Avis juridique important

|

31992L0121

Rådets direktiv 92/121/EØF af 21. december 1992 om overvågning af og kontrol med kreditinstitutters store engagementer

EF-Tidende nr. L 029 af 05/02/1993 s. 0001 - 0008 den finske specialudgave: kapitel 6 bind 3 s. 0208  den svenske specialudgave: kapitel 6 bind 3 s. 0208

RAADETS DIREKTIV 92/121/EOEF af 21. december 1992 om overvaagning af og kontrol med kreditinstitutters store engagementer  RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR - under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 57, stk. 2, foerste og tredje punktum,  under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),  i samarbejde med Europa-Parlamentet (2),  under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg (3), og ud fra foelgende betragtninger:  Dette direktiv er i overensstemmelse med de maal, der er fastsat i Kommissionens Hvidbog om gennemfoerelsen af det indre marked;  de vaesentligste regler om overvaagning af og kontrol med kreditinstitutters store engagementer boer harmoniseres; medlemsstaterne boer kunne fastsaette strengere bestemmelser end dem, der foreskrives i dette direktiv;  dette direktiv har vaeret genstand for samraad i Det Raadgivende Udvalg for Banklovgivning, som i henhold til artikel 6, stk. 4, i Raadets direktiv 77/780/EOEF af 12. december 1977 om samordning af lovgivningen om adgang til at optage og udoeve virksomhed som  kreditinstitut (4), har til opgave at forelaegge Kommissionen forslag med henblik paa samordning af de i medlemsstaterne anvendte noegletal;  overvaagning af og kontrol med kreditinstitutters engagementer indgaar som et integrerende led i tilsynet med disse institutter; hvis et kreditinstituts engagementer i alt for hoej grad koncentreres paa en enkelt kunde eller en enkelt gruppe af indbyrdes  forbundne kunder, kan der opstaa en uacceptabel risiko for tab; en saadan situation kan anses at vaere til skade for et kreditinstituts solvens;  faelles normer for overvaagning af og kontrol med kreditinstitutters store engagementer blev i foerste omgang indfoert ved Kommissionens henstilling 87/62/EOEF (5); henstillingen blev valgt som juridisk instrument, fordi der herved aabnedes mulighed for  gradvis at tilpasse de eksisterende ordninger og indfoere nye ordninger uden at gribe forstyrrende ind i Faellesskabets banksystem; nu, hvor denne foerste etape er afsluttet, boer der vedtages et direktiv med bindende virkninger for samtlige  kreditinstitutter i Faellesskabet;  paa et integreret bankmarked med direkte konkurrence mellem kreditinstitutterne boer tilsynskravene vaere lige byrdefulde i hele Faellesskabet; det kan derfor ikke helt overlades til medlemsstaterne at fastlaegge kriterierne for beregning af  risikokoncentrationen, men der boer derimod fastsaettes bindende retsregler herom paa faellesskabsplan; faelles regler tjener bedst Faellesskabets interesser, idet forskelle i konkurrencevilkaarene herved undgaas, samtidig med at Faellesskabets banksystem  styrkes;  med hensyn til den specifikke opgoerelsesmetode, der skal anvendes til risikovurdering, henvises der til bestemmelserne i Raadets direktiv 86/635/EOEF af 8. december 1986 om bankers og andre finansieringsinstitutters aarsregnskaber og konsoliderede  regnskaber (6);  Raadets direktiv 89/647/EOEF af 18. december 1989 om solvensnoegletal for kreditinstitutter (7) indeholder en opregning af kreditinstitutternes forskellige kreditrisici; ved definitionen af, hvad der i naervaerende direktiv skal forstaas ved »engagementer«,  er det derfor rimeligt at henholde sig til denne opregning; det er dog ikke hensigtsmaessigt principielt at anvende den risikovaegtning og de risikograder, der er opstillet i direktiv 89/647/EOEF; formaalet med denne vaegtning og disse risikograder var at  opstille et generelt solvenskrav for kreditinstitutters kreditrisici; formaalet med regler vedroerende store engagementer er at begraense et kreditinstituts maksimale risiko for tab paa en kunde eller gruppe af indbyrdes forbundne kunder; ud fra dette  forsigtighedsprincip er det derfor hensigtsmaessigt at foelge den fremgangsmaade, at alle engangementer som hovedregel skal medregnes til deres paalydende vaerdi, uden nogen risikovaegtning eller klassificering efter risikograd;  naar et kreditinstitut indgaar engagementer med sit moderselskab eller med andre datterselskaber af dette moderselskab, boer forsigtigheden skaerpes; alle kreditinstitutters engagementer boer forvaltes autonomt i overensstemmelse med god bankpraksis og helt  uafhaengigt af ethvert andet hensyn; i Raadets andet direktiv 89/646/EOEF af 15. december 1989 om samordning af lovgivningen om adgang til at optage og udoeve virksomhed som kreditinstitut (8), er det fastsat, at dersom personer, der direkte eller indirekte  besidder en kvalificeret andel af et kreditinstituts kapital, goer deres indflydelse gaeldende paa en maade, der vil kunne skade en sund og forsigtig ledelse af instituttet, skal de kompetente myndigheder traeffe de fornoedne foranstaltninger til at bringe  denne situation til ophoer; der boer desuden opstilles saerlige regler for et kreditinstituts store engagementer med andre virksomheder inden for samme koncern, og disse regler boer vaere strengere end for andre engagementer; de skaerpede regler boer dog ikke  gaelde, naar moderselskabet er et finansieringsselskab eller et kreditinstitut, og naar de andre datterselskaber er kreditinstitutter, finansieringsinstitutter eller virksomheder, der udoever accessorisk bankvirksomhed, naar de alle indgaar i et konsolideret  tilsyn med kreditinstiuttet; i saa fald giver det konsoliderede tilsyn med hele koncernen tilstraekkelig sikkerhed for et effektivt tilsyn, uden at det er noedvendigt at fastsaette strengere normer for risikobegraensning; dette vil samtidig kunne tilskynde  kreditinstitutterne til at organisere sig paa en saadan maade, at tilsynet med dem kan foregaa paa et konsolideret grundlag, hvilket er en oenskelig udvikling, da det aabner mulighed for et mere fuldstaendigt tilsyn;  for at sikre en harmonisk anvendelse af dette direktiv skal medlemsstaterne have mulighed for at indfoere de nye graenser i to etaper; for de mindste kreditinstitutter kan en laengere overgangsperiode vaere berettiget, da en hurtig indfoerelse af 25 %-reglen  kunne foere til en for brat nedgang i deres kreditvirksomhed;  ved direktiv 89/646/EOEF tillaegges Kommissionen gennemfoerelsesbefoejelser af samme art som dem, Raadet forbeholdt sig selv ved direktiv 89/299/EOEF om kreditinstitutters egenkapital (9);  under hensyn til de saerlige forhold, der goer sig gaeldende i denne sektor, boer det i artikel 22 i direktiv 89/646/EOEF omhandlede udvalg gives til opgave at bistaa Kommissionen under udoevelsen af de gennemfoerelsesbefoejelser, der tillaegges den efter  proceduren i artikel 2 (procedure III, variant b)), i Raadets afgoerelse 87/373/EOEF af 13. juli 1987 om fastsaettelse af de naermere vilkaar for udoevelsen af de gennemfoerelsesbefoejelser, der tillaegges Kommissionen (10);  med hensyn til tilsyn med store engagementer vedroerende aktiviteter, som hovedsagelig er udsat for markedsrisici, kan den fornoedne samordning af tilsynsmetoder ske i henhold til en faellesskabsretsakt vedroerende kravene til investeringsselskabers og  kreditinstitutters kapitalgrundlag; dette indebaerer, at det, indtil der vedtages faellesskabslovgivning om ovennaevnte store engagementer, maa overlades til de kompetente myndigheder i de enkelte medlemsstater at foere tilsyn med store engagementer  vedroerende aktiviteter, som hovedsagelig er udsat for markedsrisici, saasom handelsbeholdning, garantier for emission af vaerdipapirer og fordringer i forbindelse med afvikling af vaerdipapirtransaktioner - UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV: Artikel 1  Definitioner I dette direktiv forstaas ved:  a)   »kreditinstitut«:  et kreditinstitut som defineret i artikel 1, foerste led, i direktiv 77/780/EOEF, herunder ogsaa filialer af et saadant kreditinstitut i tredjelande, samt enhvert offentligt eller privat foretagende, herunder ogsaa et saadant  foretagendes filialer, der svarer til definitionen i artikel 1, foerste led, i direktiv 77/780/EOEF, og som er godkendt i et tredjeland b) »kompetente myndigheder«:  kompetente myndigheder som defineret i artikel 1, niende led, i Raadets direktiv 92/30/EOEF af 6. april 1992 om tilsyn med kreditinstitutter paa et konsolideret grundlag (11) c) »moderselskab«:  et moderselskab som defineret i artikel 1, syvende led, i direktiv 92/30/EOEF d) »datterselskab«:  et datterselskab som defineret i artikel 1, ottende led, i direktiv 92/30/EOEF e) »finansieringsselskab«:  et foretagende som defineret i artikel 1, tredje led, i direktiv 92/30/EOEF f) »finansieringsinstitut«:  et foretagende som defineret i artikel 1, andet led, i direktiv 92/30/EOEF g) »accessorisk bankservicevirksomhed«:  en virksomhed som defineret i artikel 1, femte led, i direktiv 92/30/EOEF h) »engagement«:  de i direktiv 89/647/EOEF, artikel 6 samt bilag I og III opregnede aktivposter og poster under stregen, uden anvendelse af de i disse bestemmelser fastsatte vaegtninger eller risikograder; de i naevnte bilag III omhandlede risici beregnes  efter den metode, der er beskrevet i samme direktivs bilag II, uden anvendelse af vaegtning for medkontrahentrisiko; alle elementer, der er 100 % daekket af egenkapitalen, kan udelukkes fra definitionen af engagementer efter godkendelse fra de kompetente  myndigheder, hvis egenkapitalen ikke indgaar i beregningen af solvensnoegletallet og af de andre beregninger for tilsyn, der er fastsat i faellesskabsretsakterne; engagementerne omfatter ikke:  -  ved valutatransaktioner: engagementer, som er indgaaet i forbindelse med den almindelige afvikling af en transaktion i et tidsrum paa 48 timer efter at betaling har fundet sted; eller  - ved koeb eller salg af vaerdipapirer: engagementer, der er indgaaet i forbindelse med den almindelige afvikling af en transaktion i et tidsrum paa fem arbejdsdage, efter at betaling har fundet sted eller vaerdipapirerne er leveret, alt efter hvilken dato  der ligger foerst i) »zone A«:  den landezone, der er defineret i artikel 2, stk. 1, andet led, i direktiv 89/647/EOEF j) »zone B«:  den landezone, der er defineret i artikel 2, stk. 1, tredje led, i direktiv 89/647/EOEF k) »egenkapital«:  et kreditinstituts egenkapital som defineret i direktiv 89/299/EOEF l) »kontrol«:  den forbindelse, der findes mellem et moderselskab og dets datterselskab, som defineret i artikel 1 i direktiv 83/349/EOEF, eller en forbindelse af samme art mellem en fysisk eller juridisk person og en virksomhed m) »gruppe af indbyrdes forbundne kunder«:  - enten to eller flere fysiske eller juridiske personer, der - indtil det modsatte er godtgjort - for saa vidt angaar engagementet udgoer en helhed, fordi en af dem udoever direkte eller indirekte kontrol med den anden eller de andre  - eller to eller flere fysiske eller juridiske personer, hvoraf ingen udoever kontrol med den anden eller de andre som naevnt i foerste led, men som for saa vidt angaar engagementet maa anses for at udgoere en helhed, fordi der bestaar saadanne indbyrdes  forbindelser mellem dem, at der er sandsynlighed for, at hvis den ene kommer i oekonomiske vanskeligheder, vil den anden eller de andre ogsaa faa vanskeligheder med tilbagebetalingen. Artikel 2  Anvendelsesomraade Dette direktiv finder anvendelse paa kreditinstitutter, der er meddelt den i artikel 3 i direktiv 77/780/EOEF naevnte tilladelse.  Medlemsstaterne kan undlade at anvende dette direktiv paa:  a)  kreditinstitutter opregnet i artikel 2, stk. 2, i direktiv 77/780/EOEF b) kreditinstitutter, der i samme medlemsstat er tilknyttet et centralorgan etableret i dette land, jf. artikel 2, stk. 4, litra a), i direktiv 77/780/EOEF, saafremt helheden, dvs. centralorganet samt de tilknyttede institutioner er omfattet af globalt  tilsyn, idet naervaerende direktivs anvendelse paa centralorganet dog ikke beroeres heraf. Artikel 3  Indberetning om store engagementer 1.  Et kreditinstituts engagement med en enkelt kunde eller gruppe af indbyrdes forbundne kunder betragtes som stort, naar det udgoer 10 % eller mere af kreditinstituttets egenkapital.  2.  Kreditinstitutter indberetter deres store engagementer som defineret i stk. 1 til de kompetente myndigheder. Medlemsstaterne kan efter eget valg foreskrive, at kreditinstitutterne foretager denne indberetning paa en af foelgende maader:  -  ved mindst én gang om aaret at indberette alle deres store engagementer med loebende indberetning af alle nye store engagementer og eventuelle foroegelser af bestaaende store engagementer paa mindst 20 % i forhold til den seneste indberetning;  - ved mindst fire gange om aaret at indberette alle store engagementer.  3.  De engagementer, der er undtaget i medfoer af artikel 4, stk. 7, litra a), b), c), d), f), g) og h), kan fritages for indberetning i henhold til stk. 2. De engagementer, der er omhandlet i artikel 4, stk. 7, litra e) og i) til s), samt i artikel 4,  stk. 8, 9 og 10, kan indberettes to gange om aaret i stedet for fire gange som fastsat i stk. 2, andet led, i naervaerende artikel.  4.  De kompetente myndigheder kraever, at ethvert kreditinstitut har en forsvarlig administration og regnskabsfoering samt en hensigtsmaessig intern kontrol med henblik paa at kunne identificere og registrere alle store engagementer og efterfoelgende  aendringer heri, i overensstemmelse med definitionerne og kravene i dette direktiv, og med henblik paa tilsyn med disse engagementer paa baggrund af kreditinstituttets egen engagementspolitik.  Et kreditinstitut skal, saafremt det paaberaaber sig stk. 3, bevare registreringen af de anfoerte grunde i et aar efter den begivenhed, der udloeste fritagelsen, saaledes at de kompetente myndigheder kan efterproeve, om den er berettiget. Artikel 4  OEvre graenser for store angagementer 1.  Et kreditinstitut maa ikke med en enkelt kunde eller gruppe af indbyrdes forbundne kunder indgaa engagementer for beloeb, der tilsammen overstiger 25 % af kreditinstituttets egenkapital.  2.  Den i stk. 1 omhandlede procentsats nedsaettes til 20 %, naar kunden eller gruppen af indbyrdes forbundne kunder er kreditinstituttets moder- eller datterselskab og/eller et andet eller andre af dette moderselskabs datterselskaber. Medlemsstaterne kan  dog undtage engagementer med disse kunder fra denne graense paa 20 %, hvis de foreskriver en saerlig kontrol med de paagaeldende engagementer ved hjaelp af andre foranstaltninger eller fremgangsmaader. De underretter Kommissionen og Det Raadgivende Udvalg for  Banklovgivning om indholdet af disse foranstaltninger eller fremgangsmaader.  3.  Et kreditinstitut maa ikke indgaa store engagementer for beloeb, som tilsammen overstiger 800 % af egenkapitalen.  4.  Medlemsstaterne kan stille strengere krav end de i stk. 1, 2 og 3 fastsatte oevre graenser.  5.  Et kreditinstitut skal til enhver tid overholde de i stk. 1, 2 og 3 fastsatte oevre graenser for de engagementer, det har indgaaet. Hvis engagementerne i undtagelsestilfaelde alligevel overstiger de oevre graenser, skal der omgaaende gives underretning  herom til de kompetente myndigheder, der, hvis omstaendighederne taler for det, kan indroemme kreditinstituttet en bestemt tidsfrist til atter at overholde graenserne.  6.  Medlemsstaterne kan helt eller delvis fravige stk. 1, 2 og 3 for engagementer, som et kreditinstitut har indgaaet med sit moderselskab, moderselskabets oevrige datterselskaber og sine egne datterselskaber for saa vidt disse selskaber falder ind under  det tilsyn paa konsolideret grundlag, som kreditinstituttet selv er underlagt i overensstemmelse med direktiv 92/30/EOEF eller med tilsvarende regler i et tredjeland.  7.  Medlemsstaterne kan helt eller delvis fravige stk. 1, 2 og 3 for foelgende engagementer:  a)   aktivposter, der repraesenterer fordringer paa centralregeringer og centralbanker i zone A b) aktivposter, der repraesenterer fordringer paa De Europaeiske Faellesskaber c)  aktivposter, der repraesenterer fordringer, som udtrykkeligt er garanteret af centralregeringer eller centralbanker i zone A eller af De Europaeiske Faellesskaber d) andre engagementer indgaaet med eller garanteret af centralregeringer eller centralbanker i zone A eller af De Europaeiske Faellesskaber e) aktivposter, der repraesenterer fordringer paa og andre engagementer med centralregeringer eller centralbanker i zone B, naar de lyder paa og i givet fald er finansieret i laantagernes valuta f) aktivposter og andre engagementer, som af de kompetente myndigheder er godkendt som vaerende tilstraekkeligt sikret ved sikkerhedsstillelse i form af vaerdipapirer udstedt af centralregeringer eller centralbanker i zone A eller af De Europaeiske  Faellesskaber eller af medlemsstaternes regionale eller lokale myndigheder, for hvilke der anvendes en vaegtning paa 0 % for solvens i overensstemmelse med artikel 7 i direktiv 89/647/EOEF g) aktivposter og andre engagementer, som af de kompetente myndigheder er godkendt som vaerende tilstraekkeligt sikret ved indlaan i kontanter i det laangivende institut eller i et kreditinstitut, der er laangiverens moder- eller datterselskab h) aktivposter og andre engagementer, som af de kompetente myndigheder er godkendt som vaerende tilstraekkeligt sikret ved indlaansbeviser udstedt af det laangivende institut eller af et kreditinstitut, som er moderselskabet eller et datterselskab til det  laangivende institut, og deponeret hos et af disse institutter, uanset hvilket i) aktivposter, der repraesenterer fordringer paa eller andre engagementer indgaaet med et kreditinstitut med en loebetid paa hoejst et aar og som ikke indgaar i dettes egenkapital i henhold til direktiv 89/299/EOEF j) aktivposter, der repraesenterer fordringer paa eller andre engagementer med en loebetid paa hoejst et aar, paa og i institutioner, som ikke er kreditinstitutter, men opfylder kravene i artikel 8, stk. 2, i direktiv 89/647/EOEF, og for hvilke der er stillet  sikkerhed i henhold til naevnte stykke k) veksler og tilsvarende vaerdipapirer med en loebetid paa hoejst et aar, som baerer et andet kreditinstituts undertegning l) obligationer som defineret i artikel 22, stk. 4, i direktiv 85/611/EOEF (12) m) indtil der har fundet en naermere samordning sted, de kapitalinteresser i forsikringsselskaber, som er naevnt i artikel 12, stk. 3, i direktiv 89/646/EOEF, indtil hoejst 40 % af egenkapitalen i det kreditinstitut, som overtager kapitalinteressen n) aktivposter, der repraesenterer fordringer paa det regionale eller centrale kreditinstitut, som i henhold til bestemmelser i love eller vedtaegter har til opgave at foretage likviditetsudligning inden for det net af kreditinstitutter, som det laangivende  kreditinstitut i henhold til disse bestemmelser er tilsluttet o) engagementer, for hvilke der til de kompetente myndigheders tilfredshed er stillet sikkerhed i form af andre vaerdipapirer end dem, der er naevnt i litra f), eller saafremt vaerdipapirerne ikke er udstedt af kreditinstituttet selv, dets moderselskab  eller et af deres datterselskaber eller af den paagaeldende kunde eller gruppe af indbyrdes forbundne kunder. De vaerdipapirer, der stilles som sikkerhed, skal ansaettes til markedsvaerdien og give en overskydende daekning i forhold til de sikrede  engagementer, og de skal enten vaere noteret paa en boers eller vaere faktisk omsaettelige og regelmaessigt noteret paa et marked, hvor der handles gennem anerkendte, professionelle maeglere, og som efter de kompetente myndigheders opfattelse i den medlemsstat,  der er kreditinstituttets hjemland, giver tilfredsstillende mulighed for at ansaette en objektiv pris, hvormed vaerdipapirernes overskydende daekning til enhver tid kan kontrolleres. Den kraevede overskydende daekning er paa 100 %; den er dog paa 150 % for  aktier og paa 50 % for obligationer, der er udstedt af kreditinstitutter, regionale regeringer og lokale myndigheder i medlemsstaterne bortset fra dem, der er omhandlet i artikel 7 i direktiv 89/647/EOEF og obligationer, der er udstedt af Den Europaeiske  Investeringsbank og multilaterale udviklingsbanker som defineret i artikel 2 i naevnte direktiv. De vaerdipapirer der anvendes til sikkerhedsstillelse, kan ikke indgaa i kreditinstitutters egenkapital som defineret i direktiv 89/299/EOEF p) laan, for hvilke der er stillet sikkerhed i form af pant i fast ejendom til beboelse til de kompetente myndigheders tilfredshed samt leasingtransaktioner, hvor udlejeren beholder den fulde ejendomsret til den lejede bolig, saa laenge lejeren ikke har  benyttet sin koebsoption, i begge tilfaelde inden for 50 % af vaerdien af den paagaeldende faste ejendom. Vaerdien af den faste ejendom skal til de kompetente myndigheders tilfredshed beregnes paa grundlag af strenge vaerdiansaettelsesnormer, der er fastlagt i  love eller administrative bestemmelser. Vaerdiansaettelsen foretages mindst en gang om aaret. I dette litra defineres fast ejendom til beboelse som beboelse, der er eller vil blive beboet eller udlejet af laantageren q) 50 % af posterne under stregen med mellemliggende/lav risiko efter klassificeringen i bilag I til direktiv 89/647/EOEF r) med de kompetente myndigheders tilladelse, andre garantier end kreditgarantier, som er baseret paa en lov eller andre retsforskrifter, og som gensidige garantifonde, der har status som kreditinstitutter som defineret i artikel 1, litra a), yder sine  medlemmer, idet de vaegtes med 20 % af beloebet.  Medlemsstaterne underretter Kommissionen om deres anvendelse af denne mulighed for at sikre, at den ikke foerer til konkurrenceforvridning. Senest fem aar efter vedtagelsen af dette direktiv forelaegger Kommissionen Raadet en rapport og eventuelle relevante  forslag s) poster under stregen med lav risiko efter klassificeringen i bilag I i direktiv 89/647/EOEF, for saa vidt der med vedkommende kunde eller gruppe af  indbyrdes forbundne kunder er truffet aftale om, at engagementet kun kan indgaas, hvis det er godtgjort,  at det ikke vil naa op paa en saadan stoerrelse, at de i stk. 1, 2 og 3, fastsatte oevre graenser overskrides.  8.  Ved anvendelsen af stk. 1, 2 og 3 kan medlemsstaterne tillaegge aktivposter, der repraesenterer fordringer paa eller andre engagementer indgaaet med eller garanteret af medlemsstaternes regionale og lokale myndigheder, 20 % vaegtning; medlemsstaterne kan  dog anvende nulvaegtning paa disse aktivposter paa de i artikel 7 i direktiv 89/647/EOEF fastsatte betingelser.  9.  Ved anvendelsen af stk. 1, 2 og 3 kan medlemsstaterne tillaegge aktivposter, der repraesenterer fordringer paa og andre engagementer indgaaet med kreditinstitutter med en loebetid paa over et aar, men ikke over tre aar 20 % vaegtning og tillaegge aktivposter,  der repraesenterer fordringer paa kreditinstitutter med en loebetid paa over tre aar, 50 % vaegtning, hvis sidstnaevnte aktivposter er repraesenteret ved gaeldsbreve udstedt af et kreditinstitut, og hvis disse gaeldsbreve efter de kompetente myndigheders mening  er faktisk omsaettelige paa et marked af professionelle maeglere og er genstand for en daglig notering paa dette marked, eller hvis de kompetente myndigheder i det udstedende kreditinstituts hjemland har givet tilladelse til deres udstedelse. Under ingen  omstaendigheder maa de paagaeldende aktivposter indgaa i egenkapitalen i henhold til direktiv 89/299/EOEF.  10.  Uanset stk. 7, litra i), og stk. 9, kan medlemsstaterne tillaegge aktivposter, der repraesenterer fordringer paa og andre engagementer indgaaet med kreditinstitutter, en 20 % vaegtning, uanset deres loebetid.  11.  Er der stillet sikkerhed for et engagement indgaaet med en kunde af tredjemand, eller i form af vaerdipapirer udstedt af tredjemand paa de vilkaar, der er fastsat i stk. 7, litra o), kan medlemsstaterne:  -  betragte dette engagement som vaerende indgaaet med tredjemanden i stedet for med kunden, hvis vedkommende tredjemand til de kompetente myndigheders tilfredshed har stillet direkte og ubetinget sikkerhed - betragte dette engagement som vaerende indgaaet af tredjemanden i stedet for med kunden, hvis der er stillet sikkerhed for det i stk. 7, litra o), omhandlede engagement paa de deri naevnte betingelser.  12.  Senest fem aar efter den dato, der er naevnt i artikel 8, stk. 1, undersoeger Raadet paa grundlag af en rapport fra Kommissionen den behandling af interbankengagementer, der er fastsat i stk. 7, litra i), og i stk. 9 og 10. Raadet traeffer afgoerelse om de  eventuelle aendringer, der skal foretages heri, paa grundlag af et forslag fra Kommissionen. Artikel 5  Tilsyn med kreditinstitutter paa konsolideret og ikke-konsolideret grundlag 1.  Er et kreditinstitut hverken et moder- eller et datterselskab, foeres tilsynet med dets overholdelse af artikel 3 og 4 eller enhver anden faellesskabsbestemmelse, der gaelder for dette omraade, paa ikke-konsolideret grundlag.  2.  I andre tilfaelde foeres tilsynet med overholdelsen af artikel 3 og 4 eller enhver anden faellesskabsbestemmelse, der gaelder for dette omraade, paa konsolideret grundlag efter reglerne i direktiv 92/30/EOEF.  3.  Medlemsstaterne kan undlade at foere tilsyn, paa et individuelt eller delkonsolideret grundlag, med overholdelsen af artikel 3 og 4 eller enhver anden faellesskabsbestemmelse, der gaelder for dette omraade, for saa vidt angaar et kreditinstitut, der i sin  egenskab af moderselskab er underlagt tilsyn paa et konsolideret grundlag, og for saa vidt angaar et saadant kreditinstituts datterselskaber, hvis disse er underlagt tilladelse og tilsyn fra medlemsstaterne og er omfattet af det konsoliderede tilsyn.  Samme ret til at undlade tilsyn gaelder, hvis moderselskabet er et finansieringsselskab, der er etableret i samme medlemsstat som kreditinstituttet, forudsat at selskabet er underlagt samme tilsyn som kreditinstitutter.  I de tilfaelde, der er naevnt i foerste og andet afsnit, skal der, hvis der goeres brug af retten til at undlade tilsyn, traeffes foranstaltninger til at sikre en passende fordeling af engagementerne inden for koncernen.  4.  Har et kreditinstitut, hvis moderselskab er et kreditinstitut, faaet meddelt sin tilladelse i en anden medlemsstat, hvor det har sit hjemsted, kraever de kompetente myndigheder, som har meddelt denne tilladelse, artikel 3 og 4 eller enhver anden  faellesskabsbestemmelse, der gaelder for dette omraade, overholdt paa individuelt eller i paakommende tilfaelde delkonsolideret grundlag.  5.  Uanset kravene i stk. 4 kan de kompetente myndigheder, der har meddelt tilladelse til et datterselskab af et moderselskab, der er et kreditinstitut, som har faaet meddelt tilladelse og har sit hjemsted i en anden medlemsstat, ved bilateral  overenskomst overdrage  ansvaret for tilsynet med dets overholdelse af artikel 3 og 4 eller enhver anden faellesskabsbestemmelse, der gaelder for dette omraade, til de kompetente myndigheder, der har meddelt tilladelse til og foerer tilsyn med  moderselskabet. Kommissionen og Det Raadgivende Udvalg for Banklovgivning holdes underrettet om saadanne overenskomsters eksistens og indhold. Artikel 6  Overgangsbestemmelser vedroerende overskridelse af oevre graenser for store engagementer 1.  Har et kreditinstitut paa datoen for dette direktivs offentliggoerelse i De Europaeiske Faellesskabers Tidende indgaaet et eller flere engagementer, der overskrider enten den oevre graense for store engagementer eller den oevre graense for alle instituttets  store engagementer sammenlagt, som omhandlet i dette direktiv, kraever de kompetente myndigheder, at kreditinstituttet tager skridt til at faa det eller de paagaeldende engagementer nedbragt til det niveau, der tillades i henhold til dette direktiv.  2.  Nedbringelsen af det eller de paagaeldende engagementer til det tilladte niveau sker efter en forud fastsat plan, der vedtages og gennemfoeres inden for en frist, der fastsaettes af de kompetente myndigheder ud fra hensynet til en forsvarlig forvaltning  og loyal konkurrence. De kompetente myndigheder underretter Kommissionen og Det Raadgivende Udvalg for Banklovgivning om den tidsplan, der er fastlagt for nedbringelsen.  3.  Et kreditinstitut maa ikke traeffe dispositioner, der kan bevirke, at de engagementer, der er naevnt i stk. 1, foroeges i forhold til niveauet paa datoen for dette direktivs offentliggoerelse i De Europaeiske Faellesskabers Tidende.  4.  Den efter stk. 2 fastsatte frist udloeber senest den 31. december 2001. Har kreditinstituttet paa grundlag af en bindende aftale indgaaet engagementer med laengere loebetid, kan disse dog viderefoeres indtil deres forfaldstidspunkt.  5.  Indtil den 31. december 1998 har medlemsstaterne mulighed for at forhoeje graensen i artikel 4, stk. 1, til 40 % og graensen i artikel 4, stk. 2, til 30 %. I saa fald skal de engagementer, der stadig gaelder ved denne periodes udloeb, bringes ned paa  niveauerne i artikel 4 senest den 31. december 2001, jf. dog stk. 1 til 4.  6.  For saa vidt angaar kreditinstitutter, hvis egenkpital i overensstemmelse med definitionen i artikel 2, stk. 1, i direktiv 89/299/EOEF ikke overstiger 7 mio. ECU, og kun for disse kreditinstitutter, kan medlemsstaterne  forlaenge fristerne i stk. 5 med  fem aar. De medlemsstater, der goer brug af denne mulighed, skal soerge for at undgaa konkurrencefordrejning og underrette Kommissionen og Det Raadgivende Udvalg for Banklovgivning om de foranstaltninger, de traeffer med henblik herpaa.  7.  I de tilfaelde, der er naevnt i stk. 5 og 6, kan et engagement betragtes som et stort engagement, hvis vaerdien af engagementet udgoer 15 % eller mere af egenkapitalen.  8.  Indtil den 31. december 2001 kan medlemsstaterne i stedet for det i artikel 3, stk. 2, andet led, fastsatte antal aarlige indberetninger om store engagementer foreskrive mindst to indberetninger om aaret.  9.  Medlemsstaterne kan for saa vidt angaar anvendelsen af artikel 4, stk. 1, 2 og 3, helt eller delvis fritage kreditinstitutters engagementer bestaaende af laan mod pant i fast ejendom som defineret i artikel 11, stk. 4, i direktiv 89/647/EOEF, som er  indgaaet senest otte aar efter den dato, der er angivet i artikel 8, stk. 1, i naervaerende direktiv, samt af leasingtransaktioner vedroerende fast ejendom som defineret i artikel 11, stk. 5, i direktiv 89/647/EOEF, som er indgaaet senest otte aar efter den  dato, der er angivet i artikel 8, stk. 1, i naervaerende direktiv med indtil 50 % af den paagaeldende ejendoms vaerdi.  10.  Med forbehold af stk. 4, kan Portugal indtil den 31. december 1998 helt eller delvis fritage engagementer, som et kreditinstitut har indgaaet med Electricidade de Portugal (EDP) og Petrogal, fra anvendelsen af artikel 4, stk. 1 og 3. Artikel 7  Senere aendringer af dette direktiv 1.  Tekniske aendringer paa nedennaevnte omraader vedtages efter fremgangsmaaden i stk. 2:  -  tydeliggoerelse af definitionerne for at tage hensyn til udviklingen paa finansmarkederne - tydeliggoerelse af definitionerne for at sikre en ensartet anvendelse af dette direktiv - tilpasning af terminologien og definitionerne til senere retsakter om kreditinstitutter og hermed beslaegtede omraader - tydeliggoerelse af undtagelsesbestemmelserne i artikel 4, stk. 5 til 10.  2.  Kommissionen bistaas af det udvalg, som er omhandlet i artikel 22, stk. 2, foerste afsnit, i direktiv 89/646/EOEF.  Kommissionens repraesentant forelaegger udvalget et udkast til de foranstaltninger, der skal traeffes. Udvalget afgiver en udtalelse om dette udkast inden for en frist, som formanden kan fastsaette under hensyn til, hvor meget det paagaeldende spoergsmaal  haster. Det udtaler sig med det flertal, der er fastsat i Traktatens artikel 148, stk. 2, for vedtagelse af de afgoerelser, som Raadet skal traeffe paa forslag af Kommissionen. Ved afstemninger i udvalget tillaegges de stemmer, der afgives af  repraesentanterne for medlemsstaterne, den vaegt, som er fastlagt i naevnte artikel. Formanden deltager ikke i afstemningen.  Kommissionen vedtager de paataenkte foranstaltninger, naar de er i overensstemmelse med udvalgets udtalelse.  Er de paataenkte foranstaltninger ikke i overensstemmelse med udvalgets udtalelse, eller hvis der ikke er afgivet nogen udtalelse, forelaegger Kommissionen straks Raadet et forslag til de foranstaltninger, der skal traeffes. Raadet traeffer afgoerelse med  kvalificeret flertal.  Har Raadet ikke truffet nogen afgoerelse inden udloebet af en frist paa tre maaneder regnet fra forslagets forelaeggelse for Raadet, vedtages de foreslaaede foranstaltninger af Kommissionen, medmindre Raadet med simpelt flertal har udtalt sig mod de naevnte  foranstaltninger. Artikel 8  Afsluttende bestemmelser 1.  Medlemsstaterne saetter de noedvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme  dette direktiv inden den 1. januar 1994. De underretter straks Kommissionen herom.  Naar medlemsstaterne vedtager disse love og administrative bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggoerelsen ledsages af en saadan henvisning. De naermere regler for denne henvisning fastsaettes af  medlemsstaterne.  2.  Medlemsstaterne meddelser Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder paa det omraade, der er omfattet af dette direktiv.  3.  Indtil der vedtages faellesskabslovgivning om konsolideret eller ikke-konsolideret tilsyn med store engagementer vedroerende aktiviteter, som hovedsagelig er udsat for markedsrisici, behandler medlemsstaterne disse store engagementer efter metoder,  som de skal fastlaegge under hensyn til den saerlige art af de paagaeldende engagementer. Artikel 9  Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.  Udfaerdiget i Bruxelles, den 21. december 1992.  Paa Raadets vegne D. HURD Formand      (1) EFT nr. C 123 af 9. 5. 1991, s. 18 og EFT nr. C 175 af 11. 7. 1992, s. 4.  (2) EFT nr. C 150 af 15. 6. 1992, s. 74 og EFT nr. C 337 af 21. 12. 1992.  (3) EFT nr. C 339 af 31. 12. 1991, s. 35.  (4) EFT nr. L 322 af 17. 12. 1977, s. 30. Direktivet er senest aendret ved direktiv 89/646/EOEF (EFT nr. L 386 af 30. 12. 1989, s. 1).  (5) EFT nr. L 33 af 4. 2. 1987, s. 10.  (6) EFT nr. L 372 af 31. 12. 1986, s. 1.  (7) EFT nr. L 386 af 31. 12. 1989, s. 14.  (8) EFT nr. L 386 af 30. 12. 1989, s. 1. Direktivet er aendret ved direktiv 92/30/EOEF (EFT nr. L 110 af 28. 4. 1992, s. 52).  (9) EFT nr. L 124 af 5. 5. 1989, s. 16.  (10) EFT nr. L 197 af 18. 7. 1987, s. 33.  (11) EFT nr. L 110 af 28. 4. 1992, s. 52.  (12) EFT nr. L 375 af 31. 12. 1985, s. 3. Direktivet er aendret ved direktiv 88/220/EOEF (EFT nr. L 100 af 19. 4. 1988, s. 31).


Avis juridique important

|

31992L0031

Rådets direktiv 92/31/EØF af 28. april 1992 om ændring af direktiv 89/336/EØF om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om elektromagnetisk kompatibilitet

EF-Tidende nr. L 126 af 12/05/1992 s. 0011 - 0011 den finske specialudgave: kapitel 13 bind 22 s. 0040  den svenske specialudgave: kapitel 13 bind 22 s. 0040

RAADETS DIREKTIV 92/31/EOEF  af 28. april 1992  om aendring af direktiv 89/336/EOEF om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om elektromagnetisk kompatibilitet  RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -  under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 100 A,  under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),  i samarbejde med Europa-Parlamentet (2),  under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg (3), og  ud fra foelgende betragtninger:  I henhold til direktiv 89/336/EOEF (4) skal der foretages en fuldstaendig harmonisering af elektromagnetisk kompatibilitet;  for at naevnte direktiv kan anvendes ensartet, er det noedvendigt, at der findes harmoniserede standarder, og saadanne standarder vil ikke foreligge paa datoen for direktivets ivaerksaettelse;  der er i naevnte direktiv ikke fastsat en passende overgangsperiode, i hvilken det vil vaere tilladt at markedsfoere lagre af apparater, der er fremstillet i overensstemmelse med de nationale forskrifter, der var gaeldende inden direktivets ivaerksaettelse;  fabrikanterne boer have den noedvendige tid til at markedsfoere deres lagerbeholdning af apparater;  direktiv 89/336/EOEF boer aendres i overensstemmelse hermed -  UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:  Artikel 1  I direktiv 89/336/EOEF foretages foelgende aendringer:  1) I artikel 10 udgaar stk. 3.  2) I artikel 12, stk. 1, tilfoejes foelgende afsnit:  »Medlemsstaterne tillader dog i perioden indtil den 31. december 1995 markedsfoering og/eller ibrugtagning af apparater, der er omfattet af naervaerende direktiv, og som er i overensstemmelse med de nationale bestemmelser, der er gaeldende paa deres omraade  den 30. juni 1992.«  Artikel 2  1. Medlemsstaterne vedtager og offentliggoer de love og administrative bestemmelser, der er noedvendige for at efterkomme dette direktiv senest tre maaneder efter dets vedtagelse. De underretter straks Kommissionen herom.  Naar medlemsstaterne vedtager disse love og administrative bestemmelser, henvises der deri til dette direktiv, eller de skal ved offentliggoerelsen ledsages af en saadan henvisning. De naermere regler for denne henvisning fastsaettes af medlemsstaterne.  Medlemsstaterne anvender disse bestemmelser senest seks maaneder efter vedtagelsen af dette direktiv.  2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder paa det omraade, der er omfattet af dette direktiv.  Artikel 3  Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne. Udfaerdiget i Luxembourg, den 28. april 1992. Paa Raadets vegne  Arlindo MARQUES CUNHA  Formand   (1) EFT nr. C 126 af 21. 6. 1991, s. 7. (2) EFT nr. C 13 af 20. 1. 1992, s. 506 og EFT nr. C 94 af 13. 4. 1992. (3) EFT nr. C 339 af 31. 12. 1991, s. 1. (4) EFT nr. L 139 af 23. 5. 1989, s. 19. Direktivet er aendret ved direktiv 91/263/EOEF (EFT  nr. L 128 af 23. 5. 1991, s. 1.).


title: Kommissionens direktiv 2014/85/EU af 1. juli 2014 om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/126/EF om kørekort  EØS-relevant tekst

text:
               2.7.2014

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 194/10

         KOMMISSIONENS DIREKTIV 2014/85/EU
   af 1. juli 2014
   om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/126/EF om kørekort
   (EØS-relevant tekst)
   EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
   under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/126/EF af 20. december 2006 om kørekørt (1), særlig artikel 8, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Der er foretaget væsentlige forbedringer af sikkerheden i tunneler i Unionen, bl.a. med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/54/EF (2). For at disse forbedringer er fuldt effektive, er det nødvendigt at sikre, at førerne kender og forstår principperne ved sikker kørsel i tunneler og benytter dem i forbindelse med deres adfærd i trafikken. Kravene til de teoretiske og praktiske køreprøver i Rådets direktiv 91/439/EØF (3) blev derfor ændret ved Kommissionens direktiv 2008/65/EF (4), og det bør de således også i det omarbejdede direktiv 2006/126/EF.

               (2)

               Siden vedtagelsen af direktiv 2006/126/EF har vi fået bedre viden om de medicinske tilstande, der påvirker evnen til at køre bil, navnlig hvad angår vurderingen af både de forbundne risici for trafiksikkerheden og effektiviteten af foranstaltninger til at afbøde disse risici. Der er på det seneste offentliggjort en lang række studier og undersøgelser, der bekræfter, at obstruktivt søvnapnøsyndrom er en af de højeste risikofaktorer for uheld med motorkøretøjer. Derfor bør der ikke længere ses bort fra denne medicinske tilstand i EU's lovgivning vedrørende kørekort.

               (3)

               Direktiv 2006/126/EF bør derfor ændres, og bilag III tilpasses de videnskabelige og tekniske fremskridt.

               (4)

               Der er konstateret redaktionelle fejl i bilag II til direktiv 2006/126/EF, efter at det blev ændret ved Kommissionens direktiv 2012/36/EU (5). Disse fejl bør rettes.

               (5)

               I henhold til den fælles politiske erklæring af 28. september 2011 fra medlemsstaterne og Kommissionen om forklarende dokumenter (6) har medlemsstaterne forpligtet sig til i tilfælde, hvor det er berettiget, at lade meddelelsen af gennemførelsesforanstaltninger ledsage af et eller flere dokumenter, der forklarer forholdet mellem et direktivs bestanddele og de tilsvarende dele i de nationale gennemførelsesinstrumenter.

               (6)

               De i dette direktiv fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra Kørekortudvalget —

         VEDTAGET DETTE DIREKTIV:
   Artikel 1
   Bilag II og III til direktiv 2006/126/EF ændres som angivet i bilaget til nærværende direktiv.
   Artikel 2
   1.   Medlemsstaterne vedtager og offentliggør senest den 31. december 2015 de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette direktiv. De tilsender straks Kommissionen disse love og bestemmelser.
   De anvender disse bestemmelser fra den 31. december 2015.
   Lovene og bestemmelserne skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
   2.   Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.
   Artikel 3
   Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
   Artikel 4
   Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 1. juli 2014.

            På Kommissionens vegne

            På Formandens vegne

         Siim KALLAS

            Næstformand

      (1)  EUT L 403 af 30.12.2006, s. 18.

      (2)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/54/EF af 29. april 2004 om minimumssikkerhedskrav for tunneler i det transeuropæiske vejnet (EUT L 167 af 30.4.2004, s. 39).

      (3)  Rådets direktiv 91/439/EØF af 29. juli 1991 om kørekort (EFT L 237 af 24.8.1991, s. 1).

      (4)  Kommissionens direktiv 2008/65/EF af 27. juni 2008 om ændring af Rådets direktiv 91/439/EØF om kørekort (EUT L 168 af 28.6.2008, s. 36).

      (5)  Kommissionens direktiv 2012/36/EU af 19. november 2012 om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/126/EF om kørekort (EUT L 321 af 20.11.2012, s. 54).

      (6)  EUT C 369 af 17.12.2011, s. 14.

      BILAG

                  1.

                  I bilag II til direktiv 2006/126/EF foretages følgende ændringer:

                              a)

                              Punkt 2.1.3 affattes således:

                                          »2.1.3.

                                          Vejen:

                                                      —

                                                      de vigtigste principper for sikkerhedsafstand mellem køretøjer, bremselængde og for køretøjets stabilitet under forskellige vejr- og vejforhold

                                                      —

                                                      risikomomenter ved kørslen i forbindelse med forskellige vejforhold, navnlig deres skiften under forskellige vejrforhold og på forskellige tider af døgnet

                                                      —

                                                      de forskellige vejtypers særlige kendetegn og de lovbestemmelser, der gælder for dem

                                                      —

                                                      sikker kørsel i vejtunneller.«

                              b)

                              Punkt 5.1.3. affattes således:

                                          »5.1.3.

                                          Særlige bestemmelser for køretøjer i kategori C, CE, D og DE
                                          Hvis ansøgeren allerede har kørekort til et køretøj med manuelt gear i mindst én af følgende kategorier: B, BE, C, CE, C1, C1E, D, DE, D1 eller D1E og under den praktiske prøve er blevet prøvet i de færdigheder, der er omhandlet i punkt 8.4., kan medlemsstaterne beslutte, at der ikke skal anføres begrænsninger på kørekortet for kategori C-, CE-, D- eller DE- køretøjer indeholdende automatgear som beskrevet i punkt 5.1.2.«

                              c)

                              Punkt 6.3.8. affattes således:

                                          »6.3.8.

                                          Særlige vejtyper (hvis de findes): rundkørsler, jernbaneoverskæringer; sporvogns-/busstop; fodgængerovergange; op-/nedkørsel ad lange stigende/faldende vejstrækninger; tunneler.«

                              d)

                              Punkt 7.4.8. affattes således:

                                          »7.4.8.

                                          Særlige vejtyper (hvis de findes): rundkørsler, jernbaneoverskæringer; sporvogns-/busstop; fodgængerovergange; op-/nedkørsel ad lange stigende/faldende vejstrækninger; tunneler.«

                              e)

                              Punkt 8.3.8. affattes således:

                                          »8.3.8.

                                          Særlige vejtyper (hvis de findes): rundkørsler, jernbaneoverskæringer; sporvogns-/busstop; fodgængerovergange; op-/nedkørsel ad lange stigende/faldende vejstrækninger; tunneler.«

                  2.

                  I bilag III til direktiv 2006/126/EF affattes afsnit 11 (»NERVESYGDOMME«) således:
                  »NERVESYGDOMME OG OBSTRUKTIVT SØVNAPNØSYNDROM
                  NERVESYGDOMME

                              11.1.

                              Kørekort kan hverken udstedes til eller fornys for ansøgere og førere, der lider af en alvorlig nervesygdom, medmindre anmodningen underbygges af en lægeerklæring.
                              I denne henseende skal der tages hensyn til de funktionsmæssige muligheder af og prognosen for nervemæssige forstyrrelser, der skyldes sygdomme eller operationer i centralnervesystemet eller i det perifere nervesystem, som udvendigt giver bevægelsesmæssige, sensoriske eller trofiske udslag, eller som påvirker balancen og koordinationen. Kørekort kan i disse tilfælde udstedes eller fornys på betingelse af, at der jævnligt gennemføres undersøgelser, hvis der er risiko for, at tilstanden forværres.

                        OBSTRUKTIVT SØVNAPNØSYNDROM

                              11.2.

                              I de følgende punkter svarer moderat obstruktivt søvnapnøsyndrom til et antal af apnøer og hypopnøer pr. time (AHI) mellem 15 og 29, mens svær obstruktivt søvnapnøsyndrom svarer til en AHI på 30 eller mere. Begge forårsager overdreven dagtræthed.

                              11.3.

                              Ansøgere eller førere, som kunne formodes at lide af moderat eller svær obstruktivt søvnapnøsyndrom, skal søge yderligere lægerådgivning, inden de kan få udstedt eller fornyet et kørekort. De kan rådes til at undlade kørsel, indtil diagnosen er blevet bekræftet.

                              11.4.

                              Kørekort kan udstedes eller fornys for ansøgere eller førere med moderat eller svært obstruktivt søvnapnøsyndrom, hvis de med en lægeerklæring kan dokumentere, at de har tilstrækkelig kontrol over lidelsen og følger en passende behandling, og eventuelt at deres træthed forbedres.

                              11.5.

                              Ansøgere eller førere med moderat eller svært obstruktivt søvnapnøsyndrom, som er i behandling, skal gennemføre lægeundersøgelser med jævne mellemrum, der ikke overstiger tre år for førere i gruppe 1 og et år for førere i gruppe 2, med henblik på at fastslå, hvorvidt de følger den rette behandling, og om de skal fortsætte behandlingen, og af hensyn til god overvågningspraksis.«


title: Rådets direktiv 2011/85/EU af 8. november 2011 om krav til medlemsstaternes budgetmæssige rammer

text:
                  23.11.2011

                  DA

                  Den Europæiske Unions Tidende

                  L 306/41

         RÅDETS DIREKTIV 2011/85/EU
         af 8. november 2011
         om krav til medlemsstaternes budgetmæssige rammer
         RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
         under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 126, stk. 14, tredje afsnit,
         under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
         under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1),
         under henvisning til udtalelse fra Den Europæiske Centralbank (2), og
         ud fra følgende betragtninger:

                     (1)

                     Det er nødvendigt, at der bygges på erfaringerne fra det første årti med Den Økonomiske og Monetære Union. Den seneste økonomiske udvikling har medført nye udfordringer for gennemførelsen af finanspolitikker i hele Unionen og har navnlig understreget, at der er behov for en styrkelse af det nationale ejerskab og for ensartede krav til de regler og procedurer, medlemsstaternes budgetmæssige rammer består af. Især er det nødvendigt at præcisere, hvad de nationale myndigheder skal gøre for at overholde bestemmelserne i protokollen (nr. 12) om proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) og til traktaten om Den Europæiske Union (TEU), navnlig artikel 3.

                     (2)

                     Medlemsstaternes regeringer og de offentlige delsektorer opretholder regnskabssystemer, som omfatter elementer som bogføring, intern kontrol, regnskabsaflæggelse og revision. Disse systemer bør adskilles fra statistiske data, som vedrører resultaterne af de offentlige finanser og er baseret på statistiske metoder, og fra prognoser eller budgetteringsforanstaltninger, som vedrører de fremtidige offentlige finanser.

                     (3)

                     For at opnå statistikker af høj kvalitet, som er sammenlignelige medlemsstaterne imellem, er det nødvendigt, at der eksisterer fuldstændige og pålidelige regnskabsmetoder for alle delsektorer i sektoren offentlig forvaltning og service. Intern kontrol bør sikre, at gældende regler overholdes i alle delsektorer i sektoren offentlig forvaltning og service. Uafhængige revisioner foretaget af offentlige institutioner såsom Revisionsretten eller private revisionsorganer bør tilskynde til bedste internationale praksis.

                     (4)

                     Tilstedeværelsen af finanspolitiske data er afgørende for, at Unionens budgetovervågningsrammer kan fungere korrekt. En regelmæssig tilvejebringelse af rettidige og pålidelige finanspolitiske data er nøglen til en korrekt og rettidig overvågning, som på sin side gør det muligt at træffe hurtige foranstaltninger i tilfælde af en uventet budgetudvikling. Et afgørende element i bestræbelserne for at sikre de finanspolitiske datas kvalitet er gennemsigtighed, som forudsætter, at sådanne data regelmæssigt offentliggøres.

                     (5)

                     Hvad angår statistikker, er der i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 223/2009 af 11. marts 2009 om europæiske statistikker (3) fastlagt et regelkompleks for udarbejdelsen af europæiske statistikker med henblik på udformningen, anvendelsen, overvågningen og vurderingen af Unionens politikker. I nævnte forordning fastlægges også de principper, der gælder for udviklingen, udarbejdelsen og formidlingen af europæiske statistikker: faglig uafhængighed, upartiskhed, objektivitet, pålidelighed, statistisk fortrolighed og omkostningseffektivitet, idet der gives en præcis definition af hvert enkelt af disse principper. Rådets forordning (EF) nr. 479/2009 af 25. maj 2009 om gennemførelse af den protokol om proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud, der er knyttet som bilag til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab (4), styrkede Kommissionens beføjelser til at kontrollere statistiske data, som benyttes til proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud.

                     (6)

                     Definitionerne af ordene »offentlig«, »underskud« og »investering« er fastlagt i protokollen (nr. 12) om proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud med henvisning til det europæiske nationalregnskabssystem (ENS), som er erstattet af det europæiske national- og regionalregnskabssystem i Fællesskabet, vedtaget ved Rådets forordning (EF) nr. 2223/96 af 25. juni 1996 om det europæiske national- og regionalregnskabssystem i Det Europæiske Fællesskab (5) (ENS-95).

                     (7)

                     Tilstedeværelsen og kvaliteten af ENS-95-data er afgørende for, at Unionens rammer for den finanspolitiske overvågning kan fungere korrekt. ENS-95 afhænger af, at der afgives oplysninger efter optjeningstidspunkt. Disse finanspolitiske statistikker opgjort efter optjeningstidspunkt afhænger imidlertid af, at der først er udarbejdet data efter kasseregnskabsmetoden eller tilsvarende data. De kan spille en relevant rolle for en mere rettidig budgetovervågning, så man undgår, at væsentlige budgetfejl først opdages sent. Tilstedeværelsen af tidsserier af kasseregnskabsdata vedrørende budgetudviklingen kan afsløre mønstre, der berettiger en skærpet overvågning. De finanspolitiske data efter kasseregnskabsmetoden (eller tilsvarende tal fra offentlige regnskaber, hvis data efter kasseregnskabsmetoden ikke findes), der skal offentliggøres, bør mindst omfatte en samlet saldo og samlede indtægter og samlede udgifter. I begrundede tilfælde, f.eks. hvor der findes et stort antal kommunale forvaltnings- og serviceorganer, kunne der til rettidig offentliggørelse af data benyttes passende estimationsteknikker baseret på en stikprøve af organer, efterfulgt af revision under anvendelse af fuldstændige data.

                     (8)

                     Ikke-middelrette og urealistiske makroøkonomiske og budgetmæssige prognoser kan skade den finanspolitiske planlægnings effektivitet betydeligt og dermed underminere bestræbelserne på at overholde budgetdisciplinen, hvorimod gennemsigtige prognosemetoder og drøftelser heraf i høj grad kan øge kvaliteten af makroøkonomiske og budgetmæssige prognoser til brug for den finanspolitiske planlægning.

                     (9)

                     Et afgørende element for at sikre brugen af realistiske prognoser til gennemførelsen af budgetpolitik er gennemsigtighed, som bør forudsætte offentlig adgang, ikke blot til de officielle makroøkonomiske og budgetmæssige prognoser til brug for finansplanlægningen, men også til de metoder, antagelser og relevante parametre, som sådanne prognoser er baseret på.

                     (10)

                     Følsomhedsanalyser og dertil svarende budgetfremskrivninger, som supplerer det mest sandsynlige makroøkonomiske scenario, gør det muligt at analysere, hvordan de vigtigste finanspolitiske variabler udvikler sig under forskellige antagelser om vækst og rentesatser, og mindsker dermed kraftigt risikoen for, at budgetdisciplinen bringes i fare på grund af prognosefejl.

                     (11)

                     Kommissionens prognoser og oplysninger vedrørende de modeller, som de er baseret på, kan give medlemsstaterne et nyttigt benchmark til deres mest sandsynlige makroøkonomiske scenario, idet de styrker gyldigheden af de prognoser, der bruges til budgetplanlægning. Der er dog forskel på, i hvor vid udstrækning medlemsstaterne kan forventes at sammenligne de prognoser, der bruges til budgetplanlægning, med Kommissionens prognoser, idet dette afhænger af tidspunktet for prognoseudarbejdelsen og prognosemetodernes og -antagelsernes sammenlignelighed. Prognoser fra andre uafhængige organer kan også fungere som nyttige benchmarks.

                     (12)

                     Der bør foreligge begrundede beskrivelser af betydelige forskelle mellem det valgte makroøkonomiske scenario og Kommissionens prognose, især hvis niveauet eller væksten af variabler i de eksterne antagelser afviger betydeligt fra de værdier, der er indeholdt i Kommissionens prognoser.

                     (13)

                     I betragtning af den indbyrdes afhængighed mellem medlemsstaternes budgetter og EU-budgettet bør Kommissionen, med henblik på at støtte medlemsstaterne i udarbejdelsen af deres budgetprognoser, sørge for prognoser over EU-udgifter baseret på det udgiftsniveau, der er programmeret inden for den flerårige finansielle ramme.

                     (14)

                     Med henblik på at lette udarbejdelsen af de prognoser, der anvendes til budgetplanlægning, og tydeliggøre forskellene mellem medlemsstaternes prognoser og Kommissionens prognoser, bør hver medlemsstat årligt have mulighed for at drøfte de antagelser, der ligger til grund for udarbejdelsen af de makroøkonomiske og budgetmæssige prognoser, med Kommissionen.

                     (15)

                     Kvaliteten af de officielle makroøkonomiske og budgetmæssige prognoser øges væsentligt ved regelmæssig, middelret og omfattende evaluering baseret på objektive kriterier. En grundig evaluering omfatter en nærmere undersøgelse af de økonomiske antagelser, sammenligninger med prognoser, som er udarbejdet af andre institutioner, og evaluering af tidligere prognosers pålidelighed.

                     (16)

                     I betragtning af den dokumenterede effektivitet, som regelbaserede budgetmæssige rammer i medlemsstaterne har for forbedringen af det nationale ejerskab til Unionens finanspolitiske regler som fremmer budgetdisciplin, bør strenge landespecifikke numeriske finanspolitiske regler, som er i overensstemmelse med budgetmålene på EU-niveau, være en hjørnesten i styrkelsen af Unionens budgetovervågningsrammer. Strenge numeriske finanspolitiske regler bør være udstyret med veldefinerede måldefinitioner og mekanismer for effektiv og rettidig overvågning. Disse regler bør baseres på pålidelige og uafhængige analyser udført af uafhængige organer eller organer med funktionsmæssig autonomi i forhold til medlemsstaternes finanspolitiske myndigheder. Desuden har policyerfaringer vist, at numeriske finanspolitiske regler kun er effektive, hvis en manglende overholdelse er forbundet med konsekvenser, også selv om disse kun går ud over anseelsen.

                     (17)

                     I medfør af protokollen (nr. 15) om visse bestemmelser vedrørende Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland, der er knyttet som bilag til TEU og til TEUF, er referenceværdierne i protokollen (nr. 12) om proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud, der er knyttet som bilag til de nævnte traktater, ikke direkte bindende for Det Forenede Kongerige. Forpligtelsen til at indføre numeriske finanspolitiske regler, der effektivt fremmer overholdelsen af de specifikke referenceværdier for det uforholdsmæssigt store underskud, og den tilknyttede forpligtelse til, at de flerårige mål i de mellemfristede budgetmæssige rammer er i overensstemmelse med sådanne regler, bør derfor ikke gælde for Det Forenede Kongerige.

                     (18)

                     Medlemsstaterne bør undgå procykliske finanspolitikker, og den finanspolitiske konsolidering bør være større i økonomiske opgangstider. Veldefinerede numeriske finanspolitiske regler vil kunne bidrage til at nå disse mål, hvilket bør afspejles i medlemsstaternes årlige budgetlovgivning.

                     (19)

                     Den nationale finanspolitiske planlægning kan kun være i overensstemmelse med både den forebyggende og den korrigerende del af stabilitets- og vækstpagten, hvis der anlægges et flerårigt perspektiv, og det tilstræbes at opfylde især de mellemfristede budgetmål. Det er nødvendigt, at der fastlægges mellemfristede budgetmæssige rammer for at sikre, at medlemsstaternes budgetmæssige rammer er i overensstemmelse med Unionens lovgivning. I overensstemmelse med Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (6) og Rådets forordning (EF) nr. 1467/97 af 7. juli 1997 om fremskyndelse og afklaring af gennemførelsen af proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud (7) bør den forebyggende og den korrigerende del af stabilitets- og vækstpagten ikke betragtes isoleret.

                     (20)

                     Selv om godkendelsen af den årlige budgetlovgivning er det centrale skridt i budgetproceduren, hvor medlemsstaterne vedtager vigtige budgetafgørelser, har de fleste finanspolitiske foranstaltninger budgetmæssige virkninger, som går et godt stykke ud over den årlige budgetcyklus. Derfor udgør et etårigt perspektiv et dårligt grundlag for sunde budgetpolitikker. For at integrere det flerårige budgetperspektiv, der findes i Unionens budgetovervågningsrammer, bør planlægningen af den årlige budgetlovgivning baseres på en flerårig finanspolitisk planlægning, som tager udgangspunkt i de mellemfristede budgetmæssige rammer.

                     (21)

                     Denne mellemfristede budgetmæssige ramme bør bl.a. indeholde fremskrivninger for hver enkelt overordnet udgifts- og indtægtspost for indeværende og fremtidige budgetår baseret på uændrede politikker. Hver medlemsstat bør være i stand til på passende vis at definere uændrede politikker, og definitionen bør offentliggøres sammen med de omfattede antagelser, metoder og andre relevante parametre.

                     (22)

                     Dette direktiv bør ikke forhindre en medlemsstats nydannede regering at opdatere sine mellemfristede budgetmæssige rammer, så de afspejler dens nye politiske prioriteter. I sådanne tilfælde bør den nydannede regering fremhæve forskellene i forhold til de tidligere mellemfristede budgetmæssige rammer.

                     (23)

                     Bestemmelserne om de budgetovervågningsrammer, der er fastlagt i TEUF, og navnlig stabilitets- og vækstpagten, gælder for sektoren offentlig forvaltning og service som helhed, som omfatter delsektorerne statslig forvaltning og service, offentlig forvaltning og service på delstatsniveau, kommunal forvaltning og service og sociale kasser og fonde, som defineret i forordning (EF) nr. 2223/96.

                     (24)

                     I mange medlemsstater har der fundet en betydelig finanspolitisk decentralisering sted med overførsel af budgetbeføjelser til subnationale myndigheder. Disse subnationale myndigheders rolle i forbindelse med at sikre overholdelsen af stabilitets og vækstpagten, er dermed vokset betydeligt, og der bør udvises særlig opmærksomhed for at sikre, at alle delsektorer i sektoren offentlig forvaltning og service er behørigt omfattet af anvendelsesområdet for de forpligtelser og procedurer, der er fastlagt i de nationale budgetmæssige rammer, navnlig, men ikke udelukkende, i disse medlemsstater.

                     (25)

                     Budgetmæssige rammer bør omfatte de offentlige finanser som helhed, således at de effektivt kan fremme budgetdisciplinen og holdbarheden af de offentlige finanser. Derfor bør opmærksomheden navnlig rettes mod transaktioner foretaget af de offentlige organer og med de offentlige midler, som ikke udgør en del af de almindelige budgetter på delsektorniveau, og som har umiddelbar eller mellemfristet indvirkning på medlemsstaternes budgetstillinger. Deres kombinerede indvirkning på de offentlige saldi og den offentlige gæld bør forelægges inden for rammerne af de årlige budgetprocesser og de mellemfristede budgetplaner.

                     (26)

                     Tilsvarende bør der rettes behørig opmærksomhed mod forekomsten af eventualforpligtelser. Mere præcist omfatter eventualforpligtelser mulige forpligtelser, der afhænger af, om visse usikre fremtidige begivenheder indtræffer, eller nuværende forpligtelser, når betalingen ikke er sandsynlig, eller den sandsynlige betalings beløb ikke kan måles pålideligt. De omfatter f.eks. relevante oplysninger om statsgarantier, nødlidende lån og forpligtelser i forbindelse med driften af offentlige selskaber, herunder i givet fald sandsynligheden af udgifter og den potentielle udgiftsdato for så vidt angår eventualforpligtelser. Der bør tages behørigt hensyn til markedernes følsomhed.

                     (27)

                     Kommissionen bør regelmæssigt overvåge gennemførelsen af dette direktiv. Bedste praksis vedrørende bestemmelserne i dette direktiv, der omhandler de forskellige aspekter af de nationale budgetmæssige rammer, bør identificeres og deles.

                     (28)

                     Målet for dette direktiv, nemlig at sikre en ensartet overholdelse af budgetdisciplinen, som foreskrevet i TEUF, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i TEU. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går dette direktiv ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå dette mål.

                     (29)

                     I overensstemmelse med punkt 34 i den interinstitutionelle aftale om bedre lovgivning (8) tilskyndes medlemsstaterne til, både i egen og i Unionens interesse, at udarbejde og offentliggøre deres egne oversigter, der så vidt muligt viser overensstemmelsen mellem dette direktiv og gennemførelsesforanstaltningerne —

               VEDTAGET DETTE DIREKTIV:
         KAPITEL I

            GENSTAND OG DEFINITIONER

            Artikel 1
            Dette direktiv fastlægger detaljerede regler vedrørende de kendetegn ved medlemsstaternes budgetmæssige rammer. Disse regler er nødvendige for at sikre, at medlemsstaterne overholder deres forpligtelser i henhold til TEUF for så vidt angår forebyggelse af uforholdsmæssigt store offentlige underskud.

            Artikel 2
            I forbindelse med dette direktiv gælder definitionerne af ordene »offentlig«, »underskud« og »investering« i artikel 2 i protokollen (nr. 12) om proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud, der er knyttet som bilag til TEU og til TEUF. Definitionen af delsektorerne i sektoren offentlig forvaltning og service, jf. punkt 2.70 i bilag A i forordning (EF) nr. 2223/96, finder tillige anvendelse.
            Derudover gælder følgende definition:

               »budgetmæssige rammer«: det sæt ordninger, procedurer, regler og institutioner, som ligger til grund for gennemførelsen af budgetpolitikker i sektoren offentlig forvaltning og service, herunder især:

                        a)

                        systemer for budgetregnskab og statistisk indberetning

                        b)

                        regler og procedurer for udarbejdelsen af prognoser til budgetplanlægning

                        c)

                        landespecifikke numeriske finanspolitiske regler, som bidrager til at sikre overensstemmelse mellem medlemsstaternes førte finanspolitik og deres respektive forpligtelser i henhold til TEUF, udtrykt i form af en sammensat indikator for budgetresultater såsom det offentlige budgetunderskud, låntagning, gæld eller en vigtig komponent heri

                        d)

                        budgetprocedurer, som omfatter de procedureregler, der understøtter budgetprocessen i alle dens faser

                        e)

                        mellemfristede budgetmæssige rammer som et specifikt sæt nationale budgetprocedurer, der giver finanspolitikken en længere horisont end det etårige budgetperspektiv, herunder fastlæggelse af policyprioriteter og af mellemfristede budgetmål

                        f)

                        ordninger for uafhængig overvågning og analyse med henblik på at øge gennemsigtigheden i budgetprocessens elementer

                        g)

                        mekanismer og regler, som regulerer de finanspolitiske forbindelser mellem de offentlige myndigheder i forskellige delsektorer i sektoren offentlig forvaltning og service.

         KAPITEL II

            REGNSKABSSYSTEMER OG STATISTIKKER

            Artikel 3

               1.   Hvad angår de nationale offentlige regnskabssystemer, skal medlemsstaterne råde over offentlige regnskabssystemer, der på omfattende og kohærent vis dækker alle delsektorer i sektoren offentlig forvaltning og service og indeholder de oplysninger, som er nødvendige for at kunne fremskaffe periodiserede data med henblik på at udarbejde data baseret på ENS-95-standarden. Disse offentlige regnskabssystemer skal underlægges intern kontrol og uafhængig revision.

               2.   Medlemsstaterne sikrer, at de finanspolitiske data for alle delsektorer i sektoren offentlige forvaltning og service som defineret i forordning (EF) nr. 2223/96 offentliggøres rettidigt og regelmæssigt. Medlemsstaterne offentliggør navnlig

                           a)

                           finanspolitiske data efter kasseregnskabsmetoden (eller tilsvarende tal fra offentlige regnskaber, hvis data efter kasseregnskabsmetoden ikke findes) med følgende hyppighed:

                                       —

                                       hver måned for delsektorerne statslig forvaltning og service, offentlig forvaltning og service på delstatsniveau samt sociale kasser og fonde inden udløbet af den følgende måned, og

                                       —

                                       hvert kvartal for delsektoren kommunal forvaltning og service inden udløbet af det følgende kvartal

                           b)

                           en detaljeret afstemningstabel, der viser metoderne for overgangen mellem data efter kasseregnskabsmetoden (eller tilsvarende tal fra offentlige regnskaber, hvis data efter kasseregnskabsmetoden ikke findes) og data baseret på ENS-95-standarden.

         KAPITEL III

            PROGNOSER

            Artikel 4

               1.   Medlemsstaterne sikrer, at den finanspolitiske planlægning baseres på realistiske makroøkonomiske og budgetmæssige prognoser, hvortil der anvendes de mest aktualiserede oplysninger. Budgetplanlægningen baseres på det mest sandsynlige makroøkonomiske scenario eller på et mere forsigtigt scenario. De makroøkonomiske og budgetmæssige prognoser sammenlignes med de senest opdaterede prognoser fra Kommissionen og, hvis det er hensigtsmæssigt, fra andre uafhængige organer. Der skal foreligge begrundede beskrivelser af de betydelige forskelle mellem det valgte makroøkonomiske scenario og Kommissionens prognose, især hvis niveauet for eller væksten af variabler i de eksterne antagelser afviger betydeligt fra de værdier, der er indeholdt i Kommissionens prognoser.

               2.   Kommissionen offentliggør de metoder, antagelser og relevante parametre, som understøtter dens makroøkonomiske og budgetmæssige prognoser.

               3.   Med henblik på at støtte medlemsstaterne i udarbejdelsen af deres budgetprognoser fremlægger Kommissionen prognoser for EU-udgifter baseret på det omkostningsniveau, der er programmeret inden for den flerårige finansielle ramme.

               4.   Inden for rammerne af en følsomhedsanalyse skal de makroøkonomiske og budgetmæssige prognoser undersøge de vigtigste finanspolitiske variablers udvikling under forskellige antagelser om vækst og rentesatser. Omfanget af alternative antagelser, der anvendes i makroøkonomiske og budgetmæssige prognoser, afhænger af de tidligere prognosers pålidelighed og skal i videst muligt omfang tage hensyn til de relevante risikoscenarier.

               5.   Medlemsstaterne specificerer, hvilken institution der er ansvarlig for udarbejdelsen af makroøkonomiske og budgetmæssige prognoser, og offentliggør de officielle makroøkonomiske og budgetmæssige prognoser, der er udarbejdet til den finanspolitiske planlægning, herunder de metoder, antagelser og relevante parametre, der understøtter disse prognoser. Medlemsstaterne og Kommissionen indgår mindst en gang årligt i en teknisk dialog om de antagelser, der ligger til grund for udarbejdelsen af de makroøkonomiske og budgetmæssige prognoser.

               6.   De makroøkonomiske og budgetmæssige prognoser til den finanspolitiske planlægning underkastes regelmæssig, middelret og omfattende evaluering baseret på objektive kriterier, herunder ex-post evaluering. Resultatet af evalueringen offentliggøres og inddrages behørigt i fremtidige makroøkonomiske og budgetmæssige prognoser. Hvis evalueringen afdækker en betydelig skævhed, der berører de makroøkonomiske prognoser for mindst fire på hinanden følgende år, træffer den pågældende medlemsstat de nødvendige foranstaltninger og offentliggør dem.

               7.   Medlemsstaternes kvartalsmæssige gælds- og underskudsniveauer offentliggøres af Kommissionen (Eurostat) hver tredje måned.

         KAPITEL IV

            NUMERISKE FINANSPOLITISKE REGLER

            Artikel 5
            Hver medlemsstat skal have numeriske finanspolitiske regler, som er specifikke for den, og som effektivt fremmer overholdelse af dens forpligtelser, der følger af TEUF på det budgetpolitiske område, inden for en flerårig horisont for den samlede sektor offentlig forvaltning og service. Disse regler fremmer navnlig:

                        a)

                        overholdelse af de referenceværdier for underskud og gæld, der er fastlagt i TEUF

                        b)

                        vedtagelsen af en flerårig tidshorisont for den finanspolitiske planlægning, herunder overholdelsen af medlemsstatens mellemfristede budgetmål.

            Artikel 6

               1.   Med forbehold af bestemmelser i TEUF om Unionens rammer for budgetovervågning skal de landespecifikke numeriske finanspolitiske regler specificere følgende elementer:

                           a)

                           reglernes måldefinition og anvendelsesområde

                           b)

                           en effektiv og rettidig overvågning af, om reglerne overholdes, baseret på pålidelige og uafhængige analyser udført af uafhængige organer eller organer udstyret med funktionsmæssig autonomi i forhold til medlemsstaternes finanspolitiske myndigheder

                           c)

                           konsekvenser i tilfælde af manglende overholdelse.

               2.   Såfremt de numeriske finanspolitiske regler indeholder undtagelsesklausuler, fastlægger disse et begrænset antal specifikke omstændigheder, som er i overensstemmelse med de forpligtelser, der påhviler medlemsstaterne i henhold til TEUF på det budgetpolitiske område, og konsekvente procedurer, hvor det midlertidigt er tilladt ikke at overholde reglerne.

            Artikel 7
            Medlemsstaternes årlige budgetlovgivning skal afspejle deres gældende landespecifikke numeriske finanspolitiske regler.

            Artikel 8
            Artikel 5-7 finder ikke anvendelse på Det Forenede Kongerige.

         KAPITEL V

            MELLEMFRISTEDE BUDGETMÆSSIGE RAMMER

            Artikel 9

               1.   Medlemsstaterne fastlægger troværdige, effektive mellemfristede budgetmæssige rammer med bestemmelser om vedtagelsen af en finanspolitisk planlægningshorisont på mindst tre år for at sikre, at den nationale finanspolitiske planlægning følger et flerårigt finanspolitisk planlægningsperspektiv.

               2.   De mellemfristede budgetmæssige rammer skal indeholde procedurer for fastlæggelse af

                           a)

                           omfattende og gennemsigtige flerårige budgetmål, hvad angår sektoren offentlig forvaltning og services underskud, gæld og andre sammensatte finanspolitiske indikatorer, såsom udgifter, således at det sikres, at disse er i overensstemmelse med de gældende numeriske finanspolitiske regler, der er fastlagt i kapitel IV

                           b)

                           fremskrivninger for hver enkelt overordnet udgifts- og indtægtspost for sektoren offentlig forvaltning og service med nærmere specifikationer for den statslige forvaltning og service samt sociale kasser og fonde, for indeværende og fremtidige budgetår, baseret på uændrede politikker

                           c)

                           en beskrivelse af mellemfristede planlagte politikker med en indvirkning på de offentlige finanser, fordelt efter overordnede indtægts- og udgiftsposter, som viser, hvordan tilpasningen hen imod de mellemfristede budgetmål gennemføres i forhold til fremskrivninger baseret på uændrede politikker.

                           d)

                           en vurdering af, hvordan de planlagte politikker i lyset af deres langsigtede direkte indvirkning på de offentlige finanser formentlig vil påvirke den langsigtede holdbarhed af de offentlige finanser.

               3.   Fremskrivninger inden for mellemfristede budgetmæssige rammer skal baseres på realistiske makroøkonomiske og budgetmæssige prognoser i overensstemmelse med kapitel III.

            Artikel 10
            Den årlige budgetlovgivning skal være i overensstemmelse med bestemmelserne i de mellemfristede budgetmæssige rammer. Især skal de indtægts- og udgiftsfremskrivninger og prioriteter, de mellemfristede budgetmæssige rammer indebærer, jf. artikel 9, stk. 2, danne grundlag for udarbejdelsen af det årlige budget. Der skal gives en behørig forklaring for enhver afvigelse fra disse bestemmelser.

            Artikel 11
            Dette direktivs bestemmelser forhindrer ikke en medlemsstats nydannede regering i at opdatere sine mellemfristede budgetmæssige rammer, så de afspejler dens nye politiske prioriteter. I sådanne tilfælde skal den nydannede regering anføre forskellene i forhold til de tidligere mellemfristede budgetmæssige rammer.

         KAPITEL VI

            GENNEMSIGTIGHED VEDRØRENDE OFFENTLIGE FINANSER OG OMFATTENDE ANVENDELSESOMRÅDE FOR BUDGETMÆSSIGE RAMMER

            Artikel 12
            Medlemsstaterne sikrer, at enhver foranstaltning, der træffes til opfyldelse af bestemmelserne i kapitel II, III og IV, er sammenhængende for og omfatter alle delsektorer i sektoren offentlig forvaltning og service. Der skal navnlig være sammenhæng i regnskabsregler og -procedurer og integritet med hensyn til den underliggende dataindsamling og databehandlingssystemerne.

            Artikel 13

               1.   Medlemsstaterne fastlægger hensigtsmæssige koordinationsmekanismer for alle delsektorer i sektoren offentlig forvaltning og service, således at der sikres en omfattende og sammenhængende dækning af alle delsektorer i sektoren offentlig forvaltning og service med hensyn til finanspolitisk planlægning, landespecifikke numeriske finanspolitiske regler og udarbejdelse af budgetprognoser samt etablering af flerårig planlægning i overensstemmelse med især de flerårige budgetmæssige rammer.

               2.   For at fremme den finanspolitiske ansvarlighed fastlægges det klart, hvilke budgetmæssige ansvarsområder der påhviler de offentlige myndigheder i de forskellige delsektorer i sektoren offentlig forvaltning og service.

            Artikel 14

               1.   Medlemsstaterne identificerer og forelægger inden for rammerne af de årlige budgetprocesser alle offentlige organer og midler, som ikke udgør en del af de almindelige budgetter på delsektorniveau, sammen med andre relevante oplysninger. Den kombinerede indvirkning på de offentlige saldi og den offentlige gæld af disse offentlige organer og midler skal forelægges inden for rammerne af de årlige budgetprocesser og de mellemfristede budgetplaner.

               2.   Medlemsstaterne offentliggør detaljerede oplysninger om deres skatteudgifters virkninger for indtægterne.

               3.   Medlemsstaterne offentliggør for alle delsektorer i sektoren offentlig forvaltning og service relevante oplysninger om eventualforpligtelser med potentielt betydelige virkninger for de offentlige budgetter, herunder statsgarantier, nødlidende lån og forpligtelser i forbindelse med driften af offentlige selskaber, herunder omfanget heraf. Medlemsstaterne offentliggør også oplysninger om indskud fra sektoren offentlig forvaltning og service i private og offentlige virksomheders kapital for så vidt angår økonomisk betydelige beløb.

         KAPITEL VII

            AFSLUTTENDE BESTEMMELSER

            Artikel 15

               1.   Medlemsstaterne sætter de nødvendige bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 31. december 2013. De meddeler straks Kommissionen teksten til disse bestemmelser. Rådet tilskynder medlemsstaterne til, både i egen og i Unionens interesse, at udarbejde og offentliggøre deres egne sammenligningstabeller, der så vidt muligt viser overensstemmelsen mellem dette direktiv og gennemførelsesforanstaltningerne.

               2.   Disse bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.

               3.   Kommissionen udarbejder en foreløbig fremskridtsrapport om gennemførelsen af de vigtigste bestemmelser i dette direktiv på basis af relevante oplysninger fra medlemsstaterne, som forelægges Europa-Parlamentet og Rådet senest den 14. december 2012.

               4.   Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.

            Artikel 16

               1.   Kommissionen offentliggør senest den 14. december 2018 en gennemgang af hensigtsmæssigheden af dette direktiv.

               2.   Gennemgangen skal bl.a. vurdere hensigtsmæssigheden af:

                           a)

                           de statistiske krav gældende for alle offentlige delsektorer

                           b)

                           udformningen og effektiviteten af numeriske finanspolitiske regler i medlemsstaterne

                           c)

                           medlemsstaternes offentlige finansers generelle gennemsigtighed.

               3.   Kommissionen foretager senest den 31. december 2012 en vurdering af hensigtsmæssigheden for medlemsstaterne af de internationale regnskabsstandarder for den offentlige sektor.

            Artikel 17
            Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

            Artikel 18
            Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

            Udfærdiget i Bruxelles, den 8. november 2011.

                  På Rådets vegne

               J. VINCENT-ROSTOWSKI

                  Formand

            (1)  Europa-Parlamentets udtalelse af 28.9.2011 (endnu ikke offentliggjort i EUT).

            (2)  EUT C 150 af 20.5.2011, s. 1.

            (3)  EUT L 87 af 31.3.2009, s. 164.

            (4)  EUT L 145 af 10.6.2009, s. 1.

            (5)  EFT L 310 af 30.11.1996, s. 1.

            (6)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

            (7)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 6.

            (8)  EUT C 321 af 31.12.2003, s. 1.