Avis juridique important

|

31992L0062

Kommissionens direktiv 92/62/EØF af 2. juli 1992 om tilpasning til den tekniske udvikling af Rådets direktiv 70/311/EØF om styreapparater for motordrevne køretøjer og påhængskøretøjer dertil

EF-Tidende nr. L 199 af 18/07/1992 s. 0033 - 0047 den finske specialudgave: kapitel 7 bind 4 s. 0087  den svenske specialudgave: kapitel 7 bind 4 s. 0087

KOMMISSIONENS DIREKTIV 92/62/EOEF  af 2. juli 1992  om tilpasning til den tekniske udvikling af Raadets direktiv 70/311/EOEF om styreapparater for motordrevne koeretoejer og paahaengskoeretoejer dertil  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER  HAR -  under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab,  under henvisning til Raadets direktiv 70/311/EOEF af 8. juni 1970 om tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om styreapparater for motordrevne koeretoejer og paahaengskoeretoejer dertil (1), saerlig artikel 3, og  ud fra foelgende betragtninger:  Af en samlet vurdering af direktiv 70/311/EOEF fremgaar, at faerdselssikkerheden kan forbedres yderligere gennem foranstaltninger baseret paa dels praktiske erfaringer og den tekniske udvikling, dels paa senere arbejder fra De Forenede Nationers OEkonomiske  Kommission for Europa, navnlig regulativ nr. 79 og supplement 1 og 2 hertil; saadanne forbedringer kan opnaas gennem nedsaettelse af aktiveringskraften til betjening af styreapparatet, tilfoejelse af forskrifter for servostyring, hvortil der anvendes samme  energikilde som til bremseapparatet, indfoerelse af en drejeproeve ved stoerre hastighed for motorkoeretoejer, indfoerelse af forskrifter for hjaelpestyring og indfoerelse af en enkelt opstilling for oplysningsskema og EOEF-typegodkendelsesattest, saaledes at det  bliver lettere for ansoegere og ansvarlige myndigheder at lagre og overfoere data via edb;  det er noedvendigt at tilpasse de gaeldende definitioner og forskrifter til den tekniske udvikling;  bestemmelserne i dette direktiv er i overensstemmelse med udtalelse fra Udvalget for Tilpasning af Direktiverne om Fjernelse af Tekniske Hindringer for Handel med Motordrevne Koeretoejer til den Tekniske Udvikling, som er nedsat ved artikel 12, stk. 1, i  Raadets direktiv 70/156/EOEF (2) -  UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:  Artikel 1  Direktiv 70/311/EOEF aendres som foelger:  1) i artikel 2 aendres ordet »bilaget« til »bilagene«.  2) Bilaget erstattes med bilagene til dette direktiv.  Artikel 2  1. Fra den 1. januar 1993 kan medlemsstaterne ikke, af grunde vedroerende styreapparatet,  - for en koeretoejstype naegte udstedelse af det i artikel 10, stk. 1, sidste led, i direktiv 70/156/EOEF omhandlede dokument eller national godkendelse  - forbyde foerste ibrugtagning af et koeretoej  saafremt koeretoejstypens eller koeretoejets styreapparat opfylder forskrifterne i direktiv 70/311/EOEF, som aendret ved dette direktiv.  2. Fra den 1. oktober 1993:  - maa medlemsstaterne ikke laengere udstede det i artikel 10, stk. 1, sidste led, i direktiv 70/156/EOEF omhandlede dokument for en koeretoejstype  - kan medlemsstaterne naegte national godkendelse af enhver koeretoejstype  saafremt koeretoejstypens styreapparat ikke opfylder forskrifterne i direktiv 70/311/EOEF, som aendret ved dette direktiv.  3. Fra den 1. oktober 1995 kan medlemsstaterne forbyde foerste ibrugtagning af koeretoejer, hvis styreapparat ikke opfylder forskrifterne i direktiv 70/311/EOEF, som aendret ved dette direktiv.  Artikel 3  1. Medlemsstaterne saetter de noedvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 1. januar 1993. De underretter straks Kommissionen herom.  Naar medlemsstaterne vedtager disse bestemmelser, henvises der deri til dette direktiv, eller de ledsages ved offentliggoerelsen af en saadan henvisning. De naermere regler for denne henvisning fastsaettes af medlemsstaterne.  2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder paa det omraade, der er omfattet af dette direktiv.  Artikel 4  Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne. Udfaerdiget i Bruxelles, den 2. juli 1992. Paa Kommissionens vegne  Martin BANGEMANN  Naestformand   (1) EFT nr. L 133 af 18. 6. 1970, s. 10. (2) EFT nr. L 42 af 23. 2. 1970, s. 1.    BILAG  »BILAG TIL DIREKTIV 70/311/EOEF  BILAGSFORTEGNELSE   Bilag I:  Definitioner, ansoegning om EOEF-typegodkendelse og forskrifter  Bilag II:  Oplysningsskema  Bilag III:  Bremsevirkning af koeretoejer, som anvender samme energikilde til styre- og bremseapparat  Bilag IV:  Tillaegsforskrifter for koeretoejer  med supplerende styring  Bilag V:  Forskrifter for paahaengskoeretoejer med rent hydraulisk styretransmission  Bilag VI:  Typegodkendelsesattest  BILAG I  DEFINITIONER, ANSOEGNING OM EOEF-TYPEGODKENDELSE OG FORSKRIFTER   1.  DEFINITIONER   I dette direktiv forstaas ved:  1.1.  typegodkendelse af koeretoej, typegodkendelse af et koeretoej hvad angaar styreapparatet  1.2.  koeretoejstype, koeretoejer, som ikke afviger indbyrdes med hensyn til fabrikantes betegnelse for  koeretoejstypen og/eller paa en maade som kan have indflydelse paa deres styring  1.3.  styreapparat, hele det anlaeg, som tjener til at aendre koeretoejets bevaegelsesretning.   Styreapparatet omfatter:   - betjeningsanordningen   - styretransmissionen   - de  styrende hjul   - energitilfoerslen i paakommende tilfaelde  1.3.1.  styretoejets betjeningsanordning, den del af styreapparatet, der bestemmer dettes funktion, og som kan aktiveres med eller uden direkte indgriben af foereren. For styreapparater, hvori  styrekraften helt eller delvis frembringes af foererens muskelkraft, omfatter betjeningsapparatet alle dele indtil det punkt, hvor styrekraften omdannes ad mekanisk, hydraulisk eller elektrisk vej  1.3.2.  styretoejets transmission, alle de dele af  styretoejet, hvormed styrekraften overfoeres fra betjeningsanordningen til de styrende hjul; den omfatter alle dele fra det punkt, hvor den paa betjeningsanordningen udoevede kraft omdannes ad mekanisk, hydraulisk eller elektrisk vej  1.3.3.  styrende hjul,  hjul, hvis loeberetning i forhold til koeretoejets laengdeakse kan aendres direkte eller indirekte med det formaal at aendre koeretoejets bevaegelsesretning. (Denne definition indbefatter den aksel, hvorom de styrende hjul bringes til at dreje for at bestemme  koeretoejets bevaegelsesretning)  1.3.4.  energitilfoersel, de dele af styreapparatet, som forsyner dette med energi, regulerer energiafgivelsen og oplagrer denne (i paakommende tilfaelde). Den omfatter ligeledes eventuelle beholdere til energimediet samt  returledninger, men ikke koeretoejets motor (med undtagelse af den i punkt 4.1.3 anvendte forstand), eller kraftoverfoeringen fra denne til energikilden  1.3.4.1.  energikilde, den del af energitilfoerselssystemet, som leverer energien i den noedvendige  form, f.eks. hydraulisk pumpe, eller trykluftkompressor  1.3.4.2.  energiebeholder, den del af energitilfoerselssystemet, hvori den af energikilden leverede energi opbevares  1.3.4.3.  opbevaringsbeholder, den del af energitilfoerselsessystemet, hvori  energimediet opbevares ved atmosfaeretryk eller et tryk naer ved dette  1.4.  Styreparametre  1.4.1.  aktiveringskraft, den kraft, hvormed betjeningsanordningen paavirkes for at styre koeretoejet  1.4.2.  styringens reaktionstid, den tid der forloeber fra  bevaegelsen af betjeningsanordningen paabegyndes, til de styrende hjul har naaet en givet styrevinkel  1.4.3.  styrevinkel, vinklen mellem koeretoejets (parallelforskudte) laengdeakse og skaeringslinien mellem hjulets plan (daekkets midterplan, vinkelret paa  hjulets omdrejningsakse) og vejoverfladen  1.4.4.  styrekraefter, alle kraefter, som virker i styretoejets transmission  1.4.5.  gennemsnitlig styreudveksling, det gennemsnitlige forhold mellem vinkelforskydningen af styreapparatets betjeningsanordning og  den af de styrende hjul beskrevne styrevinkel under en styrebevaegelse fra stop til stop  1.4.6.  drejecirkel, den cirkel, inden for hvilken projektionerne paa jorden af alle koeretoejets punkter befinder sig, med undtagelse af udvendige spejle og forreste  retningsviserblinklygter, naar koeretoejet beskriver en cirkulaer bane  1.4.7.  nominel radius af styreapparatets betjeningsanordning, for styring med rat, den mindste afstand mellem dettes drejningspunkt og ratkransens yderkant; for alle andre former for  betjeningsanordninger, afstanden mellem dennes centrum og det punkt, hvorpaa aktiveringskraften udoeves. Findes der flere saadanne punkter, tages det punkt i betragtning, paa hvilket der skal udoeves den stoerste kraft.  1.5.  Arter af styreapparater   Der  skelnes mellem foelgende arter af styreapparater, afhaengigt af, hvordan styrekraefterne frembringes:  1.5.1.  For motorkoeretoejer  1.5.1.1.  manuel styring, hvor styrekraefterne alene frembringes ved foererens muskelkraft  1.5.1.2.  partiel servostyring,  hvor styrekraefterne frembringes dels ved foererens muskelkraft, dels ved energitilfoerselssystemet (-erne)  1.5.1.2.1.  styring, hvor styrekraefterne udelukkende hidroerer fra et eller flere energitilfoerselssystemer, naar styreapparatet er intakt, men hvor  styrekraefterne kan frembringes af foererens muskelkraft i tilfaelde af funktionsfejl ved styringen (integreret servostyring), anses ogsaa for partiel servostyring  1.5.1.3.  fuld servostyring, hvor styrekraefterne udelukkende frembringes af en eller flere  energitilfoersler  1.5.1.4.  selvstyring, hvor styrevinklen paa et eller flere (selvstyrende eller selvsporende) hjul aendres udelukkende af de kraefter og/eller momenter, som paafoeres daekket i dets beroeringspunkt med vejen.  1.5.2.  For paahaengskoeretoejer   1.5.2.1.  selvstyring   se punkt 1.5.1.4 ovenfor  1.5.2.2.  haengslet styring, hvor styrekraefterne frembringes af en retningsaendring hos det traekkende koeretoej og styrevinklen af paahaengskoeretoejets styrende hjul direkte afhaenger af vinklen mellem det  traekkende koeretoejs og paahaengskoeretoejets laengdeakse  1.5.2.3.  selvdirigerende styring, hvor styrekraefterne frembringes af en retningsaendring hos det traekkende koeretoej og styrevinklen af paahaengskoeretoejets styrende hjul direkte afhaenger af vinklen mellem  laengdeaksen af paahaengskoeretoejets chassis eller en som saadant fungerende last, og laengdeaksen af den hjaelperamme, hvorpaa akslen (akslerne) er fastgjort.  1.5.3.  Afhaengigt af de styrende hjuls placering skelnes mellem foelgende former for styring:   1.5.3.1.  forhjulsstyring, hvor kun hjulene paa forakslen (-akslerne) er styrende. Denne definition omfatter alle hjul, for hvilke styreudslagene sker i samme retning  1.5.3.2.  baghjulsstyring, hvor kun hjulene paa bagakslen (-akslerne) er styrende.  Denne definition omfatter alle hjul, paa hvilke styreudslagene sker i samme retning  1.5.3.3.  flerakslet styring, hvor en eller flere for- og bagaksler er styrende  1.5.3.3.1.  styring paa samtlige hjul, hvor alle hjul er styrende  1.5.3.3.2.  styring  ved haengslet chassis, hvor styrekraefterne direkte frembringer en indbyrdes bevaegelse af chassisets dele  1.5.3.4.  supplerende styring, hvor baghjulene paa koeretoejer af kategori M og N er styrende som supplement til forhjulene i enten samme eller modsat  retning af disse, og/eller hvor styrevinklen af for- og/eller baghjul kan aendres, afhaengigt af koeretoejets opfoersel.  1.6.  Arter af styretransmissioner   Der skelnes mellem foelgende arter af styretransmission, afhaengigt af, hvordan styrekraefterne  overfoeres:  1.6.1.  rent mekanisk styretransmission, hvor styrekraefterne udelukkende overfoeres ad mekanisk vej  1.6.2.  rent hydraulisk styretransmission, hvor styrekraefterne i et bestemt punkt udelukkende overfoeres ad hydraulisk vej  1.6.3.  rent  elektrisk styretransmission, hvor styrekraefterne i et bestemt punkt udelukkende overfoeres ad elektrisk vej  1.6.4.  blandet styretransmission, hvor en del af styrekraefterne udelukkende overfoeres ad mekanisk vej og de oevrige styrekraefter ad anden vej   1.6.4.1.  blandet mekanisk styretransmission, hvor en del af styrekraefterne udelukkende overfoeres ad mekanisk vej og de oevrige styrekraefter ad:  1.6.4.1.1.  hydraulisk eller mekanisk/hydraulisk vej   eller  1.6.4.1.2.  elektrisk eller  mekanisk/elektrisk vej   eller  1.6.4.1.3.  pneumatisk eller mekanisk/pneumatisk vej   hvis den mekaniske del af styretransmissionen udelukkende tjener til at angive styrevinklen og ikke er solid nok til at overfoere de fulde styrekraefter, anses  styretransmissionen for at vaere rent hydraulisk, rent elektrisk eller rent pneumatisk  1.6.4.2.  anden blandet styretransmission, som bestaar af enhver anden kombination af ovenstaaende styretransmissioner.  2.  ANSOEGNING OM TYPEGODKENDELSE  2.1.   Ansoegning om godkendelse af en koeretoejstype hvad angaar dets styreapparat indgives af koeretoejets fabrikant.  2.2.  Ansoegningen skal vaere ledsaget af de oplysninger, der er specificeret i oplysningsskemaet i bilag II.  2.3.  Et koeretoej, repraesentativt  for den type, som skal godkendes, skal fremstilles for den tekniske tjeneste, der er ansvarlig for kontrol af de tekniske specifikationer.  3.  EOEF-TYPEGODKENDELSE   Den myndighed, der meddeler EOEF-typegodkendelse i henhold til dette direktiv, udsteder  en attest svarende til den i bilag VI gengivne model.  4.  FORSKRIFTER VEDROERENDE KONSTRUKTIONEN  4.1.  Almindelige forskrifter  4.1.1.  Styreapparatet skal muliggoere sikker og let styring af koeretoejet ved hastigheder, indtil dets konstruktivt bestemte  maksimalhastighed, eller, for paahaengskoeretoejer, indtil dets teknisk tilladte maksimalhastighed. Styringen skal vaere selvoprettende, saafremt den er underkastet proeverne efter punkt 5. Motorkoeretoejer skal opfylde forskrifterne i punkt 5.2,  paahaengskoeretoejer forskrifterne i punkt 5.3. Koeretoejer med supplerende styring skal endvidere opfylde forskrifterne i bilag IV. Paahaengskoeretoejer med rent hydraulisk styretransmission skal tillige opfylde forskrifterne i bilag V.  4.1.1.1.  Koeretoejet skal  kunne koere ligeud, uden at foereren foretager stoerre korrektioner med betjeningsanordningen, og uden kraftige vibrationer i styretoejet ved den konstruktivt bestemte maksimalhastighed.  (1) Opfyldelse af kravene i bilag III kan ogsaa kontrolleres i forbindelse med gennemfoerelse af Raadets direktiv 71/320/EOEF.     4.1.1.2.  Der skal vaere synkronisering mellem betjeningsanordningens vandring og de styrende hjul, med undtagelse af hjul, som er forsynet med supplerende styring.  4.1.1.3.  Der skal vaere tidsmaessig synkronisering mellem betjeningsanordningen og  de styrende hjul, med undtagelse af hjul, som er forsynet med supplerende styring.  4.1.2.  Styreapparatet skal vaere konstrueret, fremstillet og monteret paa saadan maade, at det kan taale de belastninger, som hidroerer fra normal brug af koeretoejet eller en  kombination af koeretoejer. Den maksimale styrevinkel maa ikke vaere begraenset af nogen del af styretoejets transmission, medmindre dette udtrykkeligt er tilsigtet.  4.1.2.1.  Medmindre andet er angivet, skal det i dette direktiv anses for givet, at der ikke  paa én gang kan opstaa flere end én fejl i styreapparatet, og at to aksler paa samme bogie udgoer én enkelt aksel.  4.1.3.  Ved motorstop eller svigt af en af styreapparatets komponenter med undtagelse af de i punkt 4.1.4 naevnte, skal styreapparatet stadig  opfylde forskrifterne i punkt 5.2.6 for motorkoeretoejer, og i punkt 5.3 for paahaengskoeretoejer.  4.1.4.  I dette direktivs forstand maa de styrende hjul, betjeningsanordningen og alle mekaniske dele i styretransmissionen ikke anses for at kunne svigte, hvis  de er rigeligt dimensioneret, let tilgaengelige for vedligehold og har sikkerhedsmaessige egenskaber paa mindst samme niveau som andre af koeretoejets vitale organer (saasom bremser).   Dele, som ved svigt vil kunne medfoere, at koeretoejet kommer ud af kontrol,  skal vaere udfoert i metal eller et materiale med tilsvarende egenskaber og maa ikke deformeres maerkbart, naar styreapparatet fungerer normalt.  4.1.5.  Ethvert svigt i en styretransmission, som ikke er rent mekanisk, skal tydeligt tilkendegives over for  koeretoejets foerer; for motorkoeretoejer anses en foroegelse af kraften til aktivering af betjeningsanordningen som advarselssignal; for paahaengskoeretoejer er en mekanisk indikator tilladt. Ved svigt kan det tillades, at den gennemsnitlige styreudveksling  aendres, forudsat at aktiveringskraften ikke overstiger de i punkt 5.2.6 foreskrevne vaerdier.  4.1.6.  Rent pneumatiske, rent elektriske og rent hydrauliske styretransmissioner samt andre blandede styretransmissioner end de i punkt 1.6.4.1 beskrevne er  forbudt, indtil bestemmelserne i dette direktiv er suppleret med saerbestemmelser for dem.  4.1.6.1.  Dette forbud gaelder ikke for:   - supplerende styring med elektrisk eller rent hydraulisk transmission paa koeretoejer i klasse M og N   - styreapparat med  rent hydraulisk transmission paa koeretoejer i klasse O.  4.2.  Saerlige forskrifter  4.2.1.  Styreapparatets betjeningsanordning  4.2.1.1.  Saafremt betjeningsanordningen aktiveres direkte af foereren,  4.2.1.1.1.  skal denne vaere let at betjene,  4.2.1.1.2.   skal den retning, hvormed betjeningsanordningen paavirkes, svare til den oenskede aendring i bevaegelsesretning,  4.2.1.1.3.  skal der, undtagen for styreapparater for supplerende styring, vaere en kontinuert og monoton sammenhaeng mellem betjeningsvinklen  og styrevinklen.  4.2.2.  Styretransmission  4.2.2.1.  Anordninger til justering af styregeometrien skal vaere indrettet saaledes, at de justerbare dele efter justering er fastgjort til hinanden paa paalidelig maade med egnede laaseanordninger.  4.2.2.2.   Styretransmissioner, som kan frakobles for tilpasning til forskellige sammensaetninger af et koeretoej (f. eks. saettevogne med udtraek) skal vaere forsynet med laaseanordninger, som sikrer noejagtig samling af delene. Er laaseanordningen automatisk, skal der  vaere en ekstra sikkerhedslaas, som betjenes manuelt.  4.2.3.  Styrende hjul  4.2.3.1.  Baghjulene maa ikke vaere eneste styrende hjul. Denne forskrift gaelder ikke saettevogne.  4.2.3.2.  Paahaengskoeretoejer (med undtagelse af saettevogne) med flere end én aksel  med styrende hjul, samt saettevogne med mindst én aksel med styrende hjul, skal opfylde forskrifterne i punkt 5.3. Paahaengsvogne med selvstyring er dog undtaget fra den i punkt 5.3 foreskrevne proeve, saafremt forholdet mellem akseltrykkene paa de ikke  styrende aksler og de selvstyrende aksler er 1,6 eller derover under alle belastningsforhold.  4.2.4.  Energitilfoersel  4.2.4.1.  Styreapparat og bremseapparat kan have samme energikilde. Dog skal foelgende krav vaere opfyldt ved svigt af energitilfoerslen  eller ved svigt af et af de to apparater:  4.2.4.1.1.  styringen skal opfylde de under punkt 5.2.6 anfoerte forskrifter  4.2.4.1.2.  i tilfaelde af svigt af energikilden maa bremsevirkningen ikke vaere mindre end den, der foreskrives for driftsbremsen som  beskrevet i bilag III (1), ved foerste betjening af bremsen  4.2.4.1.3.  i tilfaelde af svigt af energitilfoerslen skal bremsevirkningen vaere i overensstemmelse med forskrifterne i bilag III (1)  4.2.4.1.4.  der skal vaere et hoerligt eller synligt signal,  som paakalder foererens opmaerksomhed i tilfaelde af, at vaeskestanden i beholderen falder til et niveau, som kan medfoere foroegelse af aktiveringskraften for styre-eller bremseapparatet. Dette signal kan vaere kombineret med anordningen, som advarer om svigt  af bremserne; foereren skal let kunne kontrollere, at signalet er funktionsdygtigt.  4.2.4.2.  Energitilfoersel til styreapparatet og andre anordninger end bremseapparatet kan ske fra samme energikilde, forudsat at der er et hoerligt eller synligt signal,  som paakalder foererens opmaerksomhed i tilfaelde af, at vaeskestanden i beholderen falder til et niveau, der kan medfoere, at aktiveringskraften til styreapparatet oeges; foereren skal let kunne kontrollere, at signalet er funktionsdygtigt  4.2.4.3.   Signalanordningen skal vaere direkte og permanent tilsluttet det paagaeldende kredsloeb. Under normal drift af motoren uden svigt af styreapparatet maa signalanordningen kun udloeses i den tid, der medgaar til fyldning af energibeholderen (-beholderne) efter  start af motoren.  5.  PROEVEFORSKRIFTER  5.1.  Almindelige forskrifter  5.1.1.  Proeverne udfoeres paa en plan overflade med god friktion.  5.1.2.  Ved proeven (proeverne) skal koeretoejet vaere laesset til sin tilladte totalmasse og med det maksimale teknisk  tilladte akseltryk paa de(n) styrende aksel (aksler).   For aksler med supplerende styring skal denne proeve gentages med koeretoejet laesset til sin teknisk tilladte totalmasse og den paagaeldende aksel belastet med det maksimalt tilladte akseltryk.  5.1.3.   Ved proevens begyndelse skal daektrykket vaere det af fabrikanten for den i punkt 5.1.2 angivne belastning og holdende koeretoej foreskrevne.  5.2.  Forskrifter for motorkoeretoejer  5.2.1.  Koeretoejet skal uden unormale vibrationer fra styretoejet kunne  forlade en kurve med radius 50 m ad tangenten ved foelgende hastighed:   - for koeretoejer af klasse M1: 50 km/h   - for koeretoejer af klasse M2, M3, N1, N2 og N3: 40 km/h eller den konstruktivt bestemte maksimalhastighed, saafremt denne er lavere.  5.2.2.   Forskrifterne i punkt 4.1.1.1, 4.1.1.2 og 5.2.1 skal vaere opfyldt, uanset om styreapparatet svigter.  5.2.3.  Naar koeretoejet foelger en cirkulaer bane ved omtrent halvt styreudslag af de styrende hjul med en konstant hastighed paa mindst 10 km/h, skal  drejecirklen forblive uaendret eller oeges, saafremt betjeningsanordningen slippes.  5.2.4.  Ved maaling af aktiveringskraften paa betjeningsanordningen skal kraefter udoevet gennem mindre end 0,2 sekunder ikke tages i betragtning.  5.2.5.  Maaling af  aktiveringskraft paa betjeningsanordningen paa motorkoeretoejer, hvis styreapparat er intakt  5.2.5.1.  Fra en retlinjet bane drejes koeretoejet ind i en spiralbane ved en hastighed af 10 km/h. Aktiveringskraften paa betjeningsanordningen i dennes nominelle  radius maales, indtil betjeningsanordningens position svarer til den i nedenstaaende tabel angivne drejeradius for den paagaeldende koeretoejsklasse ved intakt styreapparat.  5.2.5.2.  Den laengste tid, som maa medgaa til betjening af styreapparatet og den  stoerste tilladte aktiveringskraft paa betjeningsanordning af intakt styrepparat, er angivet i nedenstaaende tabel for hver koeretoejsklasse.  5.2.6.  Maaling af aktiveringskraft paa betjeningsanordningen paa motorkoeretoejer, hvis styreapparat svigter  5.2.6.1.   Den i punkt 5.2.5 beskrevne proeve gentages med svigtende styreapparat. Aktiveringskraften paa betjeningsanordningen maales, indtil betjeningsanordningens position svarer til den i nedenstaaende tabel angivne drejeradius for den paagaeldende koeretoejsklasse  ved defekt styreapparat.  5.2.6.2.  Den laengste tid, som maa medgaa til betjening af styreapparatet, og den stoerste tilladte aktiveringskraft paa betjeningsanordning af defekt styreapparat er angivet i nedenstaaende tabel for hver koeretoejsklasse.  Forskrifter for aktiveringskraft paa betjeningsanordning       Koeretoejs klasse  Intakt bremseapparat   Defekt bremseapparat   Maksimal kraft (daN)  Tid (s)  Drejeradius (m)  Maksimal kraft (daN)  Tid (s)  Drejeradius (m)          M1  15  4  12  30  4  20  M2  15  4  12  30  4  20  M3  20  4  12  45  6  20   N1  20  4  12  30  4  20  N2  25  4  12  40  4  20  N3  20  4  12 (1)  45 (2)  6  20         (1) eller, hvis denne vaerdi ikke kan naas, med fuldt styreudslag.  (2) 50 for stive koeretoejer med to (eller flere) styrende aksler, fraregnet selvstyrende aksler.    5.3.  Forskrifter for paahaengskoeretoejer  5.3.1.  Paahaengskoeretoejet skal koere uden stoerre kursafvigelse eller unormale vibrationer fra styreapparatet, naar det traekkende koeretoej koerer lige ud paa plan, vandret vej med en hastighed paa 80 km/h, eller med  den af paahaengskoeretoejets fabrikant fastsatte teknisk tilladte maksimalhastighed, saafremt denne er mindre end 80 km/h.  5.3.2.  Med et traekkende koeretoej og paahaengskoeretoejet i konstant drejning, saaledes at det traekkende koeretoejs forreste udvendige hjoerne  foelger en cirkelbue med radius 25 m, jf. punkt 1.4.6, med konstant hastighed 5 km/h bestemmes den af paahaengskoeretoejets yderste bageste kant beskrevne cirkelbue. Dette gentages under samme omstaendigheder, men med en hastighed paa 25 ± 1 km/h. Herunder maa  paahaengskoeretoejets bageste udvendige hjoerne ved 25 km/h hoejst bevaege sig 0,7 m uden for den ved 5 km/h beskrevne cirkelbue.  5.3.3.  Intet punkt paa paahaengskoeretoejet maa komme mere end 0,50 m uden for tangenten til en cirkel med radius 25 m, naar  motorkoeretoejet forlader den i 5.3.2 beskrevne cirkulaere bane ad tangenten med en hastighed paa 25 km/h. Dette skal vaere overholdt fra det punkt, hvor tangenten roerer cirklen, til et punkt 40 m ude ad tangenten. Fra dette punkt skal paahaengskoeretoejet  opfylde de i punkt 5.3.1 anfoerte forskrifter.  5.3.4.  De i punkt 5.3.2 og 5.3.3 beskrevne proever skal udfoeres under saavel et venstresving som et hoejresving.   BILAG II  OPLYSNINGSSKEMA nr. ................  i overensstemmelse med bilag I til direktiv 70/156/EOEF om EOEF-typegodkendelse af koeretoej for saa vidt angaar styreapparatet (70/311/EOEF), senest aendret ved direktiv ................   Nedenstaaende oplysninger skal i paakommende tilfaelde indsendes i tre eksemplarer og omfatte en indholdsfortegnelse. Eventuelle tegninger skal indsendes i passende skala og med tilstraekkelige detaljer i format A4 eller foldet til dette format. Eventuelle  fotografier skal vaere tilstraekkelig detaljerede. Ved mikroprocessorstyrede funktioner anfoeres relevante funktionsspecifikationer.     0.  ALMINDELIGE OPLYSNINGER  0.1.  Fabriksmaerke (firmabetegnelse):  0.2.  Type og handelsbetegnelse(r):  0.3.  Typeidentifikationsmaerker som markeret paa koeretoejet (b):  0.3.1.  Maerkets anbringelsessted:  0.4.  Koeretoejets klasse:  0.5.   Fabrikantens navn og adresse:  0.8.  Adresse paa samlefabrik(ker):  1.  KOERETOEJETS ALMINDELIGE SPECIFIKATIONER  1.1.  Fotografier og/eller tegninger af et repraesentativt koeretoej:  1.3.  Antal aksler og hjul (evt. larvefoedder eller baelter):  1.3.1.   Antal aksler med tvillingmontering samt anbringelse:  1.3.2.  Antal styrende aksler samt anbringelse:  1.3.3.  Drivaksler (antal, anbringelse, indbyrdes forbindelse):  2.  MASSE OG DIMENSIONER (e) (i kg og mm)  (der henvises i givet fald til tegning)  2.1.  Akselafstand(e) (ved fuld last) (f):  2.3.1.  Sporvidde for hver styrende aksel (i):  2.4.  Koeretoejets hoveddimensioner (udvendige maal):  2.4.1.  For chassis uden karrosseri:  2.4.1.1.  Laengde (j):   2.4.1.2.  Bredde (k):  2.4.1.4.  Overhaeng fortil (m):  2.4.1.5.  Overhaeng bagtil (n):  2.4.1.7.  Akselafstande (hvis flerakslet):  2.4.2.  For chassis med karrosseri:  2.4.2.1.  Laengde (j):  2.4.2.2.  Bredde (k):  2.4.2.4.  Overhaeng fortil (m):   2.4.2.5.  Overhaeng bagtil (n):  2.4.2.7.  Akselafstande (hvis flerakslet):  2.8.  Teknisk tilladt totalmasse som oplyst af fabrikanten (maks. og min. for hver version) (y):  2.9.  Teknisk tilladt akseltryk pr. aksel og for kaerre og saettevogn teknisk  tilladt belastning paa koblingsanordningen som oplyst af fabrikanten:  6.  HJULOPHAENG  6.6.1.  Daek/hjulkombination(er)  (for daek anfoeres dimensionsbetegnelsen, mindste belastningstal og symbol for mindste hastighedskategori; for hjul anfoeres faelgdimension(er) og indpresningsdybde(r))  6.6.1.1.  Aksel 1:  6.6.1.2.  Aksel 2:  osv.  6.6.3.  Daektryk anbefalet af koeretoejsfabrikanten: kPa  7.  STYREAPPARAT  7.1.  Skematisk diagram over den (de) styrende aksel (aksler), som viser styreapparatets geometri:  7.2.  Mekanisme og betjeningsorgan  7.2.1.  Mekanismens art:  7.2.2.   Forbindelse til hjulene:  7.2.3.  Evt. servoforstaerkning:  7.2.3.1.  Funktionsprincip og -diagram, fabrikat og type:  7.2.4.  Skematisk diagram over styremekanismen:  7.2.5.  Skematisk(e) diagram(mer) over styreapparatets betjeningsorgan(er):  7.2.6.   Evt. indstillingsmuligheder og indstillingsmaade for styreapparatets betjeningsorgan:  7.3.  Hjulenes stoerste drejningsvinkel  7.3.1.  Til hoejre: ................ (grader); antal ratomdrejninger ................ (eller tilsvarende data).  7.3.2.  Til  venstre: ................ (grader); antal ratomdrejninger ................ (eller tilsvarende data). Fodnoter  (b) Hvis typeidentifikationsmaerkerne bestaar af tegn, der ikke er relevante for beskrivelsen af de typer koeretoejer, separate tekniske enheder eller komponenter, der er omfattet af dette oplysningsskema, skal disse tegn i foelgedokumenterne markeres med  symbolet: »? « (f.eks. ABC??123??).  (e) Ved udfoerelse med normalt foererhus og med foererhus med sovekabine oplyses for begge udfoerelser dimensioner og masse.  (f) ISO-standard nr. 612 - 1978, term nr. 6.4.  (i) ISO-standard nr. 612 - 1978, term nr. 6.5.  (j) ISO-standard nr. 612 - 1978, term nr. 6.1.  (k) ISO-standard nr. 612 - 1978, term nr. 6.2.  (m) ISO-standard nr. 612 - 1978, term nr. 6.6.  (n) ISO-standard nr. 612 - 1978, term nr. 6.7.  (y) For paahaengskoeretoejer og saettevogne - og for koeretoejer med tilkoblet paahaengskoeretoej eller saettevogn - hvor koblingsanordningen belastes med en signifikant kraft i lodret retning, indgaar denne belastning efter division med tyngdeaccelerationen i den  teknisk tilladte totalmasse.    BILAG III  BREMSEVIRKNING AF KOERETOEJER, SOM ANVENDER SAMME ENERGIKILDE TIL STYRE- OG BREMSEAPPARAT  1. Ved svigt af energikilden skal virkningen af driftsbremsen ved foerste bremsning vaere mindst den i nedenstaaende tabel anfoerte.        Klasse  V (km/h)  m/s2  Kraft (daN)       M1  80  5,8  50  M2 og M3  60  5,0  70  N1  80  5,0  70  N2 og N3  60  5,0  70      2. Efter ethvert svigt af styreapparatet eller dets energitilfoersel skal det vaere muligt at bremse otte gange  med fuld styrke med driftsbremsen, hvorefter der ved niende bremsning skal opnaas en bremsevirkning, som mindst svarer til den, der foreskrives for noedbremsen (se nedenstaaende tabel).  Saafremt noedbremse med energitilfoersel fra en energibeholder aktiveres med separat betjeningsanordning, skal der, efter otte bremsninger med fuld styrke med driftsbremsen, stadig opnaas den i nedenstaaende tabel angivne resterende bremsevirkning.  Bremsevirkning af noedbremse og resterende bremsevirkning        Klasse  V (km/h)  Noedbremse (m/s2)  Resterende bremsevirkning (m/s2)       M1  80  2,9  1,7  M2  60  2,5  1,5  M3  60  2,5  1,5  N1  70  2,2  1,3  N2  50  2,2  1,3  N3  40  2,2  1,3      3. Proeve 1 og 2 foretages med belaesset eller  ubelaesset koeretoej, alt efter hvad den tekniske proevetjeneste anser som mest ugunstigt.    BILAG IV  TILLAEGSFORSKRIFTER FOR KOERETOEJER MED SUPPLERENDE STYRING   1.  ALMINDELIGE FORSKRIFTER   Dette bilag indeholder ikke krav om, at koeretoejer skal have supplerende styring, men er det tilfaeldet, skal forskrifterne i dette bilag vaere overholdt.  2.  SPECIELLE KRAV  2.1.  Styretransmission  2.1.1.  Mekaniske  styretransmissioner   For disse gaelder dette direktivs bilag I, punkt 4.1.4.  2.1.2.  Hydrauliske styretransmissioner   Hydrauliske styretransmissioner skal vaere beskyttet mod overskridelse af det foreskrevne maksimale driftstryk T.  2.1.3.  Elektriske  styretransmissioner   Elektriske styretransmissioner skal vaere beskyttet mod for hoej energitilfoersel.  2.1.4.  Styretransmissioner af kombineret art   Styretransmissioner af kombineret mekanisk, hydraulisk og elektrisk art skal opfylde forskrifterne i  punkt 2.1.1, 2.1.2 og 2.1.3 ovenfor.  2.2.  Proeveforskrifter vedroerende svigt  2.2.1.  Fejlfunktion eller svigt af enhver del af anordningen til supplerende styring (med undtagelse af de dele, som anses for ikke at kunne svigte, jf. bilag I, punkt  4.1.4) maa ikke medfoere pludselig eller maerkbar aendring af koeretoejets opfoersel, og forskrifterne i bilag I, punkt 5.2.1 til 5.2.4 og 5.2.6 skal fortsat vaere opfyldt. Herudover skal det vaere muligt at bevare herredoemmet over koeretoejet uden usaedvanlige  styrekorrektioner. Dette skal godtgoeres gennem foelgende proever:  2.2.1.1.  Cirkulaer proeve   Koeretoejet skal foelge en cirkulaer bane med en transversal acceleration paa 5 m/s2 og en hastighed paa 80 km/h. Svigt skal fremkaldes, naar proevehastigheden er naaet.  Proeven skal gennemfoeres saavel ved drejning til hoejre som til venstre.  2.2.1.2.  Proeve i overgangsperiode   Saa laenge der ikke er vedtaget ensartede proevemetoder, skal koeretoejets fabrikant oplyse de tekniske tjenester om sine proevemetoder og resultater  vedroerende koeretoejets opfoersel i tilfaelde af svigt.  2.3.  Advarselssignaler ved svigt  2.3.1.  Med undtagelse af de dele af anordningen til supplerende styring, som anses for ikke at kunne svigte, jf. bilag I, punkt 4.1.4, skal nedenstaaende tilfaelde af  svigt af denne anordning tydeligt tilkendegives over for foereren:  2.3.1.1.  totalt svigt af den elektriske eller hydrauliske transmission til supplerende styring  2.3.1.2.  svigt af energitilfoerslen til supplerende styring  2.3.1.3.  brud paa ydre  kabler til elektrisk styretransmission, saafremt saadan forefindes.  2.4.  Elektromagnetisk interferens  2.4.1.  Elektromagnetiske felter maa ikke kunne have skadelig indvirkning paa funktionen af anordningen til supplerende styring. Saa laenge der ikke er  vedtaget ensartede proevemetoder, skal koeretoejets fabrikant oplyse de tekniske tjenester om sine proevemetoder og resultater.   BILAG V  FORSKRIFTER FOR PAAHAENGSKOERETOEJER MED RENT HYDRAULISK STYRETRANSMISSION   1.  Koeretoejer med rent hydraulisk styretransmission skal opfylde forskrifterne i dette bilag.  2.  SAERLIGE FORSKRIFTER  2.1.  Hydraulikroer og -slanger  2.1.1.  Ledninger i rent hydrauliske styretransmissioner skal kunne taale et tryk paa mindst fire  gange det af fabrikanten fastsatte saedvanlige maksimale driftstryk (T). Hydraulikslanger skal opfylde kravene i ISO-standard 1402 (1984), 6605 (1986) og 7751 (1983).  2.2.  Energitilfoersel  2.2.1.  Energitilfoerselen skal vaere beskyttet mod overtryk med  en overtryksventil, der udloeses ved trykket T.  2.3.  Beskyttelse af styretransmissionen  2.3.1.  Styretransmissionen skal vaere beskyttet mod overtryk med en overtryksventil, der udloeses ved et tryk mellem 1,5 T og 2,2 T.  2.4.  Paahaengskoeretoejets  koerselsretning i forhold til det traekkende koeretoej  2.4.1.  Paahaengskoeretoejet skal vaere paa linje med det traekkende koeretoej, naar dette koerer lige ud.  2.4.2.  For at kunne opfylde forskrifterne i punkt 2.4.1 skal paahaengskoeretoejer vaere forsynet med  automatisk eller manuel regulering af koerselsretningen i forhold til det traekkende koeretoej.  2.5.  Manoevredygtighed ved svigt af styretransmissionen  2.5.1.  Koeretoejer med rent hydraulisk styretransmission skal vaere manoevredygtige, selv hvis  styretransmissionen svigter. Koeretoejerne skal underkastes proevning i saadan stand og da opfylde forskrifterne i punkt 5.3 i bilag I. Saaledes skal proeverne ved 5 og 25 km/h i punkt 5.3.2 gennemfoeres foerst med intakt og dernaest med defekt  styretransmission.  2.6.  Elektromagnetisk interferens  2.6.1.  Elektromagnetiske felter maa ikke kunne have skadelig indvirkning paa styreapparatets funktion. Saa laenge der ikke er vedtaget ensartede proevemetoder, skal koeretoejets fabrikant oplyse de  tekniske tjenester om sine proevemetoder og -resultater.   (1) Det ikke gaeldende overstreges.  (2) Indgaar der i typeidentifikationsmaerket tegn, som ikke angaar beskrivelsen af de typer, det koeretoej, den komponent eller den separate tekniske enhed, der er omfattet af denne typegodkendelsesattest, boer de i dokumentationen erstattes med tegnet »?«  (f.eks. ABC??123??).  (3) Som defineret i bilag II til direktiv 70/156/EOEF.   BILAG VI  TYPEGODKENDELSESATTEST  MODEL  [stoerste format: A4 (210 × 297 mm)]   Myndighedens stempel   Meddelelse om:  - typegodkendelse (1)  - udvidelse af typegodkendelse (1)  - naegtelse af typegodkendelse (1)  - inddragelse af typegodkendelse (1)  af en type koeretoej/komponent/separat teknisk enhed (1) .................... i henhold til direktiv 70/311/EOEF som aendret senest ved direktiv ....................  Typegodkendelse nr.:  AArsag til udvidelse:  DEL I  0. Almindelige oplysninger  0.1. Fabriksmaerke (firmabetegnelse):  0.2. Type og handelsbetegnelse:  0.3. Typeidentifikationsmaerker som markeret paa koeretoejet/komponenten/den separate tekniske enhed (1) (2):  0.3.1. Maerkets anbringelsessted:  0.4. Koeretoejets klasse (3):  0.5. Navn og adresse paa fabrikanten af basiskoeretoejet:  0.8. Adresse paa samlefabrik(ker):  DEL II  1. Eventuelle supplerende oplysninger: se tillaegget.  2. Teknisk tjeneste med ansvar for gennemfoerelse af proeverne:  3. Proeverapportens dato:  4. Proeverapportens nummer:  5. Eventuelle bemaerkninger: se tillaegget.  6. Sted:  7. Dato:  8. Underskrift:  9. Indholdsfortegnelsen til den ansoegning om typegodkendelse, der er indgivet til de ansvarlige myndigheder, er vedlagt.   Tillaeg  til typegodkendelsesattest nr. ................  vedroerende typegodkendelse af et koeretoej i henhold til direktiv 70/311/EOEF,  senest aendret ved direktiv ................  1. SUPPLERENDE OPLYSNINGER:  Styreapparatets type:  Betjeningsanordning:  Styretransmission:  Styrende hjul:  Energikilde:  Bremsevirkning: her anfoeres nummer paa typegodkendelsen efter direktiv 71/320/EOEF og koeretoejets belastningsforhold ved proevningen, belaesset/ubelaesset (1).  5. BEMAERKNINGER:  (eksempelvis vedroerende koeretoejer med hoejre- og venstrestyring)    (1) Det ikke gaeldende overstreges.«


Avis juridique important

|

31989L0106

Rådets direktiv 89/106/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om byggevarer

EF-Tidende nr. L 040 af 11/02/1989 s. 0012 - 0026 den finske specialudgave: kapitel 13 bind 17 s. 0185  den svenske specialudgave: kapitel 13 bind 17 s. 0185

RÅDETS DIREKTIV af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om byggevarer (89/106/EØF) RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FALLESSKABER HAR-under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske Økonomiske Fællesskab, særlig artikel 100 A,under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),i samarbejde med Europa-Parlamentet (2),under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (3), ogud fra følgende betragtninger:Det påhviler medlemsstaterne at sikre sig, at bygge- og anlægsarbejder på deres område konstrueres og udføres på en sådan måde, at de ikke bringer mennesker, husdyr og ejendom i fare og samtidig overholder andre væsentlige krav i almenvellets interesse;i medlemsstaterne stilles der i lovbestemmelser krav i forbindelse med byggeri, som ikke alene vedrører sikkerhed, men også sundhed, holdbarhed, energibesparelser, miljøbeskyttelse, økonomiske aspekter og andre aspekter, der er af betydning for almenvellet;disse krav, som ofte er nedfældet i nationale love og administrative bestemmelser, har direkte indflydelse på arten af de byggevarer, der anvendes, og er afspejlet i nationale standarder, tekniske godkendelser og andre tekniske specifikationer og bestemmelser, som ved deres forskelligartethed udgør en hindring for samhandelen inden for Fællesskabet;i hvidbogen om gennemførelse af det indre marked, som blev godkendt af Det Europæiske Råd i juni 1985, anføres det i punkt 71, at visse sektorer inden for den generelle politik, navnlig bygge- og anlægssektoren, skal have særlig vægt; de tekniske handelshindringer inden for bygge- og anlægssektoren skal, hvis de ikke kan fjernes gennem gensidig anerkendelse af ækvivalens mellem medlemsstater, fjernes i overensstemmelse med den i Rådets resolution af 7. maj 1985 (4) fastsatte nye metode, som indebærer en definition afvæsentlige krav med hensyn til sikkerhed og andre aspekter, som er vigtigte for almenvellet, uden at det gældende og berettigede beskyttelsesniveau i medlemsstaterne derved forringes;de væsentlige krav udgør både de generelle og de specifikke kriterier, som bygværker skal opfylde, og ved disse krav forstås, at de nævnte bygværker med en vis grad af sikkerhed skal opfylde et eller flere eller alle disse krav, når og hvis de omfattes af reglerne;som grundlag for harmoniserede standarder eller andre tekniske specifikationer på europæisk plan og til udarbejdelse eller udstedelse af europæisk teknisk godkendelse udfærdiges der basisdokumenter med henblik på at give de væsentlige krav konkretform på teknisk niveau;disse væsentlige krav danner udgangspunkt for udarbejdelse af harmoniserede standarder for byggevarer på europæisk plan; for at det fælles indre marked kan blive til så stor nytte som muligt, for at give flest mulige producenter adgang til dette marked, for at sikre, at markedet bliver så gennemsigtigt som muligt, og for at tilvejebringe forudsætningerne for et harmoniseret samlet regelsæt inden for byggeriet bør der i så vidt omfang og så hurtigt som muligt indføres harmoniserede standarder; disse standarder er nu udarbejdet af private organer uden mandat; derfor anerkendes Den Europæiske Standardiseringsorganisation (CEN) og Den Europæiske Komité for Elektroteknisk Standardisering (CENELEC) som kompetente organer til vedtagelse af harmoniserede standarder i overensstemmelse med de generelle retningslinjer for samarbejdet mellem Kommissionen og disse to organer, der blev undertegnet den 13. november 1984: i dette direktiv forstås ved en harmoniseret standard en teknisk specifikation (europæisk standard eller harmoniseret dokument), som et af eller begge disse organer har vedtaget efter mandat fra Kommissionen i overensstemmelse med Rådets direktiv 83/189/EØF af 28. marts 1983 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter (5);byggevarers særlige beskaffenhed kræver en præcis udformning af disse harmoniserede standarder; det er derfor nødvendigt at udarbejde basisdokumenter med henblik på at etablere en forbindelse mellem mandater for standarder og væsentlige krav; i harmoniserede standarder, der så vidt.(6) EFT nr. L 109 af 26. 4. 1983, s. 8.muligt udformes som ydeevneniveau for varen, tages der hensyn til disse basisdokumenter, der skal udarbejdes i samarbejde med medlemsstaterne;det ydeevneniveau og de krav, som varer fremover skal opfylde i medlemsstaterne, skal opstilles i klasser i basisdokumenterne og i de harmoniserede tekniske specifikationer, således at der tages hensyn til de forskellige væsentlige krav for visse bygværker og til de forskellige forhold i medlemsstaterne;harmoniserede standarder bør omfatte klassifikationer, som tillader fortsat markedsføring af varer, der opfylder de væsentlige krav, og som fremstilles og anvendes lovligt i overensstemmelse med tekniske traditioner, der bygger på vejrforhold og andre lokale forhold.en vare anses for at være egnet, hvis den opfylder kravene i en harmoniseret standard, en europæisk teknisk godkendelse eller en ikke-harmoniseret teknisk specifikation, der er anerkendt på fællesskabsniveau; hvis en vare er af ringe betydning med hensyn til de væsentlige krav, og hvis den afviger fra eksisterende tekniske specifikationer, kan et anerkendt organ attestere dens egnethed;varer, der på denne måde har opnået godkendelse som egnede, kan kendes på EF-mærket: de skal frit kunne omsættes og frit kunne anvendes til det tilsigtede formål overalt i Fællesskabet;hvor det drejer sig om varer, for hvilke der ikke kan fastsættes europæiske standarder, eller for hvilke sådanne ikke kan forventes udarbejdet inden for et rimeligt tidsrum, eller varer, der afviger væsentligt fra en standard, kan egnetheden attesteres ved en europæisk teknisk godkendelse på grundlag af fælles retningslinjer; de fælles retningslinjer for udstedelse af europæiske tekniske godkendelser vedtages på grundlag af basisdokumenterne;i tilfælde, hvor der ikke findes harmoniserede standarder eller europæiske tekniske godkendelser, kan nationale eller andre ikke-harmoniserede tekniske specifikationer anerkendes som grundlag for en formodning for, at de væsentlige krav er opfyldt;det er nødvendigt at sikre, at varerne er i overensstemmelse med de harmoniserede standarder og ikke-harmoniserede tekniske specifikationer, der er anerkendt på europæisk plan, ved hjælp af fabrikantens produktionskontrol, tilsyn, afprøvning, bedømmelse og attestering,som skal udføres af en uafhængig og kvalificeret tredjemand eller af fabrikanten selv;er fastsættes midlertidigt en særprocedure for de varer, for hvilke der endnu ikke findes standarder eller tekniske godkendelser, der er anerkendt på europæisk plan; disse procedurer skal gøre det lettere at anerkende resultaterne af afprøvninger, der er foretaget i en anden medlemsstat i overensstemmelse med de tekniske krav, der gælder i bestemmelsesmedlemsstaten;der bør oprettes et stående byggeudvalg bestående af eksperter udpeget af medlemsstaterne med den opgave at bistå Kommissionen i spørgsmål, der måtte opstå i forbindelse med dette direktivs praktiske gennemførelse og anvendelse;medlemsstaternes ansvar for sikkerhedsmæssige, sundhedsmæssige og andre forhold, som er omfattet af de væsentlige krav på deres område, bør anerkendes i en beskyttelsesklausul, hvori der fastsættes passende beskyttelsesforanstaltninger-UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:KAPITEL IAnvendelsesområde- Definitioner - Krav Tekniske Specifikationer - Frie VarebevægelserArtikel 1l. Dette direktiv gælder for byggevarer, for så vidt de væsentlige krav til bygværker efter artikel 3, stk. 1, vedrører dem.2. I dette direktiv forstås ved »byggevarer« alle varer, som fremstilles med henblik på at indgå varigt i bygværker, herunder bygninger og anlægsarbejder»Byggevarer« benævnes i det følgende »varer«; bygværker, herunder bygninger og anlægsarbejder, benævnes i det følgende »bygværker«.Artikel 21. Medlemsstaterne træffer alle nødvendige foranstaltninger for at sikre, at de i artikel 1 omhandlede varer, der er bestemt til brug i bygværker, kun kan markedsføres, hvis de er egnede til den anvendelse, de er bestemt til, dvs. at de har sådanne egenskaber, at de bygværker, hvori de skal indgå, monteres, anvendes eller installeres, såfremt disse bygværker er korrekt udformet og opført, kan opfylde de væsentlige krav, der omhandles i artikel 3, hvis og når sådanne bygværker er omfattet af forskrifter, der indeholder sådanne krav.2. Når byggevarer er omfattet af andre fællesskabsdirektiver med hensyn til andre aspekter, skal det EF-overensstemmelsesmærke, i det følgende benævnt »EF-mærket«, der er omhandlet i artikel 4, stk. 2, i sådanne tilfælde angive, at kravene i disse andre direktiver også er opfyldt.3. Hvis et senere direktiv i hovedsagen vedrører andre aspekter og kun i begrænset omfang de væsentlige krav i nærværende direktiv, skal dette senere direktiv indeholde bestemmelser, der sikrer, at det også omfatter kravene i nærværende direktiv.4. Dette direktiv berører ikke medlemsstaternes mulighed for under overholdelse af traktaten at stille de krav, som de finder nødvendige for at sikre beskyttelsen af arbejdstagere ved anvendelsen af varerne, for så vidt dette ikke indebærer ændringer af varerne i forhold til specifikationerne i dette direktiv.Artikel 31. De væsentlige krav til bygværker, som kan have indflydelse på en vares tekniske egenskaber, fremgår af målsætningerne i bilag I. Et eller flere af eller alle disse krav kan finde anvendelse; de skal opfyldes i løbet af en økonomisk rimelig levetid.2. For at tage hensyn til eventuelle forskelle med hensyn til geografisk beliggenhed, klima og levevis samt eventuelle forskelle med hensyn til beskyttelsesniveauer på nationalt, regionalt eller lokalt plan kan der i de i stk. 3 omhandlede dokumenter og i de i artikel 4 omhandlede tekniske specifikationer for hvert væsentligt kravs vedkommende opstilles klasser for de krav, der skal opfyldes.3. De væsentlige krav vil blive præciseret i dokumenter (basisdokumenter), med hvilke der skabes de nødvendige forbindelser mellem de væsentlige krav i stk. I og standardiseringsmandaterne, mandaterne vedrørende retningslinjer for den europæiske tekniske godkendelse eller anerkendelse af andre tekniske specifikationer i henhold til artikel 4 og 5.Artikel 41. Standarder og tekniske godkendelser benævnes i dette direktiv »tekniske specifikationer«.I dette direktiv er harmoniserede standarder de tekniske specifikationer, der er vedtaget af CEN eller CENELEC eller af begge efter mandat fra Kommissionen i henhold til direktiv 83/189/EØF, på grundlag af en udtalelse fra det udvalg, der er omhandlet i artikel 19, og i overensstemmelse med de generelle bestemmelser for samarbejdet mellem Kommissionen og disse to organer, der blev undertegnet den 13. november 1984.2. Medlemsstaterne går ud fra, at varer er egnede til deres formål, når de er af en sådan beskaffenhed, at bygværker, som de indgåri, og som er konstrueret og opført korrekt,opfylder de væsentlige krav i artikel 3, og når varenme er forsynet med EF-mærket. EF-mærket betyder:a) at de er i overensstemmelse med de relevante nationale standarder, hvortil de harmoniserede standarder er blevet omsat, og hvorom der er offentliggjort meddelelse i De Europiske Fællesskabers Tidende. Medlemsstaterne offentliggør referencerne for disse nationale standarderb) at de er i overensstemmelse med en europæisk teknisk godkendelse, som er udstedt efter fremgangsmåden i kapitel III, ellerc) at de er i overensstemmelse med de i stk. 3 omhandlede nationale tekniske specifikationer, hvis der ikke findes harmoniseredespecifikationer; der udfærdiges en liste over disse nationale specifikationer efter fremgangsmåden i artikel 5, stk. 2.3. Medlemsstaterne kan meddele Kommissionen teksterne til de af deres nationale tekniske specifikatioier, som de anser for at være i overensstemmelse med de væsentlige krav i artikel 3. Kommissionen fremsender straks disse nationale tekniske specifikationer til de øvrige medlemsstater. Kommissionen meddeler efter fremgangsmåden i artikel 5, stk. 2, medlemsstaterne de nationale tekniske specifikationer, som kan formodes at være i overensstemmelse med de væsentlige krav i artikel 3.Denne procedure iværksættes og varetages af Kommissionen i samråd med det udvalg, der er omhandlet i artikel 19.Medlemsstaterne offentliggør referencerne til disse tekniske specifikationer. Kommissionen offentliggør dem desuden i De Europiske Fællesskabers Tidende.4. Hvis en fabrikant eller dennes i Fællesskabet etablerede befuldmægtigede ikke eller kun delvis har anvendt de eksisterende tekniske specifikationer, der er nævnt i stk. 2, og som nødvendiggør, at varen i overensstemmelse med kriterierne i artikel 13, stk. 4, skal indgives med henblik på udstedelse af en overensstemmelseserklæring som defineret i bilag III, nr. 2, ii), variant 2 og 3, skal de tilsvarende afgørelser i henhold til artikel 13, stk. 4, og bilag III finde anvendelse, og der skal træffes afgørelse om en sådan vares egnethed til brug, jf. artikel 2, stk. 1, i overensstemmelse med fremgangsmåden i bilag III, nr. 2, ii), variant 2.5. Kommissionen udarbejder, forvalter og reviderer med regelmæssige mellemrum og i samråd med det udvalg, der er omhandlet i artikel 19, en liste over varer, der spiller en begrænset rolle med hensyn til sundhed og sikkerhed, og herpå opførte varer kan markedsføres under forudsætning af, at fabrikanten har udstedt en erklæring om deres overensstemmelse med anerkendt teknologisk praksis.6. EF-mærket betyder, at en vare opfylder kravene i denne artikels stk. 2 og 4. Fabrikanten eller dennes befuldmægtigede, der er etableret i Fællesskabet, har ansvaret for anbringelsen af mærket på selve varen, på en herpå fastgjort etiket, på varens emballage eller på de ledsagende handelsdokumenter.Bilag III indeholder en model for EF-mærket og betingelserne for brugen heraf.Varer, der er nævnt i stk. 5, må ikke forsynes med EF-mærket.Artikel 51. Mener en medlemsstat eller Kommissionen, at de harmoniserede standarder eller europæiske tekniske godkendelser, der er omhandlet i artikel 4, stk. 2, litra a) og b), eller de mandater, der er omhandlet i kapitel II, ikke opfylder bestemmelserne i artikel 2 og 3, underretter den pågældende medlemsstat eller Kommissionen det udvalg, der er omhandlet i artikel 19, med angivelse af årsagerne hertil. Udvalget afgiver hasteudtalelse.På baggrund af udtalelsen fra udvalget og efter høring af det udvalg, der er nedsat i henhold til direktiv 83/189/EØF, hvis der er tale om harmoniserede standarder, giver Kommissionen medlemsstaterne meddelelse om, hvorvidt de pågældende standarder eller godkendelser bør udgå af de publikationer, der er nævnt i artikel 7, stk. 3.2. Så snart Kommissionen har modtaget den meddelelse, der er nævnt i artikel 4, stk. 3, hører den udvalget. På baggrund af udtalelsen fra udvalget underretter Kommissionen medlemsstaterne om, hvorvidt den pågældende tekniske specifikation er omfattet af formodningen om overensstemmelse, og offentliggør i så fald en reference hertil i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Hvis Kommissionen eller en medlemsstat er af den opfattelse, at en teknisk specifikation ikke længere opfylder de betingelser, der er nødvendige for at være omfattet af formodningen om overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 2 og 3, hører Kommissionen det udvalg, der er omhandlet i atikel 19. På baggrund af udtalelsen fra udvalget underretter Kommissionen medlemsstaterne om, hvorvidt den pågældende nationale tekniske specifikation fortsat skal være omfattet af formodningen om overensstemmelse og, hvis det ikke er tilfældet, om hvorvidt den reference hertil, der er nævnt i artikel 4, stk. 3, skal bortfalde.Artikel 61. Medlemsstaterne kan ikke modsætte sig, at varer, som opfylder dette direktivs bestemmelser, omsættes, markedsføres eller tages i brug på deres område.Medlemsstaterne sørger for, at brug af sådanne varer til det formål, de er bestemt til, ikke hindres af regler eller betingelser, som pålægges af offentlige organer eller af private organer, der optræder som offentligt foretagende eller offentligt organ på grund af en monopolstilling.2. Medlemsstaterne kan dog tillade, at varer, der ikke er omfattet af artikel 4, stk. 2, markedsføres på deres område, hvis de opfylder nationale bestemmelser, der er i overensstemmelse med traktaten, indtil de i kapitel II og III omhandlede europæiske tekniske specifikationer fastsætter andet. Kommissionen og det udvalg, der er omhandlet i artikel 19, vil regelmæssigt følge udviklingen inden for de europæiske tekniske specifikationer og tage dem op til revision.3. Hvis der i de relevante europæiske tekniske specifikationer eller på grundlag af basisdokumenterne, jf. artikel 3, stk. 3, skelnes mellem forskellige klasser med hvert sit ydeevneniveau, kan medlemsstaterne kun fastsætte de ydeevneniveauer, som også skal overholdes på deres område, hvis disse krav ligger inden for fællesskabsklasserne, og kun under anvendelse af alle, nogle eller én klasse.KAPITEL IIHarmoniserede standarderArtikel 71. For at sikre kvaliteten af de harmoniserede standarder for varer skal de europæiske standardiseringsorganer udarbejde standarderne på grundlag af mandater, som Kommissionen efter fremgangsmåden i direktiv 83/189/EØF udsteder til dem efter høring af det udvalg, der er omhandlet i artikel 19, i overensstemmelse med de generelle bestemmelser for samarbejdet mellem Kommissionen og disse organer, der blev undertegnet den 13. november 1984.2. De på denne måde udarbejdede standarder skal så vidt muligt affattes som ydeevnekrav til varerne under hensyn til basisdokumenterne3. Når de europæiske standardiseringsorganer har udstedt standarderne, offentliggør Kommissionen disse standarder i De Europiske Fællesskabers Tidende, C-udgavert, med angivelse af referencerne.KAPITEL IIIEuropæisk teknisk godkendelseArtikel 81. Den europæiske tekniske godkendelse er en positiv teknisk vurdering af en vares egnethed til et bestemt formål i henseende til opfyldelse af de væsentlige krav, der gælder for de bygværker, hvori varen skal anvendes.2. Europæisk teknisk godkendelse kan gives tila) varer, for hvilke der hverken foreligger en harmoniseret standard eller en anerkendt national standard eller et mandat til en harmoniseret standard, og for hvilke Kommissionen efter høring af det udvalg, der er omhandlet i artikel 19, mener, at der ikke eller endnu ikke kan udarbejdes en standard ogb) varer, som afviger betydeligt fra harmoniserede eller anerkendte nationale standarder.Selv i tilfælde, hvor der er udstedt et mandat til en harmoniseret standard, udelukker bestemmelserne i litra a) ikke, at der kan gives europæisk teknisk godkendelse, hvorom der allerede er ansøgt for produkter, for hvilke der findes retningslinjer for godkendelsen. Dette gælder, indtil den harmoniserede standard træder i kraft i medlemsstaterne.3. I særlige tilfælde kan Kommissionen som en undtagelse fra stk. 2, litra a), efter høring af det udvalg, der er omhandlet i artikel 19, tillade, at der for varer, for hvilke der foreligger et mandat til en harmoniseret standard, eller for hvilke Kommissionen har fastslået, at en harmoniseret standard kan udarbejdes, udstedes en europæisk teknisk godkendelse. Tilladelsen kan kun gælde i et bestemt tidsrum.4. Den europæiske tekniske godkendelse udstedes normalt for fem år. Dette tidsrum kan forlænges.Artikel 91. Den europæiske tekniske godkendelse for en vare udarbejdes på grundlag af undersøgelser, afprøvninger og en bedømmelse, der er baseret på de i artikel 3, stk. 3, omhandlede basisdokumenter og på de i artikel 11 omhandlede retningslinjer for varen eller den varetype, den tilhører.2. Foreligger de i artikel 11 omhandlede retningslinjer ikke eller endnu ikke, kan der med henvisning til de relevante væsentlige krav og basisdokumenterne udstedes en europæisk teknisk godkendelse, hvis godkendelsesorganerne i de i bilag II omhandlede organisationer under et har bedømt varen positivt. Hvis godkendelsesorganerne ikke er enige, forelægges sagen for det udvalg, der er omhandlet i artikel 19.3. Den europæiske tekniske godkendelse for en vare udstedes i en medlemsstat efter fremgangsmåden i bilag II på anmodning af fabrikanten eller dennes i Fællesskabet etablerede befuIdmægtigedeArtikel 101. Hver medlemsstat meddeler de øvrige medlemsstater og Kommissionen navn og adresse på de organer, som den autoriserer til at udstede europæiske tekniske godkendelser.2. Godkendelsesorganerne skal opfylde kravene i dette direktiv og skal navnlig kunne.- vurdere nye varers egnethed på grundlag af videnskabelig og praktisk viden- træffe afgørelse uden at tage hensyn til berørte fabrikanters eller disses befuldmægtigedes interesser og- sammenfatte alle berørte parters bidrag i en afvejet vurderirng.3. Fortegnelsen over de organer, der har tilladelse til at udstede europæiske tekniske godkendelser, samt enhver ændring af denne fortegnelse offentliggøres i De Europiske Fællesskabers Tidende, C-udgaven.Artikel 111. Kommissionen giver efter høring af det udvalg, der er omhandlet i artikel 19, organisationen for de af medlemsstaterne udpegede godkendelsesorganer mandat til at udarbejde retningslinjer for den europæiske tekniske godkendelse for en vare eller en varetype.2. Retningslinjerne for den europæiske tekniske godkendelse for en vare eller en varetype skal navnlig indeholde følgende:a) en liste over de basisdokumenter, der skal tages hensyn til, jf artikel 3, stk. 3b) de konkrete krav til varen i overensstemmelse med de væsentlige krav i artikel 3, stk. 1c) afprøvningsmetoderned) metoden til vurdering og bedømmelse af resultaterne af afprøvningene) kontrol- og overensstemmelsesprocedurerne, der skal være i overensstemmelse med artikel 13, 14 og 15f) gyldighedsperioden for den europæiske tekniske godkendelse.3. Medlemsstaterne offentliggør retningslinjerne for den europæiske tekniske godkendelse på deres officielle sprog efter høring af det udvalg, der er omhandlet i artikel 19.KAPITEL IVBasisdokumenterArtikel 121. Kommissionen giver efter høring af det udvalg, der er omhandlet i artikel 19, de faglige udvalg, hvori medlemsstaterne er repræsenteret, mandat til at udarbejde de i artikel 3, stk. 3, omhandlede basisdokumenter.2. Basisdokumenternea) præciserer de i artikel 3 og bilag I fastsatte væsentlige krav, idet de harmoniserer terminologien og de tekniske grundlag og anfører klasser og niveauer for hvert enkelt krav, når dette er nødvendigt, og når den videnskabelige og tekniske viden gør det muligtb) anviser fremgangsmåder for påvisning af den indbyrdes sammenhæng mellem disse klasser eller niveauer af krav og de i artikel 4 omhandlede tekniske specifikationer: f.eks. beregnings- og påvisningsmetoder, tekniske konstruktionsregler mm.c) tages i becragtning ved udarbejdelsen af harmoniserede standarder og retningslinjer for den europæiske tekniske godkendelse samt for godkendelsen af nationale tekniske specifikationer ifølge artikel 4, stk. 3.3. Kommissionen offentliggør basisdokumenterne i De Europæiskee Fællesskabes Tidende, C-udgaven, efter høring af det udvalg, der er omhandlet i artikel 19.KAPIIEL VAttestering af overensstemmelseArtikel 131. Fabrikanten eller dennes i Fællesskabet etablerede befuldm ægtigede er ansvarlig for attesteringen af, at varer er i overensstemmelse med kravene i en teknisk specifikation, jf. artikel 4.2. De varer, som er underlagt attestering af overensstemmelsen, formodes at være i overensstemmelse med tekniske specifikationer som omhandlet i artikel 4. Overensstemmelsen fastslås ved afprøvning eller andre beviser på grundlag af de tekniske specifikationer, jf. bilag III.3. Attesteringen af en vares overensstemmelse forudsætter,a) at fabrikanten har en produktionskontrolordning i fabrikken, hvorved det sikres, at varerne er i overensstemmelse med de relevante tekniske specifikationer ellerb) at der for særlige varer, der er angivet i de relevante tekniske specifikationer som supplement til produktionskontrolordningen i fabrikken, inddrages et hertil autoriseret certificeringsorgan i bedømmelsen og overvågningen af produktionskontrollen og af selve varen.4. Valget af procedure som omhandlet i stk. 3 for en given vare eller varetype fastlægges af Kommissionen efter høring af det udvalg, der er omhandlet i artikel 19, afhængigt afa) varens betydning i forhold til de væsentlige krav, navnlig i forbindelse med sundhed og sikkerhedb) varens beskaffenhedc) hvorledes ændringer i varens egenskaber indvirker på dens funktiond) hvor hyppigt der opstår fejl ved fremstillingen af vareni overensstemmelse med de nærmere enkeltheder, der er anført i bilag III.I alle tilfælde skal den valgte procedure være den billigste procedure, der er forenelig med sikkerhedshensyn.Den således fastlagte procedure skal anføres i mandaterne og i den tekniske specifikation eller ved offentliggørelsen af denne specifikation.5. Ved fremstilling af en vare i et enkelt eksemplar (og ikke i serier) er det tilstrækkeligt med en erklæring om overensstemmelse, jf. bilag III, nr. 2, under nr. ii), variant 3, medmindre andet bestemmes i den tekniske specifikation for så vidt angår varer, der har særlig stor indvirkning på sundhed og sikkerhed.Artikel 141. Under hensyn til bilag III fører de angivne procedurera) for så vidt angår artikel 13, stk. 3, litra a), til, at fabrikanten eller dennes i Fællesskabet etablerede befuldmægtigede udsteder en erklæring om varens overensstemmelse ellerb) for så vidt angår artikel 13, stk. 3, litra b), til, at et autoriseret certificeringsorgan udsteder en typeattest for en for produktionskontrol- og overvågningsordning eller for selve varen.Enkelthederne i procedurerne for attestering af overensstemmelsen er anført i bilag III.2. Fabrikantens overensstemmelseserklæring eller typeattesten berettiger fabrikanten eller dennes i Fællesskabet etablerede befuldmægtigede til at anbringe det rette EF-mærke på selve varen, på en etikette, som er fastgjort til varen, på emballagen eller på de ledsagende handelsdokumenter. En model af EF-mærket og anvendelsesforskrifterne for hver procedure for attestering af overensstemmelsen findes i bilag III.Artikel 151. Medlemsstaterne sørger for, at EF-mærket anvendes korrekt.2. Konstateres det, at EF-mærket er blevet anbragt på en vare, som ikke eller ikke længere opfylder bestemmelserne i dette direktiv, sørger den medlemsstat, hvor overensstemmelsen er attesteret, om nødvendigt for, at anvendelsen af EF-mærket forbydes, og at usolgte varer trækkes tilbage, eller at mærkerne slettes, indtil det er konstateret, at den pågældende vare igen opfylder overensstemmelseskriterierne.Den pågældende medlemsstat underretter straks de øvrige medlemsstater og Kommissionen samt fremlægger alle nødvendige oplysninger af kvalitativ og kvantitativ art med henblik på at identificere den vare, som ikke opfylder bestemmelserne3. Medlemsstaterne skal sikre, at anbringelse på varer eller deres emballage af mærker, som vil kunne forveksles med EF-mærket,forbydes.KAPITEL VISærprocedurerArtikel 161. Når der for en given vare ikke foreligger tekniske specifikationer i artikel 4, anser bestemmelsesmedlemsstaten efter anmodning i hvert enkelt tilfælde varen for at være i overensstemmelse med gældende nationale bestemmelser, når den har opnået et tilfredsstillende resultat ved afprøvninger og kontroller, der er udført af et autoriseret organ i oprindelsesmedlemsstaten efter metoder, som er gældende i bestemmelsesmedlemsstaten eller af denne anerkendes som ækvivaleno.2. Oprindelsesmedlemsstaten meddeler bestemmelsesmedlemsstaten, efter hvis bestemmelser afprøvning og kontrol skal udføres, hvilket organ den agter at autorisere hertil. Bestemmelsesmedlemsstaten og oprindelsesmedlemsstaten stiller alle fornødne oplysninger til rådighed for hinanden. Efter at de har udvekslet oplysninger, godkender oprindelsesmedlemsstaten det udpegede organ. Har en medlemsstat betænkeligheder, skal den begrunde disse og underrette Kommissionen3. Medlemsstaterne sørger for, at de udpegede organer yder hinanden al nødvendig bistand.4. Konstaterer en medlemsstat, at et autoriseret organ ikke gennemfører afprøvninger og kontroller korrekt efter dens nationale bestemmelser, meddeler den dette til den medlemsstat, hvor organet er autoriseret. Medlemsstaten underretter inden for en passende frist den meddelende medlemsstat om de foranstaltninger, der er blevet truffet. Hvis den meddelende medlemsstat ikke anser de trufne foranstaltningr for tilstrækkelige, kan den forbyde markedsføringen og ibrugtagningen af den pågældende vare eller stille særlige betingelser herfor. Den underretter den anden medlemsstat og Kommissionen herom.Artikel 17Bestemmelsesmedlemsstaterne tillægger rapporter og typeattester, der udstedes i oprindelsesmedlemsstaten efter proceduren i artikel 16, samme værdi som tilsvarende nationale dokumenter.KAPITEL VIIAutoriserede organerArtikel 181. Hver medlemsstat sender Kommissionen en liste med navn og adresse på de certificeringsorganer, tilsynsorganer og prøvelaboratorier,som er blevet udpeget af medlemsstaten til at udføre de opgaver, som skal udføres med henblik på tekniske godkendelser, udstedelse af typeattester, kontroller og afprøvninger i henhold til dette direktiv.2. Certificeringsorganerne, tilsynsorganenme og prøvelaboratorierne skal opfylde de i bilag IV fastsatte kriterier3. Medlemsstaterne skal give oplysning om, hvilke varer der falder ind under de i stk. 1 omhandlede organers og laboratoriers kompetence, og hvilke opgaver der påhviler dem.KAPITEL VIIIDet Stående ByggeudvalgArtikel 19I. Der nedsættes et »stående byggeudvalg«.2. Udvalget er sammensat af repræsentanten der udpeges af medlemsstaterne. Det har en repræsentant for Kommissionen som formand. Hver medlemsstat udpeger to repræsentanter. Repræsentanterne kan ledsages afsagkyndige.3. Udvalget fastsætter selv sin forretningsorden.Artikel 201. Det udvalg, der er omhandlet i artikel 19, kan på formandens eller en medlemsstats anmodning undersøge ethvert spørgsmål i forbindelse med gennemførelsen og den praktiske anvendelse af dette direktiv.2. Bestemmelser vedrørendea) fastlæggelse af klasser af krav, for så vidt de ikke er medtaget i basisdokumenterne, og fastlæggelse af proceduren for attestering af overensstemmelse i mandater vedrørende standarder i henhold til artikel 7, stk. l, og retningslinjer for godkendelse i overensstemmelse med artikel 11, stk. 1b) meddelelse af mandater vedrørende udarbejdelse af basisdokumenter i henhold til artikel 12, stk. 1, og stillingtagen til basisdokumenter i henhold til artikel 12, stk. 3c) godkendelse af nationale tekniske specifikationer, i henhold til artikel 4, stk. 3vedtages efter proceduren i stk. 3 og 4.3. Kommissionen repræsentant forelægger udvalget et udkast de foranstaltninger, der skal træffes. Udvalget afgiver en udtalelse om dette udkast inden for en frist, som formanden kan fastsætte under hensyntagen til det pågældende spørgsmåls hastende karakter. Det udtaler sig med det flertal, som er fastsat i raktatens artikel 148, stk. 2, for vedtagelse af de afgørelser, som Rådet skal træffe på forslag af Kommissionen. Under afstemningen i udvalget tildeles de stemmer, der afgives af repræsentanterne for medlemsstaterne, den vægt, som er fastlagt i nævnte artikel. Formanden deltager ikke i afstemningen.4. Kommissionen vedtager de pågældende foranstaltninger, hvis de er i overensstemmelse med udtalelsen fra det udvalg, der er omhandlet i artikel 19Er foranstaltningerne ikke i overensstemmelse med udvalgets udtalelse, eller hvis der ikke er afgivet udtalelse, forelægger Kommissionen straks Rådet et forslag til de foranstaltninger, der skal træffes. Rådet træffer afgørelse med kvalificeret flertal.Har Rådet ikke senest tre måneder efter forslagets forelæggelse truffet afgørelse, vedtager Kommissionen de foreslåede foranstaltninger.KAPITEL IXBeskyttelsesklausulArtikel 211. Konstaterer en medlemsstat, at en vare, der er erklæret i overensstemmelse med dette direktiv, ikke opfylder artikel 2 og 3, træffer den alle fornødne foranstaltninger til at trække varerne tilbage fra markedet,forbyde deres markedsføring eller begrænse den fri omsætning heraf.Medlemsstaten underretter omgående Kommissionen om denne foranstaltning og anfører begrundelsen for sin afgørelse, herunder især, om den manglende overensstemmelse skyldes:a) manglende overholdelse af artikel 2 og 3, såfremt varen ikke opfylder de i artikel 4 omhandlede tekniske specifikationerb) ukorrekt anvendelse af de i artikel 4 omhandlede tekniske specifikationerc) en mangel i selve de i artikel 4 omhandlede tekniske specifikationer.2. Kommissionen hører de pågældende parter snarest muligt. Konstaterer den efter denne høring, at foranstaltningen er berettiget, underretter den omgående den initiativtagende medlemsstat samt de øvrige medlemsstater.3. Er den i stk. 1 nævnte afgørelse begrundet i en mangel i standarderne eller i de tekniske specifikationer, og agter den medlemsstat, der har truffet de pågældende foranstaltninger, at opretholde dem, hører Kommissionen de berørte parter og underretter derefter inden to måneder det udvalg, der er omhandlet i artikel 19, samt, såfremt det drejer sig om mangler i en harmoniseret standard, det udvalg, der er nedsat i henhold til direktiv 83/189/EØF, og iværksætter proceduren i artikel 5, stk. 2.4. Den berørte medlemsstat træffer passende foranstaltninger mod den, der har afgivet overensstemmelseserklæringen, og underretter Kommissionen og de øvrige medlemsstater herom.5. Kommissionen sørger for, at medlemsstaterne holdes underrettet om procedurens forløb og resultater.KAPITEL XAfsluttende bestemmelserArtikel 221. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv inden for en frist på 30 måneder fra dets meddelel se (1 ). De underretter straks Kommissionen herom.(1) Dette direktiv er meddelt medlemsstaterne den 27. december 1988.2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.Artikel 23Senest den 31. december 1993 foretager Kommissionen efter høring af det udvalg, der er omhandlet i artikel 19, en vurdering af, hvordan de i dette direktiv fastsatte procedurer fungerer, og fremlægger om nødvendigt forslag til passende ændringer.Artikel 24Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Bruxelles, den 21. december 1988.På Rædets vegneV. PAPANDRFOUFormånd(1) EFT nr. C 93 af 6. 4. 1987, s. 1.(2) EFT nr. C 305 af 16. 11. 1987, s. 74, og EFT nr. C 326 af 19. 12. 1988.(3) EFT nr. C 95 af 11. 4. 1988, s. 29.(4) EFT nr. C 136 af 4. 6. 1985, s. 1.BILAG I VÆSENTLIGE KRAV Med byggevarerne skal der kunne opføres bygværker, der (både i deres helhed og i dele heraf) er egnede til brug ud fra et økonomisk synspunkt, og som i denne forbindelse opfylder nedennævnte væsentlige krav, når sådanne bygværker er omfattet af forskrifter, der indeholder sådanne krav. Disse krav skal med forbehold af normal vedligeholdelse være opfyldt gennem en økonomisk rimelig levetid. Ved opstillingen af kravene er der generelt taget hensyn til normale Påvirkninger1. Mekanisk modstandsdygtighed og stabilitetBygværket skal være konstrueret og opført på en sådan måde, at de påvirkninger, det vil kunne komme ud for under opførelse og brug,ikke fremkalder nogen af følgende skader:a) sammenstyrtning af hele bygværket eller dele herafb) større deformationer i uacceptabelt omfangc) beskadigelse af andre af bygværkets dele eller af installationer eller fast udstyr som følge af en større deformation af de bærende deled) beskadigelse ved ydre påvirkning, som ikke står i et rimeligt forhold til den oprindelige årsag.2. BrandsikringBygværket skal være konstrueret og opført på en sådan måde, at følgende krav kan opfyldes i tilfælde af brand:- man skal kunne regne med bygværkets bæreevne i et bestemt tidsrum- udvikling og spredning af ild og røg inde i selve bygningen skal være begrænset- ilden må kun i begrænset omfang kunne brede sig til nabobygninger- de personer, der befinder sig i bygningen, skal kunne forlade denne eller evakueres på anden måde- redningsmandskabets sikkerhed skal være taget i betragtning.3. Hygiejne, sundhed og miljøBygværket skal være konstrueret og opført på en sådan måde, at det ikke udgør nogen risiko af hygiejne- eller sundhedsmæssig art for beboere eller naboer på grund af bl.a. følgende:- afgivelse af giftige gasser- tilstedeværelse af farlige partikler eller gas i luften- farlig stråling- forurening eller forgiftning af vand eller jord- mangelfuld udledning af spildevand, røg og fast eller fydende affald- fugtdannelse i dele af bygværket eller på ovenfader inden i dette.4. Sikkerhed ved anvendelscnBygværket skal være konstrueret og opført på en sådan måde, at anvendelsen herafikke indebærer en uacceptabel risiko for drifts- eller arbejdsulykker såsom glidning, fald, sammenstød, forbrændinger, elektriske stød og forvoldelse afeksplosionskader5. Beskyttelse mod støjgenerBygværket skal værekonstrueret og opført på en sådan måde, at den støj, der opfattes af personer i bygningen eller i nærheden, holdes nede på et sådant niveau, at det ikke frembyder nogen sundhedsfare, og at de pågældende personer kan sove, hvile og arbejde under tilfredsstillende forhold.6. Energiebesparelser og varmeisoleringBygværket og dets varme-, køle- og ventilationsanlæg skal være konstrueret og udført på en sådan måde, at energiforbruget ved anvendelse heraf er moderat under hensyn til stedets klimatiske forhold og til beboerne.BILAG II EUROPÆISK TEKNISK GODKENDELSE 1. En fabrikant eller dennes i Fællesskabet etablerede befuldmægtigede kan kun indgive ansøgning om godkendeise til et enkelt organ, der er autoriseret med henblik herpå.2. De af medlemsstaterne udpegede godkendelsesorganer slutter sig sammen i en organisation. Denne organisation er forpligtet til på sit ansvarsområde at arbejde snævert sammen med Kommissionen, der hører det udvalg, der er omhandlet i artikel 19, i vigtige spørgsmål. Såfremt en medlemsstat har udPeget mere end er godkendelsesorgan, påhviIer det medlemsstaten at samordne disse organer; medlemsstaten skal også udpege det organ, der skal være talsmand i organisationen.3. De fælles procedurercgler for ansøgning om samt behandling og tildeling af godkendelser udarbcjdes af den organisation, hvori de udPegede godkendelsesorganer er sammensluttet. De fælles procedureregler vedtages af Kommissionen på grurtdlag af en udtalelse fra udvalget i overensstemmelse med artikel 204. Godkendelsesorganerne yder inden for rammenme af den organisation, i hvilken de er sammensluttet, hinanden den nødvendige gensidige støtte. Koordineringert i konkrete spørgsmål om tekniske godkendelser påhviler også denne organisation. Med henblik herpå nedsætter organisationen efter behov undergrupper.5. De europæiske tekniske godkendelser offentliggøres af godkendelsesorganerne, som underretter alle andre autoriserede organer herom. på anmodning af et autoriseret godkendelsesorgan tilsendes dette til underretning et fuldstændigt dokumentationsmateriale vedrørende en tildelt godkendelse6. Omkostningerne iforbindelse med proceduren for europæisk teknisk godkendelse afholdes af ansøgeren i overensstemmelse med nationale bestemmelser.BILAG III ATTESTERING AF OVERENSSTEMMELSER MED TEKNISKE SPECIFIKATIONER OVERENSSTEMMELSESKONTROLLENS ELEMENTER Ved fastsættelsen af proceduren for attestering af en vares overensstemmelse med de tekniske specifikationer i artikel 13 skal nedenstående elementer i overensstemmelseskontrollen anvendes. Det afhænger af kravene til de forskellige varer eller varegrupper i henhold til de i artikel 13, stk. 3 og 4, omhandlede kriterier, hvilke elementer der skal indgå i en ordning og i hvilken kombination.a) Førstegangsafprøvning af varen foretaget affabrikanten eller af et autoriseret organb) afprøvninger af prøver ud taget i fabrikken efter en fastlagt af prøvningsplan, foretaget af fabrikanten eller af et autoriseret organc) afprøvning af stikprøver udtaget i fabrikken, på det åbne marked eller P byggepladsen, foretaget af fabrikanten eller af et autoriseret organd) afprøvning af prøver fra et parti, som er parat til levering eller allerede leveret, foretaget af fabrikanten eller af et autoriseret organe) fabrikkens egen produktionskontrolf) førstegangskontrol af fabrikken og af dennes egen produktionskontrol, foretaget af et autoriseret organg) løbende tilsyn, bedømmelse og vurdering af fabrikkens egen produktionskontrol foretaget af et autoriseret organVed fabrikkens egen produktionskontrol forstås i direktivet en intern løbende produktionskontrol, der udføres af fabrikanten. Alle de nærmere betingelser, krav og bestemmelser, som fabrikanten har fastlagt, skal dokumenteres systematisk i form af en skriftlig redegørelse for metoder og procedurer. Denne dokumentation for produktionskontrolordnirtgen skal sikre, at kvalitetssikringen opfattes ens, og gøre det muligt at kontrollere, om de krævede varespecifikationer nås, og om produktionskontrolordningen gennemføres efter hensigten.ORDNINGER FOR ATTESTERING AF OVERENSSTEMMELSEFølgende ordninger for attestering af overensstemmelse skal fortrinsvis anvendes.i) Et autoriseret certificationsorgans attestering af varens overensstemmelse på grundlag afa) (påviler fabrikanten)1. fabrikkens egen produktionskontrol2. fabrikantens supplerende afprøvning af prøver udtaget på fabrikken efter en fastlagt afprøvningsplanb) (påhviler det autionserede organ) 3. førstegangsafprøvning af varen.4. forudgående kontrol af fabrikken og af dennes egen produktionskontrol5. løbende overvågning, bedømmelse og godkendelse af fabrikkens egen produktionskontrol.6. eventuel afprøvning af stikprøver udtaget på fabrikken, markedet eller byggepladsen.ii) Fabrikantens overensstemmelseserklæring for varen på grundlag af:Variant ld) (påvilerfabrikanten)1. førstegangsafprøvning af varen2. fabrikkens egen produktionskontrol3. eventuel afprøvning af prøver udtaget på fabrikken efter en fastlagt afprøvningsplanb) (påhviler det artoriserede organ)4. godkendelsesattest for fabrikkens egen produktionskontrol på grundlag af- forudgående kontrol affabrikken og af dennes egen produktionskontrol- eventuel løbende overvågning, bedømmelse og godkendelse af fabrikkens egen produktionskontrolVariant 21. førstegangsafprøvning af varen foretaget af et autoriseret laboratorium.2. fabrikkens egen produktionskontrolVariant 31. førstegangsafprøvning foretaget af fabrikanten2. fabrikkens egen produktionskontrol.3. ORGANER, DER ER INDDRAGET I OVERENSSTEMMELSESATTESTERINCENDer skelnes funktionelt mellem følgende organer, der er inddrageti attesteringen af overensstemmelse:i) certificeringsorganet: et upartisk organ, statsligt eller ikke-statsligt, der besidder den nødvendige kompetence og det nødvendige ansvar til at gennemføre attesteringen af overensstemmelse i henhold til de fastlagte procedure- og forvaltningsreglerii) kontrolorganet: et upartisk organ, der råder over den organisation, det personale, den komPetence og den integritet, der skal til for efter specifikke kriterier at udføre sådanne opgaver som vurdering, anbefaling vedrørende accept af fabrikantens kvalitetskontroloperationer og korttrol heraf,udvælgelse og vurdering af produkter in situ, på fabrikken eller andre steder efter specifikke kriterieriii) prøvelaboratoriet: et laboratorium, der måler, undersøger, afprøver, kalibrerer eller på anden måde bestemmer materialernes eller produkternes præstationsevne.I de tilfælde, der er nævnt i punkt 2, i) og ii) (variant 1), kan de tre funktioner i nr. 3, under nummer i) til iii), udøves af et enkelt kontrolorgan eller af forskellige organer, i hvilket tilfælde det kontrolorgan eller prøvelaboratorium, der forestår overensstemmelsesattesteringen, udfører sine funktioner på certificeringsorganets vegne.Forså vidt angår de kriterier, der vedrører certificerings- og kontrol organernes samt prøvelaboratoriernes kompetence, objektivitet og integritet, henvises til bilag IV.4. EF-MÆRKE, EF-TYPEATTEST OG EF-OVERENSSTEMMELSESERKLERINGER4.1. EF-mærkeEF-mærket består af symbolet CE som vist nedenfor>START GRAFIK>>SLUT GRAFIK>Det ledsages af- fabrikantens navn eller identifikationsmærke samt eventuelt- angivelser, der gør det muligt at identificere varens særlige kendetegn samt eventuelt tekniske specifikationer- de sidste to cifre i fremstillingsåret- det pågældende kontrolorgans identifikationssymbol- nummeret på EF-typeattesten.4.2. EF-typeattestEF-typeattesten skal navnlig indeholde- fabrikantens eller dennes i Fællesskabet etablerede befuldmægtigedes navn og adresse- beskrivelse af varen (type, identifikation, anvendelse mm.)- bestemmelser, som varen opfylder- særlige betingelser for varens anvendelse- attestens nummer- navn og stilling for den person, der er bemyndiget til at underskrive attesten.4.3. EF-overensstemmelseserklængEF-overensstemmelseserkiæringen skal navnlig indeholde- navn og adresse på fabrikanten eller dennes i Fællesskabet etablerede befuldmægtigede- særlige betingelser for varens anvendelse- navn og stilling for den person, der er bemyndiget til at underskrive erklæringen på fabrikantens eller dennes befuldmægtigedes vegne.4.4. Typeattesten og overensstemmelseserklæringen skal foreligge på det(de) ofcielle sprog i den medlemsstat, hvori varen skal anvendes.BILAG IV AUTORISERING AF PRØVELABORATORIER SAMT KONTROL- OG CERTICTRINGSORGANER De prøvelaboratorier samt kontrol- og certificeringsorganer, som medlemsstaterne udpeger, skal opfylde følgende mindstekrav:I. De skal råde over det nødvendige personale og apparatur2. Personalet skal have teknisk kompetence og faglig integritet3. Lederne og teknikerne skal med hensyn til de i dette direktiv omhandlede afprøvninger, rapporter, attester og overvågningsforanstaltninger være upartiske i forhold til alle kredse, grupper og personer, der direkte eller indirekte har interesser på byggevareområdet.4. Personalet har tavshedspligt.5. Der skal tegnes en ansvarsforsikring, medmindre erstatningsansvar dækkes af det offentlige i henhold til national ret.Medlemsstaternes kompetente myndigheder skal jævnligt kontrollere, at kravene i punkt 1 og 2 er opfyldt.


title: Rådets direktiv 2011/84/EU af 20. september 2011 om ændring af Rådets direktiv 76/768/EØF om kosmetiske midler med henblik på tilpasning af bilag III til den tekniske udvikling EØS-relevant tekst

text:
               29.10.2011

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 283/36

         RÅDETS DIREKTIV 2011/84/EU
   af 20. september 2011
   om ændring af Rådets direktiv 76/768/EØF om kosmetiske midler med henblik på tilpasning af bilag III til den tekniske udvikling
   (EØS-relevant tekst)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
   under henvisning til Rådets direktiv 76/768/EØF af 27. juli 1976 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om kosmetiske midler (1), særlig artikel 8, stk. 2,
   under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Anvendelsen af hydrogenperoxid er allerede omfattet af de i bilag III, del 1, til direktiv 76/768/EØF fastsatte begrænsninger og betingelser.

               (2)

               Den Videnskabelige Komité for Forbrugersikkerhed (i det følgende benævnt »VKF«), der har erstattet Den Videnskabelige Komité for Forbrugsvarer, jf. Kommissionens afgørelse 2008/721/EF af 5. august 2008 om oprettelse af en rådgivningsstruktur bestående af videnskabelige komitéer og eksperter inden for forbrugersikkerhed, folkesundhed og miljø og om ophævelse af afgørelse 2004/210/EF (2), har bekræftet, at en maksimal koncentration på 0,1 % hydrogenperoxid i mundplejemidler, eller som frigives fra andre sammensætninger eller blandinger i de pågældende produkter, er sikker. Det bør derfor være muligt at fortsætte med at anvende hydrogenperoxid i den pågældende koncentration i mundplejemidler, herunder tandblegemidler.

               (3)

               VKF mener, at brugen af tandblegemidler, der indeholder over 0,1 % og op til 6 % hydrogenperoxid, der er til stede eller frigjort fra andre sammensætninger eller blandinger, kan være sikker, hvis følgende betingelser er opfyldt: der foretages en grundig klinisk undersøgelse for at sikre, at der ikke er risikofaktorer eller anden problematisk oral patologi, og eksponeringen for disse produkter begrænses, så det sikres, at produkterne kun anvendes som tilsigtet med hensyn til hyppighed og varighed. Disse betingelser bør opfyldes, således at enhver forkert brug, der med rimelighed kan forudses, undgås.

               (4)

               Der bør derfor lovgives om disse produkter for at sikre, at forbrugerne ikke har direkte adgang til dem. For hver brugscyklus bør de pågældende produkter den første gang kun anvendes af tandlæger, jf. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/36/EF af 7. september 2005 om anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer (3), eller under en tandlæges direkte opsyn, hvis der garanteres et tilsvarende sikkerhedsniveau. Tandlæger bør derefter stille de pågældende produkter til rådighed i resten af den periode, brugscyklen varer.

               (5)

               Der bør på etiketten anbringes en passende angivelse af koncentrationen af hydrogenperoxid i tandblegemidler, der indeholder over 0,1 % af dette stof, for at sikre, at produkterne anvendes korrekt. Den nøjagtige koncentration af hydrogenperoxid, angivet i procent, der er til stede eller frigjort fra andre sammensætninger eller blandinger i de pågældende produkter, bør derfor tydeligt anføres på etiketten.

               (6)

               Direktiv 76/768/EØF bør derfor ændres i overensstemmelse hermed.

               (7)

               Det Stående Udvalg for Kosmetiske Produkter har ikke afgivet udtalelse inden for den frist, der var fastsat af formanden —

         VEDTAGET DETTE DIREKTIV:
   Artikel 1
   Bilag III til direktiv 76/768/EØF ændres som angivet i bilaget til nærværende direktiv.
   Artikel 2
   1.   Medlemsstaterne vedtager og offentliggør inden den 30. oktober 2012 de bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette direktiv. De underretter straks Kommissionen herom.
   Medlemsstaterne anvender disse bestemmelser fra den 31. oktober 2012.
   Disse bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
   2.   Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.
   Artikel 3
   Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
   Artikel 4
   Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 20. september 2011.

            På Rådets vegne

         M. SAWICKI

            Formand

      (1)  EFT L 262 af 27.9.1976, s. 169.

      (2)  EUT L 241 af 10.9.2008, s. 21.

      (3)  EUT L 255 af 30.9.2005, s. 22.

      BILAG
      I del 1 i bilag III til direktiv 76/768/EØF affattes løbenummer 12 således:

                     Løbenummer

                     Stof

                     Begrænsninger

                     Obligatorisk brugsanvisning og advarsel på etiketten

                     Anvendelsesområde

                     Højest tilladte koncentration i det færdige kosmetiske middel

                     Yderligere begrænsninger og krav

                     »12

                     Hydrogenperoxid og andre sammensætninger eller blandinger, der frigiver hydrogenperoxid, som f.eks. carbamidperoxid og zinkperoxid

                                 a)

                                 Hårplejemidler

                                 a)

                                 12 % H2O2 (40 volumenprocent), til stede eller frigjort

                     a): Brug egnede beskyttelseshandsker
                     a) b) c) e): Indeholder hydrogenperoxid.
                     Må ikke komme i berøring med øjnene.
                     Skyl straks øjnene, hvis produktet kommer i berøring med disse.

                                 b)

                                 Hudplejemidler

                                 b)

                                 4 % H2O2 til stede eller frigjort

                                 c)

                                 Neglehærder

                                 c)

                                 2 % H2O2 til stede eller frigjort

                                 d)

                                 Mundplejemidler, herunder mundskyllemidler, tandpasta og tandblegemidler

                                 d)

                                 ≤ 0,1 % H2O2 til stede eller frigjort

                                 e)

                                 Tandblegemidler

                                 e)

                                 > 0,1 % ≤ 6 % H2O2 til stede eller frigjort

                                 e)

                                 Må kun sælges til tandlæger. For hver brugscyklus må produkterne den første gang kun anvendes af tandlæger, jf. direktiv 2005/36/EF (1), eller under en tandlæges direkte opsyn, hvis der garanteres et tilsvarende sikkerhedsniveau. Bagefter stilles produktet til rådighed for forbrugeren i resten af brugscyklen.
                                 Må ikke anvendes til personer under 18 år.

                     e) Koncentrationen af H2O2 til stede eller frigjort, angivet i %
                     Må ikke anvendes til personer under 18 år.
                     Må kun sælges til tandlæger. For hver brugscyklus må produkterne den første gang kun anvendes af tandlæger eller under en tandlæges direkte opsyn, hvis der garanteres et tilsvarende sikkerhedsniveau. Bagefter stilles produktet til rådighed for forbrugeren i resten af brugscyklen.

         (1)  EUT L 255 af 30.9.2005, s. 22.«