eller når der ved vejkontrollen er konstateret overtrædelser, som udgør en sikkerhedsrisiko for transporten af farligt gods.2. Kontrolbesøg skal sikre, at transporten af farligt gods ad vej udføres i overensstemmelse med de sikkerhedsforskrifter, der gælder på området.Er der konstateret en eller flere overtrædelser af bestemmelserne for transport af farligt gods, især på et eller flere af de punkter som er opført i bilag II, skal de pågældende transporter bringes i overensstemmelse med reglerne, før de forlader virksomheden, eller der kan iværksættes andre foranstaltninger.Artikel 7 1. Medlemsstaterne bistår hinanden ved anvendelsen af dette direktiv.2. Begår et køretøj eller en virksomhed, der er hjemmehørende i en anden medlemsstat alvorlige eller gentagne overtrædelser, der udgør en sikkerhedsrisiko for transporten af farligt gods, skal det meldes til myndighederne i den medlemsstat, hvor køretøjet er indregistreret, eller hvor virksomheden er etableret.Myndighederne i den medlemsstat, hvor en alvorlig eller gentagen overtrædelse er blevet konstateret, kan anmode myndighederne i den medlemsstat, hvor køretøjet er indregistreret, eller hvor virksomheden er etableret, om at iværksætte passende foranstaltninger over for lovovertræderen eller lovovertræderne.Sidstnævnte myndigheder meddeler myndighederne i den medlemsstat, hvor overtrædelsen er blevet konstateret, hvilke foranstaltninger der i givet fald er iværksat over for fragtføreren eller virksomheden.Artikel 8 Hvis der ved en vejkontrol af et køretøj, som er indregistreret i en anden medlemsstat, konstateres forhold, som giver grund til at antage, at der er begået alvorlige eller gentagne lovovertrædelser, som ikke kan påvises på grund af manglende beviser ved denne kontrol, bistår myndighederne i de berørte medlemsstater hinanden med at klarlægge situationen. Såfremt den kompetente medlemsstat i dette øjemed aflægger et kontrolbesøg i virksomheden, underrettes den anden berørte medlemsstat om resultatet af kontrollen.Artikel 9 1. For hvert kalenderår og senest tolv måneder efter årets udløb indsender hver enkelt medlemsstat en rapport til Kommissionen efter modellen i bilag III, vedrørende anvendelsen af dette direktiv og med følgende oplysninger:- om muligt, det konstaterede eller skønnede omfang af vejtransport af farligt gods (i tons transporteret gods eller i tons pr. kilometer)- antal foretagne kontrolprøver- antal kontrollerede køretøjer, efter indregistrering (køretøjer, der er indregistreret på medlemsstatens eget område, i andre medlemsstater eller i tredjelande)- antal konstaterede overtrædelser og type af overtrædelser- angivelse af, hvor mange og hvilken type sanktioner der er iværksat.2. I 1999 og derefter mindst hvert tredje år sender Kommissionen Europa-Parlamentet og Rådet en beretning om medlemsstaternes anvendelse af dette direktiv i overensstemmelse med de oplysninger, der er omtalt i stk. 1.Artikel 10 1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv inden den 1. januar 1997. De underretter straks Kommissionen herom.Når medlemsstaterne vedtager disse love og administrative bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for denne henvisning fastsættes af medlemsstaterne.2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de nationale retsforskrifter, som de vedtager på det område, der er omfattet af dette direktiv.Artikel 11 Dette direktiv træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Artikel 12 Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Luxembourg, den 6. oktober 1995.På Rådets vegneJ. BORRELL FONTELLESFormand(1) EFT nr. C 26 af 29. 1. 1994, s. 10 og EFT nr. C 238 af 26. 8. 1994, s. 4.(2) EFT nr. C 195 af 18. 7. 1994, s. 18.(3) Europa-Parlamentets udtalelse af 3. maj 1994 (EFT nr. C 205 af 25. 7. 1994, s. 55), Rådets fælles holdning af 21. november 1994 (EFT nr. C 354 af 13. 12. 1994, s. 1) og Europa-Parlamentets afgørelse af 14. marts 1995 (EFT nr. C 89 af 10. 4. 1995, s. 29).(4) EFT nr. L 390 af 30. 12. 1989, s. 18. Forordningen er ændret ved forordning (EØF) nr. 3356/91 (EFT nr. L 318 af 20. 11. 1991, s. 1).(5) EFT nr. L 395 af 31. 12. 1992, s. 6.(6) EFT nr. L 319 af 12. 12. 1994, s. 7.BILAG I >START GRAFIK>>SLUT GRAFIK>BILAG II OVERTRÆDELSER I dette direktiv anses følgende forhold for overtrædelser:1) Gods ikke tilladt til transport.2) Manglende afsendererklæring om, at gods og emballage er godkendt til transport.3) Køretøj, hvor der ved kontrollen konstateres udsivning af farlige stoffer på grund af utæt tank eller emballage.4) Køretøj, hvor godkendelsescertifikat mangler eller ikke er forskriftsmæssigt.5) Køretøj, hvor korrekte orangefarvede skilte mangler eller ikke er forskriftsmæssige.6) Køretøj, hvor sikkerhedsanvisninger mangler eller er ukorrekte.7) Mangelfuldt køretøj eller emballage.8) Fører mangler forskriftsmæssigt bevis for gennemført kursus i transport af farlige stoffer ad vej.9) Køretøj, hvor ildslukker mangler.10) Køretøj eller kolli, hvor forskriftsmæssig faremærkning mangler.11) Køretøjer, hvor transportdokumenter/ledsagedokumenter eller deklarering af det transporterede farlige gods ikke er forskriftsmæssig.12) Køretøjer, hvor bilateral aftale/multilateral aftale mangler eller ikke er forskriftsmæssig.13) Overfyldning af tank.BILAG III MODEL TIL STANDARDFORMULAR TIL UDFÆRDIGELSE AF RAPPORTEN TIL KOMMISSIONEN OM OVERTRÆDELSER OG STRAFFEFORANSTALTNINGER >START GRAFIK>>SLUT GRAFIK>


Avis juridique important

|

31996L0089

Kommissionens Direktiv 96/89/EF af 17. december 1996 om ændring af direktiv 95/12/EF om gennemførelsesbestemmelser til Rådets direktiv 92/75/EØF for så vidt angår energimærkning af vaskemaskiner (EØS- relevant tekst)

EF-Tidende nr. L 338 af 28/12/1996 s. 0085 - 0085

KOMMISSIONENS DIREKTIV 96/89/EF af 17. december 1996 om ændring af direktiv 95/12/EF om gennemførelsesbestemmelser til Rådets direktiv 92/75/EØF for så vidt angår energimærkning af vaskemaskiner (EØS-relevant tekst) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,under henvisning til Rådets direktiv 92/75/EØF af 22. september 1992 om angivelse af husholdningsapparaters energi- og ressourceforbrug ved hjælp af mærkning og standardiserede vareoplysninger (1), særlig artikel 9 og 12,under henvisning til Kommissionens direktiv 95/12/EF af 23. maj 1995 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets direktiv 92/75/EØF om energimærkning af vaskemaskiner (2), ogud fra følgende betragtninger:Nuværende målemetoder og oplysninger tillader ikke en hensigtsmæssig mærkning af vaskemaskiner, som ikke har en indbygget vandvarmer; sådanne apparater er derfor ikke omfattet af direktiv 95/12/EF;de i dette direktiv fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra det udvalg, der er nedsat i henhold til artikel 10 i direktiv 92/75/EØF -UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:Artikel 1 I artikel 1, stk. 1, i direktiv 95/12/EF, tilføjes følgende til listen over typer af husholdningsvaskemaskiner, som ikke er omfattet af direktivet:»- indtil den 30. juni 1998, maskiner uden indbygget vandvarmer.«Artikel 2 1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 15. april 1997. De underretter straks Kommissionen herom. De anvender disse bestemmelser fra den 15. maj 1997.Når medlemsstaterne vedtager disse bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for denne henvisning fastsættes af medlemsstaterne.2. Medlemsstaterne giver Kommissionen meddelelse om alle foranstaltninger, de træffer på dette direktivs område.Artikel 3 Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Artikel 4 Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Bruxelles, den 17. december 1996.På Kommissionens vegneChristos PAPOUTSISMedlem af Kommissionen(1) EFT nr. L 297 af 13. 10. 1992, s. 16.(2) EFT nr. L 136 af 21. 6. 1995, s. 1.