Avis juridique important

|

32002L0053

Rådets direktiv 2002/53/EF af 13. juni 2002 om den fælles sortsliste over landbrugsplantearter

EF-Tidende nr. L 193 af 20/07/2002 s. 0001 - 0011

Rådets direktiv 2002/53/EFaf 13. juni 2002om den fælles sortsliste over landbrugsplantearterRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 37,under henvisning til forslag fra Kommissionen,under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet(1),efter høring af Det Økonomiske og Sociale Udvalg, ogud fra følgende betragtninger:(1) Rådets direktiv 70/457/EØF af 29. september 1970 om den fælles sortsliste over landbrugsplantearter(2) har ved flere lejligheder været underkastet omfattende ændringer(3). Direktivet bør derfor kodificeres, således at dets bestemmelser kan fremtræde klart og rationelt.(2) Produktionen af landbrugsfrø og -planter er af stor betydning for landbruget i Fællesskabet.(3) Af denne grund har Rådet allerede vedtaget direktiver om henholdsvis handel med bederoefrø (2002/54/EF)(4), med frø af foderplanter (66/401/EØF)(5), med sædekorn (66/402/EØF)(6), med læggekartofler (2002/56/EF)(7) og med frø af olie- og spindplanter (2002/57/EF)(8).(4) Det har vist sig nødvendigt at udarbejde en fælles sortsliste. Denne liste kan kun udarbejdes på grundlag af nationale lister.(5) Alle medlemsstaterne bør derfor udarbejde en eller flere nationale lister over de sorter, som på deres territorium tillades til godkendelse og handel.(6) Udarbejdelse af de pågældende lister skal ske efter ensartede regler, således at de godkendte sorter er selvstændige, stabile, tilstrækkeligt ensartede og har en tilfredsstillende dyrknings- og brugsværdi.(7) Visse bestemmelser om godkendelse af sorter på nationalt plan bør tage hensyn til regler, der er fastsat på internationalt plan.(8) Gennemførelsen af undersøgelser med henblik på godkendelse af en sort kræver, at der fastlægges et stort antal ensartede kriterier og minimumskrav.(9) Bestemmelserne vedrørende en godkendelses varighed, grundene til dens tilbagekaldelse og gennemførelsen af systematisk vedligeholdelsesavl må gøres ensartede, og der bør træffes bestemmelse om, at medlemsstaterne underretter hinanden om godkendelse og inddragelse af sorter.(10) Der bør vedtages regler for sortsbetegnelsers egnethed samt for medlemsstaternes underretning af hinanden.(11) Frø eller planter, der er omfattet af nærværende direktiv, bør frit kunne bringes i handelen inden for Fællesskabet efter deres offentliggørelse i den fælles sortsliste.(12) Der bør dog gives medlemsstaterne adgang til ved en særlig procedure at fremsætte eventuelle indvendinger mod en sort.(13) Kommissionen bør sikre, at de sorter, der optages i den fælles sortsliste over landbrugsplantearter, offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende, C-udgaven.(14) Der bør fastsættes bestemmelser, som tillægger sortsundersøgelser og -kontrolforanstaltninger, der er udført i tredjelande, samme gyldighed.(15) Fællesskabsreglerne bør ikke anvendes på sorter, hvis frø eller planter bevisligt er bestemt til udførsel til tredjelande.(16) Som følge af den videnskabelige og tekniske udvikling er det nu muligt at forædle sorter ved genetisk modifikation. Derfor bør medlemsstaterne, når de træffer afgørelse om, hvorvidt de kan godkende genetisk modificerede sorter, som defineret i Rådets direktiv 90/220/EØF af 23. april 1990 om udsætning i miljøet af genetisk modificerede organismer(9), tage hensyn til eventuelle risici i forbindelse med udsætning i miljøet. Det bør endvidere fastsættes, på hvilke betingelser sådanne genetisk modificerede sorter godkendes.(17) Markedsføringen af nye levnedsmidler og nye levnedsmiddelingredienser reguleres på fællesskabsplan af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 258/97(10). Derfor bør medlemsstaterne også tage hensyn til eventuelle sundhedsrisici i forbindelse med levnedsmidler, når de træffer afgørelse om, hvorvidt de kan godkende sorter. Det bør endvidere fastsættes, på hvilke betingelser disse sorter godkendes.(18) På baggrund af den videnskabelige og tekniske udvikling bør der fastsættes regler for godkendelse af sorter, hvis frø og planter er kemisk behandlet.(19) De plantegenetiske ressourcer skal bevares. Der bør fastsættes betingelser herfor, så det under bestemmelserne om handel med frø eller planter bliver muligt gennem anvendelse in situ at bevare sorter, der er truet af genetisk erosion.(20) De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af nærværende direktiv bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen(11).(21) Nærværende direktiv bør ikke berøre medlemsstaternes forpligtelser med hensyn til de i bilag I, del B, anførte gennemførelsesfrister -UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:Artikel 11. Dette direktiv omhandler optagelsen af de forskellige sorter af bederoer, foderplanter, korn, kartofler samt olie- og spindplanter i en fælles sortsliste over landbrugsplantearter, hvis frø eller planter kan forhandles i henhold til direktiverne om henholdsvis handel med bederoefrø (2002/54/EF), med frø af foderplanter (66/401/EØF), med sædekorn (66/402/EØF), med læggekartofler (2002/56/EF) og med frø af olie- og spindplanter (2002/57/EF).2. Den fælles sortsliste udarbejdes på grundlag af medlemsstaternes nationale lister.3. Dette direktiv finder ikke anvendelse på sorter, hvis frø og planter bevisligt er bestemt til udførsel til tredjelande.Artikel 2I dette direktiv forstås ved "officielle foranstaltninger" de foranstaltninger, der træffes:a) af en stats myndigheder, ellerb) på en stats ansvar af offentlig- eller privatretlige juridiske personer, ellerc) når det drejer sig om hjælpeforanstaltninger ligeledes under en stats kontrol, af autoriserede fysiske personer,på betingelse af, at de under litra b) og c) nævnte personer ikke har personlig økonomisk fordel af resultatet af disse foranstaltninger.Artikel 31. Hver medlemsstat udarbejder en eller flere lister over de sorter, som med officiel tilladelse kan godkendes og afsættes på dens territorium. Enhver har adgang til at benytte listerne.2. For sorter (indavlede linjer, hybrider), der alene skal anvendes som komponenter i endelige sorter, finder bestemmelserne i stk. 1 kun anvendelse, såfremt frøet skal markedsføres under sortsnavnet.Betingelserne for også at anvende bestemmelserne i stk. 1 på andre komponentsorter kan fastsættes efter proceduren i artikel 23, stk. 2. Medlemsstaterne kan, for så vidt angår korn bortset fra majs, i mellemtiden selv anvende disse bestemmelser på andre komponentsorter med hensyn til frø, der skal certificeres på deres område.Komponentsorter anføres som sådanne.3. Medlemsstaterne kan bestemme, at en sorts optagelse på den fælles liste eller på en anden medlemsstats liste er ligestillet med optagelsen på deres egen liste. I dette tilfælde fritages medlemsstaten for de i artikel 7, artikel 9, stk. 4, og artikel 10, stk. 2 til 5, fastsatte forpligtelser.Artikel 41. Medlemsstaterne drager omsorg for, at en sort kun optages, såfremt den er selvstændig, stabil og tilstrækkeligt ensartet. Sorten skal have tilfredsstillende dyrknings- og brugsværdi.2. En undersøgelse af dyrknings- og brugsværdien er ikke nødvendig:a) for godkendelse af græssorter, hvis forædleren erklærer, at frøene af hans sort ikke skal benyttes som foderplanterb) for godkendelse af sorter, hvis frø skal afsættes i en anden medlemsstat, der har godkendt dem under hensyn til deres dyrknings- og brugsværdic) for godkendelse af sorter (indavlede linjer, hybrider), der alene skal anvendes som komponenter for hybridsorter, såfremt de opfylder kravene i stk. 1.3. For sorter, der er omfattet af stk. 2, litra a), kan det efter proceduren i artikel 23, stk. 2, og såfremt dette er berettiget med henblik på den frie handel med frø inden for Fællesskabets område, bestemmes, at det af en passende undersøgelse skal fremgå, at disse sorter er egnede til det formål, til hvilket de angives at være bestemt. I så fald skal betingelserne for denne undersøgelse fastsættes.4. Når der er tale om en genetisk modificeret sort som defineret i artikel 2, nr. 1 og 2, i direktiv 90/220/EØF, godkendes sorten kun, hvis alle hensigtsmæssige foranstaltninger er blevet truffet for at undgå skadelige indvirkninger på menneskers sundhed og miljøet.5. Når materiale af en plantesort er bestemt til anvendelse som et levnedsmiddel eller en levnedsmiddelingrediens henhørende under Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 258/97, må disse levnedsmidler og levnedsmiddelingredienser imidlertid ikke:- udgøre en fare for forbrugerne- vildlede forbrugerne- afvige så meget fra den levnedsmidler og levnedsmiddelingredienser, som de skal erstatte, at normal indtagelse af dem vil være ernæringsmæssigt uheldigt for forbrugerne.6. For at bevare plantegenetiske ressourcer som anført i artikel 20, stk. 2, kan medlemsstaterne fravige godkendelseskriterierne i stk. 1, hvis der fastsættes særlige betingelser efter proceduren i artikel 23, stk. 2, under hensyntagen til kravene i artikel 20, stk. 3, litra a) og b).Artikel 51. En sort anses som selvstændig, såfremt den, uanset stammaterialets kunstige eller naturlige oprindelse, ved et eller flere kendetegn tydeligt adskiller sig fra enhver anden i Fællesskabet kendt sort.Kendetegnene skal kunne erkendes præcist og beskrives præcist.En i Fællesskabet kendt sort er enhver sort, der på det tidspunkt, hvor der behørigt indgives ansøgning om optagelse af den nye sort:- enten er opført på en fælles sortsliste over landbrugsplantearter eller på sortslisten over grøntsagsarter- eller - uden at være opført på en af omtalte lister - er godkendt eller søges godkendt i den pågældende medlemsstat eller i en anden medlemsstat enten til certificering og markedsføring, eller til certificering med henblik på andre lande,medmindre ovennævnte betingelser ikke længere er opfyldt i alle de pågældende medlemsstater, inden der træffes afgørelse om anmodningen om godkendelse af den sort, der skal bedømmes.2. En sort er stabil, såfremt den efter gentagne formeringer, eller, når forædleren har fastlagt en særlig formeringscyklus, ved afslutningen af hver cyklus stadig er i overensstemmelse med definitionen af dens væsentlige kendetegn.3. En sort er tilstrækkeligt ensartet, såfremt de planter, som den er sammensat af - bortset fra sjældne afvigelser - under hensyn til særegenheder ved planternes formeringssystem, ligner hinanden eller arvebiologisk er identiske med hensyn til samtlige kendetegn, som herved kommer i betragtning.4. En sort har en tilfredsstillende dyrknings- eller brugsværdi, hvis den i forhold til de andre sorter, der er optaget i den pågældende medlemsstats liste, på grund af sine egenskaber som helhed i udpræget grad forbedrer enten dyrkningen eller muligheden for at udnytte afgrøden og de deraf afledte produkter i en bestemt egn. Visse kendetegns underlegenhed kan opvejes ved andre gunstige kendetegn.Artikel 6Medlemsstaterne drager omsorg for, at sorter, som hidrører fra andere medlemsstater, særligt for så vidt angår godkendelsesfremgangsmåden underkastes de samme betingelser, som gælder for nationale sorter.Artikel 71. Medlemsstaterne foreskriver, at godkendelse af sorterne sker på grundlag af resultater af officiel undersøgelse, der især udføres i marken, og som omfatter et tilstrækkeligt stort antal kendetegn til at muliggøre en beskrivelse af sorten. De metoder, der anvendes til konstatering af kendetegnene, skal være nøjagtige og pålidelige. For at foretage sondringen indbefatter undersøgelserne i marken i det mindste disponible sammenlignelige sorter, der er kendt i Fællesskabet i henhold til artikel 5, stk. 1. Ved anvendelsen af artikel 9 indbefattes andre disponible sammenlignelige sorter.2. Efter proceduren i artikel 23, stk. 2, fastlægges, under hensyn til videnskabens og teknikkens nuværende stade:a) de kendetegn, som undersøgelsen af de forskellige arter mindst skal omfatteb) mindstekravene til gennemførelse af undersøgelsenc) de nødvendige foranstaltninger for de dyrkningsundersøgelser, der skal foretages for at vurdere dyrknings- og brugsværdien; disse foranstaltninger kan omfatte- de procedurer og betingelser, hvorefter alle eller flere medlemsstater kan aftale at lade sorter, for hvilke der er indgivet en godkendelsesanmodning i en anden medlemsstat, indgå i dyrkningsundersøgelserne som led i administrativ bistand- vilkårene for samarbejdet mellem de deltagende medlemsstaters myndigheder- virkningen af resultatet af dyrkningsundersøgelserne- standarderne for oplysninger om dyrkningsundersøgelserne med henblik på vurdering af dyrknings- og brugsværdien.3. Når undersøgelsen af genealogiske bestanddele er nødvendig til studiet af hybrider og syntetiske sorter, drager medlemsstaterne omsorg for, at resultaterne af denne undersøgelse og beskrivelsen af de genealogiske bestanddele holdes fortrolige, såfremt forædleren anmoder herom.4. a) Når der er tale om en genetisk modificeret sort som omhandlet i artikel 4, stk. 4, skal der foretages en miljørisikovurdering svarende til den, der er fastsat i direktiv 90/220/EØF.b) De procedurer, der skal sikre, at miljørisikovurderingen og andre relevante elementer svarer til, hvad der er fastsat i direktiv 90/220/EØF, fastlægges efter forslag fra Kommissionen i en rådsforordning med det relevante retsgrundlag i traktaten. Indtil denne forordning træder i kraft, kan genetisk modificerede sorter først godkendes til optagelse på en national sortsliste, når de er godkendt til handel i henhold til direktiv 90/220/EØF.c) Artikel 11-18 i direktiv 90/220/EØF finder ikke længere anvendelse på genetisk modificerede sorter, når den i litra b) nævnte forordning er trådt i kraft.d) De nærmere tekniske og videnskabelige enkeltheder for gennemførelsen af miljørisikovurderingen fastlægges efter proceduren i artikel 23, stk. 2.5. a) Medlemsstaterne sikrer, at en sort, der er bestemt til en anvendelse som fastsat i dette stykke, kun godkendes, hvis:- det nye levnedsmiddel eller den nye levnedsmiddelingrediens allerede er tilladt i henhold til forordning (EF) nr. 258/97, eller- de afgørelser om tilladelse, der er omhandlet i forordning (EF) nr. 258/97, er truffet i overensstemmelse med proceduren i artikel 23, stk. 2.b) I det tilfælde, der er omhandlet i litra a), andet led, tages der hensyn til kriterierne i artikel 4, stk. 5, og vurderingsprincipperne i forordning (EF) nr. 258/97.c) De nærmere tekniske og videnskabelige gennemførelsesbestemmelser for foranstaltningerne i litra b) vedtages i overensstemmelse med proceduren i artikel 23, stk. 2.Artikel 8Medlemsstaterne foreskriver, at ansøgeren ved indgivelse af ansøgning om godkendelse af en sort skal oplyse, om der allerede har været indgivet ansøgning for denne sort til en anden medlemsstat, og i så fald til hvilken medlemsstat og udfaldet af denne ansøgning.Artikel 91. Medlemsstaterne drager omsorg for den officielle offentliggørelse af listen over de på deres territorier godkendte sorter sammen med navnet på den eller dem, der i deres land er ansvarlige for den systematiske vedligeholdelsesavl. Når flere personer er ansvarlige for den systematiske vedligeholdelsesavl af en sort, er offentliggørelsen af deres navne ikke uomgængeligt nødvendig. Såfremt disse ikke offentliggøres, skal listen angive den myndighed, hos hvem listen over dem, der er ansvarlige for den systematiske vedligeholdelsesavl, beror.2. Ved godkendelse af en sort drager medlemsstaterne omsorg for, at denne sort så vidt muligt bærer den samme betegnelse i alle medlemsstater.Hvis det er bekendt, at frø eller planter af en sort er bragt i handelen i et andet land under en anden betegnelse, anføres denne betegnelse også på listen.3. Under hensyntagen til de foreliggende oplysninger drager medlemsstaterne desuden omsorg for, at en sort, der ikke adskiller sig tydeligt:- fra en sort, der tidligere var godkendt i den pågældende medlemsstat eller i en anden medlemsstat- fra en anden sort, for hvilken der er foretaget en bedømmelse for så vidt angår selvstændighed, stabilitet og homogenitet efter regler, der svarer til reglerne i dette direktiv, uden dog at være en sort, der er kendt i Fællesskabet i henhold til artikel 5, stk. 1,bærer betegnelsen for denne sort. Denne bestemmelse anvendes ikke, hvis betegnelsen kan tænkes at føre til fejltagelser eller give anledning til forveksling for så vidt angår sorten, eller hvis andre forhold i medfør af alle den pågældende medlemsstats bestemmelser om sortsbetegnelser taler imod dens anvendelse, eller hvis en tredjemands rettigheder hindrer den frie anvendelse af betegnelsen i forbindelse med sorten.4. Medlemsstaterne udfærdiger for hver godkendt sort akter, som indeholder en beskrivelse af sorten samt et klart resumé af alle de forhold, hvorpå godkendelsen beror. Beskrivelsen af sorterne vedrører de planter, der hidrører direkte fra frø og planter af kategorien "certificeret frø og certificerede planter".5. Medlemsstaterne sørger for, at genetisk modificerede sorter, der er blevet godkendt, tydeligt er anført som sådanne i sortslisten. De skal desuden sørge for, at alle personer, der bringer sådanne sorter i handelen, i deres salgskataloger tydeligt anfører, at sorterne er genetisk modificeret.6. For så vidt angår en sortsbetegnelses egnethed finder artikel 63 i Rådets forordning (EF) nr. 2100/94 af 27. juli 1994 om EF-sortsbeskyttelse(12) anvendelse.Der kan vedtages gennemførelsesbestemmelser vedrørende sortsbetegnelsers egnethed efter proceduren i artikel 23, stk. 2.Artikel 101. Ansøgninger eller tilbagetrækning af ansøgninger om godkendelse af en sort, optagelse på en sortsliste, og alle ændringer af sortslisten meddeles straks til de øvrige medlemsstater og Kommissionen.2. For hver ny godkendt sort giver medlemsstaterne de andre medlemsstater og Kommissionen en kortfattet beskrivelse af de med henblik på dens anvendelse vigtigste karakteregenskaber. Denne bestemmelse gælder ikke for sorter (indavlede linjer, hybrider), der udelukkende anvendes som komponenter i endelige sorter. På begæring meddeler de ligeledes de kendetegn, der gør det muligt at skelne sorten fra andre lignende sorter.3. Hver medlemsstat holder de i artikel 9, stk. 4, omhandlede akter vedrørende godkendte eller ikke længere godkendte sorter til rådighed for de andre medlemsstater og Kommissionen. De gensidige oplysninger vedrørende disse akter holdes fortrolige.4. Medlemsstaterne drager omsorg for, at godkendelsesakterne udelukkende stilles til personlig rådighed for personer, der godtgør en berettiget interesse heri. Disse bestemmelser finder ikke anvendelse, når oplysningerne i henhold til artikel 7, stk. 3, skal holdes fortrolige.5. Når godkendelsen af en sort nægtes eller tilbagekaldes, stilles resultaterne af undersøgelsen til rådighed for de personer, der berøres af den trufne afgørelse.Artikel 111. Medlemsstaterne foreskriver, at godkendte sorter skal bevares ved systematisk vedligeholdelsesavl.2. Den systematiske vedligeholdelsesavl skal altid kunne kontrolleres på grundlag af de optegnelser, som den eller de ansvarlige for sorten har gjort. Disse optegnelser skal ligeledes omfatte avlen af alle de generationer, der går forud for basisfrøet eller -planten.3. Prøver kan udbedes hos den for sorten ansvarlige. Om fornødent kan de udtages af myndighederne.4. Når den systematiske vedligeholdelsesavl gennemføres i en anden medlemsstat end den, hvor sorten er blevet godkendt, yder de pågældende medlemsstater hinanden administrativ bistand for så vidt angår kontrollen.Artikel 121. Godkendelsen gælder indtil slutningen af det tiende kalenderår efter godkendelsen.Den godkendelse af sorter, som den tidligere Tyske Demokratiske Republiks myndigheder har udstedt inden Tysklands forening, gælder senest indtil udgangen af det tiende kalenderår efter deres opførelse på den sortsliste, som Tyskland udarbejder efter artikel 3, stk. 1.2. Godkendelsen af en sort kan fornyes for bestemte tidsrum, såfremt betydningen af at fastholde dyrkning af den berettiger hertil, eller dyrkningen bør fortsættes af hensyn til bevarelsen af plantegenetiske ressourcer, og såfremt betingelserne for så vidt angår selvstændighed, ensartethed og stabilitet eller de i artikel 20, stk. 2 og 3, nævnte kriterier stadig er opfyldt. Undtagen for plantegenetiske ressourcer som omhandlet i artikel 20, skal ansøgning om fornyelse indgives senest to år før godkendelsens udløb.3. En godkendelses varighed kan forlænges midlertidigt, indtil beslutningen vedrørende ansøgningen om forlængelse er truffet.Artikel 131. Medlemsstaterne drager omsorg for, at den usikkerhed, der viser sig efter godkendelsen af en sort for så vidt angår vurderingen af dens selvstændighed eller af dens betegnelse ved godkendelsen, afklares.2. Når det efter godkendelse af en sort viser sig, at selvstændighedsbetingelsen i henhold til artikel 5 ikke var opfyldt ved godkendelsen, erstattes godkendelsen af en anden afgørelse eller ophæves eventuelt i henhold til dette direktiv.Ved denne anden afgørelse betragtes sorten med virkning fra dens oprindelige godkendelse ikke længere som en sort, der kendes i Fællesskabet i henhold til artikel 5, stk. 1.3. Når det efter godkendelsen af en sort viser sig, at dens betegnelse i henhold til artikel 9 ikke var acceptabel ved godkendelsen, skal betegnelsen tilpasses således, at den bringes i overensstemmelse med dette direktiv. Medlemsstaterne kan tillade, at den oprindelige betegnelse kan anvendes foreløbigt som en supplerende betegnelse. Reglerne for, hvornår den oprindelige betegnelse kan anvendes som supplerende betegnelse, kan fastsættes efter proceduren i artikel 23, stk. 2.4. Efter proceduren i artikel 23, stk. 2, kan der fastsættes regler for anvendelsen af stk. 1 og 2.Artikel 141. Medlemsstaterne drager omsorg for, at godkendelsen af en sort tilbagekaldes:a) såfremt det ved undersøgelse bevises, at en sort ikke længere er selvstændig, stabil eller tilstrækkelig ensartetb) såfremt den eller de ansvarlige for sorten anmoder herom, medmindre en systematisk vedligeholdesesavl stadig er sikret.2. Medlemsstaterne kan tilbageholde godkendelsen af en sort:a) såfremt administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser til gennemførelse af dette direktiv ikke overholdesb) såfremt der ved ansøgningen om godkendelse eller ved undersøgelsen er blevet givet urigtige eller svigagtige oplysninger om forhold, der er afgørende for godkendelsen.Artikel 151. Medlemsstaterne drager omsorg for, at en sort slettes af deres liste, hvis godkendelsen af denne sort tilbagekaldes, eller hvis godkendelsens gyldighedsperiode er udløbet.2. Medlemsstaterne kan for deres område indrømme en frist for certificering af og handel med formeringsmateriale, der løber indtil senest den 30. juni i det tredje år efter godkendelsesperiodens udløb.For de sorter, der i henhold til artikel 16, stk. 1, har været opført i den i artikel 17 omhandlede fælles sortsliste, er det den frist, der udløber som den seneste blandt dem, der i henhold til første afsnit er indrømmet af de forskellige godkendelsesmedlemsstater, der finder anvendelse på handelen i samtlige medlemsstater, såfremt frø og planter af den pågældende sort ikke har været undergivet handelsrestriktioner med hensyn til sorten.Artikel 161. Medlemsstaterne drager omsorg for, at frø af sorter, der er godkendt i henhold til dette direktiv eller på grundlag af principper svarende til principperne i dette direktiv, med virkning fra den i artikel 17 omhandlede offentliggørelse ikke underkastes nogen form for handelsrestriktioner med hensyn til sorten.2. En medlemsstat kan efter ansøgning, som behandles efter proceduren i artikel 23, stk. 2, eller artikel 23, stk. 3, når der er tale om genetisk modificerede sorter, bemyndiges til at forbyde anvendelse af en sort på hele eller en del af sit område eller til at fastlægge passende betingelser for dyrkning heraf og, i de i litra c) omhandlede tilfælde, fastsætte betingelserne for anvendelse af de produkter, der er et resultat af denne dyrkning:a) hvis det påvises, at dyrkning af denne sort plantesundhedsmæssigt vil kunne skade dyrkningen af andre sorter eller arterb) hvis officielle dyrkningsundersøgelser udført i den ansøgende medlemsstat med tilsvarende hjemmel i artikel 5, stk. 4, viser, at sorten ikke på nogen del af medlemsstatens område giver resultater svarende til, hvad der opnås for en anden tilsvarende sort, der er godkendt i vedkommende medlemsstat, eller hvis det er almindeligt kendt, at sorten på grund af sine egenskaber eller sin modenhedsklasse ikke er egnet til dyrkning på nogen del af medlemsstatens område. Ansøgningen indgives inden udgangen af tredje kalenderår efter godkendelsesåretc) hvis der er gyldige grunde bortset fra dem, der allerede er anført, eller som kan være blevet anført under proceduren i artikel 10, stk. 2, til at mene, at sorten udgør en risiko for menneskers sundhed eller miljøet.Artikel 17I overensstemmelse med de af medlemsstaterne givne oplysninger, og efterhånden som disse fremkommer til Kommissionen, sørger denne for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende, C-udgaven, under betegnelsen "Fælles sortsliste for landbrugsplantearter" af alle sorter, hvis frø og planter i henhold til artikel 16 ikke er underkastet handelsrestriktioner med hensyn til sorten, samt af de i artikel 9, stk. 1, fastsætte angivelser angående den eller de ansvarlige for den systematiske vedligeholdelsesavl. Offentliggørelsen angiver de medlemsstater, der har fået en bemyndigelse i henhold til artikel 16, stk. 2, eller artikel 18.Den pågældende offentliggørelse skal omfatte de sorter, for hvilke der gælder en udløbsfrist i henhold til artikel 15, stk. 2, andet afsnit. Fristens længde og i givet fald de medlemsstater, for hvilke fristen ikke gælder, anføres i offentliggørelsen.I offentliggørelsen skal det klart anføres, hvilke sorter der er blevet genetisk modificeret.Artikel 18Hvis det konstateres, at dyrkning i en medlemsstat af en sort, der er opført på den fælles sortsliste, plantesundhedsmæssigt vil kunne skade dyrkningen af andre sorter eller arter eller udgøre en risiko for miljøet eller for menneskers sundhed, kan denne medlemsstat på anmodning bemyndiges til, i overensstemmelse med proceduren i artikel 23, stk. 2, eller artikel 23, stk. 3, når der er tale om en genetisk modificeret sort, at forbyde handel med frø eller planter af denne sort på hele eller en del af sit område. I tilfælde af overhængende fare for udbredelse af skadegørere eller for menneskers sundhed eller miljøet kan dette forbud udstedes af den pågældende medlemsstat allerede fra indgivelsen af anmodningen og indtil tidspunktet for den endelige beslutning. Denne træffes inden tre måneder efter proceduren i artikel 23, stk. 2, eller artikel 23, stk. 3, når der er tale om en genetisk modificeret sort.Artikel 19Når en sort ikke længere godkendes i en medlemsstat, der oprindelig har godkendt denne sort, kan en eller flere andre medlemsstater opretholde godkendelsen af denne sort, såfremt betingelserne for godkendelsen stadig er tilstede dér, og såfremt en systematisk vedligeholdelsesavl fortsat sikres.Artikel 201. Der kan efter proceduren i artikel 23, stk. 2, fastsættes særlige betingelser for at tage hensyn til udviklingen i vilkårene for handel med kemisk behandlede frø.2. Der fastsættes efter proceduren i artikel 23, stk. 2, særlige betingelser for at tage hensyn til udviklingen i bevarelse in situ og bæredygtig udnyttelse af plantegenetiske ressourcer gennem dyrkning og afsætning af frø af landracer og sorter, der er naturligt tilpasset de lokale og regionale forhold og truet af genetisk erosion, jf. dog Rådets forordning (EF) nr. 1467/94 af 20. juni 1994 om bevarelse, beskrivelse, indsamling og udnyttelse af genressourcer i landbruget(13).3. De særlige betingelser som omhandlet i stk. 2 indebærer navnlig følgende:a) landracer og sorter godkendes efter bestemmelserne i dette direktiv. I proceduren for officiel godkendelse tages der hensyn til særlige kvalitetsegenskaber og -krav. Der tages navnlig hensyn til resultaterne af uofficielle analyser og viden erhvervet gennem praktiske erfaringer med dyrkning, opformering og anvendelse af sådanne landracer og sorter samt til de detaljerede sortsbeskrivelser og relevante sortsbetegnelser, som meddelt den berørte medlemsstat, og hvis de pågældende landracer og sorter anses for at opfylde betingelserne, undtages de fra kravet om officiel undersøgelse. Når en sådan landrace eller sort er godkendt, opføres den i den fælles sortsliste som en "bevarelsessort"b) der skal gælde passende kvantitative restriktioner.Artikel 21Der kan fastsættes særlige betingelser efter proceduren i artikel 23, stk. 2, for at tage hensyn til udviklingen hvad angår bevarelse af genetiske ressourcer.Artikel 221. På forslag fra Kommissionen fastslår Rådet med kvalificeret flertal:a) om officielle undersøgelser, der foretages af sorter i et tredjeland, frembyder samme garanti som de i medlemsstaterne i henhold til artikel 7 foranstaltede undersøgelserb) om kontrolforanstaltninger vedrørende systematisk vedligeholdelsesavl, der foretages i et tredjeland, frembyder samme garanti som de af medlemsstaterne gennemførte kontrolforanstaltninger.2. Stk. 1 gælder ligeledes for hver ny medlemsstat for perioden fra dens tiltrædelse indtil den dato, på hvilken den skal sætte de love eller administrative bestemmelser i kraft, som er nødvendige for at efterkomme bestemmelserne i dette direktiv.Artikel 231. Kommissionen bistås af Den stående Komité for Frø- og Plantemateriale henhørende under Landbrug, Havebrug og Skovbrug, oprettet ved artikel 1 i Rådets afgørelse 66/399/EØF(14).2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 4 og 7 i afgørelse 1999/468/EF.Perioden i artikel 4, stk. 3, i afgørelse 1999/468/EF fastsættes til en måned.3. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 og 7 i afgørelse 1999/468/EF.Perioden i artikel 5, stk. 6, i afgørelse 1999/468/EF fastsættes til tre måneder.4. Komitéen vedtager selv sin forretningsorden.Artikel 24Med forbehold af bestemmelserne i artiklerne 16 og 18 berører dette direktiv ikke den nationale lovgivning, der begrundes ud fra hensynet til beskyttelse af menneskers og dyrs sundhed og liv eller til bevarelse af planter eller beskyttelse af industriel eller kommerciel ejendomsret.Artikel 25Medlemsstaterne meddeler Kommissionen de nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.Kommissionen underretter de øvrige medlemsstater herom.Artikel 261. Direktiv 70/457/EØF, som ændret ved de i bilag I, del A, anførte direktiver, ophæves, dog uden at medlemsstaternes forpligelser med hensyn til de i bilag I, del B, anførte gennemførelsesfrister berøres heraf.2. Henvisninger til det ophævede direktiv gælder som henvisninger til nærværende direktiv og læses i henhold til den i bilag II anførte sammenligningstabel.Artikel 27Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Artikel 28Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Luxembourg, den 13. juni 2002.På Rådets vegneM. Rajoy BreyFormand(1) Udtalelse afgivet den 9.4.2002 (endnu ikke offentliggjort i EFT).(2) EFT L 225 af 12.10.1970, s. 1. Direktivet er senest ændret ved direktiv 98/96/EF (EFT L 25 af 1.2.1999, s. 27).(3) Jf. bilag I del A.(4) Se s. 12 i denne EFT.(5) EFT 125 af 11.7.1966, s. 2298/66. Direktivet er senest ændret ved direktiv 2001/64/EF (EFT L 234 af 1.9.2001, s. 60).(6) EFT 125 af 11.7.1966, s. 2309/66. Direktivet er senest ændret ved direktiv 2001/64/EF.(7) Se s. 60 i denne EFT.(8) Se s. 74 i denne EFT.(9) EFT L 117 af 8.5.1990, s. 15. Direktivet er ophævet ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/18/EF (EFT L 106 af 17.4.2001, s. 1).(10) EFT L 43 af 14.2.1997, s. 1.(11) EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23.(12) EFT L 227 af 1.9.1994, s. 1. Forordningen er ændret ved forordning (EF) nr. 2506/95 (EFT L 258 af 28.10.1995, s. 3).(13) EFT L 159 af 28.6.1994, s. 1.(14) EFT 125 af 11.7.1966, s. 2289/66.BILAG IDEL AOPHÆVET DIREKTIV OG DETS EFTERFØLGENDE ÆNDRINGER(jf artikel 26)>TABELPOSITION>DEL BLISTE OVER GENNEMFØRELSESFRISTER TIL NATIONAL LOVGIVNING(jf. artikel 26)>TABELPOSITION>BILAG IISAMMENLIGNINGSTABEL>TABELPOSITION>


Avis juridique important

|

31982L0434

Kommissionens andet direktiv 82/434/EØF af 14. maj 1982 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om analysemetoderne for kontrol af kosmetiske midlers sammensætning

EF-Tidende nr. L 185 af 30/06/1982 s. 0001 - 0028 den finske specialudgave: kapitel 13 bind 12 s. 0071  den spanske specialudgave: Kapitel 15 bind 3 s. 0179  den svenske specialudgave: kapitel 13 bind 12 s. 0071  den portugisiske specialudgave: Kapitel 15 bind 3 s. 0179

++++  KOMMISSIONENS ANDET DIREKTIV  af 14 . maj 1982  om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om analysemetoderne for kontrol af kosmetiske midlers sammensaetning   ( 82/434/EOEF )  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab ,  under henvisning til Raadets direktiv 76/768/EOEF af 27 . juli 1976 om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om kosmetiske midler ( 1 ) , aendret ved direktiv 79/661/EOEF ( 2 ) , saerlig artikel 8 , stk . 1 , og  ud fra foelgende betragtninger :  i direktiv 76/768/EOEF foreskrives officiel kontrol af kosmetiske midler til konstatering af , om de i faellesskabsbestemmelserne fastsatte betingelser vedroerende sammensaetningen af kosmetiske midler overholdes ;  de noedvendige analysemetoder boer fastlaegges hurtigst muligt , og eftersom foerste etape i bestraebelserne for at naa dette maal er gennemfoert ved fastlaeggelsen af en raekke metoder i Kommissionens direktiv 80/1335/EOEF ( 3 ) , bestaar anden etape i fastlaeggelse af metoder til identifikation af oxiderende stoffer og bestemmelse af hydrogenperoxid i haarplejemidler , identifikation og semikvantitativ bestemmelse af visse oxidationsfarvestoffer i haarplejemidler , identifikation og bestemmelse af nitrit , identifikation og bestemmelse af frit formaldehyd , bestemmelse af resorcinol i shampoo og haarlotion samt bestemmelse af methanol i forhold til ethanol eller propanol-2 ;  de i dette direktiv fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra Udvalget for tilpasning af direktiv 76/768/EOEF til de tekniske Fremskridt -  UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV :  Artikel 1  I forbindelse med den officielle kontrol af kosmetiske midler traeffer medlemsstaterne de fornoedne foranstaltninger til at sikre , at   - identifikation af oxiderende stoffer og bestemmelse af hydrogenperoxid i haarplejemidler ,   - identifikation og semikvantitativ bestemmelse af visse oxidationsfarvestoffer i haarplejemidler ,   - identifikation og bestemmelse af nitrit ,   - identifikation og bestemmelse af frit formaldehyd ,   - bestemmelse af resorcinol i shampoo og haarlotion ,   - bestemmelse af methanol i forhold til ethanol eller propanol-2 ,  foretages efter de metoder , der er beskrevet i bilaget .  Artikel 2  Medlemsstaterne saetter de fornoedne love eller administrative bestemmelser i kraft for senest den 31 . december 1983 at efterkomme dette direktiv . De underretter straks Kommissionen herom .  Artikel 3  Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne .  Udfaerdiget i Bruxelles , den 14 . maj 1982 .  Paa Kommissionens vegne  Karl-Heinz NARJES  Medlem af Kommissionen  ( 1 ) EFT nr . L 262 af 27 . 9 . 1976 , s . 169 .  ( 2 ) EFT nr . L 192 af 31 . 7 . 1979 , s . 35 .  ( 3 ) EFT nr . L 383 af 31 . 12 . 1980 , s . 27 .  BILAG  I . IDENTIFIKATION AF OXIDERENDE STOFFER OG BESTEMMELSE AF HYDROGENPEROXID I HAARPLEJEMIDLER  FORMAAL OG ANVENDELSESOMRAADE  Iodometrisk bestemmelse af hydrogenperoxid i kosmetiske produkter er mulig , naar der ikke er andre oxiderende stoffer , som danner iod med iodid , til stede . Forud for den iodometriske bestemmelse af hydrogenperoxid er det derfor noedvendigt at spore og identificere eventuelle andre tilstedevaerende oxiderende stoffer . En saadan identifikation bestaar af to dele omfattende dels persulfater , bromater og hydrogenperoxid og dels bariumperoxid .  A . IDENTIFIKATION AF PERSULFATER , BROMATER SAMT HYDROGENPEROXID  1 . PRINCIP  Natrium - , kalium - og ammoniumpersulfat , kalium - og natriumbromat samt hydrogenperoxid , eventuelt dannet ud fra bariumperoxid , identificeres ved hjaelp af descenderende papirchromatografi , hvorunder der anvendes to udviklingsvaesker .  2 . REAGENSER  Der anvendes analysekvalitet .  2.1 . Referenceoploesninger , 0,5 % m/v , vandige , af foelgende forbindelser :  2.1.1 . Natriumpersulfat  2.1.2 . Kaliumpersulfat  2.1.3 . Ammoniumpersulfat  2.1.4 . Kaliumbromat  2.1.5 . Natriumbromat  2.1.6 . Hydrogenperoxid  2.2 . Udviklingsvaeske A : ethanol , 80 % v/v  2.3 . Udviklingsvaeske B : benzen - methanol - 3-methylbutanol-1 - vand ( 34 + 38 + 18 + 10 , volumen )  2.4 . Fremkaldervaeske A : kaliumiodidoploesning , 10 % m/v , vandig  2.5 . Fremkaldervaeske B : stivelsesoploesning , 1 % m/v , vandig  2.6 . Fremkaldervaeske C : saltsyre 10 % m/m  2.7 . 4N saltsyre  3 . APPARATUR  3.1 . Papir til chromatografi ( Whatman papir nr . 3 og 4 eller tilsvarende )  3.2 . Mikropipette , 1 ml  3.3 . Maalekolber , 100 ml  3.4 . Foldefiltre  3.5 . Saedvanligt apparatur til descenderende papirchromatografi  4 . PROEVEFORBEREDELSE  4.1 . Vandoploeselige produkter  Der fremstilles to oploesninger af hver proeve ved at oploese henholdsvis 1 og 5 g af proeven i 100 ml vand . Der bruges af hver af disse oploesninger 1 ml til at udfoere den under 5 beskrevne papirchromatografering .  4.2 . Produkter , som ikke kan oploeses fuldstaendigt i vand  4.2.1 . Der afvejes henholdsvis 1 og 5 g af proeven , som dispergeres i 50 ml vand . Til begge dispersioner tilsaettes vand indtil 100 ml , og der blandes . Begge dispersioner filtreres gennem et foldefilter ( 3.4 ) , og af hver af filtraterne anvendes 1 ml til at udfoere den under 5 beskrevne papirchromatografering .  4.2.2 . Der fremstilles igen to dispersioner af proeven ved at tilsaette henholdsvis 1 og 5 g til 50 ml vand . Disse goeres sure ved hjaelp af fortyndet saltsyre ( 2.7 ) , hvorefter der tilsaettes vand til 100 ml og blandes . Dispersionerne filtreres gennem et foldefilter ( 3.4 ) , og der anvendes 1 ml af begge filtraterne til at udfoere den under 5 beskrevne papirchromatografering .  4.3 . Cremer  Henholdsvis 5 og 20 g af hver proeve dispergeres i 100 ml vand . Disse dispersioner anvendes til at udfoere den under 5 beskrevne papirchromatografering .  5 . FREMGANGSMAADE  5.1 . I to kar til descenderende papirchromatografi  ( 3.5 ) haeldes en passende maengde udviklingsvaeske A ( 2.2 ) henholdsvis B ( 2.3 ) . Chromatografikarrene maettes med vaeskernes dampe i mindst 24 timer .  5.2 . Paa en strimmel papir til chromatografi  ( Whatman nr . 3 eller tilsvarende ) ( 3.1 ) , 40 cm langt og 20 cm bredt eller et andet passende format , anbringes i startpunkterne 1 ml af de under 4 og 2.1 tilberedte proeve - og referenceoploesninger . Oploesningsmidlet afdampes i luften .  5.3 . Chromatografipapiret ( 5.2 ) anbringes i det chromatografikar , som indeholder vaeske A ( 5.1 ) , og der chromatograferes indtil en udviklingslaengde paa 35 cm ( ca . 15 timer ) .  5.4 . Procedurerne under 5.2 og 5.3 gentages med chromatografipapir ( Whatman nr . 4 eller tilsvarende )  ( 3.1 ) i det kar , der indeholder vaeske B . Der chromatograferes , indtil udviklingslaengden andrager 35 cm ( ca . 5 timer ) .  5.5 . Efter udviklingen tages papirstrimlerne op af chromatografikarrene og toerres i luften .  5.6 . Pletterne paa chromatogrammet fremkaldes ved at sproejte papirstrimlerne successivt med :  5.6.1 . Fremkaldervaeske A ( 2.4 ) og kort tid herefter fremkaldervaeske B ( 2.5 ) . Foerst kommer pletterne af persulfater til syne i chromatogrammet og derefter pletterne af hydrogenperoxid . Pletterne markeres med blyant .  5.6.2 . Fremkaldervaeske C ( 2.6 ) paa de i 5.6.1 opnaaede chromatogrammer . Tilstedevaerende bromat bliver synligt i chromatogrammet som graablaa pletter .  5.7 . Rf-vaerdierne for referencestofferne ( 2.1 ) vil under de ovenfor beskrevne omstaendigheder i henholdsvis udviklingsvaeske A ( 2.2 ) og B ( 2.3 ) vaere :   * Udviklingsvaeske A ( 2.2 ) * Udviklingsvaeske B  ( 2.3 ) *  Natriumpersulfat * 0,40 * 0,10 *  Kaliumpersulfat * 0,40 * 0,02 + 0,05 *  Ammoniumpersulfat * 0,50 * 0,10 + 0,20 *  Natriumbromat * 0,40 * 0,20 *  Kaliumbromat * 0,40 * 0,10 + 0,20 *  Hydrogenperoxid * 0,80 * 0,80 *  B . IDENTIFIKATION AF BARIUMPEROXID  1 . PRINCIP  Bariumperoxid paavises dels ved dannelse af hydrogenperoxid efter syring af proeven ( A.4.2 ) og dels ved tilstedevaerelse af bariumion :   - saafremt der ikke er persulfater til stede ( a ) ved at tilsaette fortyndet svovlsyre til en del af den sure proeveoploesning ( B.4.1 ) , hvorved der dannes er hvidt bundfald af bariumsulfat og bekraefte tilstedevaerelsen af bariumioner i proeveoploesningen  ( 4.1 ) ved papirchromatografi ( 5 ) ;   - saafremt der samtidig er bariumperoxid og persulfater  ( B.4.2 ) ved med alkali at spalte remanensen fra oploesningen ( 4.2.1 ) og ved i remanensen fra den smeltede masse ( 4.2.2 og 4.2.3 ) - efter oploesning i saltsyre  ( 4.2.4 ) - at paavise tilstedevaerelsen af bariumioner baade ved papirchromatografi og ved faeldning som bariumsulfat .  2 . REAGENSER  2.1 . Methanol  2.2 . Koncentreret saltsyre , 36 % m/v  2.3 . 6N saltsyre  2.4 . 4N svovlsyre  2.5 . Dinatriumrhodizonat  2.6 . Bariumchlorid dihydrat ( BaCl2 , 2H2O )  2.7 . Natriumcarbonat , vandfrit  2.8 . Bariumchloridoploesning , 1 % m/v , vandig  2.9 . Udviklingsvaeske : methanol - koncentreret saltsyre - vand ( 80 + 10 + 10 , volumen )  2.10 . Fremkaldervaeske : dinatriumrhodizonatoploesning , 0,1 % m/v , vandig ; fremstilles umiddelbart foer brug .  3 . APPARATUR  3.1 . Mikropipette , 5 ml  3.2 . Platinskaale  3.3 . Maalekolber , 100 ml  3.4 . Chromatografipapir ( Schleicher og Schuell 2043 b eller tilsvarende ) . Papiret renses ved gennemloeb af udviklingsvaeske ( 2.9 ) natten over i et chromatografikar for descenderende chromatografi  ( A.3.5 ) med efterfoelgende toerring .  3.5 . Foldefiltre  3.6 . Saedvanligt apparatur til ascenderende papirchromatografi .  4 . PROEVEFORBEREDELSE  4.1 . Produkter uden persulfater  4.1.1 . 2 g af proeven bringes i dispersion  ( oploesning ) i 50 ml vand , og pH indstilles til at vaere omkring 1 ved hjaelp af 6N saltsyre ( 2.3 ) .  4.1.2 . Dispersionen ( oploesningen ) overfoeres med vand til en 100 ml maalekolbe . Der fyldes op med vand og blandes . Denne dispersion ( oploesning ) anvendes til den under 5 beskrevne papirchromatografiske undersoegelse og faeldning af bariumsulfat .  4.2 . Produkter med persulfater  4.2.1 . 2 g af proeven bringes i dispersion  ( oploesning ) i 100 ml vand , og der filtreres .  4.2.2 . Den toerrede remanens tilsaettes 7 til 10 gange dennes vaegt af natriumcarbonat ( 2.7 ) , og der blandes . Blandingen smeltes i en platinskaal  ( 3.2 ) i 30 minutter .  4.2.3 . Der afkoeles til stuetemperatur , og smeltemassen bringes i suspension i 50 ml vand , hvorefter der filtreres ( 3.5 ) .  4.2.4 . Remanensen oploeses i 6N saltsyre ( 2.3 ) , og der tilsaettes vand til 100 ml . Denne oploesning anvendes til den under 5 beskrevne papirchromatografiske undersoegelse og faeldning af bariumsulfat .  5 . FREMGANGSMAADE  5.1 . I et kar til ascenderende papirchromatografi haeldes en passende maengde udviklingsvaeske  ( 2.9 ) , og karret maettes med vaeskens dampe i mindst 15 timer .  5.2 . Paa et stykke chromatografipapir , behandlet som beskrevet under 3.4 , anbringes i startpunkterne 5 ml af hver af de under 4.1.2 eller 4.2.4 tilberedte oploesninger samt 5 ml referenceoploesning ( 2.8 ) .  5.3 . Oploesningsmidlet afdampes i luften , og der chromatograferes lodret indtil udviklingslaengden er 30 cm .  5.4 . Chromatografipapiret tages op og toerres i luften .  5.5 . Pletterne paa chromatogrammet fremkaldes ved at sproejte chromatografipapiret med fremkaldervaeske  ( 2.10 ) . Pletterne markeres med blyant .  5.6 . Ved tilstedevaerelse af barium opstaar der roede pletter i chromatogrammet med en Rf-vaerdi paa ca . 0,10 .  C . BESTEMMELSE AF HYDROGENPEROXID  1 . PRINCIP  Den iodometriske bestemmelse af hydrogenperoxid beror paa foelgende reaktion :  H2O2 + 2H+ + 2I - * I2 + 2H2O .  Denne reaktion har et langsomt forloeb , men kan fremskyndes ved tilsaetning af ammoniummolybdat . Det dannede iod , der bestemmes titrimetrisk ved hjaelp af natriumthiosulfat , er maal for hydrogenperoxidindholdet .  2 . DEFINITION  Hydrogenperoxidindholdet bestemt efter denne metode udtrykkes som masseprocent ( % m/m ) hydrogenperoxid i proeven .  3 . REAGENSER  Der anvendes analysekvalitet .  3.1 . 2N svovlsyre  3.2 . Kaliumiodid  3.3 . Ammoniummolybdat  3.4 . 0,1N natriumthiosulfat  3.5 . Kaliumiodidoploesning , 10 % m/v . Fremstillet umiddelbart foer brug .  3.6 . Ammoniummolybdatoploesning , 20 % m/v  3.7 . Stivelsesoploesning , 1 % m/v  4 . APPARATUR  4.1 . Baegerglas , 100 ml  4.2 . Burette , 50 ml  4.3 . Maalekolber , 250 ml  4.4 . Maalecylinder , 25 og 100 ml  4.5 . Pipetter , 10 ml  4.6 . Erlenmeyerkolber , 250 ml  5 . FREMGANGSMAADE  5.1 . Der afvejes af proeven en maengde i g ( m ) svarende til ca . 0,6 g hydrogenperoxid i et 100 ml baegerglas . Den afvejede maengde overfoeres kvantitativt med vand til en maalekolbe paa 250 ml , og der fyldes op med vand og blandes .  5.2 . 10,00 ml af proeveoploesningen ( 5.1 ) afpipetteres til en erlenmeyerkolbe paa 250 ml ( 4.6 ) , og der tilsaettes successivt 100 ml 2N svovlsyre ( 3.1 ) , 20 ml kaliumiodidoploesning ( 3.5 ) samt 3 draaber ammoniummolybdatoploesning ( 3.6 ) .  5.3 . Den dannede iod titreres straks med 0,1N natriumthiosulfat ( 3.4 ) ; lige inden aekvivalenspunktet naas , tilsaettes nogle ml stivelsesoploesning som indikator . Det forbrugte antal ml 0,1N natriumthiosulfat  ( V ) noteres .  5.4 . En blindbestemmelse udfoeres som beskrevet under 5.2 og 5.3 , idet de 10 ml proeveoploesning erstattes med 10 ml vand . Det forbrugte antal ml 0,1N natriumthiosulfat til blindbestemmelsen ( V o ) noteres .  6 . BEREGNING  Hydrogenperoxidindholdet i proeven beregnet i masseprocent ( % m/m ) ved hjaelp af formlen :   % hydrogenperoxid = ( V - V o ) gange 1,7008 gange 250 gange 100 / ( m gange 10 gange 1 000 ) eller  = ( V - V o ) gange 4,252/m  hvor :  m = proevemaengden i g ( 5.1 ) ,  V = forbrugte antal ml 0,1N natriumthiosulfat ved titrering af proeveoploesningen ( 5.3 ) ,  V o = forbrugte antal ml 0,1N natriumthiosulfat ved blindbestemmelsen ( 5.4 ) .  7 . GENTAGELIGHED ( 1 )  Ved et hydrogenperoxidindhold paa omkring 6 % maa forskellen mellem resultaterne paa to parallelt udfoerte bestemmelser paa den samme proeve ikke overstige en absolut vaerdi paa 0,2 % .  ( 1 ) Jf . ISO-norm 5725 .  II . IDENTIFIKATION OG SEMIKVANTITATIV BESTEMMELSE AF VISSE OXIDATIONSFARVESTOFFER I HAARPLEJEMIDLER  1 . FORMAAL OG ANVENDELSESOMRAADE  Denne metode beskriver identifikation og semikvantitativ bestemmelse af foelgende stoffer i haarfarvningsmidler paa creme - og vaeskeform :  Stoffets betegnelse * Symbol *  1,2-diaminobenzen ( o-phenylendiamin ) * OPD *  1,3-diaminobenzen ( m-phenylendiamin ) * MPD *  1,4-diaminobenzen ( p-phenylendiamin ) * PPD *  3,4-diaminotoluen ( o-toluylendiamin ) * OTD *  2,4-diaminotoluen ( m-toluylendiamin ) * MTD *  2,5-diaminotoluen ( p-toluylendiamin ) * PTD *  2,4-diaminophenol * DAP *  1,3-dihydroxybenzen ( resorcinol ) * R *  1,4-dihydroxybenzen * H *  1-naphthol a-naftol * a-N *  1,2,3-trihydroxybenzen ( pyrogallol ) * P *  2 . PRINCIP  Oxidationsfarvestofferne ekstraheres ved pH 10 med 96 % ethanol fra haarfarvningsmidler paa creme - og vaeskeform og identificeres ved endimensionalt eller todimensionalt tyndtlagschromatografi ( 6 ) .  Den semikvantitative bestemmelse af stofferne foretages ved sammenligning af chromatogrammer af proeven og af referenceoploesninger , idet chromatograferingen af oploesningerne udfoeres samtidigt og i fire udviklingssystemer .  3 . REAGENSER  Der anvendes analysekvalitet , naar det er praktisk muligt .  3.1 . Absolut ethanol  3.2 . Acetone  3.3 . Ethanol , 96 % v/v  3.4 . Ammoniak , 25 % m/m ( d ( 20,4 ) = 0,91 )  3.5 . L-Ascorbinsyre  3.6 . Chloroform  3.7 . Cyklohexan  3.8 . Nitrogen  3.9 . Toluen  3.10 . Benzen  3.11 . Butanol-1  3.12 . Butanol-2  3.13 . Hypophosphorsyrling , 50 %  3.14 . Diazoreagens ; der kan anvendes 4-nitro-1-benzendiazoniumsalt , stabiliseret med f.eks . chlorbenzensulfonat-ion ( Roed 2 JN Francolor ) , eller 2-chlor-4-nitro-1-benzendiazoniumsalt , stabiliseret med f.eks . naphthalenbenzoat-ion ( NNCD-reagens , ref . nr . 74150 , Fluka ) , eller tilsvarende .  3.15 . Soelvnitrat  3.16 . p-Dimethylaminobenzaldehyd  3.17 . 2,5-Dimethylphenol  3.18 . Ferrichlorid hexahydrat ( FeCl * ( 6H2O )  3.19 . Saltsyre 10 % m/v  3.20 . Referencestoffer  Referencestofferne er de under 1 ( formaal og anvendelsesomraade ) anfoerte stoffer .  Ved aminoforbindelser vil referencestoffet findes som mono - eller di-hydrogenchloridet eller som basen . Brug af sulfater * ndgaas .  3.21 . Referenceoploesninger ( 0,5 % m/v )  Der fremstilles en 0,5 % m/v oploesning af hvert referencestof ( 3.20 ) :  50 mg mere aller mindre 1 mg referencestof afvejes i en 10 ml maalekolbe .  Der tilsaettes 5 ml ethanol ( 3.3 ) .  Der tilsaettes 250 mg ascorbinsyre ( 3.5 ) .  Indholdet i maalekolben goeres basisk ved tilsaetning af ammoniak ( 3.4 ) indtil pH 10 .  Der fyldes op med ethanol ( 3.3 ) til 10 ml , og der blandes . Oploesningerne kan opbevares i en uge paa et koeligt sted beskyttet mod lys .  I visse tilfaelde kan der fremkomme et bundfald under tilsaetningen af ascorbinsyre og ammoniak . Det er da hensigtsmaessigt at fradekantere bundfaldet , foer der fortsaettes .  3.22 . Udviklingsvaesker  3.22.1 . Acetone-chloroform-toluen ( 35 - 25 - 40 , volumen ) .  3.22.2 . Chloroform-cyklohexan-absolut ethanol-ammoniak 25 % ( 80 - 10 - 10 - 1 , volumen ) .  3.22.3 . Benzen-butanol-2-vand ( 50 - 25 - 25 , volumen ) . Der blandes omhyggeligt , og efter adskillelse opsamles den oeverste fase ved dekantering ved stuetemperatur  ( 20 til 25 * C ) .  3.22.4 . Butanol-1-chloroform-reagens M ( 7 - 70 - 23 , volumen ) . Der dekanteres omhyggeligt ved 20 til 25 * C , og den nederste fase anvendes .  Fremstilling af reagens M :  Ammoniak , 25 % ( 3.4 ) 24  Hypophosphorsyrling , 50 % ( 3.13 ) 1  Vand 75  Bemaerk : Udviklingsvaesker , der indeholder ammoniak , skal omrystes grundigt lige foer brugen .  3.23 . Fremkaldervaesker  3.23.1 . Diazoreagens  Der fremstilles en vandig oploesning paa 5 % m/v af det valgte stof ( 3.14 ) . Denne oploesning skal fremstilles umiddelbart foer anvendelsen .  3.23.2 . Ehrlichs reagens  Der oploeses 2 g p-dimethylaminobenzaldehyd  ( 3.16 ) i 100 ml saltsyre ( 3.19 ) .  3.23.3 . Dimethylphenol/ferrichloridreagens  Oploesning 1 : 1 g 2,5-diamethylphenol ( 3.17 ) oploeses i 100 ml ethanol ( 3.3 ) .  Oploesning 2 : 1 g ferrichlorid hexahydrat  ( 3.18 ) oploeses i 100 ml ethanol ( 3.3 ) .  Disse oploesninger anvendes uden sammenblanding . De paasproejtes hver for sig , foerst oploesning 1 og derefter oploesning 2 .  3.23.4 . Ammoniakalsk soelvnitrat  Til en vandig oploesning paa 5 % m/v soelvnitrat saettes ammoniak ( 3.4 ) , indtil det fremkomne bundfald netop er oploest .  Dette reagens skal fremstilles umiddelbart foer anvendelsen og maa ikke opbevares .  4 . APPARATUR  4.1 . Saedvanligt udstyr til tyndtlagschromatografi .  4.1.1 . Plast - eller glasboks af en saadan udformning , at chromatografipladen heri kan vaere omgivet af nitrogen under paasaetnings - og toerringsproceduren .  4.1.2 . Sproejte , 10 ml med 0,2 mls inddeling , kanyle med lige afskaering eller - hellere - sproejte med  " repeating dispenser " , 50 ml , monteret paa stativ paa en saadan maade , at chromatografipladen kan holdes under nitrogen .  4.1.3 . Faerdigfremstillede kiselgelplader til tyndtlagschromatografi ; stoerrelse 20 gange 20 cm , lagtykkelse 0,25 mm ( Macherey og Nagel Silica G-HR eller tilsvarende ) .  4.2 . Centrifuge 4 000 omd./min .  4.3 . Centrifugeglas , 10 ml , med membran og skruelaag .  5 . FREMGANGSMAADE  5.1 . Behandling af proever  Ved udtagning tra tube kasseres de foerste 2 til 3 cm af cremen . I et centrifugeglas ( 4.3 ) , som forinden er gennemblaest med nitrogen ( 3.8 ) kommes : 300 mg ascorbinsyre ( 3.5 ) , samt 3 g creme eller 3 g homogeniseret vaeske .  Der tilsaettes nogle draaber ammoniak ( 3.4 ) , hvis pH er under 10 , og der fyldes op til 10 ml med ethanol ( 3.3 ) .  Der homogeniseres under nitrogen ( 3.8 ) ; glasset lukkes , og der centrifugeres ( 4.2 ) derefter ved 4 000 omd./min i 10 minutter . Den ovenstaaende vaeske benyttes .  5.2 . Chromatografi  5.2.1 . Paasaetning paa plade  Under nitrogen paasaettes paa en kiselgelplade  ( 4.1.3 ) * af hver af de beskrevne referenceoploesninger  ( 3.21 ) paa foelgende maade :  1 * 2 * 3 * 4 * 5 * 6 * 7 * 8 * 9 *  R * P * H * PPD * DAP * PTD * OPD * OTD * MPD MTD * a-N * * * * * * * *  Desuden paasaettes i hvert af punkterne 10 og 11 2 ml af den under 5.1 fremkomne proeveoploesning . Pladen opbevares under nitrogen , indtil chromatograferingen paabegyndes .  5.2.2 . Udvikling  Pladen indfoeres i et chromatografikar , der i forvejen er gennemblaest med nitrogen ( 3.8 ) og maettet med en af de naevnte udviklingsvaesker ( 3.22 ) . Udviklingen skal forloebe ved stuetemperatur  ( 20 til 25 * C ) og i moerke , og indtil vaeskefronten er naaet ca . 15 cm fra startlinien .  Pladen tages ud og toerres under nitrogen ved stuetemperatur .  5.2.3 . Fremkaldelse  Pladen sproejtes straks med en af de naevnte 4 fremkaldervaesker ( 3.23 ) .  5.2.4 . Identifikation  Rf-vaerdier og farver , der er opnaaet for proeverne , sammenlignes med de Rf-vaerdier og farver , der er opnaaet for referencestofferne .  Som eksempler gives i tabel I Rf-vaerdier og farver for hvert stof ved de forskellige udviklings - og fremkaldervaesker . Bekraeftelse af en tvivlsom identifikation kan undertiden foretages ved til proeveoploesningen at saette den paagaeldende referenceoploesning ( tilsaetningsforsoeg ) .  5.2.5 . Semikvantitativ bestemmelse  Intensiteten af pletterne af de under 5.2.4 identificerede stoffer sammenlignes med en standardraekke af det paagaeldende referencestof , der er paasat i passende , kendte koncentrationer . Hvis koncentrationen af det i proeven indeholdte stof viser sig hoejere end koncentrationerne af referencestoffet i standardraekken , fortyndes proeveoploesningen , og maalingen gentages .  TABEL I  Eksempler paa opnaaede Rf-vaerdier og farver fremkommet umiddelbart efter fremkaldelse  Referencestof ( 3.20 ) * Udviklingsvaeske * Fremkaldervaeske *   * Rf-vaerdier * Farver *   * 3.22.1 * 3.22.2 * 3.22.3 * 3.22.4 * Diazoreagens  ( 3.23.1 ) * Ehrlichs reagens ( 3.23.2 ) * Dimethylphenol/ferrichloridreagens ( 3.23.3 ) * Ammoniakalsk volvnitrat ( 3.23.4 ) *  OPD * 0,62 * 0,60 * 0,30 * 0,57 * svagt brun * -  - * svagt brun *  MPD * 0,40 * 0,60 * 0,47 * 0,48 * brunviolet (*) * gul * svagt brun * svagt brun *  PPD * 0,20 * 0,50 * 0,30 * 0,48 * brun * staerk roed (*) * violet * graa *  OTD * 0,60 * 0,60 * 0,53 * 0,60 * brun (*) * svagt orange * svagt brun * graabrun *  MTD * 0,40 * 0,67 * 0,45 * 0,60 * roedbrun (*) * gul * brun * sort *  PTD * 0,33 * 0,65 * 0,37 * 0,70 * brun * orange * violet (*) * graa *  DAP * 0,07 * - * 0 * 0,05 * brun (*) * orange * violet * brun *  R * 0,50 * 0,37 * 0,80 * 0,17 * orange * svagt violet * meget svagt brun * svagt brun *  H * 0,50 * 0,35 * 0,80 * 0,20 * - * orange * violet * sort (*) *  a-N * 0,90 * 0,80 * 0,90 * 0,75 * orangebrun * - * violet (*) * sort *  P * 0,37 * - * 0,67 * 0,05 * brun * meget svagt violet * meget svagt brun * brun (*) *  Bemaerkninger :  1 . OPD farves svagt , udviklingsvaeske 3.22.3 boer anvendes for at adskille det klart fra OTD .  2 . (*) angiver den bedst egnede farvereaktion .  6 . UNDERSOEGELSE VED TODIMENSIONALT TYNDTLAGSCHROMATOGRAFI  6.1 . Supplerende referencestoffer og -oploesninger  Stoffets betegnelse * Symbol *  6.1.1 . 2-naphthol ( b-naphtol ) * b-N *  6.1.2 . 2-aminophenol ( o-aminophenol ) * OAP *  6.1.3 . 3-aminophenol ( m-aminophenol ) * MAP *  6.1.4 . 4-aminophenol ( p-aminophenol ) * PAP *  6.1.5 . 1,4-diamino-2-nitrobenzen  ( 2-nitro-p-phenylendiamin ) * 2-NPPD *  6.1.6 . 1,2-diamino-4-nitrobenzen  ( 4-nitro-o-phenylendiamin ) * 4-NOPD *  Der fremstilles en 0,5 % m/v oploesning af hvert supplerende referencestof som beskrevet under 3.2.1 .  6.2 . Supplerende udviklingsvaeske  6.2.1 . Ethylacetat-cyklohexan-ammoniak 25 % ( 65 - 35 - 0,5 , volumen ) .  6.3 . Supplerende fremkalder  I en glasskaal anbragt i et tyndtlagschromatografikar indfoeres ca . 2 g iodkrystaller , hvorefter karret lukkes med det tilhoerende laag .  6.4 . Chromatografi  6.4.1 . Som paa figur 1 afmaerkes to linier paa tyndtlagschromatografipladen ( 4.1.3 ) .  6.4.2 . Under nitrogen paasaettes 1 til 4 ml proeveoploesning ( 5.1 ) i startpunkt 1 ( figur 1 ) , som ligger 2 cm fra begge kanter . Maengden af proeveoploesning afhaenger af intensiteten af de pletter , der blev opnaaet paa chromatogrammerne ( 5.2 ) .  6.4.3 . Ligeledes under nitrogen paasaettes fordelt mellem punkterne 2 og 3 ( figur 1 ) de referencestoffer , som blev identificeret eller formodet identificeret ifoelge 5.2 . Afstanden mellem punkterne skal vaere 1,5 cm . Der paasaettes 2 ml af hver referenceoploesning - af DAP-oploesningen dog 6 ml .  6.4.4 . Proceduren beskrevet under 6.4.3 gentages med startpunkterne 4 og 5 ( figur 1 ) , hvorefter pladen opbevares under nitrogen indtil chromatograferingen .  6.4.5 . Chromatografikarret gennemblaeses med nitrogen ( 3.8 ) , og der indfoeres en passende maengde udviklingsvaeske ( 3.22.2 ) . Pladen ( 6.4.4 ) anbringes i karret , og den udvikles i den foerste retning ( figur 1 ) i moerke . Der udvikles , indtil fronten naar den afmaerkede linie paa pladen .  6.4.6 . Pladen fjernes fra karret og anbringes i mindst 60 minutter i et andet i forvejen med nitrogen  ( 3.8 ) gennemblaest chromatografikar for at fjerne udviklingsvaesken ved fordampning .  6.4.7 . Med et maaleglas indfoeres en passende maengde af udviklingsvaeske 6.2.1 i et nitrogengennemblaest kar . Pladen ( 6.4.6 ) anbringes drejet 90 * i karret , og der chromatograferes i den anden retning , indtil udviklingsvaeskens front har naaet den afmaerkede linie . Pladen tages op af karret , og udviklingsvaesken fjernes ved fordampning i luften .  6.4.8 . Pladen anbringes i 10 minutter i chromatografikarret med ioddampe ( 6.3 ) , og det todimensionale chromatogram tolkes paa grundlag af Rf-vaerdier og farver opnaaet ved samtidig chromatografering af referencestofferne  ( tabel 2 ) .  Bemaerk :  Til opnaaelse af maksimal farvning af pletterne , skal chromatogrammet henstaa i luften i en halv time efter fremkaldelsen .  6.4.9 . Tilstedevaerelse af oxidationsfarvestoffer fundet ifoelge 6.4.8 kan definitivt bekraeftes ved at gentage procedurerne fra 6.4.1 til 6.4.8 idet der i startpunktet ud over den foreskrevne  ( 6.4.2 ) maengde proeveoploesning paasaettes 1 ml af det under 6.4.8 identificerede referencestof . Hvis der ikke fremkommer andre pletter end dem , der fandtes paa chromatogrammet opnaaet ifoelge 6.4.8 , er tolkningen af chromatogrammet 6.4.8 korrekt .  TABEL II  Referencestoffernes farve efter chromatografering og fremkaldelse i ioddampe  Referencestof * Farve efter fremkaldelse i ioddampe *  R * beige *  P * brun *  a-N * violet *  b-N * lysebrun *  H * brunviolet *  MPD * brungul *  PPD * brunviolet *  MTD * moerkebrun *  PTD * brungul *  DAP * moerkebrun *  AOP * orange *  MAP * brungul *  PAP * brunviolet *  2-NPPD * brun *  4-NOPD * orange *  Figur 1 : siehe ABl .  III . IDENTIFIKATION OG BESTEMMELSE AF NITRIT  A . IDENTIFIKATION  1 . FORMAAL OG ANVENDELSESOMRAADE  Denne beskrevne metode beskriver identifikation af nitrit i kosmetiske produkter . Nitrit forekommer isaer i cremer , pastaer og tandpastaer .  2 . PRINCIP  Tilstedevaetelse af nitrit paavises ved dannelse af farvede derivater med 2-aminobenzaldehyd-phenylhydrazon  ( Nitrin ) .  3 . REAGENSER  Der anvendes analysekvalitet .  3.1 . Fortyndet svovlsytre  2 ml koncentreret svovlsyre ( d ( 20,4 ) = 1,84 ) fortyndes med 11 ml destilleret vand .  3.2 . Fortyndet saltsyre  1 ml koncentreret saltsyre ( d ( 20,4 ) = 1,19 ) fortyndes med 11 ml destilleret vand .  3.3 . Methanol  3.4 . Oploesning af 2-aminobenzaldehyd phenylhydrazon  ( Nitrin ) i methanol 2,0 g . Nitrin afvejes og overfoeres kvantitativt til en 100 ml maalekolbe . Der tilsaettes draabevis 4 ml fortyndet saltsyre ( 3.2 ) , og der blandes . Der fyldes op til maerket med methanol ( 3.3 ) og blande , indtil oploesningen er blevet fuldstaendig klar . Oploesningen opbevares i en brun glasflaske ( 4.3 ) .  4 . APPARATUR  4.1 . Baegerglas , 50 ml  4.2 . Maalekolbe , 100 ml  4.3 . Brun glasflaske , 125 ml  4.4 . Glasplade , 10 gange 10 cm  4.5 . Plasticspatel  4.6 . Filtrerpapir , 10 gange 10 cm  5 . FREMGANGSMAADE  5.1 . En del af den proeve , som skal undersoeges , stryges jaevnt ud paa glaspladen ( 4.4 ) i en lagtykkelse paa hoejst 1 cm .  5.2 . Et stykke filtrerpapir ( 4.6 ) dyppes i destilleret vand og anbringes paa proeven . Ved hjaelp af spatelen ( 4.5 ) presses filtrerpapiret mod proeven .  5.3 . Der ventes ca . 1 minut , hvorefter der midt paa filtrerpapiret dryppes :  2 draaber fortyndet svovlsyre ( 3.1 ) og derpaa  2 draaber nitrinoploesning ( 3.4 ) .  5.4 . Efter 5 til 10 sekunders forloeb fjernes filtrerpapiret og undersoeges i dagslys . Tilstedevaerelse af nitrit viser sig ved en roedviolet farvning . Naar nitritindholdet er lavt , forandrer den roedviolette farve sig til gul efter 5 til 15 sekunder . Denne farveaendring finder toerst sted efter 1 til 2 minutter , naar der er stoerre maengder nitrit til stede .  6 . Bemaerkning  Den roedviolette farves intensitet samt den tid , der forloeber indtil omslaget til gult , giver en indikation af nitritindholdets stoerrelsesorden .  B . BESTEMMELSE  1 . FORMAAL OG ANVENDELSESOMRAADE  Denne metode beskriver bestemmelse af nitrit i kosmetiske produkter .  2 . DEFINITION  Proevens nitritindhold bestemt efter denne metode , udtrykkes som masseprocent ( % m/m ) natriumnitrit .  3 . PRINCIP  Efter fortynding med vand og klaring bringes proevens indhold af nitrit til at reagere med sulfanilamid og N-1-naphthylethylendiamin , hvorefter intensiteten af den fremkomne farvning maales spektrofotometrisk ved 538 nm .  4 . REAGENSER  Der anvendes analysekvalitet .  4.1 . Klaringsreagenser : maa ikke anvendes ud over en uge efter fremstillingen .  4.1.1 . Carrez I-reagens :  106 g kaliumferrocyanid , K4Fe(CN6 , 3H2O , oploeses i destilleret vand og fortyndes med vand til 1 000 ml .  4.1.2 . Carrez II-reagens :  219,5 g zinkacetat , Zn(CH3COO)2 , 2H2O , og 30 ml iseddikesyre oploeses i destilleret vand og fortyndes med vand til 1 000 ml .  4.2 . Natriumnitritoploesning :  0,500 g natriumnitrit oploeses i destilleret vand i en 1 000 ml maalekolbe , hvorefter der fyldes op til maerket med vand . 100 ml af denne stamoploesning fortyndes til 500 ml ; 1 ml af denne sidste oploesning * 10 mg natriumnitrit .  4.3 . 1 N natriumhydroxidoploesning :  4,0 g NaOH oploeses i destilleret vand og fortyndes med vand til 1 000 ml .  4.4 . Sulfanilamidoploesning , saltsur :  2,0 g sulfanilamid oploeses i 800 ml vand under opvarmning . Efter afkoeling tilsaettes 100 ml koncentreret saltsyre under omroering . Der fortyndes med vand til 1 000 ml .  4.5 . 5 N saltsyre :  445 ml koncentreret saltsyre ( d ( 20,4 ) = 1,18 ) fortyndes med vand til 1 000 ml .  4.6 . N-1-naphthyl-reagens  Dette reagens skal femstilles samme dag , som det skal anvendes , 0,1 g N-1-naphthyl-ethylendiamin-dihydrochlorid oploeses i vand og fortyndes med vand til 100 ml .  5 . APPARATUR  5.1 . Analysevaegt  5.2 . Maalekolber , 100 , 250 , 500 og 1 000 ml  5.3 . Fuldpipetter  5.4 . Maaleglas , 100 ml  5.5 . Foldet filtrerpapir ; nitritfrit , diameter 15 cm  5.6 . Vandbad  5.7 . Spektrofotometer med kuvetter med 1 cm lysvej  5.8 . pH-meter  5.9 . Mikroburette , 10 ml  5.10 . Baegerglas , 250 ml  6 . FREMGANGSMAADE  6.1 . Med en noejagtighed paa 0,1 mg afvejes omkring 0,5 g ( m ) af den homogeniserede proeve , som overfoeres til et 250 ml baegerglas . Der fortyndes med varmt destilleret vand til ca . 150 ml . Baegerglasset anbringes i vandbad paa 80 * C i en halv time , idet indholdet rystes af og til .  6.2 . Efter afkoeling til stuetemperatur og under omrystning tilsaettes 2 ml af henholdsvis Carrez I - ( 4.1.1 ) og Carrez II-reagens ( 4.1.2 ) .  6.3 . Ved tilsaetning af 1 N natriumhydroxid  ( 4.3 ) bringes pH-vaerdien til 8,3 , idet der anvendes pH-meter . Indholdet overfoeres kvantitativt til en 250 ml maalekolbe , som fyldes op til maerket med destilleret vand .  6.4 . Indholdet blandes og filtreres gennem foldet filtrerpapir ( 5.5 ) .  6.5 . En passende kvotadel ( V ) , dog ikke over 25 ml , af det klare filtrat overfoeres med pipette til en 100 ml maalekolbe og fortyndes med destilleret vand til 60 ml .  6.6 . Efter blanding tilsaettes 10,0 ml sulfanilamidoploesning ( 4.4 ) og derpaa 6,0 ml 5 N saltsyre ( 4.5 ) . Indholdet blandes og hensaettes i 5 minutter . Saa tilsaettes 2,0 ml N-1-naphthyl-reagens ( 4.6 ) , og indholdet blandes og hensaettes i 3 minutter . Derefter fortyndes med vand til 100 ml og blandes .  6.7 . Der fremstilles en blindproeve ved at gentage operationerne 6.5 og 6.6 uden tilsaetning af N-1-naphthyl-reagens ( 4.6 ) .  6.8 . Den under 6.6 opnaaede oploesnings ekstinktion ved 538 nm maales ( 5.7 ) over for blindproeven ( 6.7 ) .  6.9 . Paa kalibreringskurven ( 6.10 ) aflaeses det natriumnitritindhold i mg pr . 100 ml oploesning ( m1 ) , som svarer til den i 6.8 malte ekstinktion .  6.10 . Ved anvendelse af natriumnitritoploesningen  ( 4.2 ) fremstilles en kalibreringskurve ud fra koncentrationerne 0 , 20 , 40 , 60 , 80 og 100 mg natriumnitrit pr . 100 ml .  7 . BEREGNING  Proevens nitritindhold beregnes som masseprocent natriumnitrit ved hjaelp af formlen :   % natriumnitrit = 250/V gange m1 gange 10 -6 gange 100/m = m1 / ( V gange m gange 40 )  hvor :  m = massen i g af den undersoegte proevemaengde  ( 6.1 ) ,  m1 = det under 6.9 fundne natriumnitritindhold i mg ,  V = det til maalingen anvendte rumfang filtrat i ml ( 6.5 ) .  GENTAGELIGHED ( 1 )  Ved et natriumnitritindhold paa omkring 0,2 % maa forskellen mellem resultaterne paa to parallelt udfoerte besteinmelser paa den samme proeve ikke overstige en absolut vaerdi paa 0,005 % .  IV . IDENTIFIKATION OG BESTEMMELSE AF FRIT FORMALDEHYD  1 . FORMAAL OG ANVENDELSESOMRAADE  Denne metode beskriver identifikation og kvantitativ bestemmelse af frit formaldehyd . Metoden kan anvendes til alle kosmetiske produkter og omfatter tre dele :  1.1 . Identifikation  1.2 . Bestemmelse ved acetylacetone-colorimetri  Denne fremgangsmaade kan ikke anvendes , naar det drejer sig om formaldehyddonorer , hvor formaldehyd er kemisk bundet eller polymeriseret .  Hvis resultatet overskrider den fastsatte hoejeste koncentration , skal efterfoelgende fremgangsmaade anvendes :  1.3 . Bestemmelse med bisulfit .  Ved denne fremgangsmaade medbestemmes ikke formaldehyd fra formaldehyddonorer , hvor formaldehyd er kemisk bundet eller polymeriseret . Imidlertid medbestemmes visse ustabile forbindelser ( f . eks . hexamethylentetramin ) . Endvidere er alkalinitetsmaalingen vanskelig i oploesning med stoedpude .  2 . DEFINITION  Proevens indhold af frit formaldehyd bestemt efter denne metode udtrykkes som masseprocent  ( % m/m ) formaldehyd .  3 . PRINCIP  3.1 . Identifikation  Formaldehyd giver i svovlsurt * miljoe lyseroed eller lysviolet farvning i naervaerelse af Schiffs reagens .  3.2 . Bestemmelse med acetylacetone-colorimetri  Formaldehyd reagerer med acetylacetone i naervaerelse af ammoniumacetat under dannelse af 3,5-diacetyl-1,4-dihydrolutidin . Dette ekstraheres med butanol-1 , og ekstraktens ekstinktion maales ved 410 nm .  3.3 . Bestemmelse med bisulfit  Formaldehyd reagerer med sulfit i surt miljoe ved 0 * C under dannelse af en additionsforbindelse . Ved reaktionen forbruges protoner , og de overskydende protoner bestemmes ved titrering med natriumhydroxid . Protonforbruget danner beregningsgrundlag for bestemmelsen af formaldehydindholdet . En reference uden sulfit anvendes til at bestemme miljoets alkalinitet eller aciditet .  4 . REAGENSER  Der anvendes analysekvalitet .  4.1 . Iseddikesyre  4.2 . Ammoniumacetat , vandfrit  4.3 . Butanol-1  4.4 . Svovlsyre , ca . 2N  4.5 . 0,1 M natriumsulfit , frisk fremstillet  4.6 . Schiffs reagens  100 mg fuchsin afvejes i et baegerglas og oploeses i 75 ml vand ved 80 * C . Efter afkoeling tilsaettes 2,5 g natriumsulfit heptahydrat  ( Na2SO3 , 7H2O ) og 1,5 ml koncentreret saltsyre  ( d ( 20,4 ) = 1,19 ) . Det fyldes op til 100 ml .  ( Reagenset maa ikke anvendes efter to uger ) .  4.7 . Acetylacetonereagens  I en 1 000 ml maalekolbe oploeses :  150 g ammoniumacetat ( 4.2 ) ,  2 ml acetylacetone ( frisk destilleret under reduceret tryk , det maa ikke udvise nogen absorption ved 410 nm ) ,  3 ml iseddikesyre ( 4.1 ) ,  Der flydes op til 1 000 ml med vand  ( oploesningens pH : ca . 6,4 ) . Dette reagens skal vaere frisk fremstillet .  4.8 . 0,1 N svovlsyre  4.9 . 0,1 N natriumhydroxid  4.10 . 0,1 N iodoploesning  4.11 . 0,1 N natriumthiosulfatoploesning  4.12 . Formaldehydstamoploesning  5 g 37 til 40 % formaldehydoploesning anbringes i en 1 000 ml maalekolbe , som fyldes op . Styrken af oploesningen bestemmes saaledes : 10,00 ml udtages , der tilsaettes 25,00 ml 0,1 N iod og 10 ml 1 N natriumhydroxid . Efter henstand i 5 minutter tilsaettes 11 ml 1 N saltsyre , og den overskydende 0,1 N iod titreres med 0,1 N thiosulfat med anvendelse af stivelsesoploesning som indikator .  1 ml 0,1 N iod svarer til 1,5 mg formaldehyd  4.13 . Formaldehydstandardoploesning . Der foretages med demineraliseret vand en fortynding 1/20 af stamoploesningen ( 4.12 ) og dernaest en fortydning 1/100 . 1 ml af denne oploesning indeholder ca . 1 mg formaldehyd . Det noejagtige indhold beregnes .  4.14 . Thymolphthaleinoploesning , 0,1 g i 100 ml 50 % v/v ethanol  4.15 . Referencereagens , fremstilles som 4.7 , men uden acetylacetone  5 . APPARATUR  5.1 . Saedvanligt laboratorieudstyr  5.2 . Faseseparationsfilter , Whatman 1 PS  ( eller tilsvarende )  5.3 . Centrifuge  5.4 . Spektrofotometer  5.5 . Glaskuvetter med en optisk vej paa 1 cm  5.6 . Potentiometer med skriver  5.7 . Glas/calomelelektroder ( det anbefales at benytte specielle lavtemperaturelektroder )  6 . FREMGANGSMAADE  6.1 . Identifikation  6.1.1 . Ca . 2 g af proeven afvejes i et 10 ml baegerglas .  6.1.2 . Der tilsaettes 2 draaber 2 N svovlsyre  ( 4.4 ) og 2 ml Schiffsreagens ( 4.6 ) ( dette reagens skal ved brugen vaere absolut farveloest ) .  Baegerglasset rystes og henstaar i 5 minutter .  6.1.3 . Hvis der iagttages en lyseroed eller lysviolet farvetone i loebet af 5 minutter , er det tilstedevaerende formaldehydindhold over 0,01 % , og det maa bestemmes som beskrevet i afsnit 6.2 og om noedvendigt i afsnit 6.3 .  6.2 . Bestemmelse ved acetylacetone-colorimetri  6.2.1 . Proeve  6.2.1.1 . I en 100 ml maalekolbe afvejes af proeven med en noejagtighed paa 0,001 g en maengde , m , i g svarende til en formodet formaldehydmaengde paa ca . 150 mg .  6.2.1.2 . Der fyldes op til 100 ml med demineraliseret vand og blandes .  6.2.1.3 . Til en 50 ml erlenmeyerkolbe saettes derpaa :  10,00 ml af oploesningen fra 6.2.1.2 ,  5,00 ml acetylacetonereagens ( 4.7 ) ;  demineraliseret vand til et samlet rumfang paa 30 ml .  6.2.2 . Reference  For at eliminere en eventuel indvirkning af baggrundsfarve i proeven fremstilles denne reference . Til en 50 ml erlenmeyerkolbe saettes :  10,0 ml af oploesningen fra 6.2.1.2 ,  5,0 ml referencereagens ( 4.15 ) ;  demineraliseret vand til et samlet rumfang paa 30 ml .  6.2.3 . Blindproeve  Til en 50 ml erlenmeyerkolbe saettes :  5,0 ml acetylacetonereagens ( 4.7 ) ;  demineraliseret vand til et samlet rumfang paa 30 ml .  6.2.4 . Bestemmelse  6.2.4.1 . Kolberne fra 6.2.1.3 , 6.2.2 og 6.2.3 rystes og nedsaenkes i vandbad paa 60 * C i noejagtigt 10 minutter . Derefter afkoeles de i 2 minutter i et isbad .  6.2.4.2 . Kolbernes indhold overfoeres til hver sin 50 ml skilletragt , der indeholder 10,0 ml butanol-1 ( 4.3 ) . Kolberne skylles med 3 til 5 ml vand , som derefter overfoeres til skilletragtene . Blandingerne rystes kraftigt i noejagtigt 30 sekunder , hvorefter faserne skiller .  6.2.4.3 . Der filtreres ned i en maalekuvette ( 5.5 ) gennem et faseseparationsfilter ( 5.2 ) .  Centrifugering ( 5.3 ) ( 5 000 omdr/min i 5 minutter ) er mindre praktisk og tager laengere tid .  6.2.4.4 . Med spektrofotometret ( 5.4 ) maales ved 410 nm ekstinktionen , A1 , af ekstrakten af proeven hidroerende fra 6.2.1.3 over for ekstrakten af referencen hidroerende fra 6.2.2 .  6.2.4.5 . Tilsvarende maales ekstinktionen , A2 , af ekstraktet af blindproeven hidroerende fra 6.2.3 over for butanol-1 ( 4.3 ) .  Bemaerk :  Alle operationer fra anbringelse af erlenmeyerkolber i vandbad ved 60 * C til maaling skal gennemfoeres inden for 25 minutter .  6.2.5 . Kalibreringskurve  6.2.5.1 . Til en 50 ml erlenmeyerkolbe saettes :  5,00 ml af standardoploesningen ( 4.13 ) ,  5,00 ml acetylacetone-reagens ( 4.7 ) ,  demineraliseret vand til et samlet rumfang paa 30 ml .  6.2.5.2 . Der fortsaettes som beskrevet i 6.2.4.5 , idet ekstinktionen , A , maales over for butanol-1 ( 4.3 ) .  6.2.5.3 . Proceduren gentages med 10,00 , 15,00 , 20,00 og 25,00 ml af standardoploesningen ( 4.13 ) .  6.2.5.4 . En 0-vaerdi opnaas ved at gaa frem som beskrevet i 6.2.4.5 .6.2.5.5 . Kalibreringskurven konstrueres efter subtraktion af 0-vaerdien  ( 6.2.5.4 ) fra hver af de i 6.2.5.2 og 6.2.5.3 opnaaede ekstinktionsvaerdier . Beers lov gaelder op til 30 mg formaldehyd .  6.3 . Bestemmelse med bisulfit  6.3.1 . Proeveforberedelse  6.3.1.1 . I et forudvejet baegerglas afvejes med en noejagtighed paa 0,001 g en maengde , m , i g af proeven svarende til en formodet formaldehydmaengde paa mellem 3 og 20 mg .  6.3.1.2 . Til reference afvejes paa samme maade en tilsvarende maengde , m , i g af proeven .  6.3.2 . Bestemmelse  6.3.2.1 . 50,00 ml 0,1 M natriumsulfit ( 4.5 ) kommes i et 100 ml baegerglas , og der tilsaettes 10,00 ml 0,1 N svovlsyre ( 4.8 ) . Der omrystes .  6.3.2.2 . Baegerglasset nedsaenkes i en blanding af is og salt for at holde oploesningens temperatur paa  + 2 * C . Proevemaengden ( 6.3.1.1 ) overfoeres kvantitativt .  6.3.2.3 . Der titreres hurtigt ved potentiometri med 0,1 N natriumhydroxid ( 4.9 ) under kontinuerlig omrystning , idet temperaturen holdes mellem  + 2 * C og + 4 * C ( neutraliseringspunktet ligger mellem pH 9 og 11 ) .  V1 er det forbrugte rumfang i ml af 0,1 N natriumhydroxid ( 4.9 ) .  6.3.3 . Blindproeve  Yderligere en som beskrevet i 6.3.2.1 fremstillet oploesning titreres under betingelser som beskrevet i 6.3.2 . V2 er det forbrugte rumfang i ml af 0,1 N natriumhydroxid ( 4.9 ) .  6.3.4 . Reference  Proevens aciditet eller alkalinitet bestemmes ved potentiometrisk titrering med 0,1 N natriumhydroxid  ( 4.9 ) eller 0,1 N svovlsvre ( 4.8 ) af den proevemaengde , m' , der blev taget i arbejde under 6.3.1.2 .  v' er det forbrugte rumfang i ml af titrervaeske  ( 4.8 eller 4.9 ) .  Bemaerkning  Det er vigtigt , at man noeje overholder forsoegsbetingelserne . Det er muligt at udfoere bestemmelsen med thymolphthalein ( 4.14 ) som indikator .  7 . BEREGNING AF RESULTATER  7.1 . Bestemmelse ved acetylacetone-colorimetri  7.1.1 . A2 subtraheres fra A1 , og ud fra kalibreringskurven ( 6.2.5.5 ) aflaeses maengden , c , 1 mg af formaldehyd i proeveoploesningen fra 6.2.1.3 .  7.1.2 . Proevens formaldehydindhold i masseprocent  ( % m/m ) beregnes efter formlen :   % formaldehyd = C/1 000 * m  idet :  m = proevemaengden i g ( 6.2.1.1 ) .  7.2 . Bestemmelse med bisulfit  Det i 6.3.4 forbrugte rumfang , v' , i ml af 0,1 N natriumhydroxid eller 0,1 N svovlsyre til titrering af referenceproevemaengden , m' , omregnes i forhold til den proevemaengde , m , der anvendtes til bestemmelsen med bisulfit ( 6.3.2 ) :  v = v' * m/m'  For et neutralt produkt er v naturligvis 0 .  7.2.1 . Proevens formaldehydindhold i masseprocent  ( % m/m ) beregnes , dersom proeven ved 6.3.4 har vist sig sur , ud fra formlen :   % formaldehyd = 0,30 ( V2 - V1 + v ) /m  7.2.2 . Dersom proeven ved 6.3.4 har vist sig alkalisk , beregnes formaldehydindholdet ud fra formlen :   % formaldehyd = 0,30 ( V2 - V1 - v ) /m  7.3 . Hvis resultaterne , der er opnaaet efter de to metoder , afviger fra hinanden , skal kun det laveste resultat benyttes .  8 . GENTAGELIGHED ( 1 )  Ved et formaldehydindhold paa omkring 0,2 % maa forskellen mellem resultaterne paa to parallelt udfoerte bestemmelser ikke overstige en absolut vaerdi paa 0,005 % ved colorimetrimetoden og paa 0,05 % ved bisulfitmetoden .  V . BESTEMMELSE AF RESORCINOL I SHAMPOO OG HAARLOTION  1 . FORMAAL OG ANVENDELSESOMRAADE  Denne metode beskriver bestemmelse af resorcinol ved gaschromatografi i shampoo og haarlotion . Metoden er anvendelig for koncentrationer fra 0,1 op til 2,0 % resorcinol i produktet .  2 . DEFINITION  Proevens indhold af resorcinol bestemt efter denne metode udtrykkes i masseprocent ( % m/m ) resorcinol .  3 . PRINCIP  Resorcinol og 3,5-dihydroxytoluen , der er tilsat som intern standard , separeres fra proeven ved tyndtlagschromatografi , idet de isoleres fra den udviklede tyndtlagsplade ved afskrabning og efter foelgende ekstraktion med methanol . Siuttelig toerres de ekstraherede komponenter , silyleres og bestemmes ved gaschromatografi .  4 . REAGENSER  Der anvendes analysekvalitet .  4.1 . Saltsyre , 25 % m/m  4.2 . Methanol  4.3 . Ethanol , 96 % v/v  4.4 . Kieselgelplader , faerdigfremstillede ( plast - eller aluminiumfolie ) , med fluorescensindikator . Pladerne deaktiveres ved oversproejtning med vand , indtil kieselgellaget virker gennemsigtigt ; derpaa toerres de ved stuetemperatur i 1 til 3 timer .  Bemaerk : Hvis pladerne ikke deaktiveres , kan der forekomme tab af resorcinol ved irreversibel adsorption paa kieselgelen .  4.5 . Udviklingsvaeske acetone - chloroform - eddikesyre ( 20 - 75 - 5 , volumen )  4.6 . Resorcinolstandardoploesning : 400 mg resorcinol oploeses i 100 ml ethanol ( 4.3 )  ( 1 ml svarer til 4 000 mg resorcinol )  4.7 . Intern standardoploesning : 400 mg 3,5-dihydroxytulen - DHT - oploeses i 100 ml ethanol ( 4.3 ) ( 1 ml svarer til 4 000 mg DHT )  4.8 . Standardoploesning : 10 ml resorcinolstandardoploesning ( 4.6 ) og 10 ml intern standardoploesning ( 4.7 ) blandes i en 100 ml maalekolbe ; der fyldes op til maerket med ethanol  ( 4.3 ) og blandes . ( 1 ml svarer til 400 mg resorcinol og 400 mg DHT )  4.9 . Silyleringsmidler :  4.9.1 . N,0-bis-(trimethylsilyl)-trifluoracetamid - BSTFA  4.9.2 . Hexamethyldisilazan - HMDS  4.9.3 . Trimethylchlorsilan - TMCS  5 . APPARATUR  5.1 . Saedvanligt udstyr til tyndtlagschromatografi samt gaschromatograf med flammeionisationsdetektor  5.2 . Saedvanligt laboratorieudstyr  6 . FREMGANGSMAADE  6.1 . Proeveforberedelse  6.1.1 . 1 et 150 ml baegerglas afvejes noejagtigt en proevemaengde , m , i g af produktet indeholdende 20 til 50 mg resorcinol .  6.1.2 . Der tilsaettes saltsyre ( 4.1 ) , indtil blandingen er sur ( 2 til 4 ml ) , og derpaa 10 ml intern standardoploesning ( 4.7 ) ( 40 mg DHT ) , og der blandes . Baegerglassets indhold overfoeres med ethanol ( 4.3 ) til en 100 ml maalekolbe , og der fyldes op til maerket med ethanol ( 4.3 ) og blandes .  6.1.3 . 250 ml af oploesning 6.1.2 paafoeres en deaktiveret kieselgelplade ( 4.4 ) som en kontinuerlig ca . 8 cm lang linie , som boer vaere saa smal som muligt .  6.1.4 . 250 ml af standardoploesningen ( 4.8 ) paafoeres samme plade og paa samme maade som beskrevet i 6.1.3 .  6.1.5 . For at kunne lokalisere komponenterne efter udviklingen paasaettes 5 ml af hver af oploesningerne 4.6 og 4.7 i to punkter paa linie med de under 6.1.3 og 6.1.4 pafoerte oploesninger .  6.1.6 . Pladen udvikles i en uforet ( umaettet ) tank med udviklingsvaeske ( 4.5 ) , indtil vaeskefronten er naaet 12 cm fra startlinien ; dette tager saedvanligvis ca . 45 minutter . Pladen lufttoerres , og resorcinol/DHT-zonen lokaliseres under kortboelget ultraviolet lys . De to forbindelser har tilnaermelsesvis de samme Rf-vaerdier . Baandene afmaerkes med en blyant i en afstand paa 2 mm fra ydersiden af baandenes moerke graenselinie . Disse afmaerkede zoner fjernes , og for hvert baand opsamles adsorptionsmidlet i en 10 ml flaske .  6.1.7 . Den adsorptionsmiddeldel , som vedroerer proeven og den , som vedroerer standardoploesningen , ekstraheres hver for sig paa foelgende maade : Der tilsaettes 2 ml methanol ( 4.2 ) , og der ekstraheres i 1 time under stadig omroering ( magnetomroering er bekvemt ) . Blandingerne filtreres , og ekstraktionen gentages i yderligere 15 minutter med 2 ml methanol ( 4.2 ) .  6.1.8 . Oploesningsmidlet fjernes fra de samlede ekstrakter ved toerring natten over i vacuumekssikkator indeholdende et passende toerremiddel . Der maa ikke anvendes varme .  6.1.9 . Resterne ( 6.1.8 ) silyleres som angivet under enten 6.1.9.1 eller 6.1.9.2 .  6.1.9.1 . Der tilsaettes 200 ml BSTFA ( 4.9.1 ) , hvorefter blandingen henstaar i et lukket glas i 12 timer ved stuetemperatur .  6.1.9.2 . Successivt tilsaettes 200 ml HMDS ( 4.9.2 ) og 100 ml TMCS ( 4.9.3 ) , hvorefter blandingen opvarmes til 60 * C i 30 minutter i et lukket glas . Derefter afkoeles blandingen .  6.2 . Gaschromatografisk bestemmelse  6.2.1 . Betingelser  Den stationaere fase skal have en oploesningsevne , R , paa mindst 1,5 , hvor  R = 2 d'( r2 - r1 ) / ( w1 + w2 )  idet :  r1 og r2 = retentionstider i minutter af to toppe ,  w1 og w2 = topbredder i , halv hoejde i mm af disse toppe ,  d' = skriverens papirhastighed i mm/min .  Foelgende gaschromatografibetingelser har vist sig passende :  kolonne  type : rustfrit staal  laengde : 200 cm  indre diameter : - 3 mm  Kolonnemateriale  Chromosorb W AW , 100 - 120 mesh , med 10 % OV-17  Temperaturer  injektionsenhed : 250 * C  kolonneovn : 185 * C ( isotermisk )  detektor : 250 *  Gasser  baeregas : nitrogen , flow 45 ml/min  oevrige : luft og hydrogen indstilles efter fabrikantens instruktioner  6.2.2 . 1 til 3 ml af de under 6.1.9 opnaaede oploesninger indsproejtes i gaschromatografen . Der udfoeres 5 indsproejtninger af hver oploesning ( 6.1.9 ) , toparealerne maales , og paa middeltallene beregnes toparealforholdet , S , hvor :  S = resorcinoltopareal/DHT-topareal .  7 . BEREGNING  Proevens resorcinolindhold udtrykt i masseprocent  ( % m/m ) resorcinol beregnes ved hjaelp af formlen :   % resorcinol = 4/M gange S s/S st  hvor :  M = proevemaengden i g ( 6.1.1 ) ,  S s = middeltoparealforholdet ifoelge 6.2.2 for proeveoploesningen ,  S st = middeltoparealforholdet ifoelge 6.2.2 for standardoploesningen .  8 . GENTAGELIGHED ( 1 )  Ved et resorcinolindhold paa omkring 0,5 % maa forskellen mellem resultaterne paa to parallelt udfoerte bestemmelser paa den samme proeve ikke overstige en absolut vaerdi paa 0,025 % .  VI . BESTEMMELSE AF METHANOL I FORHOLD TIL ETHANOL ELLER PROPANOL-2  1 . FORMAAL OG ANVENDELSESOMRAADE  Denne metode beskriver bestemmelse ved gaschromatografi af methanol , og den kan anvendes paa alle typer af kosmetiske produkter ( inklusive aerosoler ) . Relative maengder paa 0 til 10 % kan bestemmes .  2 . DEFINITION  Methanolindholdet bestemt efter denne metode udtrykkes som masseprocent ( % m/m ) i forhold til ethanol eller propanol-2 .  3 . PRINCIP  Bestemmelsen udfoeres ved gaschromatografi .  4 . REAGENSER  Der anvendes analysekvalitet .  4.1 . Methanol  4.2 . Ethanol , absolut  4.3 . Propanol-2  4.4 . Chloroform , vasket med vand for at fjerne alkoholer .  5 . APPARATUR  5.1 . Gaschromatograf med varmetraadsdetektor  ( til proever af produkter paa aerosolform ) og med flammeionisationsdetektor ( til proever af andre produkter )  5.2 . Maalekolber , 100 ml  5.3 . Maalepipetter , 2 ml , 20 ml og 0 til 1 ml  5.4 . Mikrosproejter , 0 til 100 ml og 0 til 5 ml ; endvidere - for aerosolprodukter - speciel gastaet sproejte med glideventil ( jf . figur 5 i proeveudtagningsmetoden ) .  6 . FREMGANGSMAADE  6.1 . Proeveforberedelse  6.1.1 . Produkter paa aerosolform behandles som beskrevet i kapitel II i bilaget til Kommissionens direktiv 80/1335/EOEF af 22 . december 1980 ( 2 ) , hvorefter analyseringen foretages ved gaschromatografi ifoelge betingelserne i 6.2.1 .  6.1.2 . Andre produkter , der er behandlet som beskrevet i ovennaevnte kapitel II , fortyndes med vand til et niveau paa 1 til 2 % ethanol eller propanol-2 , hvorefter de analyseres ved gaschromatografi ifoelge betingelserne i 6.2.2 .  6.2 . Gaschromatografibetingelser  6.2.1 . Produkter paa aerosolform  6.2.1.1 . Der anvendes kolonne med 10 % Hallcomid M 18 paa Chromosorb WAW , 100 til 200 mesh , og varmetraadsdetektor  6.2.1.2 . Den stationaere fase skal have en oploesningsevne , R , paa mindst 1,5 ,  hvor :  R = 2 d' ( r2 - r1 ) / ( w1 + w2 )  idet :  r1 og r2 = retentionstider i minutter af to toppe ,  w1 og w2 = topbredder i halv hoejde i mm af disse toppe ,  d' = skriverens papirhastighed i mm/min .  6.2.1.3 . Den oenskede oploesningsevne kan opnaas ved foelgende betingelser :  Kolonne  type : rustfrit staal  laengde : 3,5 m  diameter : 3 mm  varmetraadsdetektorbrostroem : 150 mA  Baeregas helium :  tryk : 2,5 bar  flow : 45 ml/min  Temperaturer  injektionsenhed : 150 * C  detektor : 150 * C  kolonneovn : 65 * C  6.2.2 . * produkter  6.2.2.1 . Der anvendes kolonne med Chromsorb 105 eller Porapak QS og flammeionisationsdetektor  6.2.2.2 . Den stationaere fase skal have en oploesningsevne , R , paa mindst 1,5 ,  hvor :  R = 2 d' ( r2 - r1 ) / ( w1 + w2 )  idet :  r1 og r2 = retentionstider i minutter af to toppe ,  w1 og w2 = topbredder i halv hoejde i mm af disse toppe ,  d' = skriverens papirhastighed i mm/min .  6.2.2.3 . Den oenskede oploesningsevne kan opnaas ved foelgende betingelser :  kolonne  type : rustfrit staal  laengde : 2 m  diameter : 3 mm  flammeionisationsdetektor  elektrometer  foelsomhed : 8 gange 10 10 A  gasser  baeregas : nitrogen , tryk : 2,1 bar flow : 40 ml/min  andre : hydrogen , tryk : 1,5 bar flow : 20 ml/min  temperaturer  injektionsenhed : 150 * C  detektor : 230 * C  kolonneovn : 120 * C eller 130 * C  7 . KALIBRERINGSKURVE  7.1 . Under gaschromatografibetingelserne beskrevet i 6.2.1 ( kolonne med Hallcomid M 18 ) anvendes foelgende standardblandinger , der fremstilles ved afpipettering , men hvis noejagtige maengdesammensaetning findes ved vejning umiddelbart efter hver tilsaetning :  Relativ koncentration , % m/m ( ca . ) * Methanol ml * Ethanol eller propanol-2 ml * Chloroform til samlet vol . paa , ml *  2,5 * 0,5 * 20 * 100 *  5,0 * 1,0 * 20 * 100 *  7,5 * 1,5 * 20 * 100 *  10,0 * 2,0 * 20 * 100 *  Der indsproejtes i gaschromatografen 2 til 3 ml under de i 6.2.1 givne betingelser .  Toparealforholdene for methanol ethanol eller methanol/propanol-2 beregnes . Kalibreringskurven konstrueres saledes :  X-aksen : % m/m methanol i forhold til ethanol eller propanol-2 ;  Y-aksen : toparealforholdene for methanol/ethanol eller methanol/propanol-2 .  7.2 . Under gaschromatografi-betingelserne beskrevet i 6.2.2 ( kolonne med Chromosorb 105 eller Poropak QS ) anvendes foelgende standardblandinger , der fremstilles ved afpipettering , men hvis noejagtige maengdesammensaetning findes ved vejning umiddelbart efter hver tilsaetning :  Relativ koncentration , % m/m ( ca . ) * Methanol ml * Ethanol eller propanol-2 ml * Vand til samlet volumen paa , ml *  2,5 * 50 * 2 * 100 *  5,0 * 100 * 2 * 100 *  7,5 * 150 * 2 * 100 *  10,0 * 200 * 2 * 100 *  Der indsproejtes i gaschromatografen 2 til 3 ml under de i 6.2.2 givne betingelser .  Toparealforholdene for methanol/ethanol eller methanol/propanol-2 beregnes . Kalibreringskurven konstrueres saaledes :  X-asken : % m/m methanol i forhold til ethanol eller propanol-2 ;  Y-aksen : toparealforholdene for methanol/ethanol eller methanol/propanol-2 .  7.3 . I begge tilfaelde skal kurven vaere en ret linie .  8 . GENTAGELIGHED ( 1 )  Ved et methanolindhold paa 5 % i forhold til indholdet af ethanol eller propanol-2 maa forskellen mellem resultaterne paa to parallel * udfoerte bestemmelser paa den samme proeve ikke overstige en absolut vaerdi paa 0,25 % .  ( 1 ) Jf . ISO-norm 5725 .  ( 2 ) EFT nr . L 383 af 31 . 12 . 1980 , s . 27 .


Avis juridique important

|

32002L0017

Kommissionens direktiv 2002/17/EF af 21. februar 2002 om ændring af direktiv 90/128/EØF om plastmaterialer og -genstande bestemt til at komme i berøring med levnedsmidler (EØS-relevant tekst)

EF-Tidende nr. L 058 af 28/02/2002 s. 0019 - 0024

Kommissionens direktiv 2002/17/EFaf 21. februar 2002om ændring af direktiv 90/128/EØF om plastmaterialer og -genstande bestemt til at komme i berøring med levnedsmidler(EØS-relevant tekst)KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,under henvisning til Rådets direktiv 89/109/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om materialer og genstande bestemt til at komme i berøring med levnedsmidler(1), særlig artikel 3,efter høring af Den Videnskabelige Komité for Levnedsmidler, ogud fra følgende betragtninger:(1) På grundlag af nye oplysninger, som Den Videnskabelige Komité for Levnedsmidler råder over, kan visse monomerer, som midlertidigt er tilladt på nationalt plan, samt andre monomerer, som der efter vedtagelsen af Kommissionens direktiv 90/128/EØF af 23. februar 1990 om plastmaterialer og -genstande bestemt til at komme i berøring med levnedsmidler(2), senest ændret ved direktiv 2001/62/EF(3), er blevet anmodet om benyttelse af, optages på fællesskabslisten over tilladte stoffer i bilag II til direktiv 90/128/EØF.(2) Bilag III til direktiv 90/128/EØF indeholder en ufuldstændig liste over additiver, som kan anvendes til fremstilling af plastmaterialer og -genstande. Denne liste bør revideres, idet der indsættes andre additiver, som Den Videnskabelige Komité for Levnedsmidler har foretaget en evaluering af.(3) For visse stoffers vedkommende bør de restriktioner, der allerede er fastsat på fællesskabsplan, ændres på grundlag af de foreliggende oplysninger.(4) Den eksisterende liste over additiver er ufuldstændig, idet den ikke omfatter alle stoffer, der for øjeblikket er tilladt i en eller flere medlemsstater. Sådanne stoffer er således fortsat underkastet nationale bestemmelser, dog kun indtil der træffes en afgørelse om optagelse på fællesskabslisten.(5) Dette direktiv opstiller kun specifikationer for nogle få stoffer. For de øvrige stoffer, hvortil specifikationer kan være nødvendige, vil reglerne herfor fortsat findes i den nationale lovgivning, dog kun indtil der træffes en afgørelse på fællesskabsplan.(6) Direktiv 90/128/EØF bør derfor ændres i overensstemmelse hermed.(7) De i dette direktiv fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Levnedsmiddelkomité -UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:Artikel 1Bilag II, III, V og VI til direktiv 90/128/EØF ændres som angivet i bilaget til nærværende direktiv.Artikel 2Medlemsstaterne vedtager og offentliggør inden den 28. februar 2003 de bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette direktiv. De underetter straks Kommissionen herom.Medlemsstaterne anvender disse bestemmelser på en sådan måde, at:a) handel med og anvendelse af plastmaterialer og -genstande bestemt til at komme i berøring med levnedsmidler tillades fra den 1. marts 2003, hvis de er i overensstemmelse med dette direktivb) fremstilling og import i Fællesskabet af plastmaterialer og -genstande bestemt til at komme i berøring med levnedsmidler forbydes fra den 1. marts 2004, hvis de ikke er i overensstemmelse med dette direktiv. Dog skal medlemsstaterne fra den 1. marts 2003 forbyde fremstilling og import i Fællesskabet af materialer og genstande, der indeholder divinylbenzen, og som ikke overholder restriktionerne i dette direktiv.Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.Artikel 3Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Artikel 4Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Bruxelles, den 21. februar 2002.På Kommissionens vegneDavid ByrneMedlem af Kommissionen(1) EFT L 40 af 11.2.1989, s. 38.(2) EFT L 75 af 21.3.1990, s. 19.(3) EFT L 221 af 17.8.2001, s. 18.BILAGI bilagene til direktiv 90/128/EØF foretages følgende ændringer:1) I bilag II foretages følgende ændringer:a) Punkt 8 ændres således:i) Definitionen af QM(T) affattes således: "QM(T) = Største tilladte restmængde af stoffet i materialet eller genstanden udtrykt som total mængde anført funktionel gruppe eller stof. I forbindelse med dette direktiv bestemmes mængden af stoffet i materialet eller genstanden ved hjælp af en valideret analysemetode. Findes en sådan metode endnu ikke, kan der benyttes en analysemetode, som fungerer hensigtsmæssigt ved den angivne grænse, indtil en valideret metode er blevet udviklet."ii) Efter QM(T) indsættes følgende: "QMA = Den største tilladte restmængde af stoffet i materialet eller genstanden udtrykt som mg/6 dm2 af overfladen, der er i berøring med levnedsmidler. I forbindelse med dette direktiv bestemmes mængden af stoffet på overfladen af materialet eller genstanden ved hjælp af en valideret analysemetode. Findes en sådan metode endnu ikke, kan der benyttes en analysemetode, som fungerer hensigtsmæssigt ved den angivne grænse, indtil en valideret metode er blevet udviklet.QMA(T) = Den største tilladte restmængde af stoffet i materialet eller genstanden udtrykt som mg total mængde anført funktionel gruppe eller stof pr. 6 dm2 af overfladen, der er i berøring med levnedsmidler. I forbindelse med dette direktiv bestemmes mængden af stoffet på overfladen af materialet eller genstanden ved hjælp af en valideret analysemetode. Findes en sådan metode endnu ikke, kan der benyttes en analysemetode, som fungerer hensigtsmæssigt ved den angivne grænse, indtil en valideret metode er blevet udviklet."iii) Definitionen af SMG og SMG(T) affattes således: "SMG = Specifik migrationsgrænse i levnedsmiddel eller levnedsmiddelsimulator, medmindre andet er anført. I forbindelse med dette direktiv bestemmes stoffets specifikke migration ved hjælp af en valideret analysemetode. Findes en sådan metode endnu ikke, kan der benyttes en analysemetode, som fungerer hensigtsmæssigt ved den angivne grænse, indtil en valideret metode er blevet udviklet.SMG(T) = Specifik migrationsgrænse i levnedsmiddel eller levnedsmiddelsimulator udtrykt som total mængde anført funktionel gruppe eller stof. I forbindelse med dette direktiv bestemmes stoffernes specifikke migration ved hjælp af en valideret analysemetode. Findes en sådan metode endnu ikke, kan der benyttes en analysemetode, som fungerer hensigtsmæssigt ved den angivne grænse, indtil en valideret metode er blevet udviklet."b) Afsnit A ændres således:i) Følgende monomerer og andre udgangsstoffer indsættes: >TABELPOSITION>ii) For følgende monomerer og andre udgangsstoffer affattes teksten i kolonnen "Restriktioner og/eller specifikationer" således: >TABELPOSITION>iii) Følgende monomerer og andre udgangsstoffer overføres fra afsnit B til afsnit A: >TABELPOSITION>2) I bilag III foretages følgende ændringer:a) Skemaet i afsnit A ændres således:i) Følgende additiver indsættes: >TABELPOSITION>ii) For følgende additiv ændres indholdet i kolonnen "Restriktioner og/eller specifikationer" til følgende: >TABELPOSITION>iii) Følgende additiv udgår: >TABELPOSITION>b) Skemaet i afsnit B ændres således:i) Følgende additiver indsættes: >TABELPOSITION>ii) For følgende additiver ændres indholdet i kolonnen "Restriktioner og/eller specifikationer" til følgende: >TABELPOSITION>3) Bilag V ændres således: Følgende specifikationer indsættes i skemaet i afsnit B: >TABELPOSITION>4) Der foretages følgende ændringer i bilag VI:a) Note 12 og 13 affattes således: "(12) SMG(T) betyder i dette specifikke tilfælde, at summen af migrationen af de stoffer, der er anført under PM/REF-nr. 36720, 36800, 36840 og 92000, ikke må overstige restriktionen.(13) SMG(T) betyder i dette specifikke tilfælde, at summen af migrationen af de stoffer, der er anført under PM/REF-nr. 39090 og 39120, ikke må overstige restriktionen."b) Følgende noter indsættes: "(23) SMG(T) betyder i dette specifikke tilfælde, at summen af migrationen af de stoffer, der er anført under PM/REF-nr. 13620, 36840, 40320 og 87040, ikke må overstige restriktionen.(24) SMG(T) betyder i dette specifikke tilfælde, at summen af migrationen af de stoffer, der er anført under PM/REF-nr. 13720 og 40580, ikke må overstige restriktionen.(25) SMG(T) betyder i dette specifikke tilfælde, at summen af migrationen af de stoffer, der er anført under PM/REF-nr. 16650 og 51570, ikke må overstige restriktionen.(26) QM(T) betyder i dette specifikke tilfælde, at summen af restmængderne af de stoffer, der er anført under PM/REF-nr. 14950, 15700, 16240, 16570, 16600, 16630, 18640, 19110, 22332, 22420, 22570, 25210, 25240 og 25270, ikke må overstige restriktionen."