Avis juridique important

|

31992L0042

Rådets direktiv 92/42/EØF af 21. maj 1992 om krav til virkningsgrad i nye varmtvandskedler, der anvender flydende eller luftformigt brændsel

EF-Tidende nr. L 167 af 22/06/1992 s. 0017 - 0028 den finske specialudgave: kapitel 13 bind 23 s. 0055  den svenske specialudgave: kapitel 13 bind 23 s. 0055

RAADETS DIREKTIV 92/42/EOEF af 21. maj 1992 om krav til virkningsgrad i nye varmtvandskedler, der anvender flydende eller luftformigt braendsel  RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR - under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 100 A,  under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),  i samarbejde med Europa-Parlamentet (2),  under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg (3), og ud fra foelgende betragtninger:  Ifoelge Raadets beslutning 91/565/EOEF (4) skal energieffektiviteten fremmes i Faellesskabet som led i SAVE-programmet;  der skal vedtages foranstaltninger med henblik paa gradvis oprettelse af det indre marked i loebet af perioden indtil den 31. december 1992; det indre marked indebaerer et omraade uden indre graenser med fri bevaegelighed for varer, personer, tjenesteydelser  og kapital;  i Raadets resolution af 15. januar 1985 om forbedring af medlemsstaternes energibesparelsesprogrammer (5) opfordres medlemsstaterne til at fortsaette og i givet fald oege deres bestraebelser paa at fremme en mere rationel energiudnyttelse gennem udformning  af en integreret energibesparelsespolitik;  Raadets resolution af 16. september 1986 (6) omhandler nye energipolitiske maal for Faellesskabet frem til 1995 og konvergensen mellem medlemsstaternes politik, idet en forbedring af energiintensiteten med mindst 20 % bl.a. anfoeres som maal;  Traktatens artikel 130 R kraever, at naturens ressourcer udnyttes forsigtigt og fornuftigt;  forslagene vedroerende indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes ved lov eller administrativt fastsatte bestemmelser inden for sundhed, sikkerhed, miljoebeskyttelse og forbrugerbeskyttelse skal bygge paa et hoejt beskyttelsesniveau;  i Raadets resolution af 21. juni 1989 (7) erklaeres det, at Faellesskabet i stigende grad boer vaere opmaerksom paa risikoen for mulige klimatiske aendringer i forbindelse med drivhuseffekten, og Raadet siger i sin konklusion af 29. oktober 1990, at der i  Faellesskabet skal ske en stabilisering af CO2-emissioner paa 1990-niveauet i aar 2000;  husholdnings- og servicesektoren tegner sig for en betragtelig del af det endelige energiforbrug i Faellesskabet;  denne sektor vil faa endnu stoerre betydning som foelge af tendensen hen imod en stoerre udbredelse af centralvarme og en generel foroegelse af den termiske komfort;  en bedre virkningsgrad i kedlerne er i forbrugernes interesse, og energibesparelserne vil give sig udslag i en mindre import af kulbrinter; en mindskelse af Faellesskabets afhaengighed paa energiomraadet vil have en gunstig indflydelse paa dets  handelsbalance;  Raadets direktiv 78/170/EOEF af 13. februar 1978 om ydelsen i varmeproducerende anlaeg, der anvendes til rumopvarmning og produktion af varmt vand i nye eller allerede eksisterende ikke-industrielle bygninger, samt isolering af fordelingen af varme og  varmt brugsvand i ikke-industrielt nybyggeri (8), har givet anledning til fastsaettelse af meget forskellige niveauer for den kraevede virkningsgrad i de forskellige medlemsstater;  kravet om en hoej virkningsgrad i varmtvandskedler vil medfoere en indsnaevring af forskellene mellem de tekniske karakteristika for det udstyr, som findes paa markedet, hvilket vil lette serieproduktionen og fremme virkeliggoerelsen af  stordriftsbesparelser; fastsaettes der ikke krav til energiudnyttelsen paa et tilstraekkeligt hoejt niveau, vil der vaere fare for, at der med gennemfoerelsen af det indre marked vil ske en maerkbar forringelse af virkningsgraden i varmeanlaeg, fordi kedler med  ringe virkningsgrad vil traenge frem paa markedet;  inden for Faellesskabet er der store forskelle i de lokale klimaforhold samt med hensyn til bygningers energimaessige karakteristika og anvendelse; medlemsstaterne skal tage hensyn til denne forskelligartethed, naar de fastlaegger betingelserne for  kedlernes ibrugtagning i medfoer af dette direktiv; de medlemsstater, hvor de saakaldte »back boiler«-kedler og kedler, der er konstrueret med henblik paa installering i beboelsesrum, er meget udbredte paa datoen for dette direktivs vedtagelse, skal derfor  inden for bestemte graenser fortsat kunne give tilladelse til markedsfoering og ibrugtagning af disse kedler; Kommissionen skal i saerlig grad overvaage denne ordning;  dette direktiv, hvis formaal er at fjerne tekniske hindringer, som angaar kedlers virkningsgrad, skal foelge den nye metode, som er fastlagt i Raadets resolution af 7. maj 1985 (9), hvorefter lovgivningsharmoniseringen begraenses til at gaelde for vedtagelse,  ved direktiver med hjemmel i EOEF-Traktatens artikel 100, af de vaesentlige krav, som markedsfoerte produkter skal overholde, og hvorefter »(disse) vaesentlige krav skal udformes tilstraekkelig praecist til, at de kan udgoere retsgyldige forpligtelser . . .  (og) udarbejdes saaledes, at standardiseringsorganerne kan attestere produkternes overensstemmelse direkte paa grundlag af disse krav, naar der ikke findes standarder«;  ved Raadets direktiv 83/189/EOEF (10) er der fastlagt en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter;  ved Raadets afgoerelse 90/683/EOEF (11) er der fastlagt moduler for de forskellige faser i procedurerne for overensstemmelsesvurdering med henblik paa anvendelse i direktiverne om teknisk harmonisering;  kedler, som opfylder kravene med hensyn til virkningsgrad, skal vaere forsynet med CE-maerket og i givet fald med de relevante symboler for at kunne omsaettes frit og tages i brug i Faellesskabet i overensstemmelse med deres bestemmelse;  ved Raadets direktiv 89/106/EOEF (12) er der fastsat regler om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om byggevarer;  for gaskedler, som er omfattet af naervaerende direktiv, skal der fastsaettes krav til virkningsgraden for derved at fremme en rationel energiudnyttelse i overensstemmelse med Raadets direktiv 90/396/EOEF af 29. juni 1990 om tilnaermelse af medlemsstaternes  lovgivning om gasapparater (13) - UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:  Artikel 1  I dette direktiv, som udgoer en foranstaltning under SAVE-programmet til fremme af energieffektiviteten i Faellesskabet, fastsaettes der krav til virkningsgraden i nye varmtvandskedler, som anvender flydende eller luftformigt braendsel, med en nominel  effekt paa mindst 4 kW og hoejst 400 kW, i det foelgende benaevnt »kedler«.  Artikel 2  I dette direktiv forstaas ved:  - kedel: et samlet kedel/braender-anlaeg, som skal overfoere varme, der frigoeres ved forbraendningen, til vand - apparat:  - en kedelenhed, som skal udstyres med en braender - en braender, som skal paamonteres en kedelenhed - nominel nytteeffekt udtrykt i kW: den af fabrikanten fastsatte og garanterede maksimale varmeeffekt ved kontinuerlig drift under overholdelsen af de af fabrikanten angivne nyttevirkningsgrader - nyttevirkning udtrykt i procent: forholdet mellem den varmemaengde, der tilfoeres vandet i kedlen pr. tidsenhed, og produktet af den nedre braendvaerdi ved konstant braendstoftryk og braendstofforbruget pr. tidsenhed - partiel belastning udtrykt i procent: forholdet mellem en kedels nytteeffekt ved on-off-drift eller ved drift ved en lavere effekt end den nominelle nytteeffekt, og den nominelle nytteeffekt - kedelvandets gennemsnitstemperatur: gennemsnittet af kedelvandets fremloebstemperatur og returvandets temperatur - standardkedel: en kedel, hvis gennemsnitlige driftstemperatur kan begraenses i kraft af kedlens udformning - back boiler: en kedel, som er beregnet til at forsyne et centralvarmeanlaeg og til at installeres i et kaminildsted (fire-place recess) som del af et samlet anlaeg bestaaende af back boiler og gasbraender - lavtemperaturkedel: en kedel, som kan fungere kontinuerligt med en tilfoerselsvandtemperatur paa 35-40o C og under givne omstaendigheder danner kondensat, herunder kondensationskedler, der anvender flydende braensel - kondensationsgaskedel: en kedel med evne til konstant at kunne kondensere en betydelig del af vanddampene i forbraendingsgassen - kedel til installering i beboelsesrum: en kedel med en nominel nytteeffekt paa mindre end 37 kW, som er beregnet til ved afgivelse af varme fra sin kappe at opvarme det beboelsesrum, hvori den er opstillet, og som er forsynet med en aaben  ekspansionsbeholder med naturlig cirkulation af varmtvandstilfoerslen; kedlens kappe baerer paaskrift om, at kedlen skal installeres i et beboelsesrum.  Artikel 3  1. Dette direktiv omfatter ikke:  - varmtvandskedler, som kan anvende forskellige slags braendsel, herunder fast braendsel - gennemstroemningsvandvarmere til fremstilling af varmt brugsvand - kedler, som anvender braendsel, der i egenskaber afviger vaesentligt fra gaengse flydende og luftformige braendsler (industriel spildgas, biogas mv.) - komfurer og apparater, som hovedsagelig er beregnet til opvarmning af det rum, hvori de er installeret, og som samtidig, men accessorisk, tjener til at forsyne centralvarmeanlaeg og brugsvandsinstallationer med varmt vand - apparater med en nytteeffekt paa under 6 kW, som alene er beregnet til at forsyne et system til opsamling af varmt brugsvand, med naturlig cirkulation - specialfremstillede kedler.  2. For kedler med dobbelt funktion, dvs. opvarmning af lokaler og fremstilling af varmt brugsvand, vedroerer kravene til virkningsgrad i artikel 5, stk. 1, kun opvarmningsfunktionen.  Artikel 4  1. Medlemsstaterne kan ikke forbyde, begraense eller hindre markedsfoering og ibrugtagning paa deres omraade af apparater og kedler, som opfylder kravene om virkningsgrad i dette direktiv, for saa vidt andet ikke er fastsat i Traktaten eller andre  faellesskabsdirektiver eller -bestemmelser.  2. Medlemsstaterne traeffer alle noedvendige foranstaltninger for, at kedler kun kan tages i brug, hvis de opfylder kravene til virkningsgrad i artikel 5, stk. 1, og de betingelser for ibrugtagning, som medlemsstaterne fastsaetter under hensyn til de  lokale klimaforhold samt bygningernes energimaessige og anvendelsesmaessige karakteristika.  3. Dog kan medlemsstater, hvor de i artikel 2 definerede kedler af typen back boiler og/eller kedler til installering i beboelsesrum er meget udbredte paa datoen for direktivets vedtagelse, fortsat tillade, at disse kedler tages i brug, saafremt  virkningsgraden saavel ved nominel effekt som ved en partiel belastning paa 30 % ikke ligger mere end 4 % under kravene i artikel 5, stk. 1, for standardkedler.  4. Foelgerne af bestemmelserne i stk. 2 og 3 skal til stadighed overvaages af Kommissionen og analyseres i forbindelse med den rapportering, der skal ske efter artikel 10. Med henblik herpaa giver medlemsstaterne Kommissionen alle de oplysninger, som denne  behoever for at kunne forelaegge Raadet de i denne artikel omhandlede aendringsforslag, der under alle omstaendigheder skal sikre energieffektiviteten og den frie bevaegelighed for kedler i Faellesskabet.  Artikel 5  1. De forskellige kedeltyper skal opfylde bestemte krav til nyttevirkning:  - ved nominel effekt, dvs. i drift ved en nominel effekt Pn, udtrykt i kW, og ved en gennemsnitlig kedelvandstemperatur paa 70o C og - ved partiel belastning, dvs. i drift ved en partiel belastning paa 30 % ved en gennemsnitlig kedelvandstemperatur, som varierer efter kedeltypen.  De krav til nyttevirkning, der skal opfyldes, fremgaar af foelgende skema:    Kedeltype Effektinterval Virkningsgrad ved nominel effekt Virkningsgrad ved partiel belastning kW Gennemsnitlig kedelsvandstemperatur (oC) Virkningsgradskrav (%) Gennemsnitlig kedelvandstemperatur (oC) Virkningsgradskrav (%) Standardkedler 4-400 70 & {Ì8}; 84 + 2 logPn & {Ì8}; 50 & {Ì8}; 80 + 3 logPn Lavtemperaturkedler (*) 4-400 70 & {Ì8}; 87,5 + 1,5 logPn  40 & {Ì8}; 87,5 + 1,5 logPn Kondensationsgaskedler 4-400 70 & {Ì8}; 91 + 1 logPn  30 (**) & {Ì8}; 97 + 1 logPn (*) Herunder kondensationskedler, som anvender flydende braendsel.  (**) Tilfoerselsvandets temperatur.  2. I de harmoniserede standarder for kravene efter dette direktiv, der udarbejdes efter mandat fra Kommissionen i overensstemmelse med direktiv 83/189/EOEF og 88/182/EOEF (14) fastsaettes bl.a. de kontrolmetoder, som skal gaelde for produktionen og  maalingerne. Med hensyn til virkningsgraderne skal der udarbejdes passende tolerancer.  Artikel 6  1. Medlemsstaterne kan efter procedurerne i artikel 7 beslutte at anvende et saerligt maerkesystem, som klart angiver kedlernes energimaessige ydeevne. Systemet finder anvendelse paa kedler med hoejere virkningsgrad end den, der kraeves for standardkedler  efter artikel 5, stk. 1.  Er virkningsgraden ved nominel effekt og ved partiel belastning den samme som eller hoejere end den, der kraeves for standardkedler, tildeles kedlen det i bilag I, punkt 2, viste stjernemaerke »& {ÌK};«.  Er virkningsgraden ved nominel effekt og ved partiel belastning mindst 3 procentpoints hoejere end den for standardkedler kraevede, tildeles kedlen et maerke med to stjerner »& {ÌK};& {ÌK};«.  For hver gang virkningsgraden herudover stiger med 3 procentpoints ved nominel effekt og partiel belastning, tildeles der yderligere en stjerne »& {ÌK};«, jf. bilag II.  2. Medlemsstaterne maa ikke tillade andre maerker, som kan forveksles med dem, der er naevnt i stk. 1.  Artikel 7  1. Medlemsstaterne formoder, at kedler er i overensstemmelse med de vaesentlige krav til virkningsgraden efter artikel 5, stk. 1, naar de er i overensstemmelse med de harmoniserede standarder, hvis referencenumre er offentliggjort i De Europaeiske  Faellesskabers Tidende, og medlemsstaterne har offentliggjort de referencenumre for de nationale standarder, hvorved ovennaevnte harmoniserede standarder gennemfoeres. Disse kedler skal vaere forsynet med CE-maerket som omhandlet i bilag I, punkt 1, og vaere  ledsaget af en EF-overensstemmelseserklaering.  2. Seriefremstillede kedlers overensstemmelse attesteres ved:  - en undersoegelse af en typerepraesentativ kedels virkningsgrad ifoelge modul B som beskrevet i bilag III og - en erklaering om overensstemmelse med den godkendte type ifoelge modul C, D eller E som beskrevet i bilag IV.  For kedler til gasformigt braendsel foelges samme procedurer ved vurdering af virkningsgradens overensstemmelse som dem, der anvendes til vurdering af sikkerhedskravenes overensstemmelse i direktiv 90/396/EOEF.  3. Inden markedsfoeringen skal apparater, der markedsfoeres separat, forsynes med CE-maerket og ledsages af en EF-overensstemmelseserklaering, hvoraf det fremgaar, hvorledes man efter samling kan opnaa de virkningsgrader, der er fastsat i artikel 5, stk. 1.  4. Maerket »CE« for overensstemmelse med kravene i dette direktiv og i de oevrige bestemmelser om tildeling af CE-maerket samt angivelserne i bilag I anbringes synligt og letlaeseligt paa kedlerne og apparaterne og saaledes, at de ikke kan slettes. Det er  forbudt paa disse produkter at saette andre maerker, tegn eller angivelser, der kan forveksles med CE-maerket med hensyn til dettes betydning eller grafik.  Artikel 8  1. Hver medlemsstat meddeler Kommissionen og de oevrige medlemsstater, hvilke organer den har udpeget til at udfoere opgaverne i forbindelse med procedurerne i artikel 7, i det foelgende benaevnt »bemyndigede organer«.  Kommissionen tildeler disse organer et identifikationsnummer og underretter medlemsstaterne herom.  Lister over de bemyndigede organer offentliggoeres af Kommissionen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende og ajourfoeres til stadighed.  2. Medlemsstaterne anvender de minimumskriterier, der er fastsat i bilag V, ved udpegelsen af organerne. De organer, som opfylder de kriterier, der er fastsat i de tilsvarende harmoniserede standarder, formodes at opfylde kriterierne i dette bilag.  3. En medlemsstat, som har bemyndiget et organ, skal kalde denne bemyndigelse tilbage, hvis den konstaterer, at dette organ ikke laengere opfylder kriterierne i stk. 2. Den underretter straks de oevrige medlemsstater og Kommissionen, og kalder  bemyndigelsen tilbage.  Artikel 9  1. Medlemsstaterne vedtager og offentliggoer inden den 1. januar 1993 de bestemmelser, der er noedvendige for at efterkomme dette direktiv. De underretter straks Kommissionen herom.  Medlemsstaterne anvender disse bestemmelser fra den 1. januar 1994.  Naar medlemsstaterne vedtager disse bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggoerelsen ledsages af en saadan henvisning. De naermere regler for denne henvisning fastsaettes af medlemsstaterne.  2. Medlemssstaterne tillader for perioden indtil 31. december 1997, at apparater, der er i overensstemmelse med de regler, der gaelder paa deres omraade paa datoen for direktivets vedtagelse, kan markedsfoeres og tages i brug.  Artikel 10  Tre aar efter dette direktivs ivaerksaettelse forelaegger Kommissionen Europa-Parlamentet og Raadet en rapport om de opnaaede resultater. Rapporten skal ledsages af forslag til eventuelle aendringer i direktivet paa baggrund af resultaterne og den teknologiske  udvikling.  Artikel 11  Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.  Udfaerdiget i Bruxelles, den 21. maj 1992.  Paa Raadets vegne Luis MIRA AMARAL Formand (1) EFT nr. C 292 af 22. 11. 1990, s. 8.(2) EFT nr. C 129 af 20. 5. 1991, s. 97, og EFT nr. C 94 af 13. 4. 1992.(3) EFT nr. C 102 af 18. 4. 1991, s. 46.(4) EFT nr. L 307 af 8. 11. 1991, s. 34.(5) EFT nr. C 20 af 22. 1. 1985, s. 1.(6) EFT nr. C  241 af 25. 9. 1986, s. 1.(7) EFT nr. C 183 af 20. 7. 1989, s. 4.(8) EFT nr. L 52 af 23. 2. 1978, s. 32. Direktivet er aendret ved direktiv 82/885/EOEF (EFT nr. L 378 af 31. 12. 1982, s. 19).(9) EFT nr. C 136 af 4. 6. 1985, s. 1.(10) EFT nr. L 109 af 26.  4. 1983, s. 8. Direktivet er senest aendret ved Kommissionens beslutning 90/230/EOEF (EFT nr. L 128 af 18. 5. 1990, s. 15).(11) EFT nr. L 380 af 31. 12. 1990, s. 13.(12) EFT nr. L 40 af 11. 2. 1989, s. 12.(13) EFT nr. L 196 af 26. 7. 1990, s. 15.(14) EFT  nr. L 81 af 26. 3. 1988, s. 75.   BILAG I   OVERENSSTEMMELSESMAERKE OG ANDEN SPECIFIK MAERKNING  1. Overensstemmelsesmaerke Overensstemmelsesmaerket bestaar af symbolet CE som vist nedenfor samt de sidste to cifre af det aarstal, hvor maerket blev anbragt.  2. Anden specifik maerkning Det maerke for energimaessig ydeevne, der kan tildeles i henhold til artikel 6 i dette direktiv, bestaar af det nedenfor viste symbol.  & {ÌK};   BILAG II   TILDELING AF MAERKE FOR ENERGIMAESSIG YDEEVNE  Krav til virkningsgrad, der skal opfyldes samtidig ved nominel effekt og en partiel belastning paa 0,3 Pn  Maerke Krav til virkningsgrad ved nominel effekt Pn og en gennemsnitlig kedelvandstemperatur paa 70 oC % Krav til virkningsgrad ved en partiel belastning paa 0,3 Pn og en gennemsnitlig kedelvandstemperatur paa & {Ì8}; 50 oC % & {ÌK};  & {Ì8}; 84 + 2 log Pn & {Ì8}; 80 + 3 log Pn & {ÌK};& {ÌK};  & {Ì8}; 87 + 2 log Pn & {Ì8}; 83 + 3 log Pn & {ÌK};& {ÌK};& {ÌK};  & {Ì8}; 90 + 2 log Pn & {Ì8}; 86 + 3 log Pn & {ÌK};& {ÌK};& {ÌK};& {ÌK};  & {Ì8}; 93 + 2 log Pn & {Ì8}; 89 + 3 log Pn   BILAG III  Modul B: EF-typeafproevning 1. Dette modul beskriver den del af proceduren, hvorved et bemyndiget organ konstaterer og attesterer, at en proeve, som er repraesentativ for den paagaeldende produktion, opfylder de relevante krav i direktivet.  2. Anmodning om EF-typeafproevning indgives af fabrikanten eller dennes i Faellesskabet etablerede repraesentant til et bemyndiget organ efter eget valg.  Anmodningen skal indeholde:  - fabrikantens navn og adresse samt navn og adresse paa fabrikantens repraesentant, hvis anmodningen indgives af denne - en skriftlig erklaering om, at samme anmodning ikke er indgivet til andre bemyndigede organer - den tekniske dokumentation, jf. punkt 3.  Ansoegeren stiller en proeve, som er repraesentativ for den paagaeldende produktion, og som i det foelgende benaevnes »type«, til raadighed for det udpegede organ. Det bemyndigede organ kan anmode om yderligere proeveeksemplarer, saafremt dette er noedvendigt af  hensyn til gennemfoerelsen af proevningsprogrammet.  3. Den tekniske dokumentation skal goere det muligt at vurdere produktets overensstemmelse med direktivets krav. I det omfang, det er noedvendigt for vurderingen, skal den omfatte produktets konstruktion, fremstilling og funktion og indeholde foelgende:  - en almindelig beskrivelse af typen - konstruktions- og produktionstegninger samt lister over komponenter, delmontager, kredsloeb mv.  - de noedvendige beskrivelser og forklaringer til forstaaelse af ovennaevnte tegninger og lister samt af produktets funktion - en liste over de standarder, der er naevnt i artikel 5, stk. 2, og som helt eller delvis finder anvendelse, samt beskrivelser af de loesninger, der er valgt med henblik paa at opfylde de vaesentlige krav i de tilfaelde, hvor de i artiklen naevnte standarder  ikke er anvendt - resultater af konstruktionsberegninger og undersoegelser - proeverapporter.  4. Det bemyndigede organ:  4.1. undersoeger den tekniske dokumentation, kontrollerer, at typen er fremstillet i overensstemmelse med denne, og fastslaar, hvilke elementer der er konstrueret i overensstemmelse med de relevante bestemmelser i de i artikel 5, stk. 2, naevnte  standarder, samt hvilke elementer der er konstrueret, uden at de relevante bestemmelser i disse standarder er blevet anvendt 4.2. gennemfoerer eller lader gennemfoere de noedvendige undersoegelser og proevninger til kontrol af, om fabrikantens loesninger opfylder de vaesentlige krav i direktivet i de tilfaelde, hvor de i artikel 5, stk. 2, naevnte standarder ikke er anvendt 4.3. gennemfoerer eller lader gennemfoere de noedvendige undersoegelser og proevninger til kontrol af, om de relevante standarder rent faktisk er blevet anvendt i de tilfaelde, hvor fabrikanten har valgt at anvende disse 4.4. aftaler med ansoegeren, hvor undersoegelserne og de noedvendige proevninger skal gennemfoeres.  5. Opfylder typen dette direktivs bestemmelser, udsteder det bemyndigede organ en EF-typeafproevningsattest til ansoegeren. Attesten skal indeholde fabrikantens navn og adresse, undersoegelsens resultater samt de noedvendige data til identificering af den  godkendte type.  En oversigt over de relevante dele af den tekniske dokumentation vedlaegges attesten, og en kopi heraf opbevares af det bemyndigede organ.  Naegter det bemyndigede organ at udstede en typeafproevningsattest til fabrikanten eller dennes i Faellesskabet etablerede repraesentant, skal det give en detaljeret redegoerelse for aarsagerne hertil.  Der fastlaegges en klageprocedure.  6. Ansoegeren skal underrette det bemyndigede organ, som opbevarer den tekniske dokumentation vedroerende EF-typeafproevningen, om enhver aendring af det godkendte produkt; produktet skal godkendes paa ny, hvis saadanne aendringer kan paavirke overensstemmelsen  med de vaesentlige krav eller de foreskrevne betingelser for anvendelse af produktet. Denne tillaegsgodkendelse gives i form af et tillaeg til den oprindelige EF-typeafproevningsattest.  7. Alle bemyndigede organer meddeler de oevrige bemyndigede organer relevante oplysninger om udstedte eller tilbagekaldte EF-typeafproevningsattester og tillaeg.  8. De oevrige bemyndigede organer kan faa en kopi af typeafproevningsattesterne og/eller tillaeggene dertil. Bilagene til attesterne stilles til de oevrige bemyndigede organers raadighed.  9. Fabrikanten eller dennes i Faellesskabet etablerede repraesentant skal ud over den tekniske dokumentation tillige opbevare en kopi af EF-typeafproevningsattesten og eventuelle tillaeg til denne i mindst ti aar fra datoen for ophoeret af fremstillingen af  produktet.  Er hverken fabrikanten eller dennes repraesentant etableret i Faellesskabet, paahviler pligten til at kunne fremlaegge den tekniske dokumentation den person, som er ansvarlig for markedsfoeringen af produktet i Faellesskabet.   BILAG IV  Modul C: Typeoverensstemmelse 1. Dette modul beskriver den del af proceduren, hvorved fabrikanten eller dennes i Faellesskabet etablerede repraesentant garanterer og erklaerer, at de paagaeldende apparater er i overensstemmelse med typen som beskrevet i EF-typeafproevningsattesten og  opfylder de relevante krav i dette direktiv. Fabrikanten anbringer CE-maerket paa hvert enkelt apparat og udsteder en skriftlig overensstemmelseserklaering.  2. Fabrikanten traeffer alle noedvendige foranstaltninger for, at fremstillingsprocessen sikrer, at de fremstillede produkter er i overensstemmelse med typen som beskrevet i EF-typeafproevningsattesten og med direktivets krav til virkningsgrad.  3. Fabrikanten eller dennes repraesentant skal opbevare en kopi af overensstemmelseserklaeringen i mindst ti aar fra datoen for ophoeret af fremstillingen af produktet.  Er hverken fabrikanten eller dennes repraesentant etableret i Faellesskabet, paahviler pligten til at kunne fremlaegge den tekniske dokumentation den person, som er ansvarlig for markedsfoeringen af produktet i Faellesskabet.  4. Et bemyndiget organ, udvalgt af fabrikanten, foretager eller lader foretage kontrol af produkterne med skiftende mellemrum. Det bemyndigede organ udtager paa virksomheden en passende stikproeve til kontrol af de faerdige produkter, og der gennemfoeres  proevninger som omhandlet i den(de) relevante standard(er), jf. artikel 5, stk. 2, eller tilsvarende proevninger, for at kontrollere, om produktionen opfylder kravene i det paagaeldende direktiv. Opfylder et eller flere produkter ikke kravene, traeffer det  bemyndigede organ de noedvendige foranstaltninger.  Modul D: Kvalitetssikring af produktionen 1. Dette modul beskriver den del af proceduren, hvorved en fabrikant, der opfylder kravene i punkt 2, garanterer og erklaerer, at de paagaeldende apparater er i overensstemmelse med typen som beskrevet i EF-typeafproevningsattesten og opfylder kravene i  dette direktiv. Fabrikanten anbringer CE-maerket paa hvert enkelt apparat og udsteder en skriftlig overensstemmelseserklaering. Sammen med CE-maerket anfoeres det identificeringsmaerke, der anvendes af det bemyndigede organ, som er ansvarlig for den i punkt 4  omhandlede kontrol.  2. Fabrikanten skal anvende et godkendt kvalitetssystem for produktion og foretage kontrol og proevninger af de faerdige apparater som beskrevet i punkt 3. Han er underlagt den i punkt 4 omhandlede kontrol.  3. Kvalitetssystem 3.1. Fabrikanten indsender en ansoegning om vurdering af kvalitetssystemet for de paagaeldende produkter til et bemyndiget organ efter eget valg.  Ansoegningen skal indeholde:  - alle oplysninger, der er relevante for den planlagte produktkategori - dokumentation vedroerende kvalitetssystemet - den tekniske dokumentation for den godkendte type og en kopi af EF-typeafproevningsattesten.  3.2. Kvalitetssystemet skal sikre, at apparaterne er i overensstemmelse med typen som beskrevet i EF-typeafproevningsattesten samt med de relevante krav i direktivet.  Alle de forhold, krav og bestemmelser, som fabrikanten har taget hensyn til, skal dokumenteres paa systematisk og overskuelig maade i en skriftlig redegoerelse for forholdsregler, procedurer og instruktioner. Denne dokumentation vedroerende  kvalitetssystemet skal sikre, at kvalitetsprogrammer, -planer, -manualer og -registre fortolkes ens.  Redegoerelsen skal navnlig indeholde en fyldestgoerende beskrivelse af:  - kvalitetsmaalsaetninger og organisationsstruktur samt ledelsens ansvar og befoejelser med hensyn til apparaternes kvalitet - fremstillingsprocesser, teknikker vedroerende kvalitetskontrol og -sikring samt de systematiske foranstaltninger, der vil blive anvendt - de undersoegelser og proevninger, der skal udfoeres foer, under og efter fremstillingen, og den hyppighed, hvormed dette sker - kvalitetsregistre, herunder kontrolrapporter og proevnings- og kalibreringsdata, rapporter over personalets kvalifikationer mv.  - hvordan det kontrolleres, at den kraevede kvalitet af apparaterne er opnaaet, og at kvalitetssystemet fungerer effektivt.  3.3. Det bemyndigede organ vurderer kvalitetssystemet for at fastslaa, om det opfylder kravene i punkt 3.2. Organet skal antage, at disse krav er opfyldt, hvis kvalitetssystemerne foelger den harmoniserende standard paa omraadet. Kontrolholdet skal mindst  omfatte ét medlem, som har erfaring med at vurdere den paagaeldende produktteknologi. Vurderingsproceduren skal omfatte et besoeg paa fabrikantens anlaeg.  Afgoerelsen skal meddeles fabrikanten. Meddelelsen skal indeholde resultaterne af undersoegelsen og den begrundede vurderingsafgoerelse.  3.4. Fabrikanten forpligter sig til at opfylde sine forpligtelser i henhold til kvalitetssystemet, saaledes som det er godkendt, og til at vedligeholde det, saaledes at det forbliver hensigtsmaessigt og effektivt.  Fabrikanten eller dennes repraesentant underretter det bemyndigede organ, som har godkendt kvalitetssystemet, om erhver paataenkt aendring af dette.  Det bemyndigede organ vurderer de foreslaaede aendringer og afgoer, om det aendrede kvalitetssystem stadig opfylder de i punkt 3.2 omhandlede krav, eller om en fornyet vurdering er noedvendig.  Det bemyndigede organ meddeler fabrikanten afgoerelsen. Meddelelsen skal indeholde resultaterne af undersoegelsen og den begrundede vurderingsafgoerelse.  4. Kontrol paa det udpegede organs ansvar 4.1. Formaalet med EF-kontrollen er at sikre, at fabrikanten fuldt ud opfylder sine forpligtelser i henhold til det godkendte kvalitetssystem.  4.2. Fabrikanten skal give det bemyndigede organ adgang til at inspicere produktions-, kontrol-, proevnings- samt oplagringsfaciliteterne og give det alle noedvendige oplysninger, herunder:  - dokumentation vedroerende kvalitetssystemet - kvalitetsregistreringer, herunder kontrolrapporter, proevnings- og kalibreringsdata, rapporter vedroerende personalets kvalifikationer mv.  4.3. Det bemyndigede organ skal gennemfoere periodiske kontrolbesoeg for at sikre sig, at fabrikanten vedligeholder og anvender kvalitetssystemet; det udsteder en kontrolrapport til fabrikanten.  4.4. Det bemyndigede organ kan derudover aflaegge uanmeldte besoeg hos fabrikanten. Under disse besoeg kan det foretage eller lade foretage proevninger for at kontrollere, om kvalitetssystemet fungerer hensigtsmaessigt; det udsteder om noedvendigt en  besoegsrapport og i givet fald en proevningsrapport til fabrikanten.  5. Fabrikanten skal i mindst ti aar fra datoen for ophoeret af fremstillingen af produktet kunne forelaegge de nationale myndigheder: - den i punkt 3.1, andetled, omhandlede dokumentation - de i punkt 3.4, andet afsnit, omhandlede meddelelser om aendringer - de i punkt 3.4, fjerde afsnit, og punkt 4.3 og 4.4 omhandlede afgoerelser og rapporter fra det bemyndigede organ.  6. Hvert bemyndiget organ meddeler de oevrige bemyndigede organer relevante oplysninger om udstedte eller tilbagekaldte godkendelser af kvalitetssystemer.  Modul E: Kvalitetssikring af produkterne 1. Dette modul beskriver den procedure, hvorved en fabrikant, der opfylder bestemmelserne i punkt 2, garanterer og erklaerer, at kedlerne og apparaterne er i overensstemmelse med typen som beskrevet i EF-typeafproevningsattesten. Fabrikanten anbringer  CE-maerket paa hver enkel kedel og hvert enkelt apparat og udsteder en skriftlig overensstemmelseserklaering. Sammen med CE-maerket anfoeres det identifikationsmaerke, der anvendes af det bemyndigede organ, som er ansvarligt for den i punkt 4 omhandlede  kontrol.  2. Fabrikanten anvender et godkendt kvalitetssystem for endelig kontrol og proevning af kedlen og af apparater som beskrevet i punkt 3. Han er underlagt den i punkt 4 omhandlede kontrol.  3. Kvalitetssystem 3.1. Fabrikanten indsender en ansoegning om vurdering af kvalitetssystemet for kedlerne og apparaterne til et bemyndiget organ efter eget valg.  Ansoegningen skal indeholde:  - alle relevante oplysninger vedroerende den planlagte kategori kedler eller apparater - dokumentation vedroerende kvalitetssystemet - den tekniske dokumentation for den godkendte type og en kopi af EF-typeafproevningsattesten.  3.2. Under kvalitetssystemet undersoeges hver enkel kedel eller hvert enkelt apparat, og der gennemfoeres de proevninger, der er omhandlet i den (de) relevante standard(er), jf. artikel 5, eller tilsvarende proevninger for at sikre, at produktet opfylder de  relevante krav i direktivet. Alle de forhold, krav og bestemmelser, som fabrikanten har taget hensyn til, skal dokumenteres paa systematisk og overskuelig maade i en skriftlig redegoerelse for forholdsregler, procedurer og instruktioner. Denne  dokumentation for kvalitetssystemet skal sikre, at kvalitetsprogrammer, -planer, -manualer og -registre fortolkes ens.  Redegoerelsen skal bl.a. indeholde en fyldestgoerende beskrivelse af:  - kvalitetsmaalsaetninger og organisationsstruktur samt ledelsens ansvar og befoejelser med hensyn til produktkvalitet - de undersoegelser og proevninger, der vil blive udfoert efter fremstillingen - hvordan det kontrolleres, at kvalitetssystemet fungerer effektivt - kvalitetsregistreringer, herunder kontrolrapporter samt proevnings- og kalibreringsdata, rapporter vedroerende personalets kvalifikationer mv.  3.3. Det bemyndigede organ vurderer kvalitetssystemet for at fastslaa, om det opfylder kravene i punkt 3.2. Organet skal antage, at disse krav er opfyldt, hvis kvalitetssystemerne foelger den harmoniserede standard paa omraadet.  Kontrolholdet skal mindst omfatte ét medlem, som har erfaring med at vurdere den paagaeldende produktteknologi. Vurderingsproceduren skal omfatte et besoeg paa fabrikantens anlaeg.  Afgoerelsen skal meddeles fabrikanten. Den skal indeholde resultaterne af undersoegelsen og den begrundede vurderingsafgoerelse.  3.4. Fabrikanten forpligter sig til at opfylde sine forpligtelser i henhold til kvalitetssystemet, saaledes som det er godkendt, og til at vedligeholde det, saaledes at det forbliver hensigtsmaessigt og effektivt.  Fabrikanten eller dennes repraesentant underretter det bemyndigede organ, som har godkendt kvalitetssystemet, om enhver paataenkt aendring af dette.  Det bemyndigede organ vurderer de foreslaaede aendringer og afgoer, om det aendrede kvalitetssystem stadig opfylder de i punkt 3.2 omhandlede krav, eller om en fornyet vurdering er noedvendig.  Det bemyndigede organ meddeler fabrikanten sin afgoerelse. Meddelelsen skal indeholde resultaterne af undersoegelsen og den begrundede vurderingsafgoerelse.  4. Kontrol paa det bemyndigede organs ansvar 4.1. Formaalet med kontrollen er at sikre, at fabrikanten fuldt ud opfylder sine forpligtelser i henhold til det godkendte kvalitetssystem.  4.2. Fabrikanten skal give det bemyndigede organ adgang til at kontrollere kontrol-, proevnings- og oplagringsfaciliteterne og give det alle noedvendige oplysninger, herunder:  - dokumentation vedroerende kvalitetssystemet - teknisk dokumentation - kvalitetsregistreringer, herunder kontrolrapporter, proevnings- og kalibreringsdata, rapporter over personalets kvalifikationer mv.  4.3. Det bemyndigede organ skal gennemfoere periodiske kontrolbesoeg for at sikre sig, at fabrikanten vedligeholder og anvender kvalitetssystemet, og skal udarbejde en kontrolrapport til fabrikanten.  4.4. Det bemyndigede organ kan derudover aflaegge uanmeldte besoeg hos fabrikanten. I forbindelse med saadanne besoeg kan det bemyndigede organ foretage eller lade foretage proevninger for om noedvendigt at kontrollere, om kvalitetssystemet fungerer  effektivt; det udsteder en besoegsrapport og i givet fald en proevningsrapport til fabrikanten.  5. Fabrikanten skal i mindst ti aar fra datoen for ophoeret af fremstillingen af kedlen eller apparatet kunne forelaegge de nationale myndigheder:  - den i punkt 3.1, tredje led, omhandlede dokumentation - de i punkt 3.4, andet afsnit, omhandlede meddelelser om aendringer - de i punkt 3.4, fjerde afsnit, og i punkt 4.3 og 4.4 omhandlede afgoerelser og rapporter fra det bemyndigede organ.  6. Alle bemyndigede organer meddeler de oevrige bemyndigede organer relevante oplysninger om udstedte eller tilbagekaldte godkendelser af kvalitetssystemer.   BILAG V   Minimumskriterier, som medlemsstaterne skal tage i betragtning ved udpegelsen af organerne  1. Organet, dets direktoer og kontrolpersonalet kan hverken vaere konstruktoeren, fabrikanten, leverandoeren eller installatoeren af de apparater, som de  kontrollerer, eller en af disse personers repraesentanter. De maa ikke medvirke ved konstruktionen, fremstillingen, markedsfoeringen eller vedligeholdelse af disse kedler og apparater, hverken direkte eller som repraesentanter. Dette udelukker ikke, at  fabrikanten og organet kan udveksle tekniske oplysninger.  2. Organet og kontrolpersonalet skal udfoere kontrollen med den stoerst mulige faglige integritet og tekniske kompetence og skal vaere uafhaengige af enhver form for pression eller incitamenter navnlig af finansiel karakter, som kan paavirke deres vurdering  eller resultaterne af kontrollen, isaer pression og incitamenter fra personer eller grupper af personer, som har interesse i resultaterne af kontrollen.  3. Organet skal raade over det noedvendige personale og de noedvendige midler til paa passende vis at udfoere de tekniske og administrative opgaver, som er knyttet til gennemfoerelsen af kontrollen; det skal ligeledes have adgang til materiel, som er  noedvendigt for at udfoere undtagelsesvis kontrol.  4. Kontrolpersonalet skal have:  - en god teknisk og faglig uddannelse - et tilfredsstillende kendskab til forskrifterne vedroerende den kontrol, som de udfoerer, og vaere tilstraekkelig oevede i at udfoere saadan kontrol - de noedvendige kvalifikationer til at udfaerdige de attester, protokoller og rapporter, som udgoer det konkrete bevis for den foretagne kontrol.  5. Kontrolpersonalets uafhaengighed skal sikres. Den enkelte ansattes vederlag maa ikke afhaenge af det antal gange, han udfoerer kontrol, eller af resultaterne af kontrollen.  6. Organet skal tegne en ansvarsforsikring, medmindre staten paa grundlag af den nationale ret har paataget sig erstatningsansvaret, eller medmindre kontrollen udfoeres direkte af medlemsstaten.  7. Organets personale har tavshedspligt (undtagen over for de kompetente administrative myndigheder i den stat, hvor det udfoerer sine opgaver) inden for rammerne af dette direktiv eller enhver intern retsforskrift til gennemfoerelse heraf.


Avis juridique important

|

31997L0064

Kommissionens direktiv 97/64/EF af 10. november 1997 om fjerde tilpasning til den tekniske udvikling af bilag I til Rådets direktiv 76/769/EØF om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om begrænsning af markedsføring og anvendelse af visse farlige stoffer og præparater (lampeolier) (EØS-relevant tekst)

EF-Tidende nr. L 315 af 19/11/1997 s. 0013 - 0014

KOMMISSIONENS DIREKTIV 97/64/EF af 10. november 1997 om fjerde tilpasning til den tekniske udvikling af bilag I til Rådets direktiv 76/769/EØF om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om begrænsning af markedsføring og anvendelse af visse farlige stoffer og præparater (lampeolier) (EØS-relevant tekst) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,under henvisning til Rådets direktiv 76/769/EØF af 27. juli 1976 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om begrænsning af markedsføring og anvendelse af visse farlige stoffer og præparater, (1), senest ændret ved Kommissionens direktiv 97/16/EF (2), særlig artikel 2a, indført ved Rådets direktiv 89/678/EØF (3), ogud fra følgende betragtninger:Rådets direktiv 89/677/EØF (4) om ottende ændring af direktiv 76/769/EØF forbød anvendelsen af visse farlige stoffer eller præparater i dekorationsgenstande, spøg- og skæmtartikler samt spil;det er senere konstateret, at visse af disse farlige stoffer og præparater i form af olier, der, navnlig hvis olien er farvet, er klassificeret som indebærende en fare ved indtagelse, kan være sundhedsfarlige for mennesker og særlig for mindre børn, især hvis olien anvendes i dekorative lamper;markedsføring af sådanne farvede olier til dekorative lamper bør begrænses;de begrænsninger for anvendelsen af sådanne farvede olier, der er fastsat i dette direktiv, tager hensyn til den nuværende viden og de nu anvendte teknikker for så vidt angår mere sikre alternativer;dette direktiv berører ikke Fællesskabets minimumsforskrifter for beskyttelse af arbejdstagere i Rådets direktiv 89/391/EØF (5) og i særdirektiver baseret herpå, herunder Rådets direktiv 90/394/EØF (6);foranstaltningerne i dette direktiv er i overensstemmelse med udtalelse fra Udvalget for Tilpasning til Den Tekniske Udvikling af Direktiverne om Fjernelse af Tekniske Hindringer for Handelen med Farlige Stoffer og Præparater -UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:Artikel 1 Bilag I til direktiv 76/769/EØF tilpasses til den tekniske udvikling som angivet i bilaget til nærværende direktiv.Artikel 2 Medlemsstaterne vedtager og offentliggør de bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette direktiv, senest den 30. juni 1998 og underretter straks Kommissionen herom. De anvender disse bestemmelser fra den 31. december 1998.Når medlemsstaterne vedtager disse bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for denne henvisning fastsættes af medlemsstaterne.Artikel 3 Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Bruxelles, den 10. november 1997.På Kommissionens vegneMartin BANGEMANNMedlem af Kommissionen(1) EFT L 262 af 27. 9. 1976, s. 24.(2) EFT L 116 af 6. 5. 1997, s. 31.(3) EFT L 398 af 30. 12. 1989, s. 24.(4) EFT L 398 af 30. 12. 1989, s. 19.(5) EFT L 183 af 29. 6. 1989, s. 1.(6) EFT L 196 af 26. 7. 1990, s. 1.BILAG Punkt 3 i bilag I til direktiv 76/769/EØF affattes således:>TABELPOSITION>


Avis juridique important

|

31997L0081

Rådets direktiv 97/81/EF af 15. december 1997 om rammeaftalen vedrørende deltidsarbejde, der er indgået af Unice, CEEP og EFS - Bilag : Rammeaftale om deltidsarbejde

EF-Tidende nr. L 014 af 20/01/1998 s. 0009 - 0014

RÅDETS DIREKTIV 97/81/EF af 15. december 1997 om rammeaftalen vedrørende deltidsarbejde, der er indgået af Unice, CEEP og EFS RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken, der er knyttet som bilag til protokol (nr. 14) om social- og arbejdsmarkedspolitikken, som igen er knyttet som bilag til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 4, stk. 2,under henvisning til forslag fra Kommissionen, ogud fra følgende betragtninger:(1) Med udgangspunkt i protokol (nr. 14) om social- og arbejdsmarkedspolitikken, er medlemsstaterne, bortset fra Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland, i det følgende benævnt »medlemsstaterne«, som ønsker at fortsætte på den kurs, der er udstukket ved socialpagten af 1989, blevet indbyrdes enige om en aftale om social- og arbejdsmarkedspolitikken;(2) arbejdsmarkedets parter kan i henhold til artikel 4, stk. 2, i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken i fællesskab anmode om, at aftaler, der indgås på fællesskabsplan, bliver iværksat ved en afgørelse, som Rådet træffer på forslag af Kommissionen;(3) i punkt 7 i fællesskabspagten om arbejdstagernes grundlæggende arbejdsmarkedsmæssige og sociale rettigheder, er det blandt andet fastsat, at »etableringen af det indre marked skal føre til en forbedring af arbejdstagernes leve- og arbejdsvilkår inden for Fællesskabet. Dette skal opnås ved indbyrdes tilnærmelse på et stadigt stigende niveau af disse vilkår, bl.a. med hensyn til andre former for arbejde end tidsubegrænset arbejde, såsom tidsbegrænset arbejde, deltidsarbejde, vikararbejde og sæsonarbejde«;(4) Rådet har hverken truffet afgørelse om forslaget til direktiv vedrørende konkurrencefordrejninger i forbindelse med visse ansættelsesforhold (1), som ændret (2) eller om forslaget til direktiv om arbejdsvilkårene i forbindelse med visse ansættelsesforhold (3);(5) i konklusionerne fra Det Europæiske Råds møde i Essen understreges det, at det er nødvendigt at træffe foranstaltninger med henblik på at fremme beskæftigelse og lige muligheder for kvinder og mænd, og det henstilles, at der træffes foranstaltninger, som tager sigte på »fremme af vækstens evne til at øge beskæftigelsen gennem en mere fleksibel tilrettelæggelse af arbejdet, således at der både tages hensyn til arbejdstagernes ønsker og de konkurrencemæssige krav«;(6) Kommissionen har i overensstemmelse med artikel 3, stk. 2, i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken konsulteret arbejdsmarkedets parter på fællesskabsplan om de mulige retningslinjer for en fællesskabsindsats vedrørende fleksibel arbejdstid og arbejdstagernes sikkerhed;(7) Kommissionen har efter denne konsultation ment, at en fællesskabsindsats var ønskelig, og har derpå igen konsulteret arbejdsmarkedets parter på fællesskabsplan om indholdet af det påtænkte forslag i overensstemmelse med artikel 3, stk. 3, i den pågældende aftale;(8) de generelle tværfaglige organisationer (Sammenslutningen af Industri- og Arbejdsgiverorganisationer i Europa (Unice), Det Europæiske Center for Offentlige Virksomheder (CEEP) og Den Europæiske Faglige Samarbejdsorganisation (EFS)) har ved et fælles brev af 19. juni 1996 meddelt Kommissionen, at de ønskede at indlede den proces, der er omhandlet i artikel 4 i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken; de anmodede ved et fælles brev af 12. marts 1997 Kommissionen om en yderligere frist på tre måneder; Kommissionen indrømmede dem en sådan frist;(9) omtalte faglige organisationer indgik den 6. juni 1997 en rammeaftale om deltidsarbejde, og de har til Kommissionen fremsendt en fælles anmodning om, at rammeaftalen iværksættes i overensstemmelse med artikel 4, stk. 2, i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken;(10) Rådet har i sin resolution af 6. december 1994 om visse perspektiver for en social- og arbejdsmarkedspolitik for Den Europæiske Union: Bidrag til økonomisk og social konvergens i Unionen (4) anmodet arbejdsmarkedets parter om at være sig bevidst, at de selv har mulighed for at indgå overenskomster, eftersom de som regel er tættere på de sociale og arbejdsmarkedsmæssige problemer og den sociale og arbejdsmarkedsmæssige virkelighed;(11) de underskrivende parter har ønsket at indgå en rammeaftale om deltidsarbejde og har opregnet de generelle principper og minimumskravene for deltidsarbejde; de har givet udtryk for, at de er villige til at skabe en generel ramme, som skal have til formål at sikre, at der ikke diskrimineres mod deltidsansatte, og medvirke til at fremme mulighederne for deltidsarbejde på at grundlag, der er acceptabelt for såvel arbejdsgiverne som arbejdstagerne;(12) arbejdsmarkedets parter har villet lægge særlig vægt på deltidsarbejde, men har samtidig tilkendegivet, at de har til hensigt at overveje, om det er nødvendigt med lignende aftaler for andre fleksible arbejdsformer;(13) i konklusionerne fra Det Europæiske Råds møde i Amsterdam har stats- og regeringscheferne for Den Europæiske Union givet udtryk for, at de er yderst tilfredse med den aftale, som arbejdsmarkedets parter har indgået om deltidsarbejde;(14) en passende retsakt til gennemførelse af rammeaftalen er et direktiv i henhold til artikel 189 i traktaten; direktivet er med hensyn til det tilsigtede mål bindende for medlemsstaterne, men overlader det til de nationale instanser at bestemme form og midler;(15) i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet og proportionalitetsprincippet, som er nævnt i traktatens artikel 3B, kan målene for direktivet ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor bedre gennemføres på fællesskabsplan; direktivet overskrider ikke det, der er nødvendigt for at nå målene;(16) med hensyn til de begreber, der anvendes i rammeaftalen, uden at de er nøje defineret der, overlades det efter dette direktiv til medlemsstaterne at definere disse begreber i overensstemmelse med national ret og/eller praksis, som det er tilfældet med andre direktiver, der er vedtaget på det sociale område, og hvor der anvendes tilsvarende begreber, under forudsætning af at de pågældende definitioner er i overensstemmelse med rammeaftalens indhold;(17) Kommissionen har i overensstemmelse med sin meddelelse af 14. december 1993 om gennemførelsen af protokol (nr. 14) om social- og arbejdsmarkedspolitikken og sin meddelelse af 18. september 1996 om udviklingen af den sociale dialog på fællesskabsplan udarbejdet sit forslag til direktiv under hensyntagen til de underskrivende parters repræsentative status og lovmæssigheden af hver enkelt bestemmelse i rammeaftalen;(18) Kommissionen har udarbejdet sit forslag til direktiv under iagttagelse af artikel 2, stk. 2, i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken, hvori det hedder, at det i social- og arbejdsmarkedslovgivningen skal »undgås at pålægge administrative, finansielle og retlige byrder af en sådan art, at de hæmmer oprettelse og udvikling af små og mellemstore virksomheder«;(19) Kommissionen har i overensstemmelse med sin meddelelse af 14. december 1993 om gennemførelsen af protokol (nr. 14) om social- og arbejdsmarkedspolitikken underrettet Europa-Parlamentet og sendt det teksten til forslaget til direktiv med rammeaftalen;(20) Kommissionen har ligeledes underrettet Det Økonomiske og Sociale Udvalg;(21) efter rammeaftalens § 6, stk. 1, kan medlemsstaterne og/eller arbejdsmarkedets parter opretholde eller indføre gunstigere bestemmelser;(22) efter rammeaftalens § 6, stk. 2, kan gennemførelsen af nærværende direktiv ikke begrunde en forringelse af forholdene i den enkelte medlemsstat;(23) i fællesskabspagten om arbejdstagernes grundlæggende arbejdsmarkedsmæssige og sociale rettigheder anerkendes betydningen af at bekæmpe alle former for forskelsbehandling, herunder forskelsbehandling på grund af køn, hudfarve, race og religiøs, politisk eller anden overbevisning;(24) i artikel F, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Union hedder det, at »Unionen respekterer de grundlæggende rettigheder, således som de garanteres ved den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder, og således som de følger af medlemsstaternes fælles forfatningsmæssige traditioner, som generelle principper for fællesskabsretten«;(25) medlemsstaterne kan efter fælles anmodning fra arbejdsmarkedets parter overlade det til dem at gennemføre nærværende direktiv, under forudsætning af at de træffer alle de nødvendige foranstaltninger for på et hvilket som helst tidspunkt at være i stand til at sikre de resultater, der er foreskrevet i nærværende direktiv;(26) iværksættelsen af rammeaftalen bidrager til gennemførelse af de mål, der er omhandlet i artikel 1 i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken -UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:Artikel 1 Nærværende direktiv har til formål at iværksætte rammeaftalen vedrørende deltidsarbejde, der blev indgået den 6. juni 1997 mellem de generelle tværfaglige organisationer (Unice, CEEP og EFS), og som er vedlagt som bilag.Artikel 2 1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme nærværende direktiv senest den 20. januar 2000 eller sikrer sig senest denne dato, at arbejdsmarkedets parter har indført de nødvendige bestemmelser ad aftalemæssig vej, idet medlemsstaterne skal træffe de nødvendige foranstaltninger for på et hvilket som helst tidspunkt at være i stand til at sikre de resultater, der er foreskrevet i dette direktiv. De underretter straks Kommissionen herom.Medlemsstaterne kan om nødvendigt for at tage hensyn til særlige vanskeligheder eller til gennemførelse af kollektive overenskomster disponere over maksimalt et år yderligere.De skal straks underrette Kommissionen om disse forhold.De i første afsnit nævnte love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til nærværende direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale bestemmelser, som de vedtager eller har vedtaget på dette direktivs område.Artikel 3 Dette direktiv træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Artikel 4 Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Bruxelles, den 15. december 1997.På Rådets vegneJ.-C. JUNCKERFormand(1) EFT C 224 af 8. 9. 1990, s. 6.(2) EFT C 305 af 5. 12. 1990, s. 8.(3) EFT C 224 af 8. 9. 1990, s. 4.(4) EFT C 368 af 23. 12. 1994, s. 6.BILAG SAMMENSLUTNINGEN AF INDUSTRI- OG ARBEJDSGIVERORGANISATIONER I EUROPA DEN EUROPÆISKE FAGLIGE SAMARBEJDSORGANISATION DET EUROPÆISKE CENTER FOR OFFENTLIG VIRKSOMHED RAMMEAFTALE OM DELTIDSARBEJDE IndledningDenne rammeaftale er et bidrag til den overordnede europæiske beskæftigelsesstrategi. Deltidsarbejde har haft en betydelig indvirkning på beskæftigelsen i de senere år. Af denne grund har parterne bag aftalen givet denne type arbejde en høj grad af opmærksomhed. Det er parternes hensigt at overveje behovet for tilsvarende aftaler i relation til andre typer af fleksibelt arbejde.I erkendelse af de forskellige forhold i medlemsstaterne samt af, at deltidsarbejde er særlig udbredt i visse sektorer og aktiviteter, fastlægger denne aftale de generelle principper og minimumsforskrifter i relation til deltidsarbejde. Aftalen illustrerer parternes ønske om at etablere en generel ramme for fjernelse af forskelsbehandling af deltidsansatte og bistå udviklingen af mulighederne for deltidsarbejde på et grundlag, der er acceptabelt for arbejdsgivere og arbejdstagere.Denne aftale vedrører ansættelsesvilkårene for deltidsansatte, idet det erkendes, at anliggender vedrørende lovpligtig social sikring besluttes af medlemsstaterne. I relation til princippet om ligebehandling har aftalens parter bemærket sig udtalelsen om beskæftigelse fra Det Europæiske Råds møde i Dublin i december 1996, hvori Rådet bl.a. understregede behovet for at gøre sociale sikringsordninger mere beskæftigelsesvenlige ved at »udvikle socialsikringssystemer, der kan tilpasses nye arbejdsmønstre og give en passende social beskyttelse til de berørte personer«. Denne aftales parter finder, at denne erklæring bør realiseres.EPS, Unice og CEEP anmoder Kommissionen om at forelægge denne rammeaftale for Rådet, således at Rådet ved en afgørelse gør disse forskrifter bindende i de medlemsstater, der er parter i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken, der er knyttet som bilag til protokol (nr. 14) om social- og arbejdsmarkedspolitikken, som igen er knyttet som bilag til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab.Parterne i nærværende aftale anmoder Kommissionen om i sit forslag om iværksættelse af aftalen at bede medlemsstaterne sætte de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme Rådets afgørelse senest to år efter vedtagelsen eller sikre sig (1), at arbejdsmarkedets parter inden udgangen af denne periode har indført de nødvendige foranstaltninger ad aftalemæssig vej. Medlemsstaterne kan om nødvendigt, for at tage hensyn til særlige vanskeligheder eller til gennemførelse ved kollektiv overenskomst, råde over maksimalt et år yderligere for at efterkomme denne afgørelse.Med forbehold af de nationale domstoles og Domstolens beføjelser, anmoder parterne til denne aftale om, at ethvert spørgsmål, der vedrører fortolkningen af denne aftale på europæisk plan i første omgang af Kommissionen henvises til parterne med henblik på afgivelse af en udtalelse herom.Generelle betragtninger1. Under henvisning til aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken, der er knyttet som bilag til protokol (nr. 14) om social- og arbejdsmarkedspolitikken, som igen er knyttet som bilag til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 3, stk. 4, og artikel 4, stk. 2, og ud fra følgende betragtninger:2. I henhold til artikel 4, stk. 2, i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken kan iværksættelsen af aftaler, der indgås på fællesskabsplan finde sted efter fælles anmodning fra de underskrivende parter ved en afgørelse, som Rådet træffer på forslag af Kommissionen.3. I sit andet høringsdokument vedrørende fleksibilitet i arbejdstiden og sikring af arbejdstagere bekendtgjorde Kommissionen sin hensigt om at foreslå en fællesskabsretsakt.4. Konklusionerne fra Det Europæiske Råds møde i Essen understregede behovet for foranstaltninger til fremme af såvel beskæftigelsen som ligestillingen for mænd og kvinder og opfordrede til foranstaltninger med sigte på »fremme af vækstens evne til at øge beskæftigelsen gennem en mere fleksibel tilrettelæggelse af arbejdet, således at der både tages hensyn til arbejdstagerens ønsker og de konkurrencemæssige krav«.5. Denne aftales parter lægger vægt på foranstaltninger, der letter adgangen til deltidsarbejde for mænd og kvinder med henblik på forberedelse til pensionering, forening af arbejds- og familieliv samt udnyttelse af uddannelsesmuligheder med henblik på forbedring af deres kvalifikationer og karrieremuligheder til gensidig fordel for arbejdsgivere og arbejdstagere og på en måde, som understøtter virksomhedernes udvikling.6. Denne aftale overlader det til medlemsstaterne og til arbejdsmarkedets parter at tage stilling til gennemførelsesbestemmelserne til efterlevelse af disse generelle principper, minimumsforskrifter og bestemmelser, således at der kan tages hensyn til forholdene i den enkelte medlemsstat.7. Denne aftale tager hensyn til, at det er nødvendigt at forbedre social- og arbejdsmarkedspolitikken, at fremme fællesskabsøkonomiens konkurrenceevne og at undgå at pålægge administrative, finansielle og retlige byrder af en sådan art, at de hæmmer oprettelse og udvikling af små og mellemstore virksomheder.8. Arbejdsmarkedets parter er bedst placeret til at finde løsninger, som imødekommer arbejdsgivernes og arbejdstagernes behov, og de bør følgelig have en særlig rolle i forbindelse med gennemførelsen og anvendelsen af denne aftale.DE UNDERSKRIVENDE PARTER HAR INDGÅET FØLGENDE AFTALE:§ 1: FormålFormålet med nærværende rammeaftale er:a) at skabe grundlag for en fjernelse af forskelsbehandling af deltidsansatte og en forbedring af kvaliteten af deltidsarbejdeb) at lette udviklingen af deltidsarbejde på frivillig basis og bidrage til en fleksibel tilrettelæggelse af arbejdstiden på en måde, der tager hensyn til behovene hos arbejdsgivere og arbejdstagere.§ 2: Anvendelsesområde1. Denne aftale finder anvendelse på alle deltidsansatte, der har en ansættelseskontrakt eller et ansættelsesforhold, som er defineret ved lov, kollektiv aftale eller gældende praksis i den enkelte medlemsstat.2. Medlemsstaterne kan, efter høring af arbejdsmarkedets parter i overensstemmelse med national lovgivning, kollektive aftaler eller praksis, og/eller arbejdsmarkedets parter kan på passende niveau i overensstemmelse med national arbejdsmarkedspraksis af objektive grunde helt eller delvist undtage deltidsansatte, der arbejder som løst ansatte, fra denne aftales bestemmelser. Sådanne undtagelser bør tages op til overvejelse med jævne mellemrum med henblik på at fastlægge, om de objektive grunde herfor stadig er til stede.§ 3: DefinitionerI denne aftale forstås ved1) »deltidsansat« en ansat, hvis normale arbejdstid, beregnet på en ugentlig basis eller i gennemsnit over en ansættelsesperiode på op til et år, er lavere end den normale arbejdstid for en sammenlignelig fuldtidsansat2) »en sammenlignelig fuldtidsansat« en fuldtidsansat i samme virksomhed, der har samme type ansættelseskontrakt eller ansættelsesforhold, og som er involveret i samme eller tilsvarende arbejde/beskæftigelse, idet der tages hensyn til andre forhold, der kan omfatte anciennitet, kvalifikationer/færdigheder.Hvor der ikke findes nogen sammenlignelig fuldtidsansat i samme virksomhed, skal sammenligningen ske ved henvisning til den kollektive aftale, der finder anvendelse, eller - hvis en sådan ikke foreligger - i overensstemmelse med national lovgivning, kollektive aftaler eller praksis.§ 4: Princippet om ikke-forskelsbehandling1. Hvad angår ansættelsesvilkår, må deltidsansatte ikke behandles på en mindre gunstig måde end sammenlignelige fuldtidsansatte, udelukkende fordi de arbejder på deltid, medmindre forskelsbehandlingen er begrundet i objektive forhold.2. Hvor det er hensigtsmæssigt, gælder princippet om pro rata temporis.3. Gennemførelsesbestemmelserne til efterlevelse af denne artikel defineres af medlemsstaterne og/eller arbejdsmarkedets parter under hensyntagen til fællesskabsret, national ret, kollektive aftaler og praksis.4. Når det er berettiget af objektive grunde, kan medlemsstaterne, efter høring af arbejdsmarkedets parter i overensstemmelse med national lovgivning eller praksis, og/eller arbejdsmarkedets parter kan, hvor det er hensigtsmæssigt, gøre adgangen til særlige ansættelsesvilkår afhængig af betingelser såsom anciennitet, arbejdstid eller indtjening. Betingelser i relation til deltidsansattes adgang til særlige ansættelsesvilkår bør tages op til overvejelse med jævne mellemrum under hensyntagen til princippet om ikke-forskelsbehandling som anført i § 4, stk. 1.§ 5: Muligheder for deltidsarbejde1. I relation til denne aftales § 1 og princippet om ikke-forskelsbehandling mellem deltids- og fuldtidsansattea) bør medlemsstaterne, efter høring af arbejdsmarkedets parter i overensstemmelse med national lovgivning eller praksis, identificere og tage op til overvejelse hindringer af juridisk eller administrativ art, der kan begrænse mulighederne for deltidsarbejde, og hvor det er hensigtsmæssigt, fjerne disse hindringerb) bør arbejdsmarkedets parter, inden for deres kompetenceområde og via de i kollektive aftaler fastsatte procedurer, identificere og tage op til overvejelse hindringer, der kan begrænse mulighederne for deltidsarbejde, og hvor det er hensigtsmæssigt fjerne disse hindringer.2. En arbejdstagers afvisning af at blive overført fra fuldtids- til deltidsarbejde eller omvendt bør ikke i sig selv repræsentere en gyldig begrundelse for afskedigelse, uden at dette berører muligheden for afskedigelse i overensstemmelse med national lovgivning, kollektive aftaler eller praksis af andre årsager, såsom dem der måtte opstå som følge af den berørte virksomheds driftskrav.3. Så vidt muligt bør arbejdsgiverne tage følgende op til overvejelse:a) anmodninger fra arbejdstagerne om overførsel fra fuldtids- til deltidsarbejde, der bliver ledig i virksomhedenb) anmodninger fra arbejdstagerne om overførsel fra deltids- til fuldtidsarbejde eller om en forøgelse af deres arbejdstid, hvis muligheden opstårc) tilvejebringelse af rettidig information om ledige deltids- og fuldtidsstillinger i virksomheden med henblik på at lette overførsel fra fuld tid til deltid eller omvendtd) foranstaltninger til lettelse af adgangen til deltidsarbejde på alle niveauer i virksomheden, herunder faglærte stillinger og lederstillinger, og hvor det er hensigtsmæssigt til lettelse af deltidsansattes adgang til erhvervsfaglig uddannelse med henblik på at øge deres karrieremuligheder og erhvervsfaglige mobilitete) tilvejebringelse af hensigtsmæssig information om deltidsarbejde i virksomheden til eksisterende organer, der repræsenterer arbejdstagerne.§ 6: Afsluttende bestemmelser1. Medlemsstaterne og/eller arbejdsmarkedets parter kan opretholde eller indføre bestemmelser, der er gunstigere end dem, der er fastsat i denne aftale.2. Gennemførelsen af bestemmelserne i denne aftale udgør ikke en gyldig begrundelse for at sænke det generelle niveau for beskyttelse af arbejdstagerne på det område, der dækkes af denne aftale. Dette berører ikke medlemsstaternes og/eller arbejdsmarkedets parters ret til under hensyn til udviklingen at udarbejde afvigende love og administrative eller aftaleretlige bestemmelser og berører ikke anvendelsen af § 5, stk. 1, så længe princippet om ikke-forskelsbehandling som udtrykt i § 4, stk. 1, efterleves.3. Denne aftale berører ikke arbejdsmarkedets parters ret til på det relevante plan, herunder på europæisk plan, at indgå aftaler om tilpasning og/eller supplering af bestemmelserne heri på en måde, der tager højde for de berørte parters specifikke behov.4. Denne aftale gælder med forbehold af mere specifikke fællesskabsbestemmelser og i særdeleshed fællesskabsbestemmelser vedrørende ligebehandling af eller lige muligheder for mænd og kvinder.5. Forebyggelse og behandling af tvister og klager som følge af anvendelsen af denne aftale sker i overensstemmelse med national ret, kollektive aftaler og gældende praksis.6. De underskrivende parter tager denne aftale op til revision fem år efter datoen for Rådets afgørelse, såfremt en af aftalens parter anmoder herom.(1) Jf. artikel 2, stk. 4, i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab.


title: Kommissionens direktiv 2011/8/EU af 28. januar 2011 om ændring af direktiv 2002/72/EF for så vidt angår begrænsninger for anvendelsen af bisphenol A i plastsutteflasker til spædbørn  EØS-relevant tekst

text:
               29.1.2011

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 26/11

         KOMMISSIONENS DIREKTIV 2011/8/EU
   af 28. januar 2011
   om ændring af direktiv 2002/72/EF for så vidt angår begrænsninger for anvendelsen af bisphenol A i plastsutteflasker til spædbørn
   (EØS-relevant tekst)
   EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
   under henvisning til traktaten om den Europæiske Unions funktionsmåde,
   under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1935/2004 af 27. oktober 2004 om materialer og genstande bestemt til kontakt med fødevarer og om ophævelse af direktiv 80/590/EØF og 89/109/EØF (1), særlig artikel 18, stk. 3,
   efter høring af Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Ved Kommissionens direktiv 2002/72/EF af 6. august 2002 om plastmaterialer og -genstande bestemt til at komme i berøring med levnedsmidler (2) tillades det at anvende 2,2-bis(4-hydroxyphenyl)propan, også kendt som bisphenol A (i det følgende benævnt »BPA«), som monomer til fremstilling af plastmaterialer og -genstande bestemt til at komme i berøring med levnedsmidler, hvilket er i overensstemmelse med udtalelser fra Den Videnskabelige Komité for Levnedsmidler (3) og Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet (i det følgende benævnt »EFSA«) (4).

               (2)

               BPA anvendes som monomer til fremstilling af polycarbonatplast. Polycarbonatplast anvendes bl.a. til fremstilling af sutteflasker til spædbørn. Små mængder af BPA vil ved opvarmning under bestemte vilkår kunne afgives fra fødevarebeholdere til fødevarer og drikkevarer og dermed blive indtaget.

               (3)

               Den 29. marts 2010 meddelte den danske regering Kommissionen og de øvrige medlemsstater, at den havde besluttet at anvende beskyttelsesforanstaltninger som omhandlet i artikel 18 i forordning (EF) nr. 1935/2004 og midlertidigt forbyde anvendelsen af BPA til fremstilling af plastmaterialer bestemt til kontakt med fødevarer specielt rettet mod 0-3-årige (5).

               (4)

               Den danske regering baserede sin beskyttelsesforanstaltning på en risikovurdering fremlagt den 22. marts 2010 af Fødevareinstituttet under Danmarks Tekniske Universitet (i det følgende benævnt »DTU Fødevareinstituttet«). Risikovurderingen omfatter en evaluering af en omfattende undersøgelse på dyr eksponeret for BPA i lave doser vedrørende udviklingen af nervesystem og adfærd hos nyfødte rotter. DTU Fødevareinstituttet har endvidere evalueret, om de nye data foranlediger en ændring af dets tidligere evaluering af de eventuelle toksiske virkninger af BPA på udviklingen af nervesystem og adfærd.

               (5)

               I overensstemmelse med proceduren i artikel 18 i forordning (EF) nr. 1935/2004 anmodede Kommissionen den 30. marts 2010 EFSA om at afgive udtalelse om de grunde, som Danmark har anført, til konklusionen om, at anvendelsen af det pågældende materiale udgør en fare for menneskers sundhed, på trods af at det overholder de relevante særlige bestemmelser.

               (6)

               Den franske regering meddelte Kommissionen den 6. juli 2010 og de øvrige medlemsstater den 9. juli 2010, at den havde besluttet at anvende beskyttelsesforanstaltninger som omhandlet i artikel 18 i forordning (EF) nr. 1935/2004 og midlertidigt forbyde fremstilling, import, eksport og markedsføring af sutteflasker indeholdende BPA (6).

               (7)

               Den franske regering baserede sin beskyttelsesforanstaltning på to udtalelser afgivet af den franske fødevaresikkerhedsmyndighed (AFSSA) den 29. januar 2010 og den 7. juni 2010 og en rapport fra det nationale institut for sundheds- og lægevidenskabelig forskning (INSERM) offentliggjort den 3. juni 2010.

               (8)

               Den 23. september 2010 vedtog EFSA en udtalelse fra Ekspertpanelet for Materialer, der Kommer i Berøring med Fødevarer, Enzymer, Smagsstoffer og Hjælpestoffer, der Anvendes i Fødevarer (i det følgende benævnt »ekspertpanelet«), efter anmodning af 30. marts 2010 fra Europa-Kommissionen, om BPA og om evaluering af den særlige neuroadfærdsundersøgelse, der blev evalueret i den danske risikovurdering, og en gennemgang og evaluering af andre nyligt offentliggjorte undersøgelser om BPA (7).

               (9)

               Ekspertpanelet konkluderer i sin udtalelse, at der ikke på grundlag af den omfattende evaluering af nyere data om toksicitet for mennesker og dyr kan peges på nogen nye undersøgelser, som kunne foranledige en ændring af det eksisterende tolerable daglige indtag (i det følgende benævnt »TDI«) på 0,05 mg/kg legemsvægt om dagen. Dette TDI er baseret på et nul-effekt-niveau på 5 mg/kg legemsvægt om dagen fra en flergenerationsundersøgelse af reproduktionstoksiciteten for rotter og anvendelse af en usikkerhedsfaktor på 100, som betragtes som konservativ set i lyset af samtlige oplysninger om BPA's toksikokinetik. Der var dog et medlem af ekspertpanelet, som i en mindretalsudtalelse konkluderede, at de virkninger, der var observeret i visse undersøgelser, gav anledning til usikkerhed, som det eksisterende TDI måske ikke tager højde for, således at det eksisterende TDI derfor burde anses for midlertidigt, indtil der foreligger mere solide data vedrørende denne usikkerhed.

               (10)

               Ekspertpanelet pegede på, at nogle dyreundersøgelser vedrørende dyr under udvikling tyder på andre BPA-relaterede virkninger af mulig toksikologisk relevans, især biokemiske forandringer i hjernen, immunmodulatoriske virkninger og øget modtagelighed for brystkræft. Der er mange mangler ved disse undersøgelser. Resultaternes relevans for menneskers sundhed kan for øjeblikket ikke vurderes. Hvis der skulle fremkomme nye relevante data på et senere tidspunkt, vil ekspertpanelet tage sin udtalelse op til revision.

               (11)

               Modermælkserstatninger eller brystmælk er den eneste ernæringskilde for spædbørn under fire måneder, og i yderligere nogle måneder er denne ernæringskilde den vigtigste. I sin udtalelse fra 2006 konkluderede EFSA, at spædbørn på tre til seks måneder, der ernæres ved anvendelse af polycarbonatsutteflasker har den største eksponering for BPA, som dog ligger under TDI. For denne gruppe af spædbørn falder eksponeringen for BPA, efterhånden som ernæringen via polycarbonatflasker udfases og andre ernæringskilder bliver fremherskende.

               (12)

               Selv hvis spædbarnet har tilstrækkelig kapacitet til at udskille BPA ved en worst case-eksponering, påpegedes det i EFSA's udtalelse, at et spædbarns system til udskilning af BPA ikke er så udviklet som en voksens, og at det kun gradvis i løbet af de første seks måneders opnår samme evne som voksne.

               (13)

               De potentielle toksikologiske virkninger kan have større betydning hos organismer under udvikling. Ifølge udtalelser fra Den Videnskabelige Komité for Levnedsmidler fra 1997 (8) og 1998 (9) er visse virkninger, navnlig hormon- og reproduktionsforstyrrende virkninger, virkninger for immunsystemet og virkninger for udviklingen af nervesystemet, af særlig relevans for spædbørn. BPA's reproduktionsforstyrrende virkninger og virkninger for udviklingen af nervesystemet er blevet undersøgt i vidt omfang ved standardflergenerationsundersøgelser af toksicitet og andre undersøgelser, hvor der er taget hensyn til organismen under udvikling, og de har ikke påvist virkninger ved doser under TDI. Imidlertid viste undersøgelser, der på grund af mange mangler ikke kunne tages i betragtning ved fastsættelsen af TDI, BPA-relaterede virkninger af mulig toksikologisk relevans. Disse virkninger, navnlig virkningerne vedrørende de biokemiske forandringer i hjernen, som måske kan påvirke udviklingen af nervesystem og immunmodulation, afspejler den problemstilling af særlig relevans for spædbørn, der blev fremhævet i komitéens udtalelser fra 1997 og 1998. Endvidere nævnes i EFSA's udtalelse fra 2010 den forstærkende virkning af tidlig eksponering for BPA på tumordannelse senere i livet, hvis der er en eksponering for et kræftfremkaldende stof. Også i dette tilfælde er den følsomme fase organismen under udvikling. Det er således spædbarnet, der er den sårbare del af befolkningen, for så vidt angår de resultater, hvis relevans for menneskers sundhed endnu ikke fuldt ud kan vurderes.

               (14)

               Ifølge EFSA's udtalelse fra 2006 er sutteflasker af polycarbonat hovedkilden til spædbørns eksponering for BPA. På EU's marked findes der materialer, der er alternativ til polycarbonat, og som ikke indeholder BPA, bl.a. sutteflasker til spædbørn af glas eller andre plastmaterialer. Disse alternative materialer skal overholde de strenge sikkerhedskrav, der gælder for fødevarekontaktmaterialer. Det er derfor ikke nødvendigt fortsat at anvende polycarbonat indeholdende BPA til sutteflasker til spædbørn.

               (15)

               Eftersom der findes en mulig særlig sårbarhed hos spædbørn over for BPA's potentielle virkninger, skønt også et spædbarn anses for at kunne udskille BPA, og selv om der endnu ikke er påvist en fuldt ud dokumenteret risiko, herunder for menneskers sundhed, bør spædbørns eksponering for BPA reduceres så meget, som det med rimelighed er muligt, indtil der foreligger yderligere videnskabelige data, der præciserer den toksikologiske relevans af visse observerede virkninger af BPA, især biokemiske forandringer i hjernen, immunmodulatoriske virkninger og øget modtagelighed for brystkræft.

               (16)

               I henhold til forsigtighedsprincippet, jf. artikel 7 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 178/2002 af 28. januar 2002 om generelle principper og krav i fødevarelovgivningen, om oprettelse af Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet og om procedurer vedrørende fødevaresikkerhed (10) kan Unionen vedtage midlertidige foranstaltninger på grundlag af eksisterende relevante oplysninger, indtil der foreligger en supplerende risikovurdering og en revurdering af foranstaltningen inden for en rimelig tid.

               (17)

               Under hensyntagen til at der er visse usikkerhedselementer i den aktuelle videnskabelige forskning vedrørende de skadelige virkninger af spædbørns (11) eksponering for BPA fra polycarbonatsutteflasker, som burde afklares, har Kommissionen bemyndigelse til at træffe forebyggende foranstaltninger vedrørende anvendelse af BPA i polycarbonatsutteflasker på grundlag af forsigtighedsprincippet, som kan anvendes i tilfælde, hvor der er videnskabelig usikkerhed, også selv om risikoen for bl.a. menneskers sundhed endnu ikke er fuldt ud dokumenteret.

               (18)

               For at opfylde den grundlæggende målsætning om at sikre et højt sundhedsbeskyttelsesniveau for mennesker er det derfor nødvendigt og relevant at imødegå forhold, der kan indebære risiko for den fysiske og psykiske sundhed, og som kan ramme spædbørn som følge af eksponering for BPA via sutteflasker.

               (19)

               Kommissionen har evalueret markedet for sutteflasker til spædbørn og har af de relevante producenter fået oplyst, at erhvervslivet er i gang med en frivillig indsats for en substitution på markedet, og at de økonomiske konsekvenser af den foreslåede foranstaltning er begrænsede. Derfor bør alle sutteflasker til spædbørn, der indeholder BPA, udgå af EU's marked inden midten af 2011.

               (20)

               Indtil der foreligger yderligere videnskabelige data, der præciserer den toksikologiske relevans af visse observerede virkninger af BPA, især biokemiske forandringer i hjernen, immunmodulatoriske virkninger og øget modtagelighed for brystkræft, bør anvendelse af BPA til fremstilling af polycarbonatsutteflasker til spædbørn og markedsføring heraf midlertidigt forbydes. Direktiv 2002/72/EF bør derfor ændres i overensstemmelse hermed. EFSA har mandat til at følge med i nye undersøgelser, der kan afklare disse resultater.

               (21)

               Efter en evaluering af den tekniske og økonomiske gennemførlighed af den foreslåede foranstaltning kan det konkluderes, at foranstaltningen ikke er mere restriktiv for handelen end, hvad der er nødvendigt for at nå det ønskede høje sundhedsbeskyttelsesniveau i Unionen.

               (22)

               Foranstaltningerne i dette direktiv er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed —

         VEDTAGET DETTE DIREKTIV:
   Artikel 1
   I bilag II, afsnit A, i direktiv 2002/72/EF affattes teksten i kolonne 4 under referencenummer 13480 vedrørende monomeren 2,2-bis(4-hydroxyphenyl)propan således:

      »SMG(T) = 0,6 mg/kg. Må ikke anvendes til fremstilling af polycarbonatsutteflasker til spædbørn (12).

   Artikel 2
   1.   Medlemsstaterne vedtager og offentliggør senest den 15. februar 2011 de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette direktiv. De tilsender straks Kommissionen disse love og bestemmelser.
   De i første afsnit omhandlede love og administrative bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
   2.   Medlemsstaterne anvender lovene og bestemmelserne omhandlet i stk. 1, således at de fra den 1. marts 2011 forbyder fremstilling af og fra den 1. juni 2011 forbyder markedsføring og import i Unionen af plastmaterialer og -genstande, som er bestemt til kontakt med fødevarer, og som ikke er i overensstemmelse med dette direktiv.
   3.   Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.
   Artikel 3
   Dette direktiv træder i kraft den 1. februar 2011.
   Artikel 4
   Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 28. januar 2011.

            På Kommissionens vegne

         José Manuel BARROSO

            Formand

      (1)  EUT L 338 af 13.11.2004, s. 4.

      (2)  EFT L 220 af 15.8.2002, s. 18.

      (3)  Udtalelse fra Den Videnskabelige Komité for Levnedsmidler om bisphenol A af 17.4.2002. SCF/CS/PM/3936 Final 3. maj 2002. http://ec.europa.eu/food/fs/sc/scf/out128_en.pdf.

      (4)  Udtalelse fra Ekspertpanelet for Tilsætningsstoffer, Smagsstoffer og Hjælpestoffer, der Anvendes i Fødevarer, og Materialer, der Kommer i Berøring med Fødevarer, efter anmodning fra Kommissionen, om 2,2-BIS(4-HYDROXYPHENYL)PROPAN (Bisphenol A) (spørgsmål nr. EFSA-Q-2005-100) vedtaget den 29.11.2006, EFSA Journal (2006) 428, s. 1, og videnskabelig udtalelse fra Ekspertpanelet for Materialer, der Kommer i Berøring med Fødevarer, Enzymer, Smagsstoffer og Hjælpestoffer, der Anvendes i Fødevarer, og Materialer, der Kommer i Berøring med Fødevarer om bisphenol A's toksikokinetik (spørgsmål nr. EFSA-Q-2008-382) vedtaget den 9.7.2008, EFSA Journal (2008) 759, s. 1.

      (5)  Bekendtgørelse om ændring af bekendtgørelse om materialer og genstande bestemt til kontakt med fødevarer, Lovtidende A, Nr. 286, 27.3.2010.

      (6)  LOI no 2010-729 du 30 juin 2010 tendant à suspendre la commercialisation de biberons produits à base de bisphénol A, JORF no 0150 du 1er juillet 2010, s. 11857.

      (7)  Videnskabelig udtalelse fra EFSA's Ekspertpanel for Tilsætningsstoffer, Smagsstoffer og Hjælpestoffer, der Anvendes i Fødevarer, om bisphenol A: evaluering af en undersøgelse af stoffets toksiske virkning for udviklingen af nervesystemet, gennemgang af nyere videnskabelig litteratur om stoffets toksicitet og rådgivning om den danske risikovurdering af bisphenol A (spørgsmål nr. EFSA-Q-2009-00864, EFSA-Q-2010-01023 og EFSA-Q-2010-00709) vedtaget den 23.9.2010, EFSA Journal 2010; 8(9):1829.

      (8)  Udtalelse fra Den Videnskabelige Komité for Levnedsmidler om en maksimalgrænseværdi (MRL) på 0,01 mg/kg for pesticider i fødevarer til spædbørn og småbørn (afgivet den 19.9.1997).

      (9)  Supplerende rådgivning vedrørende udtalelse af 19.9.1997 fra Den Videnskabelige Komité for Levnedsmidler om en maksimalgrænseværdi (MRL) på 0,01 mg/kg for pesticider i fødevarer til spædbørn og småbørn (vedtaget den 4.6.1998).

      (10)  EFT L 31 af 1.2.2002, s. 1.

      (11)  Jf. definitionen af »spædbørn« i Kommissionens direktiv 2006/141/EF (EUT L 401 af 30.12.2006, s. 1).

      (12)  Jf. definitionen af »spædbørn« i Kommissionens direktiv 2006/141/EF (EUT L 401 af 30.12.2006, s. 1).«