Avis juridique important

|

32002L0094

Kommissionens direktiv 2002/94/EF af 9. december 2002 om gennemførelsesbestemmelser til visse bestemmelser i Rådets direktiv 76/308/EØF om gensidig bistand ved inddrivelse af fordringer i forbindelse med visse bidrag, afgifter, skatter og andre foranstaltninger

EF-Tidende nr. L 337 af 13/12/2002 s. 0041 - 0054

Kommissionens direktiv 2002/94/EFaf 9. december 2002om gennemførelsesbestemmelser til visse bestemmelser i Rådets direktiv 76/308/EØF om gensidig bistand ved inddrivelse af fordringer i forbindelse med visse bidrag, afgifter, skatter og andre foranstaltningerKOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,under henvisning til Rådets direktiv 76/308/EØF af 15. marts 1976 om gensidig bistand ved inddrivelse af fordringer i forbindelse med visse bidrag, afgifter, skatter og andre foranstaltninger(1), senest ændret ved direktiv 2001/44/EF(2), særlig artikel 22, ogud fra følgende betragtninger:(1) Ordningen vedrørende gensidig bistand mellem medlemsstaternes kompetente myndigheder, som er fastsat i direktiv 76/308/EØF, er blevet ændret med hensyn til hvilke oplysninger, der skal gives til den myndighed, der anmoder om bistand, med hensyn til meddelelse af foreliggende akter eller afgørelser, med hensyn til vedtagelse af retsbevarende foranstaltninger og med hensyn til inddrivelse af fordringer gennem den myndighed, der anmodes om bistand, efter anmodning fra førstnævnte myndighed.(2) For hvert af disse aspekter bør Kommissionens direktiv 77/794/EØF af 4. november 1977 om fastlæggelse af gennemførelsesbestemmelserne til visse artikler i direktiv 76/308/EØF om gensidig bistand ved inddrivelse af fordringer i forbindelse med foranstaltninger, der er finansieret af Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, samt af landbrugsimportafgifter og told og i forbindelse med merværdiafgift(3), senest ændret ved direktiv 86/489/EØF(4), derfor ændres i overensstemmelse hermed.(3) Endvidere bør der fastsættes nærmere regler for, hvorledes myndighederne kan sende meddelelser til hinanden.(4) Direktiv 77/794/EØF bør af klarhedshensyn erstattes.(5) De i dette direktiv fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra Udvalget for Inddrivelse af Fordringer -UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:KAPITEL IALMINDELIGE BESTEMMELSERArtikel 1Dette direktiv fastlægger gennemførelsesbestemmelserne til artikel 4, stk. 2 og 4, artikel 5, stk. 2 og 3, artikel 7, 8, 9 og 11, artikel 12, stk. 1 og 2, artikel 14, artikel 18, stk. 3, og artikel 25 i direktiv 76/308/EØF.Direktivet fastlægger desuden de nærmere regler for omregning og overførsel af inddrevne beløb, for fastsættelse af mindstebeløbet for de fordringer, som kan danne grundlag for en anmodning om bistand, samt for, hvorledes myndighederne kan sende meddelelser til hinanden.Artikel 2I dette direktiv forstås ved:1) fremsendelse "ad elektronisk vej": fremsendelse, ved hjælp af elektronisk databehandlingsudstyr (herunder digital komprimering), hvor der anvendes tråd, radio, optiske midler eller andre elektromagnetiske midler2) "CCN/CSI"-nettet: en fælles platform baseret på det fælles kommunikationsnet (CCN) og den fælles systemgrænseflade (CSI), som er udviklet af Fællesskabet for at sikre alle fremsendelser ad elektronisk vej mellem kompetente myndigheder på området for told og beskatning.KAPITEL IIANMODNINGER OM OPLYSNINGERArtikel 3Den anmodning om oplysninger, der omhandles i artikel 4 i direktiv 76/308/EØF, affattes skriftligt efter modellen i bilag I til nærværende direktiv. Hvis anmodningen ikke kan fremsendes ad elektronisk vej, skal den være påført det officielle stempel fra den myndighed, der anmoder om bistand, og være underskrevet af en person, som handler på denne myndigheds vegne og er bemyndiget til at fremsætte en sådan anmodning.Hvis der er rettet en lignende anmodning til en anden myndighed, angiver den myndighed, der anmoder om bistand, navnet på den pågældende myndighed i sin anmodning om oplysninger.Artikel 4Anmodningen om oplysninger kan omhandle:1) skyldneren2) enhver anden person, der hæfter for betaling af fordringen i henhold til gældende bestemmelser i den medlemsstat, hvor den myndighed, der anmoder om bistand, befinder sig (herefter "medlemsstaten for den myndighed, der anmoder om bistand")3) enhver tredjemand, som er i besiddelse af aktiver, der tilhører en af de i litra 1) eller 2) nævnte personer.Artikel 51. Den myndighed, der anmodes om bistand, bekræfter skriftligt modtagelsen af anmodningen om oplysninger hurtigst muligt og under alle omstændigheder senest syv dage efter modtagelsen heraf.2. Straks efter modtagelsen af anmodningen opfordrer den myndighed, der anmodes om bistand, i givet fald den myndighed, der anmoder om bistand, til at give enhver yderligere nødvendig oplysning. Den myndighed, der anmoder om bistand, giver alle andre nødvendige oplysninger, som den normalt har adgang til.Artikel 61. Den myndighed, der anmodes om bistand, sender den myndighed, der anmoder om bistand, hver ønsket oplysning, så snart den foreligger.2. Såfremt ingen eller kun nogle af de ønskede oplysninger foreligger inden for en efter omstændighederne rimelig frist, underretter den myndighed, der anmodes om bistand, den myndighed, der anmoder om bistand, herom og angiver årsagerne hertil.Inden udløbet af en frist på seks måneder fra datoen for bekræftelsen af modtagelsen af anmodningen meddeler den myndighed, der anmodes om bistand, under alle omstændigheder den myndighed, der anmoder om bistand, resultatet af de undersøgelser, som førstnævnte har foretaget med henblik på at fremskaffe de ønskede oplysninger.På grundlag af oplysningerne fra den myndighed, der anmodes om bistand, kan den myndighed, der anmoder om bistand, anmode om, at denne fortsætter sin undersøgelse. Anmodningen skal fremsættes skriftligt inden for en frist på to måneder fra modtagelsen af meddelelsen om resultatet af de undersøgelser, der er foretaget af den myndighed, der anmodes om bistand, og sidstnævnte behandler denne anmodning på grundlag af de samme bestemmelser, som dem, der fandt anvendelse på den oprindelige anmodning.Artikel 7Hvis den myndighed, der anmodes om bistand, beslutter sig for ikke at efterkomme anmodningen om oplysninger, underretter den skriftligt den myndighed, der anmoder om bistand, om årsagerne dertil, idet den udtrykkelig angiver de bestemmelser i artikel 4 i direktiv 76/308/EØF, som den påberåber sig. En sådan meddelelse skal fremsendes af den myndighed, der anmodes om bistand, så snart denne har truffet sin afgørelse og under alle omstændigheder inden for en frist på tre måneder fra datoen for bekræftelsen af modtagelsen af anmodningen.Artikel 8Den myndighed, der anmoder om bistand, kan til enhver tid tilbagekalde anmodningen om oplysninger, som er tilstillet den myndighed, der anmodes om bistand. Afgørelsen om tilbagekaldelse fremsendes skriftligt til den myndighed, der anmodes om bistand.KAPITEL IIIANMODNINGER OM MEDDELELSEArtikel 9Den anmodning om meddelelse, der omhandles i artikel 5 i direktiv 76/308/EØF, udformes skriftligt i to eksemplarer efter modellen i bilag II til nærværende direktiv. Denne anmodning skal af den myndighed, der anmoder om bistand, være påført dennes officielle stempel og være underskrevet af en person, som handler på denne myndigheds vegne og er bemyndiget til at fremsætte en sådan anmodning.To kopier af den akt eller afgørelse, hvorom der anmodes om meddelelse, vedlægges anmodningen.Artikel 10Anmodningen om meddelelse kan vedrøre en fysisk eller juridisk person, der i overensstemmelse med gældende ret i medlemsstaten for den myndighed, der anmoder om bistand, gøres bekendt med enhver akt eller afgørelse, som vedrører denne person.Såfremt dette ikke fremgår af den akt eller afgørelse, hvorom der anmodes om meddelelse, henvises der i anmodningen om meddelelse til de regler vedrørende fremgangsmåden for anfægtelse af fordringer eller for inddrivelse af disse, der finder anvendelse i medlemsstaten for den myndighed, der anmoder om bistand.Artikel 111. Den myndighed, der anmodes om bistand, bekræfter skriftligt modtagelsen af anmodningen om meddelelsen hurtigst muligt og under alle omstændigheder senest syv dage efter modtagelsen.Straks efter modtagelsen af anmodningen om meddelelse træffer den myndighed, der anmodes om bistand, de nødvendige foranstaltninger til at efterkomme denne meddelelse i overensstemmelse med de gældende bestemmelser i den medlemsstat, hvor denne myndighed befinder sig.Om nødvendigt opfordrer den myndighed, der anmodes om bistand, den myndighed, der anmoder om bistand, til at give yderligere oplysninger, uden at dette dog må give anledning til, at den i anmodningen angivne frist for meddelelse overskrides.Den myndighed, der anmoder om bistand, giver alle andre oplysninger, som den normalt har adgang til.Den myndighed, der anmodes om bistand, kan under ingen omstændigheder anfægte gyldigheden af den akt eller afgørelse, hvorom der anmodes om meddelelse.2. Så snart meddelelsen er foretaget, underretter den myndighed, der anmodes om bistand, den myndighed, der anmoder om bistand, om tidspunktet herfor, hvilket sker ved at tilbagesende den ene af de modtagne anmodninger forsynet med en forskriftsmæssig attestation herom på bagsiden.KAPITEL IVANMODNINGER OM INDDRIVELSE ELLER OM RETSBEVARENDE FORANSTALTNINGERArtikel 121. De anmodninger om inddrivelse af en fordring eller om retsbevarende foranstaltninger, der omhandles i henholdsvis artikel 6 og artikel 13 i direktiv 76/308/EØF, affattes skriftligt efter modellen i bilag III til nærværende direktiv.Sådanne anmodninger skal indeholde en erklæring om, at de betingelser, der er fastsat i direktiv 76/308/EØF vedrørende iværksættelsen af proceduren om gensidig bistand, er opfyldt i det pågældende tilfælde, skal være påført det officielle stempel fra den myndighed, der anmoder om bistand, og skal være underskrevet af en person, som handler på denne myndigheds vegne og er bemyndiget til at fremsætte en sådan anmodning.2. Det dokument, der hjemler ret til eksekution, skal vedlægges anmodningen om inddrivelse eller om retsbevarende foranstaltninger. Samme dokument kan omfatte flere fordringer, såfremt disse vedrører samme person.Ved anvendelse af bestemmelserne i artikel 13 til 20 i nærværende direktiv anses fordringer, der er omfattet af et dokument, der hjemler ret til eksekution, som én fordring.Artikel 13Anmodninger om inddrivelse eller om retsbevarende foranstaltninger kan omhandle en hvilken som helst af de personer, der er omhandlet i artikel 4.Artikel 141. Hvis den valuta, der anvendes i den medlemsstat, i hvilken den myndighed, der anmodes om bistand, befinder sig, er forskellig fra den valuta, der anvendes i den medlemsstat, i hvilken den myndighed, der anmoder om bistand, befinder sig, angiver den myndighed, der anmoder om bistand, de fordringsbeløb, der skal inddrives, i begge valutaer.2. Den valutakurs, der skal benyttes ved anvendelsen af stk. 1, er den seneste salgskurs på det eller de mest repræsentative valutamarkeder i medlemsstaten for den myndighed, der anmoder om bistand, på den dato, hvor anmodningen om inddrivelse er underskrevet.Artikel 151. Den myndighed, der anmodes om bistand, skal skriftligt, hurtigst muligt og under alle omstændigheder inden syv dage efter modtagelsen af anmodningen om inddrivelse eller om retsbevarende foranstaltninger:a) bekræfte modtagelsen af anmodningenb) bede den myndighed, der anmoder om bistand, om at supplere anmodningen, hvis den ikke indeholder de oplysninger, der er omhandlet i artikel 7 i direktiv 76/308/EØF.Den myndighed, der anmoder om bistand skal give alle de oplysninger, som den har adgang til.2. Hvis den myndighed, der anmodes om bistand, ikke træffer de nødvendige foranstaltninger inden for den periode på tre måneder, der er fastsat i artikel 8 i direktiv 76/308/EØF, underretter den hurtigst muligt og under alle omstændigheder inden syv dage efter udløbet af denne periode skriftligt den myndighed, der anmoder om bistand, om årsagen til, at fristen ikke er overholdt.Artikel 16Såfremt det ikke er muligt at inddrive hele fordringen eller en del af denne, eller der ikke kan træffes retsbevarende foranstaltninger inden for en efter omstændighederne rimelig frist, underretter den myndighed, der anmodes om bistand, den myndighed, der anmoder om bistand, herom og angiver årsagerne hertil.Senest ved udløbet af hver periode på seks måneder fra datoen for bekræftelsen af modtagelsen af anmodningen underretter den myndighed, der anmodes om bistand, den myndighed, der anmoder om bistand, om udviklingen eller om resultatet af proceduren om inddrivelse eller om retsbevarende foranstaltninger.På grundlag af oplysningerne fra den myndighed, der anmodes om bistand, kan den myndighed, der anmoder om bistand, anmode førstnævnte om at genoptage proceduren for inddrivelse eller proceduren for retsbevarende foranstaltninger. Denne anmodning fremsættes skriftligt inden for en frist på to måneder fra datoen for modtagelsen af meddelelsen om resultatet af denne procedure og behandles af den myndighed, der anmodes om bistand, på grundlag af samme bestemmelser som den oprindelige anmodning.Artikel 171. Enhver indsigelse fremsat i medlemsstaten for den myndighed, der anmoder om bistand, mod fordringen eller mod det dokument, der hjemler ret til eksekution heraf, meddeles skriftligt af den myndighed, der anmoder om bistand, til den myndighed, der anmodes om bistand, straks efter at førstnævnte er blevet bekendt med en sådan indsigelse.2. Hvis de love og administrative bestemmelser og den administrative praksis, der gælder i den medlemsstat, hvor den myndighed, der anmodes om bistand, befinder sig, ikke tillader retsbevarende foranstaltninger eller inddrivelse, jf. artikel 12, stk. 2, andet afsnit, i direktiv 76/308/EØF, underretter denne myndighed den myndighed, der anmoder om bistand, herom hurtigst muligt og under alle omstændigheder senest en måned efter modtagelsen af den i stk. 1 omhandlede meddelelse.3. Enhver foranstaltning, som iværksættes i medlemsstaten for den myndighed, der anmodes om bistand, med henblik på godtgørelse af inddrevne beløb eller erstatning, for så vidt angår inddrivelse af beløb, der er gjort indsigelse mod, jf. artikel 12, stk. 2, andet afsnit, i direktiv 76/308/EØF, meddeles skriftligt af den myndighed, der anmodes om bistand, til den myndighed, der anmoder om bistand, straks efter at førstnævnte er blevet bekendt med en sådan foranstaltning.Den myndighed, der anmodes om bistand, inddrager så vidt muligt den myndighed, der anmoder om bistand, i procedurerne til fastsættelse af det beløb, der skal godtgøres, og den erstatning, der skal udredes. På begrundet begæring fra den myndighed, der anmodes om bistand, overfører den myndighed, der anmoder om bistand, de godtgjorte beløb og den betalte erstatning senest to måneder efter modtagelsen af denne anmodning.Artikel 181. Dersom anmodningen om inddrivelse eller om retsbevarende foranstaltninger bliver formålsløs som følge af betaling af fordringen, annullering heraf eller af andre årsager, underretter den myndighed, der anmoder om bistand, omgående den myndighed, der anmodes om bistand, herom skriftligt, for at sidstnævnte kan standse enhver foranstaltning, den måtte have iværksat.2. Når det fordringsbeløb, der omfattes af anmodningen om inddrivelse eller om retsbevarende foranstaltninger, af en eller anden grund ændres, underretter den myndighed, der anmoder om bistand, omgående den myndighed, der anmodes om bistand, skriftligt herom og udsteder om nødvendigt et nyt dokument, der hjemler ret til eksekution.3. Hvis ændringen fører til en nedsættelse af fordringsbeløbet, fortsætter den myndighed, der anmodes om bistand, den foranstaltning, som den har iværksat med henblik på inddrivelse eller retsbevarende foranstaltninger, idet denne foranstaltning dog begrænses til det udestående beløb.Hvis den myndighed, der anmodes om bistand, allerede har inddrevet et beløb, der overstiger det udestående beløb, på det tidspunkt, hvor den er gjort bekendt med nedsættelsen, uden at den i artikel 19 omhandlede overførsel er påbegyndt, tilbagebetaler denne myndighed det for meget indbetalte beløb til den person, der er berettiget hertil.4. Hvis ændringen fører til en forhøjelse af fordringsbeløbet, sender den myndighed, der anmoder om bistand, hurtigst muligt den myndighed, der anmodes om bistand, en supplerende anmodning om inddrivelse eller om retsbevarende foranstaltninger.Den myndighed, der anmodes om bistand, skal så vidt muligt behandle denne supplerende anmodning sammen med den første anmodning fra den myndighed, der anmoder om bistand. Hvis det ikke er muligt at samle den supplerende anmodning med den første anmodning, fordi den igangværende procedure er for vidt fremskreden, er den myndighed, der anmodes om bistand, kun forpligtet til at efterkomme den supplerende anmodning, såfremt beløbet mindst udgør det i nærværende direktivs artikel 25, stk. 2, nævnte beløb.5. Med henblik på omregning af det ændrede fordringsbeløb til den valuta, der er gældende i medlemsstaten for den myndighed, der anmodes om bistand, anvender den myndighed, der anmoder om bistand, den valutakurs, som blev anvendt i den oprindelige anmodning.Artikel 19Ethvert beløb, der er inddrevet af den myndighed, der anmodes om bistand, herunder efter omstændighederne de i artikel 9, stk. 2, i direktiv 76/308/EØF nævnte renter, overføres til den myndighed, der anmoder om bistand, i den valuta, som er gældende i medlemsstaten for den myndighed, der anmodes om bistand. Overførslen skal finde sted senest en måned efter den dato, hvor inddrivelsen blev foretaget.Medlemsstaternes kompetente myndigheder kan aftale andre ordninger om overførsel af beløb, der er mindre end det i nærværende direktivs artikel 25, stk. 2, nævnte beløb.Artikel 20Bortset fra de rentebeløb, som i overensstemmelse med artikel 9, stk. 2, i direktiv 76/308/EØF måtte blive opkrævet af den myndighed, der anmodes om bistand, anses fordringen for inddrevet i forhold til inddrivelsen af beløbet udtrykt i den nationale valuta for medlemsstaten for den myndighed, der anmodes om bistand, på grundlag af den valutakurs, der er omhandlet i artikel 14, stk. 2, i nærværende direktiv.KAPITEL VFREMSENDELSE AF HENVENDELSERArtikel 211. Alle oplysninger, der meddeles skriftligt i medfør af dette direktiv, skal så vidt muligt fremsendes ad elektronisk vej, bortset fra:a) den i artikel 5 i direktiv 76/308/EØF omhandlede anmodning om meddelelse samt den akt eller afgørelse, hvorom der anmodes om meddelelseb) de i henholdsvis artikel 6 og 13 i direktiv 76/308/EØF omhandlede anmodninger om inddrivelse eller om retsbevarende foranstaltninger samt det dokument, der hjemler ret til eksekution.2. Medlemsstaternes kompetente myndigheder kan aftale at afstå fra meddelelse på papir af de i stk. 1 nævnte anmodninger og dokumenter.Artikel 22Alle medlemsstater skal udpege et centralt kontor, som har hovedansvaret for kommunikationen ad elektronisk vej med andre medlemsstater. Dette kontor skal være tilsluttet CCN/CSI-nettet.Hvis der er udpeget flere myndigheder i en medlemsstat med henblik på anvendelsen af dette direktiv, skal det centrale kontor være ansvarligt for fremsendelsen af al kommunikation ad elektronisk vej mellem disse myndigheder og de centrale kontorer i andre medlemsstater.Artikel 231. Når de kompetente myndigheder i medlemsstaterne lagrer oplysninger i elektroniske databaser og udveksler sådanne oplysninger ad elektronisk vej, træffer de alle de foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre, at alle oplysninger, som formidles i en hvilken som helst form i medfør af dette direktiv, behandles som fortrolige.Oplysningerne er undergivet tavshedspligt og nyder samme beskyttelse som den, der gælder for tilsvarende oplysninger i henhold til national ret i den medlemsstat, der modtager dem.2. De i stk. 1 nævnte oplysninger må kun udleveres til de i artikel 16 i direktiv 76/308/EØF omhandlede personer og myndigheder.Sådanne oplysninger kan anvendes i forbindelse med sådanne retslige eller administrative procedurer, som er iværksat med henblik på at inddrive de bidrag, afgifter, skatter og andre foranstaltninger, som er omhandlet i artikel 2 i direktiv 76/308/EØF.Personer, der er behørigt godkendt af Europa-Kommissionens sikkerhedsgodkendelsesmyndighed, har kun adgang til disse oplysninger, såfremt det er nødvendigt for pasning, vedligeholdelse og udvikling af CCN/CSI-nettet.3. Når de kompetente myndigheder i medlemsstaterne kommunikerer ad elektronisk vej, træffer de alle de foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre, at al kommunikation er behørigt godkendt.Artikel 24Oplysninger samt øvrige meddelelser fra den myndighed, der anmodes om bistand, til den myndighed, der anmoder om bistand, affattes på det eller et af de officielle sprog i medlemsstaten for den myndighed, der anmodes om bistand, eller på ethvert andet sprog, som disse myndigheder måtte have aftalt.KAPITEL VIANTAGELSE OG AFVISNING AF ANMODNINGER OM BISTANDArtikel 251. Den myndighed, der anmoder om bistand, kan fremsætte en anmodning om bistand omfattende én eller flere fordringer, såfremt disse fordringer kan inddrives hos én og samme person.2. Der kan ikke anmodes om bistand, hvis det samlede beløb for den eller de i artikel 2, litra a) til i), i direktiv 76/308/EØF anførte fordringer er mindre end 1500 EUR.Artikel 26Hvis den myndighed, der anmodes om bistand, i medfør af artikel 14, stk. 1, i direktiv 76/308/EØF beslutter at afvise en anmodning om bistand, meddeler den den myndighed, der anmoder om bistand, skriftligt om årsagerne til afvisningen. En sådan meddelelse afgives af den myndighed, der anmodes om bistand, så snart denne har truffet sin beslutning og under alle omstændigheder inden for en frist på tre måneder regnet fra datoen for modtagelsen af anmodningen om bistand.KAPITEL VIIGODTGØRELSESREGLERArtikel 27Enhver medlemsstat udpeger mindst én person, som er behørigt bemyndiget til at aftale godtgørelsesregler i henhold til artikel 18, stk. 3, i direktiv 76/308/EØF.Artikel 281. Såfremt den myndighed, der anmodes om bistand, beslutter at anmode om godtgørelsesregler, underretter den den myndighed, der anmoder om bistand, skriftligt om årsagen til, at den finder, at inddrivelsen af fordringen frembyder særlige vanskeligheder, er forbundet med meget store omkostninger eller vedrører bekæmpelse af organiseret kriminalitet.Den myndighed, der anmodes om bistand, vedlægger desuden et detaljeret skøn over de omkostninger, som den anmoder om godtgørelse for hos den myndighed, der anmoder om bistand.2. Den myndighed, der anmoder om bistand, bekræfter skriftligt modtagelsen af anmodningen om godtgørelsesregler hurtigst muligt og under alle omstændigheder senest syv dage efter modtagelsen.Senest to måneder efter bekræftelsen af modtagelsen af den pågældende anmodning underretter den myndighed, der anmoder om bistand, den myndighed, der anmodes om bistand, om, hvorvidt og i hvilket omfang den godkender de foreslåede godtgørelsesregler.3. Hvis der ikke opnås enighed mellem de myndigheder, der henholdsvis anmoder og anmodes om bistand, med hensyn til godtgørelsesregler, fortsætter den myndighed, der anmodes om bistand, inddrivelsesproceduren på normal vis.KAPITEL VIIIAFSLUTTENDE BESTEMMELSERArtikel 29Hver medlemsstat skal inden 15. marts hvert år, så vidt muligt ad elektronisk vej, underrette Kommissionen om anvendelsen af de i direktiv 76/308/EØF fastlagte procedurer og om de resultater, der er opnået i det foregående kalenderår, efter modellen i bilag IV til nærværende direktiv.Artikel 30Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 30. april 2003. De underretter straks Kommissionen herom.Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.Artikel 31Kommissionen giver de øvrige medlemsstater meddelelse om de foranstaltninger, som træffes af hver medlemsstat til dette direktivs gennemførelse.Hver medlemsstat meddeler de øvrige medlemsstater og Kommissionen navn og adresse på de myndigheder, der er kompetente med hensyn til anvendelsen af dette direktiv, samt på de personer, der har beføjelse til at aftale regler i henhold til artikel 18, stk. 3, i direktiv 76/308/EØF.Artikel 32Direktiv 77/794/EØF ophæves herved.Henvisninger til det ophævede direktiv skal opfattes som henvisninger til dette direktiv.Artikel 33Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Artikel 34Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Bruxelles, den 9. december 2002.På Kommissionens vegneFrederik BolkesteinMedlem af Kommissionen(1) EFT L 73 af 19.3.1976, s. 18.(2) EFT L 175 af 28.6.2001, s. 17.(3) EFT L 333 af 24.12.1977, s. 11.(4) EFT L 283 af 4.10.1986, s. 23.BILAG I>PIC FILE= "L_2002337DA.004702.TIF">>PIC FILE= "L_2002337DA.004801.TIF">BILAG II>PIC FILE= "L_2002337DA.004902.TIF">>PIC FILE= "L_2002337DA.005001.TIF">BILAG III>PIC FILE= "L_2002337DA.005102.TIF">>PIC FILE= "L_2002337DA.005201.TIF">>PIC FILE= "L_2002337DA.005301.TIF">BILAG IV>PIC FILE= "L_2002337DA.005402.TIF">


Avis juridique important

|

31970L0373

Rådets direktiv 70/373/EØF af 20. juli 1970 om indførelse af fællesskabsprøveudtagningsmåder og analysemetoder for så vidt angår den officielle kontrol med foderstoffer

EF-Tidende nr. L 170 af 03/08/1970 s. 0002 - 0003 den finske specialudgave: kapitel 3 bind 3 s. 0061  den danske specialudgave: serie I kapitel 1970(II) s. 0471  den svenske specialudgave: kapitel 3 bind 3 s. 0061  den engelske specialudgave: serie I kapitel 1970(II) s. 0535  den græske specialudgave: Kapitel 03 bind 5 s. 0156  den spanske specialudgave: Kapitel 03 bind 4 s. 0016  den portugisiske specialudgave: Kapitel 03 bind 4 s. 0016

++++  RAADETS DIREKTIV  af 20 . juli 1970  om indfoerelse af faellesskabsproeveudtagningsmaader og -analysemetoder for saa vidt angaar den officielle kontrol med foderstoffer   ( 70/373/EOEF )  RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab , saerlig artiklerne 43 og 100 ,  under henvisning til forslag fra Kommissionen ,  under henvisning til udtalelse fra Det europaeiske Parlament ,  under henvisning til udtalelse fra Det oekonomiske og sociale Udvalg , og  ud fra foelgende betragtninger :  Produktionen , den erhvervsmaessige handel med og anvendelsen af foderstoffer er inden for Det europaeiske oekonomiske Faellesskab af stoerste betydning :  den animalske produktion inden for landbruget afhaenger i meget hoej grad af anvendelsen af gode og velegnede foderstoffer ;  en ordning paa foderstofomraadet er en vaesentlig faktor i en produktivitetsstigning inden for landbruget ;  indfoerelsen af faellesskabsregler med hensyn til beskaffenheden og sammensaetningen af foderstoffer , der anvendes inden for Det europaeiske oekonomiske Faellesskab , noedvendiggoer ensartede proeveudtagningsmaader og analysemetoder for saa vidt angaar den officielle kontrol gennem medlemsstaternes myndigheder ;  ogsaa for saa vidt angaar kontrollen med , om de endnu bestaaende nationale normer er blevet overholdt , skal der i hele Faellesskabet anvendes ensartede proeveudtagningsmaader og analysemetoder ;  nogle medlemsstater anvender allerede officielle proeveudtagningsmaader og analysemetoder , der paa vaesentlige punkter afviger delvist fra hinanden ; disse fremgangsmaader og metoder har umiddelbare virkninger for faellesmarkedets oprettelse og funktion og skal derfor harmoniseres ;  fastlaeggelsen af disse fremgangsmaader og metoder er en ren teknisk og videnskabelig gennemfoerelsesforanstaltning ; for at kunne udvikle , forbedre og fuldstaendiggoere den er en hurtig indsats paakraevet ; for at lette ivaerksaettelsen af disse foranstaltninger boer en fremgangsmaade fastsaettes , ved hvilken der inden for rammerne af en staaende komité for foderstoffer skabes et snaevert samarbejde mellem medlemsstaterne og Kommissionen ;  UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV :  Artikel 1  Medlemsstaterne traeffer alle formaalstjenlige foranstaltninger for at sikre , at den officielle kontrol med foderstoffer til konstatering af , om de betingelser , der er fastsat paa grundlag af administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om foderstoffernes beskaffenhed og sammensaetning er opfyldt , foretages efter de faellesskabsproeveudtagningsmaader og -analysemetoder , som fastlaegges i de i artikel 2 naevnte direktiver .  Artikel 2  De i artikel 1 naevnte fremgangsmaader og metoder fastlaegges efter fremgangsmaaden i artikel 3 ved direktiver under hensyntagen til den videnskabelige og tekniske videns stade samt til fremgangsmaader og metoder , der har staaet deres proeve .  I disse direktiver fastlaegges passende frister for indfoerelsen af disse fremgangsmaader og metoder i de nationale bestemmelser .  Artikel 3  1 . Naar der henvises til den fremgangsmaade , der er fastsat i denne artikel , indbringer formanden paa eget initiativ eller paa begaering af en medlemsstats repraesentant sagen for Den staaende Komité for foderstoffer  - i det foelgende benaevnt " Komiteen " - der er nedsat ved Raadets afgoerelse af 20 . juli 1970 ( 1 ) .  2 . Kommissionens repraesentant forelaegger Komiteen et udkast til de foranstaltninger , der skal traeffes . Komiteen afgiver en udtalelse om dette udkast inden for en frist , som formanden kan fastsaette under hensyn til , hvor meget det foreliggende spoergsmaal haster . Udtalelsen vedtages med et flertal af 12 stemmer , idet medlemsstaternes stemmer tildeles samme vaegt i henhold til traktatens artikel 148 , stk . ( 2 ) . Formanden deltager ikke i afstemningen .  3 . a ) Kommissionen traeffer de paataenkte foranstaltninger , saafremt de er i overensstemmelse med komiteens udtalelse .  b ) Saafremt de paataenkte foranstaltninger ikke er i overensstemmelse med komiteens udtalelse , eller der ikke er afgivet nogen udtalelse , foreslaar Kommissionen omgaaende Raadet de foranstaltninger , der skal traeffes . Raadet traeffer afgoerelse med kvalificeret flertal .  c ) Har Raadet efter forslagets forelaeggelse ikke inden udloebet af en frist paa tre maaneder truffet nogen afgoerelse , vedtages de foreslaaede foranstaltninger af Kommissionen .  Artikel 4  Artikel 3 gaelder for et tidsrum af 18 maaneder fra det tidspunkt , paa hvilket der foerste gang enten paa grundlag af artikel 3 , stk . 1 eller paa grundlag af lignende bestemmelser rettedes henvendelse til komiteen .  Artikel 5  Medlemsstaterne saetter de noedvendige administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv inden et aar efter dets meddelelse . De giver omgaaende Kommissionen meddelelse herom .  Artikel 6  Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne .  Udfaerdiget i Bruxelles , den 20 . juli 1970  Paa Raadets vegne  W . SCHEEL  Formand  ( 1 ) Se side 1 i dette nr . af EFT .


Avis juridique important

|

32001L0081

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/81/EF af 23. oktober 2001 om nationale emissionslofter for visse luftforurenende stoffer

EF-Tidende nr. L 309 af 27/11/2001 s. 0022 - 0030

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/81/EFaf 23. oktober 2001om nationale emissionslofter for visse luftforurenende stofferEUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 175, stk. 1,under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg(2),under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget(3),efter proceduren i traktatens artikel 251(4), på grundlag af Forligsudvalgets fælles udkast af 2. august 2001, ogud fra følgende betragtninger:(1) Den generelle fremgangsmåde og strategi i femte handlingsprogram på miljøområdet blev godkendt ved resolution vedtaget af Rådet og repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Rådet, af 1. februar 1993 om et program for Fællesskabets politik og virke inden for miljø og bæredygtig udvikling(5), og den sætter sig som mål, at de kritiske forsuringsbelastninger og -niveauer i Fællesskabet ikke overskrides. Ifølge programmet bør alle mennesker beskyttes effektivt mod sundhedsfarer som følge af luftforurening, og kravet om miljøbeskyttelse bør tilgodeses ved fastsættelsen af tilladte forureningsniveauer. Ifølge programmet skal de vejledende værdier fra Verdenssundhedsorganisationen (WHO) gøres obligatoriske på fællesskabsplan.(2) Alle medlemsstaterne har undertegnet Göteborg-protokollen af 1. december 1999 til De Forenede Nationers Økonomiske Kommission for Europas (UNECE's) konvention om grænseoverskridende luftforurening over store afstande med henblik på at nedbringe forsuring, eutrofiering og ozon ved jordoverfladen.(3) I Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 2179/98/EF af 24. september 1998 om revision af Det Europæiske Fællesskabs program for politik og handling i forbindelse med miljøet og bæredygtig udvikling "Mod en bæredygtig udvikling"(6) hedder det, at der bør lægges særlig vægt på at udvikle og gennemføre en strategi, der kan sikre, at de kritiske belastninger for så vidt angår udsættelse for forsurende, eutrofierende og fotokemiske luftforurenende stoffer ikke overskrides.(4) I henhold til Rådets direktiv 92/72/EØF af 21. september 1992 om luftforurening med ozon(7) skal Kommissionen forelægge Rådet en rapport om vurderingen af den fotokemiske forurening inden for Fællesskabet, ledsaget af forslag, som Kommissionen måtte anse for hensigtsmæssige, til kontrol med luftforureningen med ozon ved jordoverfladen og om nødvendigt til nedbringelse af emissionerne af ozonprækursorer.(5) Store områder af Fællesskabet er udsat for deposition af forsurende og eutrofierende stoffer i et omfang, der skader miljøet. I alle medlemsstaterne er der tale om en betydelig overskridelse af WHO's vejledende værdier for beskyttelse af menneskers sundhed og plantevæksten mod fotokemisk forurening.(6) Overskridelser af de kritiske belastninger bør derfor gradvis bringes til ophør og vejledende niveauer overholdes.(7) Det er for tiden ikke teknisk muligt at opfylde de langsigtede mål om at eliminere de negative virkninger af forsuring og reducere menneskets og miljøets udsættelse for troposfærisk ozon til niveauet for WHO's vejledende værdier. Der må derfor fastlægges foreløbige miljømålsætninger for forsuring og forurening med ozon ved jordoverfladen, som de nødvendige foranstaltninger til at mindske forureningen bør baseres på.(8) Ved opstillingen af foreløbige miljømålsætninger og af foranstaltninger til at opfylde dem bør der både tages hensyn til, om de er teknisk gennemførlige, og til de hermed forbundne omkostninger og fordele. Det bør i denne forbindelse sikres, at alle tiltag er omkostningseffektive for Fællesskabet som helhed, og der bør tages hensyn til behovet for at undgå for store omkostninger for enkelte medlemsstater.(9) Grænseoverskridende forurening bidrager til forsuring, eutrofiering af jordbunden og ozondannelse ved jordoverfladen, hvis bekæmpelse kræver samordnet indsats på fællesskabsplan.(10) Ved at nedbringe emissionerne af de forurenende stoffer, der forårsager forsuring og udsættelse for ozon ved jordoverfladen, vil også eutrofieringen af jordbunden blive mindsket.(11) Et sæt af nationale lofter for emissionen af svovldioxid, nitrogenoxider, flygtige organiske forbindelser og ammoniak for hver enkelt medlemsstat er en omkostningseffektiv løsning til at opfylde de foreløbige miljømålsætninger. Med sådanne emissionslofter har Fællesskabet og medlemsstaterne en vis frihed til at vælge, hvordan de vil overholde dem.(12) Medlemsstaterne bør have ansvaret for at træffe foranstaltninger til at overholde de nationale emissionslofter. Det vil blive nødvendigt at vurdere, hvilke fremskridt der gøres med overholdelsen af emissionslofterne. Medlemsstaterne bør derfor udarbejde programmer for nedbringelse af emissionerne og forelægge dem for Kommissionen. Programmerne bør omfatte oplysninger om allerede trufne eller planlagte foranstaltninger til overholdelse af emissionslofterne.(13) Målene for dette direktiv, en begrænsning af emissionerne af forsurende og eutrofierende forureningsstoffer og ozonprækursorer, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne på grund af forureningens grænseoverskridende natur og kan derfor i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. traktatens artikel 5, og især under hensyn til forsigtighedsprincippet bedre gennemføres på fællesskabsplan. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet går dette direktiv ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.(14) Fremskridtene i medlemsstaterne hen imod emissionslofterne samt spørgsmålet om, i hvilket omfang gennemførelsen af lofterne vil kunne opfylde de foreløbige miljømålsætninger for Fællesskabet som helhed, bør til sin tid vurderes. Denne vurdering bør også omfatte den videnskabelige og tekniske udvikling, udviklingen i Fællesskabets lovgivning og nedbringelsen af emissionerne uden for Fællesskabet med særlig vægt på de fremskridt, der er gjort bl.a. i ansøgerlandene. Med henblik på denne revision bør Kommissionen foretage en yderligere undersøgelse af omkostninger og fordele ved emissionslofterne, herunder omkostningseffektivitet, marginale omkostninger og fordele og socioøkonomiske følger samt eventuelle følger for konkurrenceevnen. I revisionen bør der også tages hensyn til de begrænsninger, der gælder for direktivets anvendelsesområde.(15) Kommissionen bør i dette øjemed udarbejde en rapport til Europa-Parlamentet og Rådet og, hvis den skønner det nødvendigt, foreslå passende ændringer til dette direktiv under hensyn til resultaterne af relevant fællesskabslovgivning, bl.a. vedrørende emissionsgrænser og produktstandarder for relevante emissionskilder, og til internationale regler om emissioner fra skibe og luftfartøjer.(16) Søtransport bidrager i væsentligt omfang til emissioner af svovldioxid og nitrogenoxider samt til koncentrationer og depositioner af luftforurenende stoffer i Fællesskabet, og det er derfor nødvendigt at nedbringe emissionerne fra søtransport. I artikel 7, stk. 3, i Rådets direktiv 1999/32/EF af 26. april 1999 om begrænsning af svovlindholdet i visse flydende brændstoffer og om ændring af direktiv 93/12/EØF(8) hedder det, at Kommissionen overvejer, hvilke foranstaltninger der kan træffes for at nedsætte det bidrag til forsuring, der skyldes forbrænding af andre brændstoffer til skibe end dem, der er omhandlet i direktivets artikel 2, stk. 3.(17) Medlemsstaterne bør søge at ratificere bilag VI til den internationale konvention om forebyggelse af forurening fra skibe (Marpol) hurtigst muligt.(18) På grund af forsuringens og ozonforureningens grænseoverskridende karakter bør Kommissionen fortsat overveje behovet for at udarbejde harmoniserede EF-foranstaltninger med henblik på at undgå konkurrenceforvridning og under hensyntagen til balancen mellem fordele og omkostninger, jf. dog artikel 18 i Rådets direktiv 96/61/EF af 24. september 1996 om integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening(9).(19) Bestemmelserne i dette direktiv bør finde anvendelse med forbehold af fællesskabslovgivningen vedrørende emissioner af disse forurenende stoffer fra specifikke kilder og bestemmelserne i direktiv 96/61/EF i forbindelse med emissionsgrænseværdier og brug af de bedste tilgængelige teknikker.(20) Emissionsopgørelser er nødvendige som middel til at overvåge fremskridtet hen imod overholdelse af emissionslofterne. Emissionsopgørelserne skal beregnes efter internationalt anerkendte metoder og skal med regelmæssige mellemrum forelægges Kommissionen og Det Europæiske Miljøagentur.(21) Medlemsstaterne bør fastsætte sanktioner for overtrædelse af bestemmelserne i dette direktiv og sørge for, at de iværksættes. Sanktionerne skal være effektive, stå i et rimeligt forhold til overtrædelsen og have en afskrækkende virkning.(22) De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af dette direktiv bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen(10).(23) Kommissionen og medlemsstaterne bør samarbejde på internationalt plan for at opfylde målsætningerne i dette direktiv -UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:Artikel 1FormålFormålet med dette direktiv er at begrænse emissionerne af forsurende og eutrofierende forureningsstoffer og ozonprækursorer for at forbedre beskyttelsen inden for Fællesskabet af miljøet og menneskers sundhed mod risikoen for negative virkninger fra forsuring, eutrofiering af jordbunden og ozon ved jordoverfladen, idet målsætningen på lang sigt er, at de kritiske niveauer og belastninger ikke overskrides, og at alle mennesker beskyttes effektivt mod de erkendte sundhedsfarer som følge af luftforurening, idet der indføres nationale emissionslofter med 2010 og 2020 som referencepunkter og gennemføres regelmæssige revisioner som fastsat i artikel 4 og 10.Artikel 2AnvendelsesområdeDette direktiv omfatter emissioner på medlemsstaternes område og deres eksklusive økonomiske zoner fra alle de kilder til de i artikel 4 omhandlede forureningsstoffer, der følger af menneskelige aktiviteter.Det omfatter ikke:a) emissioner fra international skibsfartb) emissioner fra luftfartøjer, bortset fra start- og landingscyklusc) for Spanien: emissioner på De Kanariske Øerd) for Frankrig: emissioner i de oversøiske departementere) for Portugal: emissioner på Madeira og Azorerne.Artikel 3Definitionera) "AOT 40": summen af forskellen mellem timekoncentrationerne for ozon ved jordoverfladen på mere end 80 µg/m3 (= 40 ppb) og 80 µg/m3 i dagtimerne akkumuleret fra maj til juli hvert årb) "AOT 60": summen af forskellen mellem timekoncentrationerne for ozon ved jordoverfladen på mere end 120 µg/m3 (= 60 ppb) og 120 µg/m3 akkumuleret i årets løbc) "kritisk belastning": en kvantitativ beregning af det niveau for udsættelse for et eller flere forureningsstoffer, under hvilket der ikke, ifølge den nuværende viden på området, indtræder betydelige negative virkninger for nærmere angivne følsomme miljøfaktorerd) "kritisk niveau": den koncentration af forureningsstoffer i atmosfæren, over hvilken der, ifølge den nuværende viden på området, kan indtræde direkte negative virkninger for receptorer, såsom mennesker, planter, økosystemer eller materialere) "emission": udledning af et stof til atmosfæren fra en punktkilde eller en diffus kildef) "netkvadrat": et kvadrat, der måler 150 km × 150 km, hvilket er den opløsning, der bruges ved kortlægning af kritiske belastninger i europæisk målestok og ved overvågning af emissioner og deposition af luftforurenende stoffer under samarbejdsprogrammet for overvågning og vurdering af transport af luftforurenende stoffer over store afstande i Europa (EMEP)g) "start- og landingscyklus": en cyklus bestående af følgende tidsrum for hver operation: indflyvning 4,0 minutter; taxi/tomgang på jorden 26,0 minutter; start 0,7 minutter; stigning 2,2 minutterh) "nationalt emissionsloft": den maksimumsmængde af et stof, udtrykt i kilotons, som må udledes fra en medlemsstat i et kalenderåri) "nitrogenoxider" og "NOx": nitrogenoxid og nitrogendioxid udtrykt som nitrogendioxidj) "ozon ved jordoverfladen": ozon i den nederste del af troposfærenk) "flygtige organiske forbindelser" og "VOC": alle organiske forbindelser, der er en følge af menneskelige aktiviteter, bortset fra methan, og som kan danne fotokemiske oxidanter ved reaktioner med nitrogenoxider under påvirkning af sollys.Artikel 4Nationale emissionslofter1. Medlemsstaterne begrænser senest ved udgangen af år 2010 deres årlige nationale emissioner af forureningsstofferne svovldioxid (SO2), nitrogenoxider (NOx), flygtige organiske forbindelser (VOC) og ammoniak (NH3) til mængder, der ikke overstiger emissionslofterne i bilag I under hensyntagen til enhver ændring som følge af fællesskabsforanstaltninger vedtaget på baggrund af de i artikel 9 omhandlede rapporter.2. Medlemsstaterne sørger for, at emissionslofterne i bilag I ikke overskrides efter 2010.Artikel 5Foreløbige miljømålsætningerDe nationale emissionslofter i bilag I tager sigte på i hovedsagen at opfylde følgende foreløbige miljømålsætninger for hele Fællesskabet i år 2010:a) ForsuringDe arealer, hvor de kritiske belastninger er overskredet, skal reduceres med mindst 50 % (i hvert netkvadrat) i forhold til situationen i 1990.b) Sundhedsrelateret ozoneksponering ved jordoverfladenBelastningen med ozon ved jordoverfladen, der overskrider det kritiske niveau for menneskers sundhed (AOT60 = 0), skal reduceres med to tredjedele i alle netkvadrater i forhold til situationen i 1990. Herudover må belastningen med ozon ved jordoverfladen ikke i noget netkvadrat overskride en absolut grænse på 2,9 ppm.h.c) Plantevækstrelateret ozoneksponering ved jordoverfladenBelastningen med ozon ved jordoverfladen, der overskrider det kritiske niveau for afgrøder og semi-naturlig plantevækst (AOT40 = 3 ppm.h), skal reduceres med en tredjedel i alle netkvadrater i forhold til situationen i 1990. Herudover må belastningen med ozon ved jordoverfladen ikke i noget netkvadrat overskride en absolut grænse på 10 ppm.h udtrykt som en overskridelse af det kritiske niveau på 3 ppm.h.Artikel 6Nationale programmer1. Medlemsstaterne udarbejder senest den 1. oktober 2002 programmer for gradvis mindskelse af de nationale emissioner af de i artikel 4 omhandlede forureningsstoffer for inden udgangen af 2010 mindst at overholde de nationale emissionslofter i bilag I.2. De nationale programmer omfatter oplysninger om allerede vedtagne og planlagte politikker og foranstaltninger og kvantificerede estimeringer af virkningen i 2010 af disse politikker og foranstaltninger på emissionen af forureningsstofferne. I programmerne anføres forventede betydelige ændringer i den geografiske fordeling af de nationale emissioner.3. Medlemsstaterne ajourfører og reviderer om nødvendigt de nationale programmer senest den 1. oktober 2006.4. Medlemsstaterne giver offentligheden og relevante organisationer, så som miljøorganisationer, adgang til de programmer, der udarbejdes i overensstemmelse med stk. 1, 2 og 3. Oplysninger, der stilles til rådighed for offentligheden og organisationer i medfør af dette stykke, skal være klare, letforståelige og lettilgængelige.Artikel 7Emissionsopgørelser og -fremskrivninger1. Medlemsstaterne udarbejder og ajourfører årligt nationale emissionsopgørelser og emissionsfremskrivninger for 2010 for de i artikel 4 omhandlede forureningsstoffer.2. Ved opstilling af deres emissionsopgørelser og -fremskrivninger anvender medlemsstaterne metoderne i bilag III.3. Med bistand fra Det Europæiske Miljøagentur opstiller Kommissionen, i samarbejde med medlemsstaterne og på grundlag af oplysninger fra disse, opgørelser og fremskrivninger for de i artikel 4 omhandlede forureningsstoffer. Opgørelserne og fremskrivningerne gøres tilgængelige for offentligheden.4. Enhver ajourføring af de metoder, der skal anvendes i henhold til bilag III, foretages efter proceduren i artikel 13, stk. 2.Artikel 8Rapporter fra medlemsstaterne1. Medlemsstaterne forelægger hvert år senest den 31. december Kommissionen og Det Europæiske Miljøagentur deres nationale emissionsopgørelser og deres emissionsfremskrivninger for 2010, udarbejdet i overensstemmelse med artikel 7. De forelægger deres endelige emissionsopgørelser for året forud for det foregående år og deres foreløbige emissionsopgørelser for det foregående år. Emissionsfremskrivningerne skal omfatte en kvantitativ beskrivelse af de vigtigste socioøkonomiske forudsætninger, som fremskrivningerne bygger på.2. Medlemsstaterne underretter senest den 31. december 2002 Kommissionen om de programmer, de har udarbejdet i overensstemmelse med artikel 6, stk. 1 og 2.Medlemsstaterne underretter senest den 31. december 2006 Kommissionen om de ajourførte programmer, de har udarbejdet i overensstemmelse med artikel 6, stk. 3.3. Kommissionen sender de andre medlemsstater de nationale programmer, den har modtaget, senest en måned efter modtagelsen heraf.4. Kommissionen opstiller efter proceduren i artikel 13, stk. 2, bestemmelser til sikring af, at de nationale programmer indberettes på en sammenhængende og klar måde.Artikel 9Rapporter fra Kommissionen1. I 2004 og 2008 forelægger Kommissionen Europa-Parlamentet og Rådet en rapport om fremskridtet med gennemførelsen af de nationale emissionslofter i bilag I og om, i hvilket omfang de foreløbige miljømålsætninger i artikel 5 forventes at blive opfyldt i 2010, samt i hvilket omfang de langsigtede målsætninger i artikel 1 vil kunne blive opfyldt i 2020. I disse rapporter indgår en økonomisk vurdering, herunder omkostningseffektivitet, fordele, en vurdering af marginale omkostninger og fordele og de socioøkonomiske følger af gennemførelsen af emissionslofterne for bestemte medlemsstater og sektorer. De indeholder ligeledes en vurdering af begrænsningerne af dette direktivs anvendelsesområde som fastsat i artikel 2 og en vurdering af, i hvilket omfang yderligere emissionsreduktioner vil være nødvendige for at opfylde de foreløbige målsætninger i artikel 5. Rapporterne skal tage hensyn til medlemsstaternes rapporter i henhold til artikel 8, stk. 1 og 2, og til bl.a.:a) al ny fællesskabslovgivning, som måtte blive vedtaget, og som fastsætter emissionsgrænser og produktstandarder for relevante emissionskilderb) udviklingen for så vidt angår den bedste tilgængelige teknik inden for rammerne af udvekslingen af oplysninger i medfør af artikel 16 i direktiv 96/61/EFc) målene for emissionsreduktion for 2008 vedrørende svovldioxidemissioner og nitrogenoxidemissioner fra store fyringsanlæg, som medlemsstaterne indberetter i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/80/EF af 23. oktober 2001 om begrænsning af visse luftforurenende emissioner fra store fyringsanlæg(11)d) emissionsreduktioner i tredjelande og tilsagn om reduktioner fra tredjelande med særlig vægt på de foranstaltninger, der skal træffes i ansøgerlandene, samt muligheden for yderligere emissionsreduktioner i Fællesskabets naboregionere) al ny fællesskabslovgivning og alle nye internationale regler om emissioner fra skibe og luftfartøjerf) udviklingen inden for transportsektoren og alle yderligere tiltag til kontrol af transportemissionerg) udviklingen på landbrugsområdet, nye fremskrivninger over husdyrbestanden og forbedring af metoderne til emissionsreduktion i landbrugssektorenh) enhver større ændring af markedet for energiforsyning i en medlemsstat og nye prognoser baseret på de foranstaltninger medlemsstaterne har truffet for at efterleve deres internationale forpligtelser med hensyn til klimaændringeri) vurdering af nuværende og forventede overskridelser af kritiske belastninger og WHO's vejledende værdier for ozon ved jordoverfladenj) muligheden for fastsættelse af en foreslået foreløbig målsætning for mindskelse af eutrofiering af jordbundenk) nye tekniske og videnskabelige data, herunder en vurdering af usikkerheden med hensyn til:i) de nationale emissionsregistreii) reference-input-dataiii) kendskab til de forurenende stoffers grænseoverskridende bevægelser og depositioniv) kritiske belastninger og niveauerv) den anvendte modelsamt en vurdering af den deraf følgende usikkerhed ved de nationale emissionslofter, som er nødvendige for opfyldelsen af målsætningerne i artikel 5l) nødvendigheden af at undgå uforholdsmæssigt store udgifter for de enkelte medlemsstaterm) sammenligning af modelberegninger med observationer af forsuring, eutrofiering og ozon ved jordoverfladen med henblik på at forbedre modellernen) i påkommende tilfælde eventuel anvendelse af relevante økonomiske instrumenter.2. I 2012 forelægger Kommissionen Europa-Parlamentet og Rådet en rapport om overholdelsen af lofterne i bilag I og om fremskridtene i forhold til de foreløbige miljømålsætninger i artikel 5 og de langsigtede målsætninger i artikel 1. I rapporten tages der hensyn til medlemsstaternes rapporter i henhold til artikel 8, stk. 1 og 2, og til de faktorer, der er opført i stk. 1, litra a)-m), i nærværende artikel.Artikel 10Revision1. De i artikel 9 omhandlede rapporter skal tage hensyn til de i artiklens stk. 1 anførte faktorer. På baggrund af disse faktorer og de fremskridt, som er gjort for at nå emissionslofterne i 2010, og på baggrund af en vurdering af de videnskabelige og tekniske fremskridt samt situationen vedrørende de fremskridt, som er gjort for at opfylde de foreløbige målsætninger i dette direktiv og de langsigtede målsætninger om at undgå overskridelser af kritiske belastninger og niveauer og WHO's retningslinjer for luftkvaliteten hvad angår ozon, foretager Kommissionen en revision af dette direktiv som forberedelse til hver rapport.2. Som led i den revision, der skal afsluttes i 2004, vil der blive foretaget en vurdering af de vejledende emissionslofter for Fællesskabet som helhed, der er opstillet i bilag II. Vurderingen af disse vejledende lofter indgår som en faktor i analysen af yderligere omkostningseffektive foranstaltninger, der kan træffes for at reducere emissionerne af alle relevante forureningsstoffer, med henblik på at opfylde de foreløbige miljømålsætninger i artikel 5 for Fællesskabet som helhed i 2010.3. Alle revisioner omfatter yderligere undersøgelser af de anslåede omkostninger og den anslåede nytteværdi af nationale emissionslofter - med beregninger foretaget ud fra de nyeste modeller og under anvendelse af de bedste tilgængelige data for at sikre mindst mulig usikkerhed og under hensyntagen til fremskridt vedrørende udvidelsen af Den Europæiske Union - og yderligere undersøgelser af fordelene ved alternative metoder med udgangspunkt i de i artikel 9 anførte faktorer.4. Med henblik på at undgå konkurrenceforvridning, og uden at det berører artikel 18 i direktiv 96/61/EF, skal Kommissionen yderligere undersøge behovet for at udvikle harmoniserede fællesskabsforanstaltninger inden for de mest relevante økonomiske sektorer og produkter, der bidrager til forsuring, eutrofiering og dannelse af ozon ved jordoverfladen, under hensyntagen til balancen mellem fordele og omkostninger.5. De i artikel 9 omhandlede rapporter ledsages i givet fald af forslag tila) ændring af de nationale lofter i bilag I med henblik på at opfylde de foreløbige miljømålsætninger i artikel 5 og/eller ændring af disse foreløbige miljømålsætningerb) eventuelle yderligere emissionsreduktioner med henblik på at opfylde de langsigtede målsætninger i dette direktiv helst i 2020c) foranstaltninger til sikring af, at lofterne overholdes.Artikel 11Samarbejde med tredjelandeFor at fremme opfyldelsen af det i artikel 1 anførte formål indleder Kommissionen og i givet fald medlemsstaterne, jf. dog traktatens artikel 300, bilateralt og multilateralt samarbejde med tredjelande og relevante internationale organisationer, såsom FN's Økonomiske Kommission for Europa (UNECE), Den Internationale Søfartsorganisation (IMO) og Organisationen for International Civil Luftfart (ICAO), bl.a. gennem udveksling af oplysninger, om teknisk og videnskabelig forskning og udvikling, og som tager sigte på en forbedring af grundlaget for at fremme emissionsreduktioner.Artikel 12Rapporter om emissioner fra skibe og luftfartøjer1. Inden udgangen af 2002 forelægger Kommissionen Europa-Parlamentet og Rådet en rapport om, i hvilket omfang emissioner fra international skibsfart medvirker til forsuring, eutrofiering og dannelse af ozon ved jordoverfladen inden for Fællesskabet.2. Inden udgangen af 2004 forelægger Kommissionen Europa-Parlamentet og Rådet en rapport om, i hvilket omfang emissioner fra luftfartøjer, bortset fra start- og landingscyklus, medvirker til forsuring, eutrofiering og dannelse af ozon ved jordoverfladen inden for Fællesskabet.3. Hver rapport skal indeholde forslag til et handlingsprogram for foranstaltninger, der på internationalt plan og på fællesskabsplan, alt efter hvad der er mest hensigtsmæssigt, vil kunne træffes med henblik på at nedbringe emissioner fra den pågældende sektor, og dette forslag skal danne baggrund for yderligere overvejelser i Europa-Parlamentet og Rådet.Artikel 13Udvalg1. Kommissionen bistås af det udvalg, der er nedsat ved artikel 12 i direktiv 96/62/EF (i det følgende benævnt "udvalget").2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 4 og 7 i afgørelse 1999/468/EF, jf. dennes artikel 8.Fristen i artikel 4, stk. 3, i afgørelse 1999/468/EF fastsættes til tre måneder.3. Udvalget vedtager selv sin forretningsorden.Artikel 14SanktionerMedlemsstaterne fastsætter de sanktioner, der skal anvendes i tilfælde af overtrædelse af de nationale bestemmelser, der er vedtaget til gennemførelse af nærværende direktiv. Sanktionerne skal være effektive, stå i et rimeligt forhold til overtrædelsen og have præventiv virkning.Artikel 15Gennemførelse1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv inden den 27. november 2002. De underretter straks Kommissionen herom.Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.Artikel 16IkrafttrædenDette direktiv træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Artikel 17AdressaterDette direktiv er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Luxembourg, den 23. oktober 2001.På Europa-Parlamentets vegneN. FontaineFormandPå Rådets vegneA. Neyts-UyttebroeckFormand(1) EFT C 56 E af 29.2.2000, s. 34.(2) EFT C 51 af 23.2.2000, s. 11.(3) EFT C 317 af 6.11.2000, s. 35.(4) Europa-Parlamentets udtalelse af 15.3.2000 (EFT C 377 af 29.12.2000, s. 159), Rådets fælles holdning af 7.11.2000 (EFT C 375 af 28.12.2000, s. 1) og Europa-Parlamentets afgørelse af 14.3.2001 (endnu ikke offentliggjort i EFT). Europa-Parlamentets afgørelse af 20.9.2001 og Rådets afgørelse af 27.9.2001.(5) EFT C 138 af 17.5.1993, s. 1.(6) EFT L 257 af 10.10.1998, s. 1.(7) EFT L 297 af 13.10.1992, s. 1.(8) EFT L 121 af 11.5.1999, s. 13.(9) EFT L 257 af 10.10.1996, s. 26.(10) EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23.(11) Se side 1 i denne EFT.BILAG INationale emissionslofter for SO2, NOx, VOC og NH3, der skal nås inden 2010(1)>TABELPOSITION>(1) De nationale emissionslofter tager sigte på stort set at opfylde de foreløbige miljømålsætninger, der er omhandlet i artikel 5. Det forventes, at opfyldelsen af disse målsætninger vil resultere i en reduktion af eutrofieringen af jordbunden, således at det fællesskabsareal, hvor depositionerne af næringsstofnitrogen overskrider de kritiske belastninger, vil blive mindsket med omkring 30 % i forhold til situationen i 1990.BILAG IIEmissionslofter for SO2, NOx og VOC>TABELPOSITION>Disse emissionslofter er fastsat med henblik på at opfylde de foreløbige miljømålsætninger i artikel 5 for Fællesskabet som helhed i 2010.BILAG IIIMetoder til udarbejdelse af emissionsopgørelser og -fremskrivningerMedlemsstaterne opstiller emissionsopgørelser og -fremskrivninger efter de metoder, der er anerkendt inden for rammerne af konventionen om grænseoverskridende luftforurening over store afstande, og skal ved udarbejdelsen af disse opgørelser og fremskrivninger anvende den fælles Emep/Corinair(1)-vejledning.(1) Det Europæiske Miljøagenturs opgørelse over luftforurenende emissioner.


Avis juridique important

|

32004L0067

Rådets direktiv 2004/67/EF af 26. april 2004 om foranstaltninger til opretholdelse af naturgasforsyningssikkerheden (EØS-relevant tekst)

EU-Tidende nr. L 127 af 29/04/2004 s. 0092 - 0096

Rådets direktiv 2004/67/EFaf 26. april 2004om foranstaltninger til opretholdelse af naturgasforsyningssikkerheden(EØS-relevant tekst)RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 100,under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg(2),efter høring af Regionsudvalget,under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet(3), ogud fra følgende betragtninger:(1) Naturgas (i det følgende benævnt "gas") er på vej til at blive et stadig vigtigere led i Fællesskabets energiforsyning, og som det fremgår af grønbogen "På vej mod en europæisk strategi for energiforsyningssikkerhed", forventes Den Europæiske Union på længere sigt at blive mere og mere afhængig af gas, som importeres fra forsyningskilder uden for Unionen.(2) I henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/30/EF af 22. juni 1998 om fælles regler for det indre marked for naturgas(4) og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/55/EF af 26. juni 2003 om fælles regler for det indre marked for naturgas og om ophævelse af direktiv 98/30/EF(5) er Fællesskabets gasmarked ved at blive liberaliseret. Som følge heraf kan enhver vanskelighed, der resulterer i en reduktion af gasforsyningen, for så vidt angår forsyningssikkerheden medføre alvorlige forstyrrelser i Fællesskabets økonomiske aktivitet; der er derfor et voksende behov for at sikre gasforsyningssikkerheden.(3) Fuldførelsen af det indre gasmarked kræver, at forsyningssikkerheden behandles med et mindstemål af ensartethed, navnlig gennem en gennemsigtig forsyningssikkerhedspolitik, som udelukker forskelsbehandling og er forenelig med et sådant markeds krav, for at undgå markedsforvridninger. For at sikre det indre markeds gasforsyningssikkerhed og funktionsduelighed er det af afgørende betydning klart at få fastlagt de forskellige markedsaktørers opgaver og ansvar.(4) Forsyningssikkerhedspligt, der pålægges virksomheder, må ikke udgøre en hindring for et velfungerende indre marked og må ikke pålægge deltagerne på gasmarkedet, herunder nye markedsaktører og små markedsaktører, urimelige og uforholdsmæssigt store byrder.(5) I betragtning af det voksende gasmarked i Fællesskabet er det vigtigt, at gasforsyningssikkerheden opretholdes, navnlig for så vidt angår husholdningskunder.(6) En lang række instrumenter står til rådighed for industrien og, i givet fald, for medlemsstaterne med henblik på at overholde forsyningssikkerhedspligten. Bilaterale aftaler mellem medlemsstaterne kan være et af midlerne til at bidrage til opfyldelsen af minimumsstandarderne for forsyningssikkerhed under behørig hensyntagen til traktaten og den afledte ret, navnlig artikel 3, stk. 2, i direktiv 2003/55/EF.(7) Vejledende minimumsmål for gasoplagring vil kunne fastlægges enten på nationalt plan eller af industrien. Det forudsættes, at dette ikke bør indebære nogen yderligere investeringsforpligtelser.(8) I betragtning af betydningen af at sikre gasforsyningen, bl.a. på grundlag af langtidskontrakter, bør Kommissionen overvåge udviklingen på gasmarkedet på grundlag af rapporter fra medlemsstaterne.(9) For at kunne efterkomme den voksende gasefterspørgsel og for - som en forudsætning for et konkurrencedygtigt indre gasmarked - at sprede gasforsyningerne må Fællesskabet i de kommende årtier være i stand til at mobilisere supplerende gasmængder i betydeligt omfang, hvoraf mange nødvendigvis vil komme fra fjerntliggende kilder og vil skulle transporteres over store afstande.(10) Fællesskabet og gasleverandør- og gastransitlandene har en stærk fælles interesse i at sikre fortsatte investeringer i gasforsyningsinfrastrukturen.(11) Langtidskontrakter har spillet en vigtig rolle i Europas gasforsyning og vil fortsat gøre det. Det nuværende omfang af langtidskontrakter er tilstrækkeligt på fællesskabsplan, og de forventes fortsat at ville være et væsentligt bidrag til de samlede gasforsyninger, fordi selskaberne vedbliver med at inkludere sådanne kontrakter i deres generelle forsyningsportefølje.(12) Der er gjort betydelige fremskridt med at udvikle likvide handelspladser og gennem programmer for frigivelse af gas på nationalt plan. Denne tendens forventes at fortsætte.(13) Det er vigtigt, at der i alvorlige forsyningskrisetilfælde skabes reel solidaritet mellem medlemsstaterne, så meget desto mere som medlemsstaterne bliver stadig mere afhængige af hinanden, når det gælder forsyningssikkerhed.(14) Medlemsstaternes suveræne rettigheder over deres egne naturressourcer berøres ikke af dette direktiv.(15) Der bør nedsættes en gaskoordineringsgruppe, der skal lette samordningen af foranstaltninger til sikring af forsyningssikkerheden på fællesskabsplan i tilfælde af en større forsyningsafbrydelse, og som også kan bistå medlemsstaterne med samordningen af foranstaltninger, der træffes på nationalt plan. Ydermere bør den regelmæssigt udveksle information om gasforsyningssikkerheden og drøfte aspekter, der er relevante i forbindelse med en større forsyningsafbrydelse.(16) Medlemsstaterne bør vedtage og offentliggøre nationale beredskabsbestemmelser.(17) I dette direktiv bør der fastsættes regler for det tilfælde, at der indtræffer en større forsyningsafbrydelse; den forventede varighed af en sådan forsyningsafbrydelse bør dække en længerevarig periode på mindst otte uger.(18) For så vidt angår håndteringen af tilfælde af en større forsyningsafbrydelse bør dette direktiv indeholde en mekanisme bygget på en tretrinsstrategi. Første trin omfatter industriens reaktion på forsyningsafbrydelsen; hvis denne ikke er tilstrækkelig, bør medlemsstaterne træffe foranstaltninger til at afhjælpe forsyningsafbrydelsen. Der skal først træffes passende foranstaltninger på fællesskabsplan, hvis de foranstaltninger, der er truffet på første og andet trin ikke har ført til noget resultat.(19) Målet for dette direktiv, nemlig at sikre gasforsyningssikkerheden på et passende niveau, navnlig i tilfælde af en større forsyningsafbrydelse, og samtidig bidrage til at oprette et fuldt funktionsdygtigt indre marked for gas, kan ikke under alle omstændigheder opfyldes i tilstrækkeligt omfang af medlemsstaterne, navnlig i lyset af deres voksende indbyrdes afhængighed med hensyn til gasforsyningssikkerhed, og kan derfor på grund af foranstaltningens omfang og rækkevidde bedre gennemføres på fællesskabsplan; Fællesskabet kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. traktatens artikel 5. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går dette direktiv ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå dette mål -UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:Artikel 1FormålDette direktiv fastsætter foranstaltninger, der skal sikre gasforsyningssikkerheden på et passende niveau. Disse foranstaltninger vil også bidrage til et velfungerende indre gasmarked. Det opstiller de fælles rammer for, hvordan medlemsstaterne skal fastlægge en generel gennemsigtig forsyningssikkerhedspolitik, som udelukker forskelsbehandling og er i overensstemmelse med et konkurrencepræget indre gasmarkeds krav, klarlægge de forskellige markedsaktørers generelle opgaver og ansvar og indføre særlige procedurer, hvorefter gasforsyningen kan sikres uden forskelsbehandling.Artikel 2DefinitionerI dette direktiv forstås ved:1) "langtids-gasforsyningskontrakt": en gasforsyningskontrakt, hvis løbetid er over ti år2) "større forsyningsafbrydelse": en situation, hvor Fællesskabet risikerer at miste mere end 20 % af sin gasforsyning fra tredjelande, og hvor det kan forventes, at situationen på fællesskabsplan ikke kan styres tilfredsstillende med nationale foranstaltninger.Artikel 3Gasforsyningssikkerhedspolitik1. Ved fastlæggelsen af den generelle politik til sikring af en passende gasforsyningssikkerhed præciserer medlemsstaterne de forskellige markedsaktørers opgaver og ansvar, når det drejer sig om at nå målene for denne politik, og de fastsætter passende minimumsstandarder for forsyningssikkerhed, som aktørerne på den pågældende medlemsstats gasmarked skal overholde. Disse standarder iværksættes på en gennemsigtig måde uden forskelsbehandling og offentliggøres.2. Medlemsstaterne sørger for på passende måde at sikre, at de i dette direktiv omhandlede foranstaltninger ikke pålægger aktørerne på gasmarkedet urimelige og uforholdsmæssigt store byrder og er forenelige med kravene om et konkurrencedygtigt indre gasmarked.3. En ikke-udtømmende liste over instrumenter til sikring af gasforsyningen findes i bilaget.Artikel 4Forsyningssikkerhed for bestemte kunder1. Medlemsstaterne sikrer, at forsyningerne til husholdningskunder på deres område er beskyttet i passende omfang i det mindste i tilfælde af:a) en delvis afbrydelse af de nationale gasforsyninger i en periode, som medlemsstaterne fastsætter under hensyn til de nationale forholdb) ekstrem kulde i en spidsbelastningsperiode, der fastlægges på nationalt planc) usædvanlig stor gasefterspørgsel i særlig kolde perioder, der statistisk set forekommer hvert tyvende år.Disse kriterier omtales i dette direktiv som "forsyningssikkerhedsstandarder".2. Medlemsstaterne kan udvide anvendelsesområdet for stk. 1 til navnlig at omfatte små og mellemstore virksomheder og andre kunder, der ikke kan omlægge deres gasforbrug til andre energikilder, herunder foranstaltninger til sikring af deres nationale elektricitetssystem, hvis dette er afhængigt af gasforsyninger.3. En ikke-udtømmende liste i bilaget indeholder eksempler på instrumenter, der kan anvendes for at opfylde forsyningssikkerhedsstandarderne.4. Medlemsstaterne kan under hensyn til de geologiske forhold på deres område samt den økonomiske og tekniske gennemførlighed også træffe de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at gasoplagring på deres område i passende omfang bidrager til at opfylde forsyningssikkerhedsstandarderne.5. Hvis der forefindes en passende grad af sammenkobling, kan en medlemsstat i samarbejde med en anden træffe passende foranstaltninger, herunder indgå bilaterale aftaler, til at opfylde forsyningssikkerhedsstandarderne ved at benytte gasoplagringsfaciliteter i den anden medlemsstat. Disse foranstaltninger, navnlig bilaterale aftaler, må ikke forhindre det indre gasmarked i at fungere efter hensigten.6. Medlemsstaterne kan fastsætte eller kræve, at gasindustrien fastlægger vejledende minimumsmål for et eventuelt fremtidigt lagerbidrag til forsyningssikkerheden, enten fra medlemsstaten selv eller udefra. Disse mål offentliggøres.Artikel 5Rapportering1. I den rapport, medlemsstaterne offentliggør i henhold til artikel 5 i direktiv 2003/55/EF, behandler medlemsstaterne også følgende:a) de konkurrencemæssige virkninger for alle aktører på gasmarkedet af de foranstaltninger, der træffes i henhold til artikel 3 og 4b) oplagringskapacitetc) omfanget af langtidsgasforsyningskontrakter, der er indgået af virksomheder etableret og registreret på deres område, og især deres resterende løbetid, baseret på oplysninger fra de pågældende selskaber, bortset fra kommercielt følsomme oplysninger, og gasmarkedets likviditetsgradd) lovgivningsmæssige rammer, der kan give passende incitament til nye investeringer i efterforskning, produktion, oplagring, LNG og transport af gas, idet der tages hensyn til artikel 22 i direktiv 2003/55/EF, såfremt medlemsstaten har gennemført det.2. Kommissionen vil tage hensyn til disse oplysninger i de rapporter, som den offentliggør i henhold til artikel 31 i direktiv 2003/55/EF, i lyset af nævnte direktivs følger for Fællesskabet som helhed og generelt for det indre gasmarkeds effektive og sikre funktion.Artikel 6Overvågning1. Kommissionen overvåger på grundlag af de i artikel 5, stk. 1, omhandlede rapporter:a) i hvilket omfang der indgås nye langtidskontrakter om gasimport fra tredjelandeb) om der er passende likvide gasforsyningerc) arbejdsgasvolumen og udtrækskapacitet i forbindelse med oplagringd) sammenkoblingsniveauet i medlemsstaternes nationale gassystemere) den forudseelige gasforsyningssituation på baggrund af efterspørgsel, selvforsyning og disponible forsyningskilder på fællesskabsplan i særlige geografiske områder inden for Fællesskabet.2. Hvis Kommissionen konkluderer, at gasforsyningerne til Fællesskabet er utilstrækkelige til at imødekomme den forudseelige gasefterspørgsel på lang sigt, kan den forelægge forslag i overensstemmelse med traktaten.3. Kommissionen forelægger senest den 19. maj 2008 Europa-Parlamentet og Rådet en oversigtsrapport over erfaringerne med denne artikels anvendelse.Artikel 7Gaskoordinationsgruppen1. Der nedsættes en gaskoordinationsgruppe (i det følgende benævnt "gruppen"), som skal lette koordinationen af de foranstaltninger, der træffes af hensyn til forsyningssikkerheden.2. Denne gruppe består af repræsentanter for henholdsvis medlemsstaterne, repræsentative organer fra den pågældende industri og relevante forbrugere under Kommissionens forsæde.3. Gruppen vedtager selv sin forretningsorden.Artikel 8Nationale beredskabsforanstaltninger1. Medlemsstaterne udarbejder på forhånd og ajourfører om nødvendigt nationale beredskabsforanstaltninger og underretter Kommissionen herom. Medlemsstaterne offentliggør deres nationale beredskabsforanstaltninger.2. Medlemsstaternes beredskabsforanstaltninger sikrer, hvor det er hensigtsmæssigt, at markedsaktørerne får tilstrækkelig mulighed for at komme med en første reaktion på krisesituationen.3. Med forbehold af artikel 4, stk. 1, kan medlemsstaterne indberette situationer til formanden for gruppen, som efter deres mening er af et sådant omfang og så usædvanlige, at de ikke kan styres tilfredsstillende med nationale foranstaltninger.Artikel 9Fællesskabsmekanisme1. Hvis der opstår en situation, der vil kunne udvikle sig til en større forsyningsafbrydelse i en periode af betydelig varighed, eller i tilfælde af en situation, som en medlemsstat har indberettet i henhold til artikel 8, stk. 3, indkalder Kommissionen hurtigst muligt gruppen efter anmodning fra en medlemsstat eller på eget initiativ.2. Gruppen undersøger og bistår om fornødent medlemsstaterne med at koordinere de nationale foranstaltninger, der er truffet for at afhjælpe større forsyningsafbrydelser.3. Gruppen skal i sit arbejde på alle måder tage hensyn til:a) gasindustriens foreløbige foranstaltninger til at afhjælpe forsyningsafbrydelsenb) de foranstaltninger, medlemsstaterne har truffet, f.eks. i medfør af artikel 4, herunder relevante bilaterale aftaler.4. Hvis de i stk. 3 nævnte nationale foranstaltninger er utilstrækkelige til at afhjælpe følgerne af en situation som omhandlet i stk. 1, kan Kommissionen i samråd med gruppen vejlede medlemsstaterne vedrørende fremtidige foranstaltninger til at bistå de medlemsstater, der i særlig grad rammes af større forsyningsafbrydelser.5. Hvis de nationale foranstaltninger, der er truffet i medfør af stk. 4, er utilstrækkelige til at afhjælpe følgerne af en situation som omhandlet i stk. 1, kan Kommissionen forelægge Rådet et forslag om yderligere nødvendige foranstaltninger.6. Foranstaltninger på fællesskabsplan som omhandlet i denne artikel skal indeholde bestemmelser, hvis formål er at sikre en retfærdig og ligelig kompensation til de virksomheder, der berøres af de foranstaltninger, der skal træffes.Artikel 10Overvågning af gennemførelsen1. Senest den 19. maj 2008 aflægger Kommissionen på baggrund af, hvordan medlemsstaterne har gennemført dette direktiv, rapport om effektiviteten af de anvendte instrumenter, jf. artikel 3 og 4, og deres virkning på det indre gasmarked og konkurrenceudviklingen på det indre gasmarked.2. På baggrund af resultaterne af denne overvågning kan Kommissionen, når det er relevant, fremsætte henstillinger eller forslag til yderligere foranstaltninger til forbedring af forsyningssikkerheden.Artikel 11GennemførelseMedlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv inden den 19. maj 2006. De meddeler Kommissionen teksten til disse bestemmelser samt en sammenligningstabel over bestemmelserne og dette direktiv.Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.Artikel 12IkrafttrædenDette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.Artikel 13Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Luxembourg, den 26. april 2004.På Rådets vegneJ. WalshFormand(1) JO C 331 E af 31.12.2002, s. 262.(2) EUT C 133 af 6.6.2003, s. 16.(3) Udtalelse (endnu ikke offentliggjort i EUT).(4) EFT L 204 af 21.7.1998, s. 1.(5) EUT L 176 af 15.7.2003, s. 57.BILAGIkke-udtømmende liste over instrumenter til forbedring af gasforsyningssikkerheden, jf. artikel 3, stk. 3, og artikel 4, stk. 3- oplagret arbejdsgasvolumen- udtrækskapacitet fra lager- tilvejebringelse af ledningskapacitet, så gasforsyninger kan omdirigeres til berørte områder- likvide markeder for gas, der kan handles- fleksibilitet i systemet- udvikling af afbrydelig efterspørgsel- anvendelse af alternative brændselsreserver i industrivirksomheder og varmekraftværker- grænseoverskridende kapacitet- samarbejde mellem transmissionssystemoperatører i nabomedlemsstater med henblik på samordnet transport- samordnet transport mellem distributions- og transmissionssystemoperatørerne- national gasproduktion- produktionsfleksibilitet- importfleksibilitet- spredning af gasforsyningskilderne- langtidskontrakter- investeringer i infrastrukturer til import af gas via genforgasningsterminaler og gasrørledninger.


Avis juridique important

|

31988L0332

Rådets direktiv 88/332/EØF af 13. juni 1988 om ændring af visse direktiver om handel med frø og plantemateriale med henblik på at fastsætte reglerne for anvendelsen af bestemmelserne om mindre strenge krav til frø og plantemateriale

EF-Tidende nr. L 151 af 17/06/1988 s. 0082 - 0083 den finske specialudgave: kapitel 3 bind 26 s. 0212  den svenske specialudgave: kapitel 3 bind 26 s. 0212

*****  RAADETS  DIREKTIV  af 13. juni 1988  om aendring af visse direktiver om handel med froe og plantemateriale med henblik paa at fastsaette reglerne for anvendelsen af bestemmelserne om mindre strenge krav til froe og plantemateriale  (88/332/EOEF)  RAADET FOR DE EUROPAEISKE  FAELLESSKABER HAR -  under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 43,  under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),  under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2), og  ud fra foelgende betragtninger:  Foelgende direktiver, hvori der opstilles krav for handel med froe og plantemateriale, indeholder bestemmelser, hvorved medlemsstaterne kan bemyndiges til for en bestemt periode at tillade handel med froe og plantemateriale af en kategori, der opfylder mindre strenge krav, eller med froe og plantemateriale af sorter, der hverken er omfattet af den faelles sortsliste over landbrugsplantearter, sortslisten over groensagsarter eller medlemsstaternes egne sortslister:  - Raadets direktiv 66/400/EOEF af 14. juni 1966 om handel med bederoefroe (3), senest aendret ved direktiv 88/95/EOEF (4)  - Raadets direktiv 66/401/EOEF af 14. juni 1966 om handel med froe at foderplanter (5), senest aendret ved direktiv 87/480/EOEF (6)  - Raadets direktiv 66/402/EOEF af 14. juni 1966 om handel med saedekorn (7), senest aendret ved direktiv 87/120/EOEF (8)  - Raadets direktiv 66/403/EOEF af 14. juni 1966 om handel med laeggekartofler (9), senest aendret ved direktiv 87/374/EOEF (10)  - Raadets direktiv 66/404/EOEF af 14. juni 1966 om handelen med forstligt formeringsmateriale (11), senest aendret ved forordning (EOEF) nr. 3768/85 (12)  - Raadets direktiv 68/193/EOEF af 9. april 1968 om handel med vegetativt formeringsmateriale af vin (13), senest aendret ved direktiv 86/155/EOEF (14)  - Raadets direktiv 69/208/EOEF af 30. juni 1969 om handel med froe af olie- og spindplanter (15), senest aendret ved direktiv 87/480/EOEF  - Raadets direktiv 70/458/EOEF af 29. september 1970 om handel med groensagsfroe (1), senest aendret ved direktiv 87/481/EOEF (2);  det kan vaere hensigtsmaessigt at fastsaette naermere gennemfoerelsesregler for at disse bestemmelser kan fungere mere effektivt;  disse gennemfoerelsesregler boer vedtages efter den fremgangsmaade, hvorefter sagen behandles i Den Staaende Komité for Froe og Plantemateriale henhoerende under Landbrug, Havebrug og Skovbrug -  UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:  Artikel 1  I artikel 17 i direktiv 66/400/EOEF indsaettes som stk. 3:  »3. Reglerne for anvendelsen af stk. 1 kan vedtages efter fremgangsmaaden i artikel 21.«  Artikel 2  I artikel 17 i direktiv 66/401/EOEF indsaettes som stk. 3:  »3. Reglerne for anvendelsen af stk. 1 kan vedtages efter fremgangsmaaden i artikel 21.«  Artikel 3  I artikel 17 i direktiv 66/402/EOEF indsaettes som stk. 3:  »3. Reglerne for anvendelsen af stk. 1 kan vedtages efter fremgangsmaaden i artikel 21.«  Artikel 4  I artikel 16 i direktiv 66/403/EOEF indsaettes som stk. 3:  »3. Reglerne for anvendelsen af stk. 1 kan vedtages efter fremgangsmaaden i artikel 19.«  Artikel 5  I artikel 15 i direktiv 66/404/EOEF indsaettes som stk. 3:  »3. Reglerne for anvendelsen af stk. 1 kan vedtages efter fremgangsmaaden i artikel 17.«  Artikel 6  I artikel 14 i direktiv 68/193/EOEF indsaettes som stk. 3:  »3. Reglerne for anvendelsen af stk. 1 kan vedtages efter fremgangsmaaden i artikel 17.«  Artikel 7  I artikel 16 i direktiv 69/208/EOEF indsaettes som stk. 3:  »3. Reglerne for anvendelsen af stk. 1 kan vedtages efter fremgangsmaaden i artikel 20.«  Artikel 8  I artikel 33 i direktiv 70/458/EOEF indsaettes som stk. 3:  »3. Reglerne for anvendelsen af stk. 1 kan vedtages efter fremgangsmaaden i artikel 40.«  Artikel 9  Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.  Udfaerdiget i Luxembourg, den 13. juni 1988.  Paa Raadets vegne  I. KIECHLE  Formand  (1) EFT nr. C 287 af 14. 11. 1986, s. 4.  (2) EFT nr. C 7 af 12. 1. 1987, s. 298.  (3) EFT nr. 125 af 11. 7. 1966, s. 2290/66.  (4) EFT nr. L 56 af 2. 3. 1988, s. 42.  (5) EFT nr. 125 af 11. 7. 1966, s. 2298/66.  (6) EFT nr. L 273 af 26. 9. 1987, s. 43.  (7) EFT nr. 125 af 11. 7. 1966, s. 2309/66.  (8) EFT nr. L 49 af 18. 2. 1987, s. 39.  (9) EFT nr. 125 af 11. 7. 1966, s. 2320/66.  (10) EFT nr. L 197 af 18. 7. 1987, s. 36.  (11) EFT nr. 125 af 11. 7. 1966, s. 2326/66.  (12) EFT nr. L 362 af 31. 12. 1985, s. 8.  (13) EFT nr. L 93 af 17. 4. 1968, s. 15.  (14) EFT nr. L 118 af 7. 5. 1986, s. 23.  (15) EFT nr. L 169 af 10. 7. 1969, s. 3.  (16) EFT nr. L 225 af 12. 10. 1970, s. 7.  (17) EFT nr. L 273 af 26. 9. 1987, s. 45.


Avis juridique important

|

31987L0308

Kommissionens direktiv 87/308/EØF af 2. juni 1987 om tilpasning til den tekniske udvikling af Rådets direktiv 76/889/EØF om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om radiostøj, forårsaget af elektriske husholdningsapparater, transportabelt værkøj og lignende apparater

EF-Tidende nr. L 155 af 16/06/1987 s. 0024 - 0025

*****  KOMMISSIONENS  DIREKTIV  af 2. juni 1987  om tilpasning til den tekniske udvikling af Raadets direktiv 76/889/EOEF om tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om radiostoej, foraarsaget af elektriske husholdningsapparater, transportabelt vaerkoej og lignende apparater  (87/308/EOEF)  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE  FAELLESSKABER HAR -  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab,  under henvisning til Raadets direktiv 76/889/EOEF af 4. november 1976 om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om radiostoej, foraarsaget af elektriske husholdningsapparater, transportabelt vaerktoej og lignende apparater (1), senest aendret ved Kommissionens direktiv 83/447/EOEF (2), saerlig artikel 7, stk. 3, og  ud fra foelgende betragtninger:  Paa grundlag af de indvundne erfaringer og som foelge af den tekniske udvikling i forbindelse med radiostoej har Cenelec fastlagt en ny standard, som indebaerer en ajourfoering af forskrifterne i det tekniske bilag til direktiv 76/889/EOEF;  for at reducere teksten i direktiv 76/889/EOEF boer der i dets tekniske bilag henvises til den nye europaeiske standard EN 55014 fra Cenelec,  de i dette direktiv fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra Udvalget for tilpasning til den tekniske udvikling af direktiverne om fjernelse af tekniske hindringer for handelen med apparater som frembringer Radiostoej -  UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:  Artikel 1  Bilaget til direktiv 76/889/EOEF erstattes af bilaget til naervaerende direktiv.  Artikel 2  Inden den 31. december 1988 vedtager og offentliggoer medlemsstaterne de noedvendige bestemmelser for at efterkomme dette direktiv og underretter straks Kommissionen herom.  Medlemsstaterne anvender disse bestemmelser fra naevnte dato for saa vidt angaar frihed til markedsfoering og brug af apparater omhandlet i artikel 4 i direktiv 76/889/EOEF og fra den 31. december 1989 for saa vidt angaar forbudet mod markedsfoering som omhandlet i direktivets artikel 2.  Artikel 3  Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.  Udfaerdiget i Bruxelles, den 2. juni 1987.  Paa Kommissionens vegne  COCKFIELD  Naestformand  (1) EFT nr. L 336 af 4. 12. 1976, s. 1.  (2) EFT nr. L 247 af 7. 9. 1983, s. 10.  BILAG  1.2 // 1.   // ANVENDELSESOMRAADE (1)   // 1.1.   // Disse bestemmelser finder anvendelse paa elektriske husholdningsapparater, transportabelt vaerktoej og andre elektriske apparater, der frembringer kontinuerlig eller intermitterende stoej af samme art, saasom kontormaskiner, forevisningsapparater til film eller lysbilleder, grammofoner, elektriske malkemaskiner, motordrevne elektromedicinske apparater, halvlederregulatorer, elektriske hegn, salgsautomater og forlystelsesautomater osv., undtagen apparater, der drives af indbyggede batterier.   // 1.2.  // Der angives fremgangsmaader for maaling af radiostoej og graensevaerdier i frekvensomraadet 0,15-300 MHz. Der skal vaere 80 % sandsynlighed for, at mindst 80 % af de seriefremstillede apparater overholder disse graensevaerdier.   // 1.3.  // Transportabelt vaerktoej, hvis maerkeeffekt overstiger 2 kW, og halvlederregulatorer, hvis maerkestroem overstiger 16 A, falder uden for dette direktivs anvendelsesomraade.   // 1.4.  // Motorer solgt saerskilt som saadanne omfattes heller ikke af punkt 3 i dette direktiv. De skal vaere forsynet med en paaskrift, der henleder brugerens opmaerksomhed paa, at det paahviler denne at drage omsorg for, at materiellet opfylder de foreskrevne krav.   // 2.   // DEFINITIONER   //   // I forbindelse med dette direktiv gaelder foelgende definitioner.  // 2.1.   // Kontinuerlig radiostoej   //   // En elektromagnetisk forstyrrelse i radiofrekvensomraadet, foraarsaget enten af impulsstoej eller uselektiv stoej eller begge dele, af en varighed paa mere end 200 ms. Radiostoej kan udbredes enten ved straaling eller ved ledning.   // 2.2.  // Intermitterende radiostoej   //   // Radiostoej, der ikke er kontinuerlig.   // 3.   // FORSKRIFTER VEDROERENDE RADIOSTOEJ  //   // De ovenfor omhandlede apparater skal opfylde foelgende standard:  EUROPAEISKE STANDARD  (udarbejdet af Cenelec, rue Bréderode 2, boîte 5, 1000 Bruxelles)  1.2.3.4 //  //  //  //  // Nr.   // Titel  // Udgave  // Dato   //    //   //   //   // EN 55014   // Graensevaerdier og metoder til maaling af egenskaberne ved elektriske husholdningsapparater, transportabelt vaerktoej og lignende apparater med radiostoej   // 1   // Februar 1987   //    //  //   //  (1) Punkt 1 i bilaget til Raadets direktiv 76/889/EOEF.