title: Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/116/EF af 12. december 2006 om beskyttelsestiden for ophavsret og visse beslægtede rettigheder (kodificeret udgave)

text:
               27.12.2006

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 372/12

      EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 2006/116/EF
   af 12. december 2006
   om beskyttelsestiden for ophavsret og visse beslægtede rettigheder
   (kodificeret udgave)
   EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 47, stk. 2, samt artikel 55 og 95,
   under henvisning til forslag fra Kommissionen,
   under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
   efter proceduren i traktatens artikel 251 (2), og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Rådets direktiv 93/98/EØF af 29. oktober 1993 om harmonisering af beskyttelsestiden for ophavsret og visse beslægtede rettigheder (3) er blevet ændret væsentligt (4). Direktivet bør af klarheds- og rationaliseringshensyn kodificeres.

               (2)

               I Bernerkonventionen til værn for litterære og kunstneriske værker og den internationale konvention om beskyttelse af udøvende kunstnere, fremstillere af fonogrammer samt radio- og fjernsynsforetagender (Rom-konventionen) er der kun fastsat minimumsbeskyttelsesperioder for de deri omhandlede rettigheder, og det står således de kontraherende stater frit for at fastsætte længere beskyttelsesperioder. Nogle medlemsstater har gjort brug af denne mulighed. Desuden er visse medlemsstater endnu ikke kontraherende parter til Rom-konventionen.

               (3)

               De nationale lovgivninger vedrørende beskyttelsestiden for ophavsret og beslægtede rettigheder indeholder derfor en række indbyrdes forskelle, der kan hæmme frie varebevægelser og fri udveksling af tjenesteydelser samt fordreje konkurrencevilkårene inden for det fælles marked. For at sikre et velfungerende indre marked bør medlemsstaternes lovgivninger derfor harmoniseres, således at beskyttelsestiden bliver ens inden for hele Fællesskabet.

               (4)

               Det er ikke kun vigtigt at fastsætte den egentlige beskyttelsestid, men også visse nærmere bestemmelser i forbindelse hermed, såsom fra hvilket tidspunkt beskyttelsestiden beregnes.

               (5)

               Dette direktivs bestemmelser bør ikke berøre medlemsstaternes anvendelse af artikel 14 bis, stk. 2, litra b), c) og d), og stk. 3, i Bernerkonventionen.

               (6)

               Formålet med den i Bernerkonventionen fastsatte minimumsbeskyttelsestid på 50 år efter ophavsmandens død var at beskytte ophavsmanden og dennes to næste generationer. Den gennemsnitlige levetid i Fællesskabet er blevet forlænget så meget, at denne beskyttelsestid ikke længere er tilstrækkelig til at dække to generationer.

               (7)

               Nogle medlemsstater har forlænget beskyttelsestiden ud over 50 år efter ophavsmandens død for at opveje de virkninger, som verdenskrigene har haft for udnyttelsen af værkerne.

               (8)

               Hvad angår beskyttelsestiden for beslægtede rettigheder har nogle medlemsstater indført en beskyttelsestid på 50 år efter et værks lovlige udgivelse eller lovlige offentliggørelse.

               (9)

               Den diplomatiske konference, der blev afholdt inden for rammerne af Verdensorganisationen for Intellektuel Ejendomsret (WIPO) i december 1996, førte til vedtagelsen af WIPO-traktaten om ophavsret og WIPO-traktaten om fremførelser og fonogrammer, der vedrører henholdsvis beskyttelse af ophavsmænd og beskyttelse af udøvende kunstnere og fremstillere af fonogrammer. Disse traktater ajourfører i væsentligt omfang den internationale beskyttelse af ophavsret og beslægtede rettigheder.

               (10)

               Beskyttelse af velerhvervede rettigheder hører til de almindelige retsprincipper, der gælder inden for Fællesskabets retsorden. Beskyttelsestiden for ophavsret og beslægtede rettigheder, der er indført ved fællesskabsretten, må således ikke gøre indgreb i den beskyttelse, som rettighedshavere nød inden for Fællesskabet indtil direktiv 93/98/EØF's ikrafttræden. For at begrænse virkningerne af overgangsforanstaltningerne til et minimum, og for at det indre marked kan fungere i praksis, bør beskyttelsestiden baseres på lange beskyttelsesperioder.

               (11)

               Beskyttelsesniveauet for ophavsret og beslægtede rettigheder bør være højt, da disse rettigheder er grundlaget for intellektuel kreativ virksomhed. Beskyttelsen heraf kan sikre opretholdelse og udvikling af kreativiteten til gavn for ophavsmændene, kulturindustrien, forbrugerne og samfundet som helhed.

               (12)

               For at sikre et højt beskyttelsesniveau, som både opfylder de krav, der er affødt af det indre marked, og behovet for at få skabt retsregler, der fremmer en harmonisk udvikling af litterær og kunstnerisk kreativitet i Fællesskabet, bør beskyttelsestiden harmoniseres således, at den for ophavsret fastsættes til 70 år efter ophavsmandens død eller 70 år efter det tidspunkt, hvor værket lovligt blev gjort tilgængeligt for offentligheden, og for beslægtede rettigheders vedkommende til 50 år efter den begivenhed, der affødte rettigheden.

               (13)

               Samleværker beskyttes i henhold til artikel 2, stk. 5, i Bernerkonventionen, når de på grund af udvalget eller arrangementet af deres indhold udgør intellektuelle frembringelser. Disse værker beskyttes som sådanne, uden at der dog herved gøres indskrænkning i den ret, der tilkommer ophavsmændene til de værker, der indgår i sådanne samlinger. Der kan således gælde særlige beskyttelsesperioder for værker, som indgår i en samling.

               (14)

               I alle tilfælde, hvor en eller flere fysiske personer er identificeret som ophavsmænd, bør beskyttelsestiden beregnes fra deres død. I givet fald må tvivl om, hvorvidt ophavsret gælder for et værk i dets helhed eller en del af et værk, afgøres af de nationale domstole.

               (15)

               Beskyttelsestiden bør i overensstemmelse med Berner- og Rom-konventionerne beregnes fra den 1. januar i det år, der følger efter den relevante begivenhed.

               (16)

               Beskyttelsen af fotografier i medlemsstaterne er genstand for forskellige ordninger. Et fotografisk værk som defineret i Bernerkonventionen betragtes som originalt, hvis det er ophavsmandens egen intellektuelle frembringelse og afspejler hans personlighed, idet der ikke tages hensyn til andre kriterier såsom værdi eller formål. Beskyttelsen af andre fotografier bør overlades til national lovgivning.

               (17)

               For at undgå forskelle i beskyttelsestiden for beslægtede rettigheder er det nødvendigt at fastsætte samme begyndelsestidspunkt for beregningen af perioden i hele Fællesskabet. Ved beregningen af beskyttelsestiden bør der tages hensyn til fremførelsen, optagelsen, udsendelsen, den lovlige udgivelse og den lovlige offentliggørelse, dvs. midlerne til på alle relevante måder at gøre genstanden for en beslægtet rettighed tilgængelig for almenheden, uanset i hvilket land fremførelsen, optagelsen, udsendelsen eller den lovlige udgivelse eller offentliggørelse finder sted.

               (18)

               De rettigheder, der tilkommer radio- og fjernsynsforetagender til deres udsendelser, hvad enten disse sendes via tråd eller æteren, herunder via kabel eller satellit, bør ikke være tidsubegrænsede. Det er derfor nødvendigt, at beskyttelsestiden kun beregnes fra første udsendelse af et bestemt værk. Formålet med en sådan bestemmelse er at undgå, at en ny beskyttelsesperiode begynder at løbe, når en udsendelse er identisk med en tidligere udsendelse.

               (19)

               Medlemsstaterne bør frit kunne opretholde eller indføre andre ophavsretsbeslægtede rettigheder, navnlig med henblik på beskyttelse af kritiske og videnskabelige udgaver af værker. Af hensyn til åbenheden på fællesskabsplan skal medlemsstater, der indfører nye beslægtede rettigheder, dog underrette Kommissionen herom.

               (20)

               Det bør præciseres, at dette direktiv, ikke gælder for ideelle rettigheder.

               (21)

               For værker, hvis hjemland i henhold til Bernerkonventionen er et tredjeland, og hvis ophavsmand ikke er statsborger inden for Fællesskabet, bør der ske en sammenligning af beskyttelsesperioderne, idet beskyttelsestiden i Fællesskabet dog ikke må overstige den beskyttelsestid, der er fastlagt i dette direktiv.

               (22)

               Når en rettighedshaver, der ikke er statsborger inden for Fællesskabet, opfylder betingelserne for beskyttelse i henhold til en international aftale, bør beskyttelsestiden for beslægtede rettigheder være den samme som den, der er fastlagt i dette direktiv. Den må dog ikke overstige den beskyttelsestid, der gælder i det tredjeland, hvori rettighedshaveren er statsborger.

               (23)

               Sammenligningen af beskyttelsesperioder må ikke medføre, at medlemsstaterne kommer i konflikt med deres internationale forpligtelser.

               (24)

               Medlemsstaterne bør frit kunne vedtage bestemmelser om fortolkning, tilpasning og videre gennemførelse af kontrakter om udnyttelse af beskyttede værker og andre emner, som blev indgået inden den forlængelse af beskyttelsestiden, der er resultatet af dette direktiv.

               (25)

               Det er et led i Fællesskabets retsorden, at erhvervede rettigheder og berettigede forventninger skal respekteres. Medlemsstaterne kan i særdeleshed bestemme, at ophavsrettigheder og beslægtede rettigheder, som reaktiveres i henhold til dette direktiv, under visse omstændigheder ikke må danne grundlag for, at personer, der i god tro indledte udnyttelsen af værkerne på et tidspunkt, hvor disse var offentlig ejendom, skal erlægge vederlag.

               (26)

               Nærværende direktiv bør ikke berøre medlemsstaternes forpligtelser med hensyn til de i bilag I, del B, angivne frister for gennemførelse i national ret og anvendelse af direktiverne -

         UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
   Artikel 1
   Varigheden af ophavsretten
   1.   Ophavsretten til litterære eller kunstneriske værker som defineret i artikel 2 i Bernerkonventionen gælder i ophavsmandens levetid og i 70 år efter vedkommendes død, uanset på hvilket tidspunkt værket lovligt blev gjort tilgængeligt for offentligheden.
   2.   Tilkommer ophavsretten flere, som har samarbejdet ved værkets frembringelse, beregnes den i stk. 1 nævnte beskyttelsestid fra den længstlevende ophavsmands død.
   3.   For anonyme eller pseudonyme værker er beskyttelsestiden 70 år efter det tidspunkt, da værket lovligt blev gjort tilgængeligt for offentligheden. Hvis imidlertid det af ophavsmanden valgte pseudonym ikke efterlader nogen tvivl om vedkommendes identitet, eller hvis ophavsmanden afslører sin identitet inden for det i første punktum nævnte tidsrum, gælder den beskyttelsestid, der er fastsat i stk. 1.
   4.   Hvis en medlemsstat fastsætter særlige bestemmelser for ophavsret til kollektive værker eller foreskriver, at en juridisk person skal udpeges som rettighedshaver, beregnes beskyttelsestiden efter stk. 3, medmindre de fysiske personer, der har skabt værket, identificeres som sådanne i de udgaver af værket, der gøres tilgængelige for offentligheden. Dette stykke berører ikke rettigheder, der tilkommer identificerede ophavsmænd, hvis identificerbare bidrag indgår i sådanne værker, idet sådanne bidrag omfattes af stk. 1 eller 2.
   5.   For værker, der udgives i bind, dele, hæfter, numre eller serier, og hvis beskyttelsestid beregnes fra det tidspunkt, hvor værket lovligt blev gjort tilgængeligt for offentligheden, gælder der en særskilt beskyttelsestid for hvert enkelt element.
   6.   For værker, hvis beskyttelsestid ikke beregnes fra ophavsmandens eller ophavsmændenes død, og som ikke lovligt er blevet gjort tilgængelige for offentligheden senest 70 år efter deres frembringelse, ophører beskyttelsen.
   Artikel 2
   Kinematografiske eller audiovisuelle værker
   1.   Den ledende instruktør af et kinematografisk eller audiovisuelt værk anses som dets ophavsmand eller som en af dets ophavsmænd. Medlemsstaterne kan anse andre som medindehavere af ophavsretten.
   2.   Beskyttelsestiden for et kinematografisk eller audiovisuelt værk udløber 70 år efter det tidspunkt, hvor den længstlevende af følgende personer dør, uanset om disse personer anses som medophavsmænd: den ledende instruktør, drejebogsforfatteren, dialogforfatteren og komponisten til musik, som er specielt frembragt til brug i det kinematografiske eller audiovisuelle værk.
   Artikel 3
   Varigheden af beslægtede rettigheder
   1.   Udøvende kunstneres rettigheder udløber 50 år efter fremførelsesdatoen. Hvis en optagelse af en fremførelse udgives lovligt eller offentliggøres lovligt inden for dette tidsrum, udløber rettighederne dog 50 år efter datoen for første lovlige udgivelse eller første lovlige offentliggørelse, alt efter hvilken dato der er den første.
   2.   Fonogramfremstilleres rettigheder udløber 50 år efter optagelsen. Hvis fonogrammet imidlertid lovligt er udgivet inden for dette tidsrum, udløber rettighederne 50 år efter datoen for første lovlige udgivelse. Hvis lovlig udgivelse ikke sker inden for det tidsrum, der er nævnt i første punktum, og hvis fonogrammet lovligt offentliggøres i dette tidsrum, udløber rettighederne 50 år efter datoen for første offentliggørelse.
   Nærværende stykke indebærer imidlertid ikke, at fonogramfremstillerens rettigheder, som fordi beskyttelsestiden i medfør af artikel 3, stk. 2, i direktiv 93/98/EØF som defineret i den før vedtagelsen af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/29/EF, ikke længere er beskyttet den 22. december 2002, beskyttes på ny.
   3.   De rettigheder, der tilkommer producenter af første optagelse af en film, udløber 50 år efter optagelsen. Hvis filmen udgives lovligt eller offentliggøres lovligt inden for dette tidsrum, udløber rettighederne dog 50 år efter datoen for første lovlige udgivelse eller første lovlige offentliggørelse, alt efter hvilken dato der er den første. Begrebet »film« dækker kinematografiske eller audiovisuelle værker eller levende billeder, uanset om de er ledsaget af lyd.
   4.   Radio- og fjernsynsforetagenders rettigheder udløber 50 år efter første udsendelse, hvad enten udsendelsen sendes via tråd eller æteren, herunder via kabel eller satellit.
   Artikel 4
   Beskyttelse af ikke tidligere udgivne værker
   Der tilkommer enhver, som efter udløbet af den ophavsretlige beskyttelse for første gang lovligt udgiver eller lovligt offentliggør et ikke tidligere udgivet værk, en beskyttelse svarende til ophavsmandens økonomiske rettigheder. Beskyttelsestiden er 25 år fra tidspunktet for værkets første lovlige udgivelse eller første lovlige offentliggørelse.
   Artikel 5
   Kritiske og videnskabelige udgaver af værker
   Medlemsstaterne kan beskytte kritiske og videnskabelige udgaver af værker, der er blevet offentlig ejendom. Beskyttelsestiden for sådanne rettigheder er højst 30 år fra den første lovlige udgivelse.
   Artikel 6
   Beskyttelse af fotografier
   Fotografier, der er originale i den forstand, at de er ophavsmandens egen intellektuelle frembringelse, beskyttes i henhold til artikel 1. Der anvendes ingen andre kriterier for at bestemme, om de er berettiget til beskyttelse. Medlemsstaterne kan fastsætte beskyttelse for andre fotografier.
   Artikel 7
   Beskyttelse over for tredjelande
   1.   For værker, hvis hjemland i henhold til Bernerkonventionen er et tredjeland, og hvis ophavsmand ikke er statsborger inden for Fællesskabet, udløber den i medlemsstaterne gældende beskyttelsestid på det tidspunkt, hvor beskyttelsen i værkets hjemland ophører, dog således at den i artikel 1 fastsatte beskyttelsestid ikke kan overskrides.
   2.   De i artikel 3 fastsatte beskyttelsesperioder gælder ligeledes for rettighedshavere, der ikke er statsborgere inden for Fællesskabet, såfremt medlemsstaterne yder sådanne rettighedshavere beskyttelse. Medmindre andet følger af medlemsstaternes internationale forpligtelser udløber den i medlemsstaterne gældende beskyttelsestid dog senest på det tidspunkt, hvor beskyttelsen ophører i det tredjeland, hvori rettighedshaveren er statsborger, dog således at den i artikel 3 fastsatte beskyttelsestid ikke kan overskrides.
   3.   Medlemsstater, som navnlig i kraft af deres internationale forpligtelser, den 29. oktober 1993 indrømmede en længere beskyttelsestid end den, der følger af stk. 1 og 2, kan opretholde en sådan beskyttelse, indtil der indgås internationale aftaler om beskyttelsestiden for ophavsret eller dermed beslægtede rettigheder.
   Artikel 8
   Beregning af beskyttelsestid
   De i dette direktiv fastsatte beskyttelsesperioder beregnes fra den 1. januar i det år, der følger efter den begivenhed, der affødte rettigheden.
   Artikel 9
   Ideelle rettigheder
   Dette direktiv berører ikke de enkelte medlemsstaters bestemmelser vedrørende ideelle rettigheder.
   Artikel 10
   Tidsmæssig anvendelse
   1.   Hvis en beskyttelsestid, der er længere end den tilsvarende periode i dette direktiv, allerede var gældende i en medlemsstat den 1. juli 1995, medfører dette direktiv ikke, at den pågældende beskyttelsestid afkortes i den pågældende medlemsstat.
   2.   Den beskyttelsestid, der er fastsat i dette direktiv, finder anvendelse på alle værker og emner, som på den i stk. 1, nævnte dato var beskyttet i mindst én medlemsstat i medfør af national lovgivning om ophavsret eller beslægtede rettigheder, eller som opfylder kriterierne for beskyttelse efter Rådets direktiv 92/100/EØF af 19. november 1992 om udlejnings- og udlåningsrettigheder samt om visse andre ophavsretsbeslægtede rettigheder i forbindelse med intellektuel ejendomsret (5).
   3.   Direktivet berører ikke nogen udnyttelseshandling, der har fundet sted før den i stk. 1, nævnte dato. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til i særdeleshed at beskytte tredjemands erhvervede rettigheder.
   4.   Medlemsstaterne skal ikke nødvendigvis anvende bestemmelserne i artikel 2, stk. 1, på kinematografiske eller audiovisuelle værker, der er frembragt inden den 1. juli 1994.
   Artikel 11
   Notifikation og meddelelse
   1.   Medlemsstaterne meddeler straks Kommissionen enhver af medlemsstaternes regering planlagte indførelse af nye beslægtede rettigheder, herunder de væsentligste grunde til sådanne rettigheders indførelse samt den beskyttelsestid, der påtænkes fastsat.
   2.   Medlemsstaterne tilsender Kommissionen de vigtigste nationale bestemmelser, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.
   Artikel 12
   Ophævelse
   Direktiv 93/98/EØF ophæves uden at dette berører medlemsstaternes forpligtelser med hensyn til de i bilag I, del B, angivne frister for gennemførelse i national ret og anvendelse af direktiverne.
   Henvisninger til det ophævede direktiv betragtes som henvisninger til nærværende direktiv og skal læses i overensstemmelse med sammenligningstabellen i bilag II.
   Artikel 13
   Ikrafttræden
   Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
   Artikel 14
   Adressater
   Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

      Udfærdiget i Strasbourg, 12. December 2006.

            På Europa-Parlamentets vegne

            Formand

         J. BORREL FONTELLES

            På Rådets vegne

            Formand

         M. PEKKARINEN

      (1)  Udtalelse af 24.10.2006 (endnu ikke offentliggjort i EUT).

      (2)  Europa-Parlamentets udtalelse af 12.10.2006 (endnu ikke offentliggjort i EUT) og Rådets afgørelse af 30.11.2006.

      (3)  EFT L 290 af 24.11.1993, s. 9. Ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/29/EF (EFT L 167 af 22.6.2001, s. 10).

      (4)  Jf. bilag I, del A.

      (5)  EFT L 346 af 27.11.1992, s. 61. Senest ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/29/EF (EFT L 167 af 22.6. 2001, s. 10).

      BILAG I
      DEL A
      Ophævet direktiv med ændringer

                  Rådets direktiv 93/98/EØF
                  (EFT L 290 af 24.11.1993, s. 9)

                  kun artikel 11, stk. 2

                  Europa-Parlamentets og Rådets Direktiv 2001/29/EF
                  (EFT L 167 af 22.6.2001, s. 10)

            DEL B
      Liste over frister for gennemførelse i national ret og anvendelse

         (jf. artikel 12)

                  Direktiv

                  Gennemførelsesfrist

                  Anvendelsesdato

                  93/98/EØF

                  1. juli 1995 (Artikel 1 til 11)

                  19. november 1993 (Artikel 12)
                  Senest 1. juli 1997 for så vidt angår Artikel 2, stk. 1 (Artikel 10, stk. 5)

                  2001/29/EF

                  22. december 2002

      BILAG II
      SAMMENLIGNINGSTABEL

                  Direktiv 93/98/EØF

                  Nærværende direktiv

                  Artikel 1 til 9
                  Artikel 10, stk. 1 til 4
                  Artikel 10, stk. 5
                  Artikel 11
                  Artikel 12
                  Artikel 13, stk. 1, første afsnit
                  Artikel 13, stk. 1, andet afsnit
                  Artikel 13, stk. 1, tredje afsnit
                  Artikel 13, stk. 2
                  —
                  —
                  Artikel 14
                  —
                  —

                  Artikel 1 til 9
                  Artikel 10, stk. 1 til 4
                  —
                  —
                  Artikel 11, stk. 1
                  —
                  —
                  Artikel 11, stk. 2
                  —
                  Artikel 12
                  Artikel 13
                  Artikel 14
                  Bilag I
                  Bilag II


Avis juridique important

|

31974L0152

Rådets direktiv 74/152/EØF af 4. marts 1974 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivninger vedrørende konstruktivt bestemt maksimalhastighed for samt lad til landbrugs- og skovbrugstraktorer

EF-Tidende nr. L 084 af 28/03/1974 s. 0033 - 0035 den finske specialudgave: kapitel 13 bind 3 s. 0250  den græske specialudgave: Kapitel 13 bind 2 s. 0234  den svenske specialudgave: kapitel 13 bind 3 s. 0250  den spanske specialudgave: Kapitel 13 bind 3 s. 0206  den portugisiske specialudgave: Kapitel 13 bind 3 s. 0206

++++  RAADETS DIREKTIV  af 4 . marts 1974  om tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivninger vedroerende konstruktivt bestemt maksimalhastighed for samt lad til landbrugs - og skovbrugstraktorer   ( 74/152/EOEF )  RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab , saerlig artikel 100 ,  under henvisning til forslag fra Kommissionen ,  under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet ( 1 ) ,  under henvisning til udtalelse fra Det oekonomiske og sociale Udvalg ( 2 ) , og  ud fra foelgende betragtninger :  De tekniske forskrifter , som traktorer i henhold til de nationale lovgivninger skal opfylde , vedroerer blandt andet konstruktivt bestemt maksimalhastighed og lad ; disse forskrifter er forskellige fra medlemsstat til medlemsstat ; det er derfor noedvendigt , at ensartede forskrifter vedtages af samtlige medlemsstater enten som supplement til eller i stedet for de nugaeldende bestemmelser med henblik paa navnlig , at proceduren for EOEF-standardtypegodkendelse , som omhandles i Raadets direktiv af 4 . marts 1974 om tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning vedroerende godkendelse af landbrugs - og skovbrugshjultraktorer ( 3 ) kan anvendes for alle traktortyper ,  UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV :  Artikel 1  1 . Ved ( landbrugs - eller skovbrugs - ) traktor forstaas ethvert motordrevet koeretoej med hjul eller med baelter , der har mindst to aksler , og hvis funktion i det vaesentlige ligger i dens traekkraft , og som er saerlig konstrueret til at traekke , skubbe , baere eller drive visse redskaber , maskiner eller paahaengsvogne bestemt til benyttelse i landbrugs - eller skovbrugsbedrifter . Den kan vaere indrettet til transport af gods og ledsagere .  2 . Dette direktiv finder kun anvendelse paa de i det foregaaende stykke definerede traktorer , der er forsynet med luftgummiringe , som har to aksler og en konstruktivt bestemt maksimalhastighed fra mellem 6 og 25 km i timen .  Artikel 2  Medlemsstaterne maa ikke afvise EOEF-standardtypegodkendelsen eller national godkendelse af en traktor af grunde , der vedroerer den konstruktivt bestemte maksimalhastighed eller lad , hvis disse opfylder forskrifterne i bilaget .  Artikel 3  Medlemsstaterne kan ikke naegte indregistrering eller forbyde salg , ibrugtagning eller brug af traktorer af grunde , der vedroerer deres konstruktivt bestemte maksimalhastighed eller deres lad , hvis disse opfylder forskrifterne i bilaget .  Artikel 4  1 . Medlemsstaterne kan ikke forbyde eller kraeve , at traktorerne udstyres med lad .  2 . De kan ikke forbyde transport paa disse lad af produkter , som de tillader transporten af paa de paahaengsvogne , der benyttes i landbrugs - eller skovbrugsbedrifter ; inden for de af fabrikanten fastsatte graenser tillader de en maksimal belastning paa mindst 80 % af den koereklare traktors egenvaegt .  Artikel 5  De aendringer , som er noedvendige for at tilpasse bilagets forskrifter til den tekniske udvikling , fastsaettes i overensstemmelse med fremgangsmaaden i artikel 13 i Raadets direktiv om godkendelsen af hjultraktorer .  Artikel 6  1 . Medlemsstaterne saetter de noedvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv inden for en frist af atten maaneder efter dets meddelelse og giver straks Kommissionen underretning herom .  2 . Medlemsstaterne drager omsorg for at tilsende Kommissionen ordlyden af de vigtigste nationale bestemmelser , de udsteder paa det omraade , der omfattes af dette direktiv .  Artikel 7  Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne .  Udfaerdiget i Bruxelles , den 4 . marts 1974 .  Paa Raadets vegne  W . SCHEEL  Formand  ( 1 ) EFT nr . 28 af 17 . 2 . 1967 .  ( 2 ) EFT nr . 42 af 7 . 3 . 1967 .  ( 3 ) EFT nr . Se 8 side 10 i denne Tidende .  BILAG  1 . KONSTRUKTIVT BESTEMT MAKSIMALHASTIGHED  1.1 . Ved godkendelsen maales gennemsnitshastigheden paa en retlinjet maalestraekning , som gennemkoeres i begge retninger med flyvende start . Maalestraekningens vejbane skal have en fast overflade ; straekningen skal vaere mindst 100 m lang og vandret , dog med mulighed for haeldninger paa hoejst 1,5 % .  1.2 . Under maalingen skal traktoren vaere ubelastet , i koereklar stand , uden front - eller hjulvaegte eller specialudstyr , og daektrykket skal vaere som foreskrevet til koersel paa vej .  1.3 . Under maalingen skal traktoren vaere forsynet med nye daek af den af fabrikanten foreskrevne stoerste dimension for den paagaeldende traktor .  1.4 . Under maalingen anvendes det gear , som giver stoerst hastighed ved maksimal braendstoftilfoersel .  1.5 . Af hensyn til de forskellige unoejagtigheder , som saerligt stammer fra den anvendte maalemetode og det foroegede motoromdrejningstal , som foelge af traktorens delbelastning , tillades det ved godkendelsen , at den maalte hastighed overstiger 25 km/t med 10 % .  1.6 . For at give den myndighed , som meddeler godkendelse , mulighed for at beregne traktorernes teoretiske maksimalhastighed , oplyser fabrikanten som retningsgivende udvekslingsforholdet , den af drivhjulene faktisk tilbagelagte straekning ved en fuld hjulomdrejning samt stoerste motoromdrejningstal ved maksimal afgiven effekt med speederen trykket i bund og , saafremt motoren er udstyret med omdrejningstalsregulator , skal denne vaere justeret efter fabrikantens forskrifter .  2 . LAD  2.1 . Ladets tyngdepunkt skal ligge mellem akslerne .  2.2 . For ladets dimensioner gaelder , at :   - laengden maa ikke overstige 1,4 gange traktorens stoerste sporvidde for forhjul eller baghjul ;   - bredden maa ikke overstige den stoerste bredde af traktoren uden udstyr .  2.3 . Ladet skal vaere anbragt symmetrisk om traktorens laengdesymmetriakse .  2.4 . Ladbunden maa ikke ligge mere end 150 cm over vejbanen .  2.5 . Ladet skal vaere saaledes monteret og udformet , at det ikke ved normal belaesning hindrer foererens udsyn , eller nedsaetter de forskellige foreskrevne lygters og lyssignalindretningers funktion .  2.6 . Ladet skal vaere aftageligt , det skal vaere saaledes fastgjort til traktoren , at enhver fare for tilfaeldig loesrivning er udelukket .


title: Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/142/EF af 30. november 2009 om gasapparater (EØS-relevant tekst)

text:
               16.12.2009

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 330/10

      EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 2009/142/EF
   af 30. november 2009
   om gasapparater
   (kodificeret udgave)
   (EØS-relevant tekst)
   EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 95
   under henvisning til forslag fra Kommissionen,
   under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
   efter proceduren i traktatens artikel 251 (2), og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Rådets direktiv 90/396/EØF af 29. juni 1990 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om gasapparater (3) er blevet ændret væsentligt (4). Direktivet bør af klarheds- og rationaliseringshensyn kodificeres.

               (2)

               Det påhviler medlemsstaterne at sørge for deres borgeres og i givet fald også husdyrs og goders sikkerhed og sundhed på deres område i forbindelse med de risici, der opstår ved anvendelse af gasapparater.

               (3)

               Visse medlemsstater har ufravigelige bestemmelser om navnlig det sikkerhedsniveau, som gasapparater skal overholde, idet der er fastlagt nærmere regler for konstruktion, funktion og kontrolprocedurer. Disse bestemmelser medfører ikke nødvendigvis forskellige sikkerhedsniveauer i de forskellige medlemsstater, men de indbyrdes uoverensstemmelser medfører hindringer for samhandelen i Fællesskabet.

               (4)

               Der er forskellige betingelser for gaskategorier og ledningstryk i medlemsstaterne. Disse betingelser er ikke harmoniseret, fordi der i hver medlemsstat hersker særlige forhold med hensyn til energiforsyning og -distribution.

               (5)

               Fællesskabsretten bestemmer som en undtagelse fra en af de grundlæggende regler for Fællesskabet, nemlig de frie varebevægelser, at hindringer for samhandelen mellem medlemsstaterne, der skyldes forskelle i de nationale lovgivninger vedrørende markedsføring af produkter, må accepteres, såfremt sådanne hindringer kan betragtes som nødvendige for at opfylde ufravigelige krav. Harmonisering af lovgivningerne i det foreliggende tilfælde bør derfor begrænses til de forskrifter, der er nødvendige for at opfylde ufravigelige og væsentlige krav med hensyn til sikkerhed, sundhed og energibesparelse i forbindelse med gasapparater. Da disse krav er væsentlige, bør de erstatte nationale forskrifter på dette område.

               (6)

               Opretholdelse eller forbedring af sikkerhedsniveauet i medlemsstaterne er et væsentligt mål for dette direktiv og for sikkerheden som defineret under de væsentlige krav.

               (7)

               De væsentlige sikkerheds- og sundhedskrav bør være opfyldt for at sikre at gasapparaterne er sikre. Energibesparelse anses for at være af væsentlig betydning. Disse krav bør gennemføres på en hensigtsmæssig måde, så der tages hensyn til det teknologiske stade på fabrikationstidspunktet.

               (8)

               Dette direktiv bør derfor kun indeholde de væsentlige krav. For at lette bevisførelsen for overensstemmelse med de væsentlige krav er det nødvendigt at have harmoniserede fællesskabsstandarder for bl.a. gasapparaters konstruktion, funktion og installering, således at produkter, som opfylder disse harmoniserede standarder, må antages at være i overensstemmelse med de væsentlige krav. Sådanne harmoniserede fællesskabsstandarder udarbejdes af private organer og bør bevare deres ikke-bindende status I dette øjemed anerkendes Den Europæiske Standardiseringsorganisationen (CEN), Den Europæiske Komité for Elektronisk Standardisering (Cenelec) og Det Europæiske Standardiseringsinstitut for Telekommunikation (ETSI) som organer med kompetence til at vedtage harmoniserede standarder i overensstemmelse med de generelle retningslinjer for samarbejde mellem Kommissionen, Den Europæiske Frihandelssammenslutning (EFTA) og de tre organer, som blev underskrevet den 28. marts 2003 (5). »Harmoniseret standard« betyder en teknisk specifikation (europæisk standard eller harmoniseringsdokument), som er vedtaget af CEN, Cenelec eller ETSI eller af to eller tre af disse organer efter henstilling fra Kommissionen i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/34/EF af 22. juni 1998 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter samt forskrifter for informationssamfundets tjenester (6), og de ovennævnte generelle retningslinjer for samarbejde.

               (9)

               Rådet har udstedt en række direktiver med sigte på fjernelse af tekniske handelshindringer, baseret på principperne i Rådets resolution af 7. maj 1985 om en ny metode i forbindelse med teknisk harmonisering og standarder (7); hvert enkelt af disse direktiver indeholder bestemmelser om anbringelse af CE-mærkning. Kommissionen har i sin meddelelse af 15. juni 1989 om en global metode i forbindelse med certificering og prøvning (8) foreslået indført en fælles ordning med en CE-mærkning i én enkelt grafisk udformning. Rådet har i sin resolution af 21. december 1989 om en global metode for overensstemmelsesvurdering (9), godkendt som ledende princip, at der anvendes en sådan sammenhængende metode for anvendelsen af CE-mærkningen. De to grundlæggende elementer i den nye metode, som bør finde anvendelse, er de væsentlige krav og procedurerne for overensstemmelsesvurdering.

               (10)

               Det er nødvendigt at kontrollere overholdelsen af disse tekniske forskrifter for at beskytte brugere og tredjemand effektivt De nuværende godkendelsesprocedurer er ikke de samme i de forskellige medlemsstater For at undgå flerdobbelt kontrol, der samtidig er til hinder for disse gasapparaters frie bevægelighed, bør der træffes bestemmelse om, at medlemsstaterne anerkender hinandens godkendelsesprocedurer. For at lette denne gensidige anerkendelse af godkendelsesprocedurerne bør der fastsættes harmoniserede fællesskabsprocedurer og kriterier, som benyttes ved udpegning af de organer, der skal gennemføre disse procedurer.

               (11)

               Medlemsstaternes ansvar på deres område for sikkerhed, sundhed og energibesparelse, der omfattes af de væsentlige krav, bør anerkendes i en beskyttelsesklausul, som indeholder bestemmelser om en passende fællesskabsprocedure.

               (12)

               Modtagere af enhver beslutning, der træffes inden for rammerne af dette direktiv, bør oplyses om begrundelsen for den pågældende beslutning samt om de retsmidler, der er til rådighed.

               (13)

               Nærværende direktiv berører ikke medlemsstaternes forpligtelser med hensyn til de i bilag VI, del B, angivne frister for gennemførelse i national ret og anvendelse af direktiverne —

         UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
   KAPITEL 1

      ANVENDELSESOMRÅDE, DEFINITIONER, MARKEDSFØRINGOG FRI BEVÆGELIGHED

   Artikel 1
   1.   Dette direktiv finder anvendelse på apparater og udstyr.
   Apparater specielt konstrueret til brug i industrielle processer i industrielle anlæg omfattes ikke af direktivets anvendelsesområde.
   2.   Med henblik på dette direktiv finder følgende definitioner anvendelse:
   a)   »apparater«: apparater, der anvendes til madlavning, opvarmning, produktion af varmt vand, køling, belysning eller vask, som forbrænder gasformigt brændstof, og som i givet fald har en vandtemperatur, der normalt ikke overstiger 105 °C. Gasblæseluftbrændere og varmegeneratorer, der udstyres med sådanne brændere, anses også for at være apparater,
   b)   »udstyr«: sikkerheds-, kontrol- og justeringsanordninger samt delmontager - bortset fra gasblæseluftbrændere og varmegeneratorer, der skal udstyres med sådanne brændere, der markedsføres særskilt til brug for fagfolk og til indbygning i et gasapparat eller til montering med henblik på at udgøre et gasapparat,
   c)   »gasformigt brændstof«: enhver form for brændstof, som er gasformigt ved en temperatur på 15 °C under et tryk på 1 bar.
   3.   I dette direktiv forstås ved »normal anvendelse« af apparatet, at det:

               a)

               er korrekt installeret og regelmæssigt vedligeholdt i overensstemmelse med fabrikantens anvisninger;

               b)

               anvendes under de normale udsving i gaskvalitet og ledningstryk, og

               c)

               anvendes i overensstemmelse med sit formål eller på en måde, der med rimelighed kan forventes.

         Artikel 2
   1.   Medlemsstaterne træffer alle de foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre, at apparater kun kan markedsføres og tages i brug, hvis de ved normal anvendelse ikke frembyder nogen risiko for mennesker, husdyr og ejendom.
   2.   Medlemsstaterne underretter i god tid de øvrige medlemsstater og Kommissionen om alle ændringer vedrørende de typer gas og de dertil svarende ledningstryk, der anvendes på deres område, og som der er givet underretning om i henhold til artikel 2, stk. 2, i direktiv 90/396/EØF.
   Kommissionen sørger for, at disse oplysninger offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.
   Artikel 3
   Apparater og udstyr skal opfylde de relevante væsentlige krav, som er anført i bilag I.
   Artikel 4
   1.   Medlemsstaterne må ikke forbyde, begrænse eller hindre, at apparater, som opfylder bestemmelserne i dette direktiv, og som er forsynet med den i artikel 10 fastsatte CE-mærkning.
   2.   Medlemsstaterne må ikke forbyde, begrænse eller hindre markedsføring af udstyr, der er ledsaget af en attest som nævnt i artikel 8, stk. 4.
   Artikel 5
   1.   Medlemsstaterne antager, at apparater og udstyr er i overensstemmelse med de i bilag I anførte væsentlige krav, når de er i overensstemmelse med:

               a)

               de relevante nationale standarder, der gennemfører de harmoniserede standarder, hvis referencer er blevet offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende.

               b)

               de relevante nationale standarder, når der ikke findes harmoniserede standarder på de områder, disse omfatter.

         2.   Medlemsstaterne offentliggør referencerne for de nationale standarder, jf. stk. 1, litra a).
   De meddeler Kommissionen teksterne til de af deres nationale standarder, jf. stk. 1, litra b), som de anser for at være i overensstemmelse med de i bilag I anførte væsentlige krav.
   Kommissionen fremsender de nationale standarder til de øvrige medlemsstater. Efter den i artikel 6, stk. 2, fastsatte fremgangsmåde underretter den medlemsstaterne om de nationale standarder, som formodes at være i overensstemmelse med de i bilag I anførte væsentlige krav.
   Artikel 6
   1.   Finder en medlemsstat eller Kommissionen, at de i artikel 5, stk. 1, nævnte standarder ikke fuldt ud opfylder de i bilag I anførte væsentlige krav, indbringer Kommissionen eller den pågældende medlemsstat sagen for det stående udvalg, der er nedsat i henhold til artikel 5 i direktiv 98/34/EF, herefter benævnt »udvalget«, og anfører begrundelsen herfor.
   Udvalget afgiver straks udtalelse.
   Efter at have modtaget udvalgets udtalelse meddeler Kommissionen medlemsstaterne, om det er nødvendigt at trække de pågældende standarder tilbage i de i artikel 5, stk. 2, første afsnit, nævnte publikationer.
   2.   Efter at have modtaget den i artikel 5, stk. 2, andet afsnit, nævnte meddelelse, hører Kommissionen udvalget. Inden en måned efter at have modtaget udvalgets udtalelse underretter Kommissionen medlemsstaterne om, hvorvidt de pågældende nationale standarder skal formodes at være i overensstemmelse med de harmoniserede standarder. I bekræftende fald offentliggør medlemsstaterne referencerne for disse standarder.
   Kommissionen offentliggør dem ligeledes i Den Europæiske Unions Tidende.
   Artikel 7
   1.   Konstaterer en medlemsstat, at apparater, som er forsynet med CE-mærkning, ved normal anvendelse frembyder en risiko for mennesker, husdyr eller ejendom, træffer den alle fornødne foranstaltninger til at trække disse apparater tilbage fra markedet eller forbyde eller begrænse deres markedsføring.
   Den pågældende medlemsstat underretter omgående Kommissionen om foranstaltningen og anfører begrundelsen for sin afgørelse, herunder om den manglende overensstemmelse skyldes:

               a)

               at apparatet, når det ikke overholder de i artikel 5, stk. 1, nævnte standarder, ikke opfylder de i bilag I anførte væsentlige krav,

               b)

               at de i artikel 5, stk. 1, nævnte standarder ikke er blevet korrekt anvendt,

               c)

               at der er mangler ved de i artikel 5, stk. 1, nævnte standarder.

         2.   Kommissionen hører de berørte parter snarest muligt. Konstaterer den efter at have hørt parterne, at de i stk. 1 nævnte foranstaltninger er begrundede, underretter den omgående den initiativtagende medlemsstat samt de øvrige medlemsstater.
   Er den i stk. 1 nævnte afgørelse begrundet i mangler i standarderne, forelægger Kommissionen, efter at have hørt de berørte parter, sagen for udvalget inden to måneder, hvis den medlemsstat, der har truffet de pågældende foranstaltninger, agter at opretholde dem, og indleder derefter proceduren i artikel 6.
   3.   Er et apparat, der ikke opfylder kravene, forsynet med CE-mærkning, træffer den pågældende medlemsstat passende foranstaltninger mod den, der har anbragt CE-mærkningen, og underretter Kommissionen og de øvrige medlemsstater herom.
   4.   Kommissionen sikrer, at medlemsstaterne holdes underrettet om udviklingen i og resultatet af denne procedure.
   KAPITEL 2

      OVERENSSTEMMELSESATTESTERING

   Artikel 8
   1.   Attestering af seriefremstillede apparaters overensstemmelse med bestemmelserne i direktivet sker:

               a)

               ved EF-typeafprøvning, jf. bilag II, punkt 1, og

               b)

               inden markedsføringen, efter fabrikantens eget valg,

                           i)

                           ved den i bilag II, punkt 2, omhandlede EF-erklæring om typeoverensstemmelse, eller

                           ii)

                           ved den i bilag II, punkt 3, omhandlede EF-erklæring om typeoverensstemmelse (sikkerhed for produktionskvaliteten), eller

                           iii)

                           ved den i bilag II, punkt 4, omhandlede EF-erklæring om typeoverensstemmelse (sikkerhed for produktkvaliteten), eller

                           iv)

                           ved den i bilag II, punkt 5, omhandlede EF-verifikation.

         2.   Fremstilles et apparat som en enkelt enhed eller i et mindre antal, kan fabrikanten vælge den i bilag II, punkt 6, omhandlede EF-enhedsverifikation.
   3.   Når de i stk. 1, litra b), og stk. 2, nævnte procedurer er afsluttet, anbringes CE-mærkningen på de godkendte apparater i overensstemmelse med artikel 10.
   4.   Med undtagelse af anbringelsen af CE-mærkningen på udstyret og den eventuelle udarbejdelse af en overensstemmelseserklæring, finder de i stk. 1 nævnte måder, hvorpå overensstemmelse attesteres, anvendelse på det i artikel 1 nævnte udstyr.
   Der udstedes en attest på, at udstyret er i overensstemmelse med de bestemmelser i nærværende direktiv, der finder anvendelse på det, og udstyrets karakteristika anføres sammen med de betingelser for indbygning i et apparat eller for montage, som bidrager til overholdelsen af de væsentlige krav anført i bilag I, der gælder for færdige apparater.
   Attesten skal ledsage udstyret.
   5.   Når apparaterne også er omfattet af andre direktiver, der vedrører andre aspekter, og som indeholder bestemmelser om anbringelse af CE-mærkningen, angiver denne mærkning, at apparaterne ligeledes formodes at opfylde bestemmelserne i disse direktiver.
   Hvis fabrikanten i henhold til et eller flere af disse direktiver kan vælge, hvilken ordning han vil anvende i en overgangsperiode, viser CE-mærkningen imidlertid kun, at gasapparaterne opfylder bestemmelserne i de direktiver, som fabrikanten anvender. I så fald skal referencerne vedrørende disse direktiver, som offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende, anføres på de dokumenter, vejledninger eller instruktioner, som kræves i henhold til disse direktiver, og som ledsager de pågældende gasapparater.
   6.   Dokumenter og korrespondance vedrørende overensstemmelsesattesteringen udfærdiges på det eller de officielle sprog i den medlemsstat, hvor det organ, som det påhviler at gennemføre procedurerne, er etableret, eller på et sprog der er accepteret af dette organ.
   Artikel 9
   1.   Medlemsstaterne underretter Kommissionen og de øvrige medlemsstater om, hvilke organer de har udpeget til at udføre de i artikel 8 nævnte procedurer, samt hvilke specifikke opgaver disse organer er udpeget til at varetage, og hvilke identifikationsnumre Kommissionen har tildelt dem.
   Kommissionen offentliggør en liste over de bemyndigede organer samt deres identifikationsnumre og de opgaver, de er udpeget til at varetage, i Den Europæiske Unions Tidende. Kommissionen sørger for, at listen ajourføres.
   2.   Medlemsstaterne anvender de i bilag V omhandlede kriterier ved vurdering af, hvilke organer der skal udpeges.
   De organer, som opfylder vurderingskriterierne i de relevante harmoniserede standarder, antages at opfylde kriterierne i nævnte bilag.
   3.   En medlemsstat, som har udpeget et organ, skal trække godkendelsen tilbage, hvis den skønner, at organet ikke længere opfylder de i bilag V anførte kriterier. Den underretter omgående de øvrige medlemsstater og Kommissionen herom.
   KAPITEL 3

      CE-MÆRKNING

   Artikel 10
   1.   CE-mærkningen og de i bilag III anførte påskrifter skal anbringes synligt, letlæseligt og således, at de ikke kan slettes, på apparatet eller på en mærkeplade, som er fastgjort til apparatet. Mærkepladen skal være således udformet, at den kun kan bruges én gang.
   2.   Det er forbudt at anbringe mærkning på apparaterne, som kan vildlede tredjemand med hensyn til CE-mærkningens betydning og grafiske udformning. Enhver anden mærkning kan anbringes på apparatet eller på mærkepladen, forudsat at dette ikke gør CE-mærkningen mindre synlig eller letlæselig.
   Artikel 11
   Med forbehold af artikel 7:

               a)

               er fabrikanten eller dennes i Fællesskabet etablerede repræsentant - hvis en medlemsstat konstaterer, at CE-mærkningen er blevet anbragt uberettiget - forpligtet til at sørge for, at produktet bringes til at opfylde bestemmelserne om CE-mærkning, og at overtrædelsen bringes til ophør på de betingelser, som medlemsstaten har fastsat;

               b)

               skal medlemsstaten, såfremt apparatet forsat ikke opfylder kravene, træffe alle nødvendige foranstaltninger for at begrænse eller forbyde markedsføring af det pågældende apparat eller sikre, at det trækkes tilbage fra markedet efter fremgangsmåden i artikel 7.

         KAPITEL 4

      AFSLUTTENDE BESTEMMELSER

   Artikel 12
   Enhver afgørelse, som træffes i medfør af dette direktiv, og som fører til begrænsninger i markedsføringen og/eller ibrugtagningen af et apparat, skal indeholde den nøjagtige begrundelse herfor. Afgørelsen meddeles straks den berørte part, som samtidig skal underrettes om de retsmidler, der står til hans rådighed i medfør af gældende lov i den pågældende medlemsstat, og om tidsfristerne for anvendelsen af sådanne midler.
   Artikel 13
   Medlemsstaterne tilsender Kommissionen de nationale bestemmelser, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.
   Artikel 14
   Direktiv 90/396/EØF, som ændret ved det direktiv, der er nævnt i bilag VI, del A, ophæves, uden at dette berører medlemsstaternes forpligtelser med hensyn til de i bilag VI, del B, angivne frister for gennemførelse i national ret og anvendelse af direktiverne.
   Henvisninger til det ophævede direktiv gælder som henvisninger til nærværende direktiv og læses efter sammenligningstabellen i bilag VII.
   Artikel 15
   Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
   Artikel 16
   Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 30. november 2009.

            På Europa-Parlamentets vegne

            Formand

         J. BUZEK

            På Rådets vegne

            Formand

         B. ASK

      (1)  EUT C 151 af 17.6.2008, s. 12.

      (2)  Europa-Parlamentets udtalelse af 20.10.2009 (endnu ikke offentliggjort i EUT) og Rådets afgørelse af 26.11.2009.

      (3)  EFT L 196 af 26.7.1990, s. 15.

      (4)  Jf. bilag VI, del A.

      (5)  EUT C 91 af 16.4.2003, s. 7.

      (6)  EFT L 204 af 21.7.1998, s. 37.

      (7)  EFT C 136 af 4.6.1985, s. 1.

      (8)  EFT C 231 af 8.9.1989, s. 3 og EFT C 267 af 19.10.1989, s. 3.

      (9)  EFT C 10 af 16.1.1990, s. 1.

      BILAG I

         VÆSENTLIGE KRAV

         INDLEDENDE BEMÆRKNINGER

      De forpligtelser, der følger af dette bilags væsentlige krav til apparaterne, finder ligeledes anvendelse på udstyr, når der foreligger en tilsvarende risiko.
      1.   GENERELLE BETINGELSER
      1.1.   Et apparat skal være konstrueret og fremstillet således, at det kan anvendes sikkert og ved normal anvendelse, jf. artikel 1, stk. 3, i dette direktiv, ikke frembyder fare for mennesker, husdyr og ejendom.
      1.2.   Ved markedsføring af apparatet skal det

                  —

                  ledsages af en teknisk anvisning til installatøren,

                  —

                  ledsages af en brugs- og vedligeholdelsesanvisning til brugeren,

                  —

                  være mærket med relevante advarsler, som også skal være mærket på emballagen.

            Anvisningerne og advarslerne skal udfærdiges på bestemmelsesmedlemsstatens officielle sprog.

                  1.2.1.

                  Den tekniske anvisning til installatøren skal indeholde alle de installations-, justerings- og vedligeholdelsesanvisninger, der er nødvendige for korrekt udførelse af disse opgaver og for en sikker anvendelse af apparatet. Anvisningen skal bl.a. præcisere

                              —

                              den gastype, der anvendes;

                              —

                              det ledningstryk, der anvendes;

                              —

                              den udluftning, der er nødvendig

                                          —

                                          for at tilføre forbrændningsluft til lokalerne,

                                          —

                                          for at undgå, at der opstår blandinger med farligt indhold af ikke-forbrændt gas i forbindelse med apparater, der ikke er forsynet med den i punkt 3.2.3 nævnte anordning;

                              —

                              betingelserne for udledning af forbrændingsprodukterne;

                              —

                              for gasblæseluftbrændere og varmegeneratorer, der er bestemt til at blive udstyret med sådanne brændere, deres karakteristika, monteringsanvisning med henblik på overholdelse af de væsentlige krav, der gælder for brugsklare apparater, og i givet fald listen over de af fabrikanten anbefalede kombinationer.

                  1.2.2.

                  Brugs- og vedligeholdelsesanvisningen til brugeren skal indeholde alle de nødvendige oplysninger for en sikker anvendelse og skal især gøre brugeren opmærksom på eventuelle indskrænkninger i anvendelsen.

                  1.2.3.

                  Advarslerne på apparatet og emballagen skal på utvetydig måde angive gastype, ledningstryk og eventuelle indskrænkninger i anvendelsen, bl.a. angivelse af, at apparatet kun må installeres i tilstrækkeligt udluftede lokaler.

            1.3.   Et udstyr bestemt til anvendelse i et apparat skal være konstrueret og fremstillet på en sådan måde, at det fungerer korrekt ved den tilsigtede brug, når det er monteret i overensstemmelse med den tekniske installationsanvisning.
      Installations-, justerings-, drifts- og vedligeholdelsesanvisningerne skal leveres sammen med udstyret.
      2.   MATERIALER

                  2.1.

                  Materialer skal være egnede til formålet og skal kunne modstå de mekaniske, kemiske og termiske påvirkninger, de normalt vil blive udsat for.

                  2.2.

                  De materialeegenskaber, som har betydning for sikkerheden, skal garanteres af fabrikanten eller leverandøren.

            3.   KONSTRUKTION OG FREMSTILLING
      3.1.   Generelt

                  3.1.1.

                  Apparatet skal være fremstillet således, at der ved normal anvendelse ikke opstår ustabilitet, formforandringer, brud eller slid, der formindsker sikkerheden.

                  3.1.2.

                  Kondensering under opstart og/eller drift må ikke formindske sikkerheden ved anvendelse.

                  3.1.3.

                  Apparatet skal være konstrueret og fremstillet således, at risikoen for eksplosion ved ydre brandpåvirkninger reduceres mest muligt.

                  3.1.4.

                  Apparatet skal være fremstillet således, at indtrængning af vand og utilsigtet indtrængning af luft i de gasførende dele ikke finder sted.

                  3.1.5.

                  I tilfælde af normal variation i tilførslen af hjælpeenergi skal apparatet fortsat fungere sikkert.

                  3.1.6.

                  Unormale variationer eller afbrydelser i tilførslen af hjælpeenergi eller genetablering af denne tilførsel må ikke kunne udgøre en risiko.

                  3.1.7.

                  Apparatet skal være konstrueret og fremstillet således, at elektriske risici forebygges. Dette krav opfyldes, hvis sikkerhedskravene i forbindelse med elektriske risici i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/95/EF (1) opfyldes.

                  3.1.8.

                  Samtlige dele af et apparat, som er under tryk, skal uden deformationer, der kan udgøre en sikkerhedsrisiko, kunne modstå de mekaniske og termiske påvirkninger, de udsættes for.

                  3.1.9.

                  Et apparat skal være konstrueret og fremstillet på en sådan måde, at en fejl i en sikkerheds-, kontrol- og justeringsanordning ikke kan udgøre en sikkerhedsrisiko.

                  3.1.10.

                  Når et apparat er udstyret med sikkerheds- og justeringsanordninger, må sikkerhedsanordningernes funktion ikke besværliggøres af justeringsanordningerne.

                  3.1.11.

                  Alle dele af en apparat, som monteres eller justeres ved fabrikationen, og som ikke skal kunne betjenes af brugeren og installatøren, skal være passende beskyttet.

                  3.1.12.

                  Håndtag eller betjenings- eller justeringsanordninger skal være tydeligt afmærkede og give sådanne oplysninger, som er nødvendige for at undgå forkerte manøvrer. De skal udformes således, at de forhindrer utilsigtet betjening.

            3.2.   Udslip af uforbrændt gas

                  3.2.1.

                  Et apparat skal være fremstillet således, at udsivning af gas er begrænset til en mængde, der ikke medfører nogen risiko.

                  3.2.2.

                  Apparaterne skal være fremstillet således, at gasudstrømningen under tænding og gentænding samt efter slukning af flammen er af så begrænset omfang, at en farlig ansamling af uforbrændt gas i apparaterne undgås.

                  3.2.3.

                  Apparater, der er bestemt til anvendelse i lokaler, skal være udstyret med en særlig anordning, som hindrer en farlig ansamling af ikke-forbrændt gas i lokalerne.
                  Apparater, der ikke er udstyret med en sådan anordning, må kun anvendes i lokaler med tilstrækkelig udluftning, således at en farlig ansamling af ikke-forbrændt gas hindres.
                  Medlemsstaterne kan på deres område fastlægge betingelserne vedrørende tilstrækkelig udluftning af lokaler med henblik på installering af apparater under hensyn til apparaternes karakteristika.
                  Apparater til storkøkkener og apparater, der anvender gas med indhold af giftige stoffer, skal være forsynet med den nævnte anordning.

            3.3.   Tænding
      Et apparat skal være fremstillet således, at der ved normal anvendelse

                  —

                  sker en jævn tænding og gentænding;

                  —

                  sker overtænding.

            3.4.   Forbrænding

                  3.4.1.

                  Et apparat skal være fremstillet således, at flammen ved normal anvendelse er stabil, og at forbrændingsprodukterne ikke indeholder uacceptable koncentrationer af sundhedsskadelige stoffer.

                  3.4.2.

                  Et apparat skal være fremstillet således, at et uforudset udslip af forbrændingsprodukter ikke vil forekomme ved normal anvendelse.

                  3.4.3.

                  Et apparat, der er forbundet med en trækkanal for forbrændingsprodukter, skal være fremstillet således, at der under unormale trækforhold ikke sker en udstrømning af forbrændingsprodukter i farlige mængder i det pågældende lokale.

                  3.4.4.

                  Uafhængige varmeapparater til anvendelse i boliger og hurtigvandvarmere, der ikke er forbundet med en trækkanal til udledning af forbrændingsprodukter, må ikke forårsage en kuliltekoncentration i det pågældende rum, som kan medføre sundhedsrisiko for personer, der udsættes herfor, under hensyn til den påregnede varighed af udsættelsen.

            3.5.   Rationel energiudnyttelse
      Et apparat skal være fremstillet således, at energien udnyttes rationelt, på en måde der svarer til det aktuelle videnskabelige og tekniske niveau og under hensyn til de sikkerhedsmæssige aspekter.
      3.6.   Temperaturer

                  3.6.1.

                  Dele af et apparat, som er bestemt til at blive anbragt nær ved gulvet eller andre overflader, må ikke nå temperaturer, som udgør en fare for omgivelserne.

                  3.6.2.

                  Betjeningsknapper og -håndtag på apparaterne må ikke blive så varme, at de udgør en fare for brugeren.

                  3.6.3.

                  Bortset fra overflader eller dele, som skal overføre varme, må overfladetemperaturen på udvendige dele af et apparat, som er beregnet til anvendelse i boliger, under driften ikke udgøre en fare for brugeren, og især for børn, hvis reaktionstid der må tages passende hensyn til.

            3.7.   Fødevarer og vand til sanitære formål
      Uden at tilsidesætte EF-forskrifterne på området må materialer og komponenter, som er anvendt til fremstilling af et apparat, og som kan komme i berøring med fødevarer eller vand til sanitære formål, ikke forringe kvaliteten af disse fødevarer eller dette vand.

         (1)  EUT L 374 af 27.12.2006, s. 10.

      BILAG II

         PROCEDURER FOR OVERENSSTEMMELSESATTESTERING

      1.   EF-TYPEAFPRØVNING
      1.1.   Ved EF-typeafprøvning forstås den del af proceduren, hvorved et bemyndiget organ konstaterer og attesterer, at et apparat, som er repræsentativt for den planlagte produktion, opfylder forskrifterne i dette direktiv.
      1.2.   Anmodning om EF-typeafprøvning indgives af fabrikanten eller dennes i Fællesskabet etablerede befuldmægtigede til ét enkelt bemyndiget organ.

                  1.2.1.

                  Anmodningen skal omfatte

                              —

                              fabrikantens navn og adresse og, såfremt anmodningen indgives af en befuldmægtiget, desuden dennes navn og adresse,

                              —

                              en skriftlig erklæring om, at der ikke er indgivet anmodning til andre bemyndigede organer,

                              —

                              konstruktionsbeskrivelse, jf. bilag IV.

                  1.2.2.

                  Ansøgeren stiller for det bemyndigede organ et apparat til rådighed, som er repræsentativt for den planlagte produktion, i det følgende benævnt »type«. Det bemyndigede organ kan anmode om yderligere eksemplarer af typen, såfremt dette er nødvendigt af hensyn til afprøvningsprogrammet.
                  Typen kan også dække produktvarianter, når blot varianternes karakteristika ikke adskiller sig fra typens med hensyn til risikotype.

            1.3.   Det bemyndigede organ skal

                  1.3.1.

                  undersøge konstruktionsbeskrivelsen og kontrollere, at typen er fremstillet i overensstemmelse med denne, samt fastslå, hvilke elementer der er blevet konstrueret i overensstemmelse med de relevante bestemmelser i de i artikel 5 omhandlede standarder og de væsentlige krav i dette direktiv,

                  1.3.2.

                  gennemføre — eller lade gennemføre — undersøgelser og/eller afprøvninger til kontrol af, om fabrikantens løsninger opfylder de væsentlige krav, når de standarder, der omhandles i artikel 5, ikke er blevet anvendt,

                  1.3.3.

                  gennemføre undersøgelser og/eller afprøvninger til kontrol af, om de relevante standarder rent faktisk er blevet anvendt, når fabrikanten har valgt at bruge disse, således at det sikres, at de væsentlige krav er opfyldt.

            1.4.   Konstateres det, at typen opfylder direktivets bestemmelser, udsteder det bemyndigede organ en EF-typeafprøvningsattest til ansøgeren. Attesten skal indeholde undersøgelsens resultater, eventuelle betingelser for dens gyldighed, samt de nødvendige data til identificering af den godkendte type og om nødvendigt en beskrivelse af dens funktion. Attesten vedlægges relevant teknisk materiale, såsom tegninger og skemaer.
      1.5.   Det bemyndigede organ underretter straks de øvrige bemyndigede organer om udstedelsen af EF-typeafprøvningsattesten og eventuelle tilføjelser hertil, som omhandlet i punkt 1.7. De kan få en kopi af EF-typeafprøvningsattesten og/eller tillægget til attesten og kan efter begrundet anmodning få en kopi af bilagene til attesten samt rapporterne over de undersøgelser og afprøvninger, der er gennemført.
      1.6.   Såfremt et bemyndiget organ nægter at udstede eller tilbagetrækker en EF-typeafprøvningsattest, skal det underrette den medlemsstat, som udpegede det, samt de øvrige bemyndigede organer og angive begrundelsen for denne beslutning.
      1.7.   Ansøgeren skal underrette det bemyndigede organ, som har udstedt EF-typeafprøvningsattesten om enhver ændring af den godkendte type, der berører de væsentlige krav.
      Såfremt den godkendte type ændres, skal også dette godkendes af det udpegede organ, som har udstedt EF-typeafprøvningsattesten, hvis sådanne ændringer berører de væsentlige krav eller de foreskrevne betingelser for anvendelse af apparatet. Denne ny godkendelse gives i form af en tilføjelse til den oprindelige EF-typeafprøvningsattest.
      2.   EF-ERKLÆRING OM TYPEOVERENSSTEMMELSE

                  2.1.

                  Ved EF-erklæring om typeoverensstemmelse forstås den del af proceduren, hvorved fabrikanten erklærer, at de pågældende apparater er i overensstemmelse med den type, som er beskrevet i EF-typeafprøvningsattesten, og opfylder de væsentlige krav i dette direktiv. Fabrikanten eller dennes i Fællesskabet etablerede repræsentant anbringer CE-mærkningen på hvert enkelt apparat og udsteder en skriftlig overensstemmelseserklæring. Overensstemmelseserklæringen omfatter et eller flere apparater og opbevares af fabrikanten. Efter CE-mærkningen anføres det identifikationsnummer, der anvendes af det bemyndigede organ, som har foretaget de i punkt 2. 3 omhandlede stikprøver.

                  2.2.

                  Fabrikanten træffer alle nødvendige foranstaltninger, således at fremstillingsprocessen, herunder også kontrollen og afprøvningen af det færdige apparat, sikrer en homogen produktion og apparaternes overensstemmelse med den type, der er beskrevet i EF-typeafprøvningsattesten samt de væsentlige krav i dette direktiv. Et af fabrikanten valgt udpeget organ foretager stikprøvekontrol af apparatet, jf. punkt 2.3.

                  2.3.

                  Stikprøvekontrol af apparater på virksomheden foretages med højst et års mellemrum af det bemyndigede organ. Der undersøges et tilstrækkeligt stort antal apparater, og de afprøvninger, der er omhandlet i de relevante standarder, jf. artikel 5, eller tilsvarende afprøvninger gennemføres for at sikre, at apparaterne opfylder de væsentlige krav i dette direktiv. Det bemyndigede organ skal i hvert tilfælde afgøre, om disse afprøvninger skal udføres helt eller delvist. Hvis et eller flere apparater findes ikke at opfylde kravene, skal det bemyndigede organ træffe passende foranstaltninger til at hindre markedsføringen heraf.

            3.   EF-ERKLÆRING OM TYPEOVERENSSTEMMELSE (sikkerhed for produktionskvaliteten)

                  3.1.

                  Ved EF-erklæring om typeoverensstemmelse (sikkerhed for produktionskvaliteten) forstås den del af proceduren, hvorved en fabrikant, der opfylder betingelserne i punkt 3.2, erklærer, at de pågældende apparater er i overensstemmelse med den type, der er beskrevet i EF-typeafprøvningsattesten, og opfylder de væsentlige krav i dette direktiv. Fabrikanten eller dennes i Fællesskabet etablerede repræsentant anbringer CE-mærkningen på hvert enkelt apparat og udsteder en skriftlig overensstemmelseserklæring. Denne erklæring omfatter et eller flere apparater og opbevares af fabrikanten. Efter CE-mærkningen anføres det identifikationsnummer, der anvendes af det bemyndigede organ, som er ansvarligt for EF-kontrollen.

                  3.2.

                  Fabrikanten skal indføre et produktionskvalitetssystem til sikring af, at apparaterne er i overensstemmelse med den type, der er beskrevet i EF-typeafprøvningsattesten, og opfylder de væsentlige krav i dette direktiv. Fabrikanten er underlagt den i punkt 3.4 omhandlede EF-kontrol.

            3.3.   Kvalitetssystem

                  3.3.1.

                  Fabrikanten indsender for de pågældende apparaters vedkommende en ansøgning om godkendelse af kvalitetssystemet til et af ham valgt bemyndiget organ.
                  Ansøgningen skal omfatte:

                              —

                              en beskrivelse af kvalitetssystemet,

                              —

                              et tilsagn om at opfylde forpligtelserne i forbindelse med det godkendte kvalitetssystem,

                              —

                              et tilsagn om at vedligeholde det godkendte kvalitetssystem, således at det fortsat fungerer hensigtsmæssigt og effektivt,

                              —

                              en beskrivelse af den godkendte type og en kopi af EF-typeafprøvningsattesten.

                  3.3.2.

                  Alle de forhold, krav og bestemmelser, som fabrikanten har taget hensyn til, skal dokumenteres systematisk og overskueligt i form af en redegørelse for foranstaltninger, procedurer og skriftlige instruktioner. Kvalitetsprogrammer, -planer, -håndbøger og -registre skal tillade en ensartet fortolkning af beskrivelsen af kvalitetssystemet. Beskrivelsen skal bl.a. indeholde en tilfredsstillende beskrivelse af

                              —

                              kvalitetsmålsætninger og organisationsstruktur samt lederes og mellemlederes ansvar og beføjelser med hensyn til kvaliteten af apparaterne,

                              —

                              produktionsprocesser, kvalitetskontrol og sikring samt systematiske foranstaltninger, der vil blive anvendt,

                              —

                              de undersøgelser og prøvninger, der skal udføres før, under og efter produktionen, og den hyppighed, hvormed dette sker,

                              —

                              hvordan det kontrolleres, at de kvalitetskrav, der stilles til apparatet, er opfyldt, og at kvalitetssystemet fungerer effektivt.

                  3.3.3.

                  Det bemyndigede organ undersøger og vurderer kvalitetssystemet for at afgøre, om det opfylder kravene i punkt 3.3.2. Organet formoder, at disse krav er opfyldt, for så vidt angår kvalitetssystemer, som bygger på den harmoniserede standard på området.
                  Det bemyndigede organ meddeler fabrikanten afgørelsen og underretter de øvrige bemyndigede organer. Meddelelsen til fabrikanten skal indeholde resultaterne af undersøgelsen, det bemyndigede organs navn og adresse samt en begrundet afgørelse vedrørende de pågældende apparater.

                  3.3.4.

                  Fabrikanten underretter det bemyndigede organ, som har godkendt kvalitetssystemet, hvis systemet ændres f.eks. som følge af ny konstruktionsteknologi eller nye kvalitetsprincipper.
                  Det bemyndigede organ undersøger de foreslåede ændringer og tager stilling til, om det ændrede kvalitetssystem overholder de relevante bestemmelser, eller om det er nødvendigt at foretage en ny vurdering. Det meddeler fabrikanten sin afgørelse. Denne meddelelse indeholder resultaterne af kontrollen og den begrundede vurderingsafgørelse.

                  3.3.5.

                  Såfremt et bemyndiget organ tilbagetrækker en godkendelse af et kvalitetssystem, skal det give de øvrige bemyndigede organer meddelelse herom og anføre begrundelsen herfor.

            3.4.   EF-kontrol

                  3.4.1.

                  Formålet med EF-kontrollen er at sikre, at fabrikanten fuldt ud opfylder sine forpligtelser i henhold til det godkendte kvalitetssystem.

                  3.4.2.

                  Fabrikanten giver med henblik på inspektion det bemyndigede organ adgang til produktions-, kontrol-, afprøvnings- og oplagringsstedet og giver det alle nødvendige oplysninger, herunder

                              —

                              en beskrivelse af kvalitetssystemet,

                              —

                              dokumentation vedrørende kvaliteten, såsom inspektionsrapporter og afprøvningsdata, kalibreringsdata, rapporter over det pågældende personales kvalifikationer.

                  3.4.3.

                  Det bemyndigede organ kontrollerer mindst hvert andet år, at fabrikanten vedligeholder og anvender det godkendte kvalitetssystem, og det udarbejder en kontrolrapport til fabrikanten.

                  3.4.4.

                  Det bemyndigede organ kan desuden aflægge uanmeldte besøg hos fabrikanten. Under disse besøg kan organet foretage eller lade foretage afprøvning af apparaterne. Det giver fabrikanten en besøgsrapport og i givet fald en afprøvningsrapport.

                  3.4.5.

                  Fabrikanten skal efter anmodning kunne fremlægge det udpegede organs rapport.

            4.   EF-ERKLÆRING OM TYPE-OVERENSSTEMMELSE (sikkerhed for produktkvalitet)
      4.1.   Ved en EF-erklæring om typeoverensstemmelse (sikkerhed for produktkvalitet) forstås den del af proceduren, hvorved fabrikanten, som opfylder forpligtelserne i punkt 4.2, erklærer, at de pågældende apparater er i overensstemmelse med den type, som er beskrevet i EF-typeafprøvningsattesten, og opfylder de væsentlige krav i dette direktiv. Fabrikanten eller dennes i Fællesskabets etablerede repræsentant anbringer CE-mærkningen på hvert enkelt apparat og udsteder en skriftlig overensstemmelseserklæring. Denne erklæring omfatter et eller flere apparater og opbevares af fabrikanten. Efter CE-mærkningen anføres det identifikationsnummer, der anvendes af det bemyndigede organ, som er ansvarligt for EF-kontrollen.
      4.2.   Fabrikanten anvender et godkendt kvalitetssystem, som omhandlet i punkt 4.3, i forbindelse med den endelige inspektion af apparaterne og afprøvningerne, og er underlagt den i punkt 4.4 omhandlede EF-kontrol.
      4.3.   Kvalitetssystem

                  4.3.1.

                  Som led i denne procedure indgiver fabrikanten en ansøgning om godkendelse af sit kvalitetssystem til det bemyndigede organ, som han selv har valgt for de omhandlede apparater.
                  Ansøgningen skal omfatte:

                              —

                              en beskrivelse af kvalitetssystemet,

                              —

                              et tilsagn om at opfylde forpligtelserne i forbindelse med kvalitetssystemet, således som det er godkendt,

                              —

                              et tilsagn om at vedligeholde kvalitetssystemet, så det fungerer og er effektivt,

                              —

                              en beskrivelse af den godkendte type og en kopi af EF-typeafprøvningsattesten.

                  4.3.2.

                  Som led i kvalitetssystemet undersøges hvert enkelt apparat, og de relevante afprøvninger, der er fastlagt i de i artikel 5 omhandlede eller tilsvarende afprøvninger, udføres med henblik på at afgøre, om de er i overensstemmelse med de væsentlige krav i dette direktiv.
                  Alle de forhold, krav og bestemmelser, som fabrikanter har taget hensyn til, skal dokumenteres systematisk og overskueligt i form af en redegørelse for foranstaltninger, procedurer og skriftlige instruktioner. Kvalitetsprogrammer, -planer, -håndbøger og -registre skal fremgå alment forståeligt af beskrivelsen af kvalitetssystemet.
                  Beskrivelsen af kvalitetssystemet skal bl.a. indeholde en tilfredsstillende beskrivelse af:

                              —

                              kvalitetsmålsætninger og organisationsstruktur samt lederes og mellemlederes ansvar og beføjelser i forbindelse med produktkvalitet,

                              —

                              kontrol og afprøvninger, som skal udføres efter produktionen,

                              —

                              hvordan det undersøges, om kvalitetssystemet fungerer effektivt.

                  4.3.3.

                  Det bemyndigede organ foretager en vurdering af kvalitetssystemet for at afgøre, om det opfylder kravene i punkt 4.3.2. Organet formoder, at disse krav er opfyldt for så vidt angår kvalitetssystemer, som bygger på den harmoniserede standard på området. Det meddeler fabrikanten afgørelsen og underretter de øvrige udpegede organer herom. Meddelelsen til fabrikanten indeholder resultaterne af afprøvningen, det bemyndigede organs navn og adresse og den begrundede vurderingsafgørelse for de pågældende apparater.

                  4.3.4.

                  Fabrikanten underretter det bemyndigede organ, som har godkendt kvalitetssystemet, hvis systemet ændres f.eks. som følge af ny konstruktionsteknologi eller nye kvalitetsprincipper.
                  Det bemyndigede organ undersøger de foreslåede ændringer og tager stilling til, om det ændrede kvalitetssystem overholder de relevante bestemmelser, eller om det er nødvendigt at foretage en ny vurdering. Det meddeler fabrikanten sin afgørelse. Denne meddelelse indeholder resultaterne af kontrollen og den begrundede vurderingsafgørelse

                  4.3.5.

                  Såfremt et bemyndiget organ tilbagetrækker en godkendelse af et kvalitetssystem, skal det give de øvrige bemyndigede organer meddelelse herom og anføre begrundelsen herfor.

            4.4.   EF-kontrol

                  4.4.1.

                  Formålet med kontrollen er at sikre, at fabrikanten fuldt ud opfylder sine forpligtelser i henhold til det godkendte kvalitetssystem.

                  4.4.2.

                  Fabrikanten giver med henblik på inspektion det bemyndigede organ adgang til produktions-, kontrol-, afprøvnings- og oplagringsstederne og giver det alle nødvendige oplysninger, herunder

                              —

                              en beskrivelse af kvalitetssystemet,

                              —

                              dokumentation vedrørende kvaliteten, såsom inspektionsrapporter og afprøvningsdata, kalibreringsdata, rapporter over det pågældende personales kvalifikationer.

                  4.4.3.

                  Det bemyndigede organ kontrollerer mindst hvert andet år, at fabrikanten vedligeholder og anvender det godkendte kvalitetssystem, og det udarbejder en kontrolrapport til fabrikanten.

                  4.4.4.

                  Det bemyndigede organ kan desuden aflægge uanmeldte besøg hos fabrikanten. Under disse besøg kan organet foretage eller lade foretage afprøvning af apparaterne. Det giver fabrikanten en besøgsrapport og i givet fald en afprøvningsrapport.

                  4.4.5.

                  Fabrikanten skal efter anmodning kunne fremlægge det bemyndigede organs rapport.

            5.   EF-VERIFIKATION
      5.1.   EF-verifikationen er den procedure, hvorved fabrikanten eller dennes i Fællesskabet etablerede repræsentant garanterer og erklærer, at de apparater, som bestemmelserne i punkt 3 er blevet anvendt på, er i overensstemmelse med den type, som er beskrevet i EF-typeafprøvningsattesten, og opfylder de relevante krav i dette direktiv.
      5.2.   Fabrikanten træffer alle nødvendige foranstaltninger for at sikre, at apparaterne efter fremstillingsprocessen er i overensstemmelse med den type, der er beskrevet i EF-typeafprøvningsattesten og med de relevante krav i dette direktiv. Fabrikanten eller dennes i Fællesskabet etablerede repræsentant anbringer CE-mærkningen på hvert enkelt apparat og udfærdiger en skriftlig overensstemmelseserklæring. Overensstemmelseserklæringen kan dække et eller flere apparater og opbevares af fabrikanten eller hans i Fællesskabet etablerede repræsentant.
      5.3.   Det bemyndigede organ foretager de nødvendige undersøgelser og prøvninger for at verificere, at apparatet er i overensstemmelse med kravene i dette direktiv, enten ved kontrol og prøvning af hvert apparat, som nærmere anført i punkt 5.4, eller ved kontrol og prøvning af apparaterne på et statistisk grundlag som nærmere anført i punkt 5.5, efter fabrikantens eget valg.
      5.4.   Verifikation ved kontrol og prøvning af hvert enkelt apparat

                  5.4.1.

                  Alle apparater undersøges enkeltvis, og der foretages de nødvendige prøvninger, som defineret i den eller de relevante standarder, jf. artikel 5, eller tilsvarende prøvninger for at verificere, at produkterne er i overensstemmelse med den type, der er beskrevet i EF-typeafprøvningsattesten og med de relevante krav i dette direktiv.

                  5.4.2.

                  Det bemyndigede organ anbringer eller lader anbringe sit identifikationsnummer på hvert godkendt apparat og udsteder en skriftlig overensstemmelsesattest vedrørende de gennemførte prøvninger. Overensstemmelsesattesten kan omfatte et eller flere apparater.

                  5.4.3.

                  Fabrikanten eller hans repræsentant skal på opfordring kunne forevise den overensstemmelsesattest, som det bemyndigede organ har udstedt.

            5.5.   Statistisk verifikation

                  5.5.1.

                  Fabrikanten fremlægger sine apparater i ensartede partier og træffer alle nødvendige foranstaltninger med henblik på, at fabrikationsprocessen skal give sikkerhed for, at de fremstillede partier er ensartede.

                  5.5.2.

                  Den statistiske procedure omfatter følgende kriterier:
                  Apparaterne underkastes en statistisk kontrol i form af inspektion ved alternativ måling. De grupperes i identificerbare partier, som omfatter apparater af en enkelt model, der er fremstillet under samme vilkår. Der foretages med vilkårlige intervaller en undersøgelse af et parti. De apparater, der indgår i stikprøven, undersøges enkeltvis, og der gennemføres de prøvninger, som er omhandlet i den eller de relevante standarder, jf. artikel 5, eller tilsvarende prøvninger for at afgøre, om partiet kan godkendes eller ej.
                  Der anvendes en stikprøveplan, som har følgende funktionskendetegn:

                              —

                              et standardkvalitetsniveau, der svarer til en godkendelsesprobabilitet på 95 %, med en procentdel af manglende overensstemmelse på mellem 0,5 og 1,5 %,

                              —

                              en grænsekvalitet svarende til en godkendelsesprobabilitet på 5 %, med en procentdel af manglende overensstemmelse på mellem 5 og 10 %.

                  5.5.3.

                  Godkendes et parti, skal det bemyndigede organ anbringe eller lade anbringe sit identifikationsnummer på hvert enkelt apparat og udfærdige en skriftlig overensstemmelsesattest vedrørende prøvningerne. Alle partiets apparater kan herefter markedsføres, med undtagelse af de apparater i stikprøven, hvor man har konstateret, at de ikke opfylder overensstemmelseskriterierne.
                  Afvises et parti, træffer det kompetente bemyndigede organ passende foranstaltninger for at hindre, at partiet markedsføres. Afvises partier ofte, kan det bemyndigede organ stille den statistiske verifikation i bero.
                  Fabrikanten kan under fremstillingsprocessen på det bemyndigede organs ansvar anbringe dettes identifikationsnummer på produktet.

                  5.5.4.

                  Fabrikanten eller dennes repræsentant skal på opfordring kunne forevise de overensstemmelsesattester, som det bemyndigede organ har udstedt.

            6.   EF-ENHEDSVERIFIKATION

                  6.1.

                  EF-enhedsverifikationen er den procedure, hvorved fabrikanten eller hans i Fællesskabet etablerede repræsentant garanterer og erklærer, at det pågældende apparat, for hvilket der er udstedt den i punkt 2 omhandlede attest, er i overensstemmelse med de relevante krav i dette direktiv. Fabrikanten eller hans i Fællesskabet etablerede repræsentant anbringer CE-mærkningen på apparatet og udfærdiger en skriftlig overensstemmelseserklæring, som han opbevarer.

                  6.2.

                  Det bemyndigede organ undersøger apparatet og gennemfører de relevante prøvninger, under hensyntagen til konstruktionsbeskrivelsen, for at sikre, at det er i overensstemmelse med de væsentlige krav i dette direktiv.
                  Det bemyndigede organ anbringer eller lader anbringe sit identifikationsnummer på det godkendte apparat og udsteder en overensstemmelsesattest vedrørende de gennemførte prøvninger.

                  6.3.

                  Konstruktionsbeskrivelsen, jf. bilag IV, har til formål at gøre det muligt at vurdere, om kravene i dette direktiv er opfyldt, samt at lette forståelsen af apparatets konstruktion, fremstilling og funktion.
                  Konstruktionsbeskrivelsen, jf. bilag IV, stilles til rådighed for det bemyndigede organ.

                  6.4.

                  Hvis det bemyndigede organ finder det nødvendigt, kan de relevante undersøgelser og prøvninger foretages, efter at apparatet er installeret.

                  6.5.

                  Fabrikanten eller hans repræsentant skal på opfordring kunne forevise de overensstemmelsesattester, som det bemyndigede organ har udstedt.

      BILAG III

         CE-MÆRKNING OG PÅSKRIFTER

                  1.

                  CE-mærkningen består af bogstaverne »CE« i følgende udformning:

                  CE-mærkningen skal efterfølges af identifikationsnummeret for det bemyndigede organ, som er involveret i produktionskontrolfasen.

                  2.

                  Apparatet eller mærkepladen skal være forsynet med CE-mærkningen samt følgende påskrifter:

                              —

                              fabrikantens navn eller identifikationssymbol,

                              —

                              apparatets handelsbetegnelse,

                              —

                              om nødvendigt den type strøm, der skal anvendes,

                              —

                              apparatets kategori,

                              —

                              de to sidste cifre i årstallet for det år, hvor CE-mærkningen blev anbragt.

                        Alt efter apparatets type tilføjes de for installationen nødvendige oplysninger.

                  3.

                  Hvis CE-mærkningen mindskes eller forstørres, skal modellens størrelsesforhold, som anført ovenfor, overholdes.
                  De forskellige dele, der indgår i CE-mærkningen, skal så vidt muligt være af samme højde, og denne skal mindst være 5 mm.

      BILAG IV

         KONSTRUKTIONSBESKRIVELSE

      Konstruktionsbeskrivelsen skal indeholde følgende oplysninger, i det omfang de er nødvendige for, at det bemyndigede organ kan foretage sin vurdering:

                  —

                  en generel beskrivelse af apparatet,

                  —

                  konstruktionsprincipper og produktionstegninger samt lister over komponenter, delmontager, kredsløb osv.,

                  —

                  de nødvendige beskrivelser og forklaringer til forståelse af ovenstående, herunder apparaternes funktion,

                  —

                  en liste over de standarder, der er anført i artikel 5, og som helt eller delvis finder anvendelse, samt beskrivelser af de løsninger, der er valgt med henblik på at opfylde de væsentlige krav, når de i artikel 5 nævnte standarder ikke er anvendt,

                  —

                  forsøgsrapporter,

                  —

                  installations- og brugervejledninger.

            Eventuelt kan konstruktionsbeskrivelsen indeholde følgende:

                  —

                  attester vedrørende udstyr, der er indbygget i apparatet,

                  —

                  attester og certifikater vedrørende fabrikations- og/eller inspektions- og/eller kontrolmetoderne i forbindelse med apparatet,

                  —

                  alle andre dokumenter, der gør det muligt for det bemyndigede organ at forbedre vurderingen.

      BILAG V

         MINIMUMSKRITERIER FOR VURDERINGEN AF ORGANER, SOM SKAL UDPEGES

      De organer, som medlemsstaterne udpeger, skal opfylde følgende mindstekrav:

                  —

                  de skal råde over det nødvendige personale og apparatur;

                  —

                  personalet skal have teknisk kompetence og faglig integritet;

                  —

                  ledere, mellemledere og det tekniske personale skal i forbindelse med gennemførelsen af afprøvninger, udarbejdelse af rapporter, udstedelse af attester og gennemførelse af kontrol i henhold til dette direktiv være uafhængige af alle kredse, grupper eller enkeltpersoner, der direkte eller indirekte har interesser på det område, som apparaterne falder inden for;

                  —

                  personalet skal have tavshedspligt;

                  —

                  der skal være tegnet en ansvarsforsikring, medmindre staten på grundlag af national ret har påtaget sig erstatningsansvaret.

            Medlemsstaternes kompetente myndigheder eller organer bemyndiget af medlemsstaterne kontrollerer regelmæssigt, at kravene i første og andet led er opfyldt.

      BILAG VI
      DEL A

         Ophævet direktiv med oversigt over ændringer

      (jf. artikel 14)

                  Rådets direktiv 90/396/EØF
                  (EFT L 196 af 26.7.1990, s. 15)

                  Rådets direktiv 93/68/EØF
                  (EFT L 220 af 30.8.1993, s. 1)

                  Udelukkende artikel 10

            DEL B

         Liste over frister for gennemførelse i national ret og anvendelse

      (jf. artikel 14)

                  Direktiv

                  Gennemførelsesfrist

                  Anvendelsesdato

                  90/396/EØF

                  30. juni 1991

                  1. januar 1992

                  93/68/EØF

                  30. juni 1994

                  1. januar 1995

      BILAG VII

         Sammenligningstabel

                  Direktiv 90/396/EØF

                  Nærværende direktiv

                  Artikel 1, stk. 1, indledende sætning

                  Artikel 1, stk. 1, første afsnit

                  Artikel 1, stk. 1, første og andet led

                  Artikel 1, stk. 2, litra a) og b)

                  Artikel 1, stk. 2

                  Artikel 1, stk. 1, andet afsnit

                  Artikel 1, stk. 3

                  Artikel 1, stk. 2, litra d)

                  Artikel 1, stk. 4

                  Artikel 1, stk. 3

                  Artikel 2, stk. 1

                  Artikel 2, stk. 1

                  Artikel 2, stk. 2, første og andet punktum

                  Artikel 2, stk. 2, første afsnit

                  Artikel 2, stk. 2, tredje punktum

                  Artikel 2, stk. 2, andet afsnit

                  Artikel 3 og 4

                  Artikel 3 og 4

                  Artikel 5, stk. 1, litra a), første afsnit

                  Artikel 5, stk. 1, litra a)

                  Artikel 5, stk. 1, litra a), andet afsnit

                  Artikel 5, stk. 2, første afsnit

                  Artikel 5, stk. 1, litra b)

                  Artikel 5, stk. 1, litra b)

                  Artikel 5, stk. 2, første punktum

                  Artikel 5, stk. 2, andet afsnit

                  Artikel 5, stk. 2, tredje punktum

                  Artikel 5, stk. 2, tredje afsnit

                  Artikel 6, stk. 1, første afsnit, første punktum

                  Artikel 6, stk. 1, første afsnit

                  Artikel 6, stk. 1, første afsnit, andet punktum

                  Artikel 6, stk. 1, andet afsnit

                  Artikel 6, stk. 1, andet afsnit

                  Artikel 6, stk. 1, tredje afsnit

                  Artikel 6, stk. 2, første punktum

                  Artikel 6, stk. 2, første afsnit

                  Artikel 6, stk. 2, anden punktum

                  Artikel 6, stk. 2, andet afsnit

                  Artikel 6, stk. 2, tredje punktum

                  Artikel 6, stk. 2, tredje afsnit

                  Artikel 7

                  Artikel 7

                  Artikel 8, stk. 1, litra a)

                  Artikel 8, stk. 1, litra a)

                  Artikel 8, stk. 1, litra b), indledende sætning

                  Artikel 8, stk. 1, litra b), indledende sætning

                  Artikel 8, stk. 1, litra b), første til fjerde led

                  Artikel 8, stk. 1, litra b) nr. i) - iv)

                  Artikel 8, stk. 2 – 3

                  Artikel 8, stk. 2 - 3

                  Artikel 8, stk. 4, første afsnit, første punktum

                  Artikel 8, stk. 4, første afsnit

                  Artikel 8, stk. 4, første afsnit, anden punktum

                  Artikel 8, stk. 4, andet afsnit

                  Artikel 8, stk. 4, anden afsnit

                  Artikel 8, stk. 4, tredje afsnit

                  Artikel 8, stk. 5, litra a)

                  Artikel 8, stk. 5, første afsnit

                  Artikel 8, stk. 5, litra b)

                  Artikel 8, stk. 5, andet afsnit

                  Artikel 8, stk. 6

                  Artikel 8, stk. 6

                  Artikel 9 – 12

                  Artikel 9 – 12

                  Artikel 13

                  —

                  Artikel 14, stk. 1 og 2

                  —

                  Artikel 14, stk. 3

                  Artikel 13

                  —

                  Artikel 14

                  —

                  Artikel 15

                  Artikel 15

                  Artikel 16

                  Bilag I – V

                  Bilag I – V

                  —

                  Bilag VI

                  —

                  Bilag VII