Avis juridique important

|

31998L0083

Rådets direktiv 98/83/EF af 3. november 1998 om kvaliteten af drikkevand

EF-Tidende nr. L 330 af 05/12/1998 s. 0032 - 0054

RÅDETS DIREKTIV 98/83/EF af 3. november 1998 om kvaliteten af drikkevand RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 130 S, stk. 1,under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (2),under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget (3),i henhold til fremgangsmåden i traktatens artikel 189 C (4), ogud fra følgende betragtninger:(1) Det er nødvendigt at tilpasse Rådets direktiv 80/778/EØF af 15. juli 1980 om kvaliteten af drikkevand (5) til den videnskabelige og teknologiske udvikling; erfaringen fra gennemførelsen af direktivet har vist, at det er nødvendigt, at der skabes en egnet fleksibel og gennemsigtig retlig ramme, således at medlemsstaterne kan behandle tilfælde af manglende overholdelse af kravene; direktivet bør endvidere tages op til fornyet behandling på baggrund af traktaten om Den Europæiske Union, navnlig nærhedsprincippet;(2) som følge af bestemmelsen i traktatens artikel 3 B om, at Fællesskabet kun handler i det omfang, det er nødvendigt for at nå traktatens mål, er det nødvendigt at revidere bestemmelserne i direktiv 80/778/EØF, således at vægten lægges på overholdelsen af væsentlige kvalitets- og sundhedsparameterværdier, og det overlades til medlemsstaterne at tilføje de supplerende parametre, de måtte finde hensigtsmæssige;(3) i overensstemmelse med nærhedsprincippet skal Fællesskabets indsats støtte og supplere de foranstaltninger, der træffes af de kompetente myndigheder i medlemsstaterne;(4) i overensstemmelse med nærhedsprincippet kræver forskellene i de naturlige og socioøkonomiske træk i Unionens forskellige regioner, at de fleste beslutninger om kontrol, analyse og de foranstaltninger, der skal træffes for at afhjælpe manglerne, træffes på lokalt, regionalt eller nationalt plan, for så vidt forskellene ikke hindrer indførelse af den ramme af love og administrative bestemmelser, som dette direktiv indebærer;(5) fællesskabskrav for de vigtigste, forebyggende sundhedsrelaterede kvalitetsparametre for drikkevand er nødvendige, hvis der skal fastlægges minimale miljøkvalitetsmålsætninger, der skal nås i forbindelse med andre fællesskabsforanstaltninger, således at en forsvarlig anvendelse af drikkevand kan sikres og fremmes;(6) drikkevandskvalitetens betydning for menneskers sundhed gør det nødvendigt, at der på fællesskabsplan fastsættes grundlæggende kvalitetskrav, som alt drikkevand skal overholde;(7) det er nødvendigt, at direktivet også omfatter vand, der bruges i levnedsmiddelindustrien, medmindre det kan godtgøres, at brugen af det pågældende vand ikke påvirker det færdige levnedsmiddels sundhedsmæssige kvalitet;(8) for at forsyningsvirksomhederne kan overholde kvalitetskravene for drikkevand, må det gennem egnede vandbeskyttelsesforanstaltninger sikres, at overflade- og grundvand holdes rent; det samme mål kan nås gennem egnede vandbehandlingsforanstaltninger, der iværksættes inden forsyning;(9) af hensyn til sammenhængen i den europæiske vandpolitik bør der til sin tid vedtages et egnet rammedirektiv for vand;(10) naturligt mineralvand og vand, som er lægemidler, skal udelukkes fra dette direktivs anvendelsesområde, da der er opstillet særlige regler for disse vandtyper;(11) der kræves foranstaltninger for alle direkte sundhedsrelevante parametre og for andre parametre, hvis der indtræder en forringelse i vandkvaliteten; sådanne foranstaltninger bør omhyggeligt koordineres med gennemførelsen af Rådets direktiv 91/414/EØF af 15. juli 1991 om markedsføring af plantebeskyttelsesmidler (6) og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/8/EF af 16. februar 1998 om markedsføring af biocidholdige produkter (7);(12) for stoffer, der er vigtige i hele Fællesskabet, er det nødvendigt at fastsætte individuelle parameterværdier, der er lave nok til at sikre, at direktivets mål kan virkeliggøres;(13) parameterværdierne er fastsat ud fra de foreliggende videnskabelige data, og der er tillige taget hensyn til forsigtighedsprincippet; disse værdier er valgt for at sikre, at drikkevand kan forbruges uden risiko hele livet igennem, og de repræsenterer således et højt sundhedsbeskyttelsesniveau;(14) der bør skabes en balance for at forebygge både mikrobiologiske og kemiske risici; med henblik herpå og på baggrund af en fremtidig revision af parameterværdierne bør fastsættelsen af parameterværdierne for drikkevand baseres på hensynet til folkesundheden og en metode til vurdering af risikoen;(15) skønt der for øjeblikket er utilstrækkelige data, på grundlag af hvilke der kan fastsættes parameterværdier på fællesskabsplan for kemikalier, der afbryder de endokrine funktioner, er der stigende bekymring over den eventuelle indvirkning på mennesker og dyr fra sundhedsskadelige stoffer;(16) kravene i bilag I er generelt baseret på retningslinjerne for drikkevandskvalitet fra Verdenssundhedsorganisationen (WHO) og på udtalelser fra Kommissionens Videnskabelige Udvalg vedrørende Kemiske Forbindelsers Toksicitet og Økotoksicitet;(17) medlemsstaterne skal fastsætte værdier for andre yderligere parametre, som ikke er nævnt i bilag I, hvis dette er nødvendigt for at beskytte menneskers sundhed på deres territorium;(18) medlemsstaterne kan fastsætte værdier for andre yderligere parametre, som ikke er nævnt i bilag I, hvis dette skønnes nødvendigt for at sikre kvaliteten af drikkevandsproduktionen, -distributionen og -kontrollen;(19) når medlemsstaterne skønner det nødvendigt at vedtage strengere krav end dem, der er nævnt i bilag I, del A og B, eller krav for yderligere parametre, som ikke er nævnt i bilag I, men som er nødvendige af hensyn til sundhedsbeskyttelsen, underretter de Kommissionen om disse krav;(20) når medlemsstaterne indfører eller opretholder strengere beskyttelsesforanstaltninger, skal de overholde traktatens principper og regler som fortolket af De Europæiske Fællesskabers Domstol;(21) parameterværdierne skal overholdes på det sted, hvor drikkevandet stilles til rådighed for brugeren;(22) drikkevandets kvalitet kan påvirkes af forbrugernes fordelingsnet; der må i den forbindelse tages hensyn til, at ansvaret for forbrugernes fordelingsnet eller dets vedligeholdelse ikke altid påhviler medlemsstaterne;(23) medlemsstaterne bør opstille kontrolprogrammer for at efterprøve, om drikkevandet opfylder dette direktivs krav; kontrolprogrammerne bør være tilpasset de lokale behov og opfylde dette direktivs minimumskontrolkrav;(24) metoderne til analyse af drikkevandets kvalitet bør kunne sikre pålidelige og sammenlignelige resultater;(25) overholdes dette direktivs krav ikke, bør medlemsstaterne undersøge grunden hertil og sikre, at der snarest muligt træffes de nødvendige udbedrende foranstaltninger til genoprettelse af vandkvaliteten;(26) det er vigtigt at forebygge sundhedsfare fra forurenet vand; forsyninger, der leverer forurenet vand, bør forbydes, eller brugen af vandet begrænses;(27) ved overskridelse af en indikatorparameter undersøger den pågældende medlemsstat, om denne overskridelse indebærer nogen sundhedsfare; den træffer udbedrende foranstaltninger for at genoprette vandkvaliteten, hvis dette er nødvendigt af hensyn til sundhedsbeskyttelsen;(28) er der behov for sådanne udbedrende foranstaltninger for at genoprette drikkevandets kvalitet, bør foranstaltninger, der afhjælper problemet ved kilden, foretrækkes i overensstemmelse med traktatens artikel 130 R, stk. 2;(29) medlemsstaterne bør i særlige tilfælde have tilladelse til at dispensere fra dette direktiv; der bør endvidere opstilles en passende ramme for sådanne dispensationer, forudsat at de ikke indebærer nogen sundhedsfare, og forudsat at drikkevandsforsyningen i det pågældende område ikke kan opretholdes på nogen anden rimelig måde;(30) da det ved tilberedningen eller distributionen af drikkevand kan blive nødvendigt at anvende visse stoffer eller materialer, kræves der regler for anvendelsen af disse for at undgå skadelige virkninger for menneskers sundhed;(31) den videnskabelige og tekniske udvikling kan nødvendiggøre en hurtig tilpasning af de tekniske krav i bilag II og III; for endvidere at lette iværksættelsen af de i den henseende nødvendige foranstaltninger bør der fastlægges en procedure, hvorefter Kommissionen kan vedtage sådanne tilpasninger med bistand fra et udvalg sammensat af repræsentanter for medlemsstaterne;(32) forbrugerne bør have passende information om drikkevandets kvalitet, om eventuelle dispensationer givet af medlemsstaterne og om eventuelle udbedrende foranstaltninger truffet af myndighederne; der bør endvidere tages hensyn til Kommissionens behov for både tekniske og statistiske oplysninger og til den enkelte borgers ret til at indhente passende oplysninger om drikkevandets kvalitet;(33) under særlige omstændigheder kan det i bestemte geografiske områder være nødvendigt at give medlemsstaterne en længere tidsfrist til opfyldelse af nogle af dette direktivs bestemmelser;(34) dette direktiv berører ikke medlemsstaternes forpligtelser med hensyn til fristen for gennemførelse i national lovgivning og for anvendelse af de direktiver, som er nævnt i bilag IV -UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:Artikel 1 Formål 1. Dette direktiv vedrører kvaliteten af drikkevand.2. Formålet med dette direktiv er at beskytte menneskers sundhed mod de skadelige virkninger af enhver forurening af drikkevand ved at sikre, at drikkevandet er sundt og rent.Artikel 2 Definitioner I dette direktiv forstås ved:1) »drikkevand«:a) alle former for vand, der enten ubehandlet eller efter behandling er beregnet til drikkebrug, madlavning, fødevaretilberedning eller andre husholdningsformål, uanset vandets oprindelse, og uanset om det leveres gennem distributionsnet, fra tankvogn/tankskib eller i flasker eller anden emballageb) alle former for vand, der anvendes i levnedsmiddelvirksomheder til fremstilling, behandling, konservering eller markedsføring af produkter eller stoffer bestemt til konsum, medmindre de nationale kompetente myndigheder har fastslået, at vandets kvalitet ikke kan påvirke det færdige levnedsmiddels sundhedsmæssige kvalitet2) »forbrugernes fordelingsnet«: rør, fittings og anordninger, som er installeret mellem vandhaner, der sædvanligvis anvendes til drikkevand, og distributionsnettet, men kun hvis de i henhold til gældende national ret ikke er vandforsyningsanlæggets ansvar i dets egenskab af vandforsyningsanlæg.Artikel 3 Undtagelser 1. Dette direktiv gælder ikke for:a) naturligt mineralvand, der anerkendes som sådant af de kompetente nationale myndigheder i overensstemmelse med Rådets direktiv 80/777/EØF af 15. juli 1980 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om udvinding og markedsføring af naturligt mineralvand (8)b) vand, der betragtes som lægemidler i henhold til Rådets direktiv 65/65/EØF af 26. januar 1965 om tilnærmelse af lovgivning om farmaceutiske specialiteter (9).2. Medlemsstaterne kan undtage følgende fra dette direktivs bestemmelser:a) vand, der udelukkende er beregnet til formål, for hvilke myndighederne har fastslået, at vandets kvalitet hverken direkte eller indirekte har indflydelse på de berørte forbrugeres sundhedb) drikkevand fra en individuel vandforsyning, der i gennemsnit leverer mindre end 10 m3 pr. dag, eller som forsyner mindre end 50 personer, medmindre vandet leveres som led i en kommerciel eller offentlig aktivitet.3. Medlemsstater, som gør brug af undtagelserne i stk. 2, litra b), sørger for, at den berørte befolkning underrettes herom og om enhver foranstaltning, der kan træffes for at beskytte menneskers sundhed mod de skadelige virkninger forårsaget af forurening af drikkevand. Desuden skal der, når kvaliteten af dette vand har vist sig at indebære en potentiel fare for sundheden, straks gives den berørte befolkning passende vejledning.Artikel 4 Generelle forpligtelser 1. Medlemsstaterne træffer, uden at det berører deres forpligtelser i henhold til andre fællesskabsbestemmelser, de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at drikkevandet er sundt og rent. Med henblik på at opfylde minimumskravene i dette direktiv betragtes drikkevand som sundt og rent, hvis det:a) er frit for mikroorganismer, parasitter og stoffer i mængder eller koncentrationer, der udgør en potentiel fare for sundheden, ogb) opfylder de minimumskrav, der er fastsat i bilag I, del A og Bog hvis medlemsstaterne i overensstemmelse med de relevante bestemmelser i artikel 5 til 8 og artikel 10 samt i henhold til traktaten træffer alle andre nødvendige foranstaltninger for at sikre, at drikkevandet opfylder kravene i dette direktiv.2. Medlemsstaterne sikrer, at foranstaltninger, der træffes for at gennemføre dette direktiv, på ingen måde, hverken direkte eller indirekte, medfører en forringelse af drikkevandets nuværende kvalitet, for så vidt det er relevant for sundhedsbeskyttelsen, eller en øget forurening af vand, der anvendes til fremstilling af drikkevand.Artikel 5 Kvalitetskrav 1. Medlemsstaterne fastsætter for parametrene i bilag I de værdier, der skal gælde for drikkevand.2. De værdier, der fastsættes i overensstemmelse med stk. 1, må ikke være mindre strenge end værdierne i bilag I. For parametrene i bilag I, del C, behøver værdierne kun at fastsættes til kontrolformål og til opfyldelse af forpligtelserne i artikel 8.3. Medlemsstaterne fastsætter værdier for supplerende parametre, der ikke er opført i bilag I, hvis sundhedshensyn på deres nationale territorium eller en del af dette gør det nødvendigt. De fastsatte værdier skal mindst opfylde kravene i artikel 4, stk. 1, litra a).Artikel 6 Sted, hvor kravene skal overholdes 1. De parameterværdier, som er fastsat i overensstemmelse med artikel 5, skal:a) for vand, der leveres gennem distributionsnet, overholdes på det sted inden for en bygning eller en virksomhed, hvor det tappes fra vandhaner, der sædvanligvis anvendes til drikkevand, ellerb) for vand, der leveres fra en tankvogn/et tankskib, overholdes på det sted, hvor det tappes fra tankvognen/tankskibet, ellerc) for vand aftappet på flasker eller i anden emballage med henblik på salg, overholdes på det sted, hvor vandet aftappes på flaske eller i anden emballage, ellerd) for vand til brug i en levnedsmiddelvirksomhed, overholdes på det sted, hvor vandet bruges i virksomheden.2. For så vidt angår vand, der er omfattet af stk. 1, litra a), anses medlemsstaterne for at have opfyldt deres forpligtelser i henhold til denne artikel, artikel 4 og artikel 8, stk. 2, hvis det kan godtgøres, at manglende overholdelse af de parameterværdier, der er fastsat i overensstemmelse med artikel 5, skyldes forbrugernes fordelingsnet eller vedligeholdelsen af det, bortset fra i bygninger og virksomheder, hvor der leveres vand til offentligheden, som f.eks. skoler, hospitaler og restauranter.3. Hvis stk. 2 finder anvendelse, og der er risiko for, at vand i henhold til stk. 1, litra a), ikke overholder de parameterværdier, der er fastsat i overensstemmelse med artikel 5, sørger medlemsstaterne ikke desto mindre for:a) at der træffes passende foranstaltninger for at mindske eller fjerne risikoen for manglende overholdelse af parameterværdierne, f. eks. vejledning af ejendommenes ejere om mulige udbedrende foranstaltninger, de bør træffe, og/ellerat der træffes andre foranstaltninger, såsom passende behandlingsteknikker, der ændrer vandets sammensætning eller egenskaber inden levering, for at mindske eller fjerne risikoen for, at vandet ikke overholder parameterværdierne efter levering, ogb) at de berørte forbrugere får den fornødne information og vejledning om mulige supplerende udbedrende foranstaltninger, de bør træffe.Artikel 7 Kontrol 1. Medlemsstaterne træffer alle nødvendige foranstaltninger for at sikre regelmæssig kontrol af drikkevandskvaliteten for at kontrollere, at det vand, der stilles til rådighed for forbrugerne, opfylder kravene i dette direktiv og især de parameterværdier, der er fastsat i overensstemmelse med artikel 5. Prøver bør udtages, så de er repræsentative for kvaliteten af det vand, der forbruges i løbet af hele året. Herudover træffer medlemsstaterne alle nødvendige foranstaltninger for at sikre, at effektiviteten af desinfektionen kontrolleres i de tilfælde, hvor desinfektion er en del af fremstillingen eller distributionen af drikkevand, og at eventuel forurening fra biprodukter fra desinfektionen holdes så lav som muligt, uden at det går ud over desinfektionen.2. Til opfyldelse af forpligtelserne i stk. 1 opstiller de kompetente myndigheder passende kontrolprogrammer for alt drikkevand. Kontrolprogrammerne skal opfylde minimumskravene i bilag II.3. Prøveudtagningsstederne fastsættes af de kompetente myndigheder og skal være i overensstemmelse med de relevante krav i bilag II.4. Der kan efter proceduren i artikel 12 opstilles fællesskabsvejledninger for den kontrol, som er omhandlet i nærværende artikel.5. a) Medlemsstaterne skal overholde de specifikationer for analyse af parametre, der er anført i bilag III.b) Der kan anvendes andre metoder end de i bilag III, del 1, anførte, såfremt det kan påvises, at de resultater, der opnås herved, er mindst lige så pålidelige som dem, der opnås ved de angivne metoder. Medlemsstater, der anvender alternative metoder, meddeler Kommissionen alle relevante oplysninger vedrørende disse metoder og deres ækvivalens.c) For så vidt angår parametrene i bilag III, del 2 og 3, kan en hvilken som helst analysemetode anvendes, såfremt den opfylder kravene deri.6. Medlemsstaterne sørger for, at der i hvert enkelt tilfælde foretages supplerende kontrol af stoffer og mikroorganismer, for hvilke der ikke er fastsat parameterværdier i overensstemmelse med artikel 5, hvis der er grund til at nære mistanke om, at de kan være til stede i mængder, der udgør en potentiel fare for sundheden.Artikel 8 Udbedrende foranstaltninger og begrænsning af brugen 1. Medlemsstaterne sørger for, at der ved ethvert tilfælde af manglende overholdelse af de parameterværdier, der er fastsat i overensstemmelse med artikel 5, straks foretages en undersøgelse med henblik på at påvise årsagen hertil.2. Overholder drikkevandet på trods af de foranstaltninger, der er truffet for at opfylde forpligtelserne i henhold til artikel 4, stk. 1, ikke de parameterværdier, der er fastsat i overensstemmelse med artikel 5, sørger den pågældende medlemsstat med forbehold af artikel 6, stk. 2, for, at der hurtigst muligt træffes udbedrende foranstaltninger til genoprettelse af drikkevandets kvalitet, og den opprioriterer sine gennemførelsesforanstaltninger, idet den bl.a. tager hensyn til, i hvilken udstrækning den pågældende parameterværdi er overskredet, og til den potentielle fare for sundheden.3. Uanset om parameterværdierne er overholdt, sørger medlemsstaterne for, at enhver drikkevandsforsyning, der indebærer en potentiel fare for sundheden, forbydes, eller at brugen af vandet begrænses, eller at der træffes sådanne andre foranstaltninger, som er nødvendige af hensyn til sundhedsbeskyttelsen. I sådanne tilfælde underrettes forbrugerne straks herom og gives den fornødne vejledning.4. De kompetente myndigheder eller andre relevante organer afgør, hvilke foranstaltninger der skal træffes i henhold til stk. 3, idet de også tager hensyn til den mulige sundhedsfare ved at afbryde drikkevandsforsyningen eller begrænse brugen af drikkevand.5. Medlemsstaterne kan udarbejde vejledninger for at hjælpe de kompetente myndigheder med at opfylde deres forpligtelser i henhold til stk. 4.6. I tilfælde af manglende overholdelse af parameterværdierne eller specifikationerne i bilag I, del C, undersøger den pågældende medlemsstat, om denne manglende overholdelse udgør en fare for sundheden. Den træffer udbedrende foranstaltninger til genoprettelse af vandets kvalitet, hvis dette er nødvendigt af hensyn til sundhedsbeskyttelsen.7. Medlemsstaterne sørger for, at forbrugerne informeres, når der træffes udbedrende foranstaltninger, medmindre de kompetente myndigheder finder, at overskridelsen af parameterværdien er ubetydelig.Artikel 9 Dispensationer 1. Medlemsstaterne kan dispensere fra de parameterværdier, der er fastsat i bilag I, del B, eller som er fastsat i overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, inden for en maksimal værdi, som de fastlægger, såfremt dispensationen ikke indebærer en potentiel fare for sundheden, og såfremt drikkevandsforsyningen i det pågældende område ikke kan opretholdes på nogen anden rimelig måde. Dispensationer skal gælde så kort tid som muligt og ikke længere end tre år; inden dispensationen udløber, skal der foretages en revision for at fastslå, om der er gjort tilstrækkeligt fremskridt. Hvis medlemsstaterne ønsker at give endnu en dispensation, skal de sende revisionen samt en begrundelse for deres beslutning om den anden dispensation til Kommissionen. Denne anden dispensation må heller ikke gælde længere end tre år.2. Under særlige omstændigheder kan medlemsstaterne sende Kommissionen en ansøgning om en tredje dispensation for en periode på højst tre år. Kommissionen træffer afgørelse om denne ansøgning inden tre måneder.3. I forbindelse med dispensationer, der er givet i overensstemmelse med stk. 1 og 2, angives følgende:a) årsagen til dispensationenb) den pågældende parameter, tidligere relevante kontrolresultater og den højeste tilladte værdi i henhold til dispensationenc) det geografiske område, mængden af vand, der leveres pr. dag, den berørte befolkning, og om der er nogen relevant levnedsmiddelvirksomhed, der påvirkesd) en passende kontrolplan, om nødvendigt med øget kontrolhyppighede) et sammendrag af planen for de nødvendige udbedrende foranstaltninger, herunder en tidsplan for arbejdet og et skøn over omkostningerne og bestemmelserne om revisionf) den nødvendige varighed af dispensationen.4. Finder de kompetente myndigheder, at overskridelsen af parameterværdien er ubetydelig, og at udbedrende foranstaltninger i overensstemmelse med artikel 8, stk. 2, kan afhjælpe problemet inden for højst 30 dage, behøver kravene i stk. 3 ikke at anvendes.I så fald skal de kompetente myndigheder eller andre relevante organer kun fastsætte den højeste tilladte værdi for den pågældende parameter og tidsfristen for afhjælpning af problemet.5. Stk. 4 kan ikke længere anvendes, hvis den samme parameterværdi for en given vandforsyning i løbet af de foregående 12 måneder er blevet overskredet i mere end 30 dage sammenlagt.6. Medlemsstater, som anvender de dispensationer, der er hjemlet i denne artikel, skal sørge for, at den befolkning, der berøres af dispensationen, straks informeres på passende vis om dispensationen og om betingelserne i forbindelse hermed. Derudover sørger medlemsstaterne om nødvendigt for at vejlede befolkningsgrupper, for hvilke dispensationen kan indebære en særlig risiko.Disse forpligtelser gælder ikke for de i stk. 4 omhandlede forhold, medmindre de kompetente myndigheder bestemmer andet.7. Bortset fra dispensationer, der gives i overensstemmelse med stk. 4, giver medlemsstaterne inden to måneder Kommissionen meddelelse om dispensationer, der vedrører en vandforsyning på mere end 1 000 m3 pr. dag i gennemsnit eller en befolkning på mere end 5 000 personer, herunder de i stk. 3 omhandlede oplysninger.8. Denne artikel gælder ikke for drikkevand, der udbydes til salg i flasker eller anden emballage.Artikel 10 Kvalitetssikring af behandling, udstyr og materialer Medlemsstaterne træffer alle nødvendige foranstaltninger for at sikre, at ethvert stof, eller at ethvert materiale til nye anlæg, som anvendes ved fremstilling eller distribution af drikkevand, og forureninger i forbindelse med sådanne stoffer eller med sådanne materialer til nye anlæg, ikke er til stede i drikkevandet i større koncentrationer end nødvendigt for deres formål, og at de hverken direkte eller indirekte forringer den sundhedsbeskyttelse, som er foreskrevet ved dette direktiv. I denne forbindelse skal fortolkende dokumenter og tekniske specifikationer i henhold til artikel 3 og artikel 4, stk. 1, i Rådets direktiv 89/106/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om byggevarer (10) være i overensstemmelse med bestemmelserne i nærværende direktiv.Artikel 11 Revision af bilagene 1. Mindst hvert femte år tager Kommissionen bilag I op til fornyet behandling på baggrund af den tekniske og videnskabelige udvikling og fremsætter om nødvendigt ændringsforslag efter fremgangsmåden i traktatens artikel 189 C.2. Mindst hvert femte år tilpasser Kommissionen bilag II og III til den tekniske og videnskabelige udvikling. De ændringer, som er nødvendige, vedtages efter proceduren i artikel 12.Artikel 12 Udvalgsprocedure 1. Kommissionen bistås af et udvalg, der består af repræsentanter for medlemsstaterne, og som har Kommissionens repræsentant som formand.2. Kommissionens repræsentant forelægger udvalget et udkast til de foranstaltninger, der skal træffes. Udvalget afgiver en udtalelse om dette udkast inden for en frist, som formanden kan fastsætte under hensyntagen til, hvor meget det pågældende spørgsmål haster. Det udtaler sig med det flertal, der er fastsat i traktatens artikel 148, stk. 2, for vedtagelse af de afgørelser, som Rådet skal træffe på forslag af Kommissionen. Under afstemninger i udvalget tillægges de stemmer, der afgives af repræsentanterne for medlemsstaterne, den vægt, der er fastlagt i nævnte artikel. Formanden deltager ikke i afstemningen.3. Kommissionen vedtager foranstaltninger, der straks finder anvendelse. Hvis de ikke er i overensstemmelse med den af udvalget afgivne udtalelse, underrettes Rådet dog straks af Kommissionen om disse foranstaltninger. I så fald gælder følgende:a) Kommissionen udsætter gennemførelsen af de foranstaltninger, den har truffet afgørelse om, i et tidsrum på tre måneder fra datoen for underretningenb) Rådet kan med kvalificeret flertal træffe en anden afgørelse inden for det tidsrum, der er nævnt i litra a).Artikel 13 Information og rapportering 1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at forbrugerne har adgang til tilstrækkelige, ajourførte oplysninger om drikkevandets kvalitet.2. Med forbehold af Rådets direktiv 90/313/EØF af 7. juni 1990 om fri adgang til miljøoplysninger (11) offentliggør medlemsstaterne hvert tredje år en rapport om drikkevandets kvalitet med henblik på at informere forbrugerne. Den første af disse rapporter skal dække årene 2002, 2003 og 2004. Hver rapport skal mindst dække forsyninger på mere end 1 000 m3 om dagen i gennemsnit eller en befolkning på mere end 5 000 personer; den skal dække tre kalenderår og offentliggøres inden udgangen af det kalenderår, der følger efter rapporteringsperioden.3. Medlemsstaterne sender Kommissionen deres rapporter senest to måneder efter deres offentliggørelse.4. Den nærmere udformning af og minimumskravene til indholdet af de i stk. 2 omhandlede rapporter afgøres navnlig under hensyntagen til de foranstaltninger, der er nævnt i artikel 3, stk. 2, artikel 5, stk. 2 og 3, artikel 7, stk. 2, artikel 8, artikel 9, stk. 6 og 7, og artikel 15, stk. 1, og ændres om nødvendigt efter proceduren i artikel 12.5. Kommissionen gennemgår medlemsstaternes rapporter og offentliggør hvert tredje år en sammenfattende rapport om kvaliteten af drikkevandet i Fællesskabet. Denne rapport offentliggøres senest ni måneder efter modtagelsen af medlemsstaternes rapporter.6. Sammen med den første rapport om dette direktiv, som omhandlet i stk. 2, skal medlemsstaterne ligeledes forelægge Kommissionen en rapport om de foranstaltninger, de har truffet eller påtænker at træffe for at opfylde deres forpligtelser i henhold til artikel 6, stk. 3, og bilag I, del B, note 10. Kommissionen fremsætter om fornødent et forslag til denne rapports form efter proceduren i artikel 12.Artikel 14 Frist for overensstemmelse Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at kvaliteten af drikkevand bringes i overensstemmelse med dette direktiv senest fem år efter dets ikrafttræden, jf. dog bilag I, del B, note 2, 4 og 10.Artikel 15 Særlige tilfælde 1. Medlemsstaterne kan i særlige tilfælde og for geografisk afgrænsede områder indgive en særlig ansøgning til Kommissionen om en længere frist end fastsat i artikel 14. Denne yderligere frist må ikke være længere end tre år, og inden dens udløb skal der foretages en revision, hvis resultat sendes til Kommissionen, som på grundlag af denne revision kan tillade en anden yderligere frist på op til tre år. Denne bestemmelse gælder ikke for drikkevand, der udbydes til salg i flasker eller anden emballage.2. Den behørigt begrundede ansøgning skal indeholde en redegørelse for de opståede vanskeligheder og mindst indeholde de i artikel 9, stk. 3, anførte oplysninger.3. Kommissionen undersøger ansøgningen efter proceduren i artikel 12.4. Medlemsstater, som anvender denne artikel, skal sørge for, at den befolkning, der berøres af ansøgningen, straks informeres på passende vis om resultatet af ansøgningen. Derudover sørger medlemsstaterne om nødvendigt for at vejlede befolkningsgrupper, for hvilke ansøgningen kan indebære en særlig risiko.Artikel 16 Ophævelse 1. Direktiv 80/778/EØF ophæves med virkning fra fem år efter ikrafttrædelsen af nærværende direktiv. Med forbehold af stk. 2 berører dette ikke medlemsstaternes forpligtelser med hensyn til fristerne for gennemførelse i national ret og for anvendelse som anført i bilag IV.Henvisninger til det ophævede direktiv forstås som henvisninger til dette direktiv og læses i overensstemmelse med sammenligningstabellen i bilag V.2. Så snart en medlemsstat har sat de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv og har truffet de foranstaltninger, der er fastsat i artikel 14, finder dette direktiv og ikke direktiv 80/778/EØF anvendelse på kvaliteten af drikkevand i denne medlemsstat.Artikel 17 Gennemførelse i national ret 1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest to år efter dets ikrafttræden. De underretter straks Kommissionen herom.Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.Artikel 18 Ikrafttræden Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Artikel 19 Adressater Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Bruxelles, den 3. november 1998.På Rådets vegneB. PRAMMERFormand(1) EFT C 131 af 30.5.1995, s. 5, ogEFT C 213 af 15.7.1997, s. 8.(2) EFT C 82 af 19.3.1996, s. 64.(3) EFT C 100 af 2.4.1996, s. 134.(4) Europa-Parlamentets udtalelse af 12. december 1996 (EFT C 20 af 20.1.1997, s. 133), Rådets fælles holdning af 19. december 1997 (EFT C 91 af 26.3.1998, s. 1), og Europa-Parlamentets afgørelse af 13. maj 1998 (EFT C 167 af 1.6.1998, s. 92).(5) EFT L 229 af 30.8.1980, s. 11. Direktivet er senest ændret ved tiltrædelsesakten af 1994.(6) EFT L 230 af 19.8.1991, s. 1. Direktivet er senest ændret ved Kommissionens direktiv 96/68/EF (EFT L 277 af 30.10.1996, s. 25).(7) EFT L 123 af 24.4.1998, s. 1.(8) EFT L 229 af 30.8.1980, s. 1. Direktivet er senest ændret ved direktiv 96/70/EF (EFT L 299 af 23.11.1996, s. 26).(9) EFT 22 af 9.2.1965, s. 369/65, specialudgave 1965-1966, s. 22. Direktivet er senest ændret ved direktiv 93/39/EØF (EFT L 214 af 24.8.1993, s. 22).(10) EFT L 40 af 11.2.1989, s. 12. Direktivet er senest ændret ved direktiv 93/68/EØF (EFT L 220 af 30.8.1993, s. 1).(11) EFT L 158 af 23.6.1990, s. 56.BILAG I PARAMETRE OG PARAMETERVÆRDIER DEL A >TABELPOSITION>For vand, som sælges i flasker eller anden emballage, gælder følgende:>TABELPOSITION>DEL B >TABELPOSITION>DEL C >TABELPOSITION>BILAG II KONTROL TABEL A Parametre, som skal analyseres 1. Løbende kontrolFormålet med løbende kontrol er at tilvejebringe regelmæssige oplysninger om drikkevandets organoleptiske og mikrobiologiske kvalitet samt oplysninger om effektiviteten af en eventuel behandling af drikkevand (navnlig desinfektion) for at bedømme, om drikkevandet overholder direktivets tilsvarende parameterværdier.Følgende parametre skal kontrolleres løbende. Medlemsstaterne kan tilføje andre parametre til listen, hvis det skønnes hensigtsmæssigt.Aluminium (note 1)AmmoniumFarveLedningsevneClostridium perfringens (herunder sporer) (note 2)Escherichia coli (E. coli)BrintionkoncentrationJern (note 1)Nitrit (note 3)LugtPseudomonas aeruginosa (note 4)SmagKimtal ved 22 °C og 37 °C (note 4)Coliforme bakterierTurbiditetNote 1: Kun nødvendig, hvis anvendt som flokkuleringsmiddel (1*).Note 2: Kun nødvendig, hvis vandet hidrører fra eller påvirkes af overfladevand (2*).Note 3: Kun nødvendig, når der er foretaget en chloraminbehandling som desinfektion (3*).Note 4: Kun nødvendig for vand, som udbydes til salg i flasker eller anden emballage.2. EfterprøvningskontrolFormålet med efterprøvningskontrol er at tilvejebringe de nødvendige oplysninger for at afgøre, om alle direktivets parameterværdier overholdes. Alle parametre, der fastsættes i overensstemmelse med artikel 5, stk. 2 og 3, skal underkastes efterprøvningskontrol, medmindre de kompetente myndigheder kan fastslå, at det for en periode, som de fastlægger, er usandsynligt, at en bestemt parameter er til stede i en bestemt forsyning i koncentrationer, som kan medføre risiko for overskridelse af den pågældende parameterværdi. Dette punkt gælder ikke for parametrene for radioaktivitet, der skal kontrolleres i overensstemmelse med de kontrolkrav, som vedtages efter artikel 12, jf. note 8, 9 og 10 i bilag I, del C.TABEL B1 Mindste hyppighed for prøveudtagning og analyse af drikkevand, som leveres fra et distributionsnet eller fra en tankvogn/et tankskib, eller som anvendes i en levnedsmiddelvirksomhed Medlemsstaterne udtager prøver de steder, hvor kravene skal overholdes, som fastlagt i artikel 6, stk. 1, for at sikre, at drikkevandet opfylder direktivets krav. For så vidt angår distributionsnet kan medlemsstaterne imidlertid udtage prøver inden for forsyningsområdet eller fra behandlingsanlægget for bestemte parametre, hvis det kan påvises, at der ikke ville være nogen uønsket ændring i den målte værdi af de pågældende parametre.>TABELPOSITION>Note 1: Et forsyningsområde er et geografisk afgrænset område, inden for hvilket drikkevandet kommer fra en eller flere kilder, og inden for hvilket vandkvaliteten kan anses for at være tilnærmelsesvis ensartet.Note 2: Mængderne er beregnet som gennemsnit i løbet af et kalenderår. Medlemsstaterne kan anvende antallet af indbyggere i et forsyningsområde i stedet for vandmængden til at bestemme den minimale hyppighed, idet det antages, at vandforbruget er 200 l pr. dag pr. indbygger.Note 3: I tilfælde af tilbagevendende kortvarig vandforsyning fra tankvogn/tankskib fastsætter den pågældende medlemsstat kontrolhyppigheden.Note 4: For de forskellige parametre i bilag I kan medlemsstaterne nedsætte antallet af prøver som angivet i tabellen, hvis:a) de værdier, der er fremkommet ved prøver udtaget i mindst to på hinanden følgende år, er konstante og signifikant bedre end de værdier, der er fastsat i bilag I, ogb) ingen faktor formodes at kunne forårsage en forringelse af vandets kvalitet.Antallet af prøveudtagninger skal være mindst 50 % af det antal prøver, der er angivet i tabellen, bortset fra det særlige tilfælde i note 6.Note 5: Antallet af prøver skal så vidt muligt fordeles ensartet med hensyn til tid og sted.Note 6: Hyppigheden skal fastsættes af den pågældende medlemsstat.TABEL B2 Mindste hyppighed for prøveudtagning og analyse af vand aftappet på flasker eller i anden emballage med henblik på salg >TABELPOSITION>(1*) I alle andre tilfælde hører parametrene hjemme i listen over efterprøvningskontrol.BILAG III SPECIFIKATIONER FOR ANALYSE AF PARAMETRE Medlemsstaterne sikrer, at alle laboratorier, der analyserer prøver, anvender en analytisk kvalitetskontrolordning, der fra tid til anden kontrolleres af en af laboratoriet uafhængig person, som er godkendt af den kompetente myndighed med henblik herpå.1. PARAMETRE, FOR HVILKE DER ER FASTLAGT ANALYSEMETODERFølgende principper for metoder for mikrobiologiske parametre angives enten som reference når der anvendes en CEN/ISO-metode, eller som vejledning, indtil der efter proceduren i artikel 12 eventuelt vedtages internationale CEN/ISO-metoder for disse parametre. Medlemsstaterne kan anvende alternative metoder, forudsat at bestemmelserne i artikel 7, stk. 5, overholdes.Escherichia coli og Coliforme bakterier (E. coli) (ISO 9308-1)Enterokokker (ISO 7899-2)Pseudomonas aeruginosa (prEN ISO 12780)Bestemmelse af antal mikroorganismer - kimtal ved 22 °C (prEN ISO 6222)Bestemmelse af antal mikroorganismer - kimtal ved 37 °C (prEN ISO 6222)Clostridium perfringens (herunder sporer)Membranfiltrering efterfulgt af inkubation af membranen under anaerobe forhold med Clostridium perfringens-agar-substrat (note 1) ved 44 ± 1 °C i 21 ± 3 timer. Tælling af de ugennemsigtige gule kolonier, der bliver lyserøde eller røde efter at have været udsat for ammoniumhydroxid-dampe i 20 til 30 sekunder.Note 1: Sammensætningen af Clostridium perfringens-agar-substrat er:>TABELPOSITION>Opløs Basalmediets ingredienser, juster pH-værdien til 7,6 og autoklaver ved 121 °C i 15 minutter. Afkøl mediet og tilsæt:>TABELPOSITION>2. PARAMETRE, FOR HVILKE DER ER FASTSAT KVALITETSKRAV2.1. For følgende parametre er der fastsat kvalitetskrav i form af nøjagtighed, præcision og detektionsgrænse, som den anvendte analysemetode mindst skal opfylde ved målingen af koncentrationer svarende til parameterværdien. Uanset analysemetodens følsomhed skal resultatet angives med mindst samme antal decimaler som parameterværdien i bilag I, del B og C.>TABELPOSITION>2.2. For brintionkoncentrationen er kvalitetskravet, at den anvendte analysemetode skal være i stand til at måle koncentrationer svarende til parameterværdien med en nøjagtighed på 0,2 pH-enhed og en præcision på 0,2 pH-enhed.Note 1 (1*): Nøjagtighed er den systematiske fejl og er forskellen mellem middelværdien af det store antal gentagne målinger og den sande/nominelle værdi.Note 2 (2*): Præcision er den tilfældige fejl og udtrykkes normalt som standardafvigelsen (inden for og imellem batch) i spredningen af resultater omkring middel. Acceptabel præcision er to gange den relative standardafvigelse.Note 3: Detektionsgrænsen er- enten tre gange den relative standardafvigelse inden for batch for en naturlig prøve, der indeholder en lav koncentration af parametereneller- fem gange den relative standardafvigelse inden for batch for en blindprøve.Note 4: Ved metoden bestemmes total cyanid i alle former.Note 5: Iltningen gennemføres i ti minutter ved 100 °C i surt miljø under anvendelse af permanganat.Note 6: Kvalitetskravene gælder for hvert enkelt pesticid og vil afhænge af det pågældende pesticid. Detektionsgrænsen kan muligvis ikke nås for alle pesticider for øjeblikket, men medlemsstaterne bør bestræbe sig på at nå dette krav.Note 7: Kvalitetskravene gælder for de enkelte stoffer, specificeret til 25 % af parameterværdien i bilag I.Note 8: Kvalitetskravene gælder for de enkelte stoffer, specificeret til 50 % af parameterværdien i bilag I.3. PARAMETRE, FOR HVILKE DER IKKE ER FASTSAT NOGEN ANALYSEMETODEFarveLugtSmagTotal organisk kulstofTurbiditet (note 1).Note 1: For turbiditetskontrol i behandlet overfladevand er kvalitetskravet, at den anvendte analysemetode skal være i stand til mindst at måle koncentrationer svarende til parameterværdien med en nøjagtighed på 25 %, en præcision på 25 % og en detektionsgrænse på 25 %.(1*) Disse udtryk er nærmere defineret i ISO 5725.BILAG IV >TABELPOSITION>BILAG V >TABELPOSITION>


Avis juridique important

|

32000L0055

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/55/EF af 18. september 2000 om energieffektivitetskrav for forkoblinger til lysstofbelysning

EF-Tidende nr. L 279 af 01/11/2000 s. 0033 - 0039

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/55/EFaf 18. september 2000om energieffektivitetskrav for forkoblinger til lysstofbelysningEUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 95,under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg(2),efter proceduren i traktatens artikel 251(3), ogud fra følgende betragtninger:(1) Det er vigtigt at fremme foranstaltninger, som kan sikre, at det indre marked fungerer tilfredsstillende, og som samtidig fremmer energibesparelser, miljøbeskyttelse og forbrugerbeskyttelse.(2) Lysstofbelysning tegner sig for en betydelig del af Fællesskabets elforbrug og dermed af det samlede energiforbrug. De forskellige modeller af forkoblinger til lysstofbelysning, som findes på Fællesskabets marked, har meget forskelligt energiforbrug for en given lyskilde, dvs. meget forskellig energieffektivitet.(3) Dette direktiv tager sigte på at reducere energiforbruget i forkoblinger til lysstofbelysning ved en gradvis forskydning fra mindre effektive forkoblinger mod mere effektive forkoblinger, hvilket også kan give omfattende energibesparelser.(4) Nogle medlemsstater er i færd med at vedtage bestemmelser vedrørende energieffektiviteten for forkoblinger til lysstofbelysning, som kan medføre hindringer for samhandelen med disse varer inden for Fællesskabet.(5) Et højt beskyttelsesniveau bør tages som udgangspunkt, når det drejer sig om forslag til indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love eller administrative bestemmelser om sundhed, sikkerhed, miljøbeskyttelse og forbrugerbeskyttelse. Dette direktiv sikrer et højt beskyttelsesniveau både for miljøet og for forbrugerne, da det sigter på at forbedre energieffektiviteten for forkoblinger betydeligt.(6) Målene for denne aktion kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor på grund af den påtænkte aktions omfang og virkninger bedre gennemføres på fællesskabsplan, jf. subsidiaritets- og proportionalitetsprincippet i traktatens artikel 5. Dette direktiv går ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.(7) Det er nødvendigt at fastlægge effektive håndhævelsesbestemmelser for at sikre en korrekt gennemførelse af direktivet, sikre producenterne lige konkurrencevilkår og beskytte forbrugernes rettigheder.(8) Rådets afgørelse 93/465/EØF af 22. juli 1993 om modulerne for de forskellige faser i procedurerne for overensstemmelsesvurdering og regler om anbringelse og anvendelse af "CE-overensstemmelsesmærkningen" med henblik på anvendelse i direktiverne om teknisk harmonisering(4) finder anvendelse, undtagen for så vidt angår mærkning og tilbagetrækning fra markedet, hvis en begrænset afvigelse fra afgørelsen er berettiget på grund af produkttypen og den specifikke markedssituation.(9) Internationale standarder bør anvendes overalt, hvor det er hensigtsmæssigt, af hensyn til den internationale samhandel. Forkoblingers elforbrug defineres i henhold til standard EN 50294 fra december 1998 som fastsat af Den Europæiske Komité for Elektroteknisk Standardisering, som bygger på internationale standarder.(10) Forkoblinger til lysstofbelysning, som er i overensstemmelse med energieffektivitetskravene i dette direktiv, skal være forsynet med CE-mærkning og skal ledsages af de dertil knyttede oplysninger for at kunne bringes i omsætning.(11) Dette direktiv omfatter kun forkoblinger til lysstofbelysning, der er tilsluttet lysnettet -UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:Artikel 11. Dette direktiv finder anvendelse på forkoblinger til lysnettilsluttet lysstofbelysning som defineret i europæisk standard EN 50294 fra december 1998, punkt 3.4, i det følgende benævnt "forkoblinger".2. Følgende typer forkoblinger er ikke omfattet af direktivet:- forkoblinger, som er indbygget i lamper- forkoblinger, som er udformet specielt til belysningsudstyr, der skal monteres i møbler, og som udgør en ikke-udskiftelig del af belysningsudstyret, der ikke kan testes adskilt fra belysningsudstyret (i overensstemmelse med europæisk standard EN 60920, punkt 2.1.3), og- forkoblinger, som er bestemt til eksport fra Fællesskabet, enten som særskilt komponent eller indbygget i belysningsudstyr.3. Forkoblinger klassificeres efter bilag I.Artikel 21. Medlemsstaterne træffer alle nødvendige foranstaltninger for at sikre, at forkoblinger i første fase kun kan bringes i handelen, enten som en særskilt komponent eller indbygget i belysningsudstyr, hvis den pågældende forkoblings elforbrug er mindre end eller lig med det maksimalt tilladte effektoptag for forkoblings-lyskilde-systemer som fastlagt i bilag I, II og III for hver forkoblingskategori.2. Fabrikanten af en forkobling, fabrikantens i Fællesskabet etablerede repræsentant eller den person, der er ansvarlig for markedsføringen af den pågældende forkobling, enten som en særskilt komponent eller indbygget i belysningsudstyr, skal påse, at hver enkelt forkobling, som markedsføres, enten som en særskilt komponent eller indbygget i belysningsudstyr, opfylder kravene i stk. 1.Artikel 31. Medlemsstaterne må ikke forbyde, begrænse eller hindre markedsføring på deres område af forkoblinger, enten som en særskilt komponent eller indbygget i belysningsudstyr, som er forsynet med CE-mærkning, der attesterer, at de er i overensstemmelse med bestemmelserne i dette direktiv.2. Indtil det modsatte bevises, formoder medlemsstaterne, at forkoblinger, enten som en særskilt komponent eller indbygget i belysningsudstyr, som er forsynet med CE-mærkning efter artikel 5, opfylder bestemmelserne i dette direktiv.Artikel 41. Med forbehold af artikel 5 og 6 skal procedurerne for overensstemmelsesvurdering af forkoblinger, enten som en særskilt komponent eller indbygget i belysningsudstyr, og reglerne for anbringelse og anvendelse af "CE-overensstemmelsesmærkningen" være i overensstemmelse med modul A i Rådets afgørelse 93/465/EØF og med de kriterier, der er fastsat i nævnte afgørelse og i de generelle retningslinjer i bilaget dertil.2. Den periode, der er omhandlet i modul A, punkt 2, i Rådets afgørelse 93/465/EØF, er i forbindelse med dette direktiv 3 år.3. a) Indholdet af den tekniske dokumentation, som er omhandlet i modul A, punkt 3, i Rådets afgørelse 93/465/EØF, omfatter:i) fabrikantens navn og adresseii) en generel beskrivelse af modellen, som gør det muligt klart at skelne den fra andre modelleriii) oplysninger, herunder relevante tegninger, om de væsentlige træk ved modellens konstruktion, navnlig forhold, som har mærkbar betydning for elforbrugetiv) brugsanvisningv) resultatet af elforbrugsmålinger i henhold til litra c)vi) enkeltheder om disse målingers overensstemmelse sammenlignet med kravene til energiforbrug i henhold til bilag I.b) Teknisk dokumentation, der er udarbejdet i medfør af andre fællesskabsretsakter, kan anvendes, i det omfang den opfylder de i litra a) nævnte krav.c) Fabrikanterne af forkoblinger er ansvarlige for bestemmelse af elforbruget for hver enkelt forkobling efter de procedurer, der er specificeret i europæisk standard EN 50294 fra december 1998, samt for apparatets overensstemmelse med kravene i artikel 2 og 9.Artikel 5Forkoblinger skal ved markedsføringen, enten som en særskilt komponent eller indbygget i belysningsudstyr, være forsynet med CE-mærkningen, som består af bogstaverne "CE". CE-mærkningen skal anbringes synligt, letlæseligt og uudsletteligt på forkoblingen samt på emballagen. Hvis forkoblingerne markedsføres indbygget i belysningsudstyr, skal CE-mærkningen anbringes på belysningsudstyret samt på emballagen.Artikel 61. Konstaterer en medlemsstat, at CE-mærkningen er anbragt i strid med reglerne, har fabrikanten eller dennes i Fællesskabet etablerede repræsentant pligt til at sørge for, at forkoblingerne igen bringes til at opfylde kravene i dette direktiv, og at overtrædelsen bringes til ophør på de betingelser, medlemsstaten har fastsat. Er hverken fabrikanten eller dennes repræsentant etableret i Fællesskabet, påhviler forpligtelsen den person, der er ansvarlig for markedsføringen af forkoblingerne, enten som en særskilt komponent eller indbygget i belysningsudstyr.2. Opfylder forkoblingerne ikke kravene i dette direktiv, træffer medlemsstaten i medfør af artikel 7 alle nødvendige foranstaltninger for at forbyde markedsføring og salg af de pågældende forkoblinger.Artikel 71. Enhver foranstaltning, som en medlemsstat træffer i henhold til dette direktiv om forbud mod markedsføring eller salg af forkoblinger, enten som en særskilt komponent eller indbygget i belysningsudstyr, skal indeholde en præcis begrundelse. Foranstaltningen meddeles straks fabrikanten, dennes i Fællesskabet etablerede repræsentant eller den, der er ansvarlig for markedsføringen af forkoblingerne, med angivelse af klagemulighederne i henhold til gældende ret i den pågældende medlemsstat og klagefristerne i forbindelse hermed.2. Den pågældende medlemsstat underretter straks Kommissionen om sådanne foranstaltninger og begrunder sin afgørelse. Kommissionen underretter de øvrige medlemsstater herom.Artikel 81. Medlemsstaterne vedtager og offentliggør de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette direktiv, senest et år efter dets ikrafttræden. De underretter straks Kommissionen herom.Medlemsstaterne anvender disse love og bestemmelser senest 18 måneder efter dette direktivs ikrafttræden.Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.3. Medlemsstaterne skal i en periode på 18 måneder efter direktivets ikrafttræden tillade markedsføring af forkoblinger, enten som en særskilt komponent eller indbygget i belysningsudstyr, som overholder de betingelser, der var gyldige på deres område på datoen for dette direktivs ikrafttræden.Artikel 91. Fem år efter dette direktivs ikrafttræden, dvs. i anden fase, skal det maksimalt tilladte effektoptag for forkoblings-lyskilde-systemer være i overensstemmelse med bilag IV, navnlig i sammenhæng med artikel 2.2. Inden den 31. december 2005 sender Kommissionen Europa-Parlamentet og Rådet en vurdering af de opnåede resultater sammenholdt med de forventede. Med henblik på gennemførelse af en tredje fase i forbedringen af energieffektiviteten forelægger Kommissionen da i samråd med de berørte parter i givet fald forslag vedrørende yderligere forbedring af energieffektiviteten for forkoblinger Det maksimalt tilladte effektoptag for forkoblings-lyskilde-systemer og tidspunktet for dettes ikrafttræden skal både økonomisk og teknisk være begrundet under hensyn til omstændighederne på det pågældende tidspunkt. Der kan endvidere træffes andre foranstaltninger, som måtte findes egnede til at forbedre forkoblingers iboende energieffektivitet og til at fremme brugen af energibesparende lyskontrolsystemer.Artikel 10Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Artikel 11Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Bruxelles, den 18. september 2000.På Europa-Parlamentets vegneN. FontaineFormandPå Rådets vegneH. VédrineFormand(1) EFT C 274 E af 28.9.1999, s. 10.(2) EFT C 368 af 20.12.1999, s. 11.(3) Europa-Parlamentets udtalelse af 20.1.2000 (endnu ikke offentliggjort i EFT), Rådets fælles holdning af 30.5.2000 (EFT C 208 af 20.7.2000, s. 9) og Europa-Parlamentets afgørelse af 5.7.2000 (endnu ikke offentliggjort i EFT).(4) EFT L 220 af 30.8.1993, s. 23.BILAG IFORKOBLINGSKATEGORIERFor at det maksimalt tilladte effektoptag for forkoblings-lyskilde-systemer kan bestemmes for en given forkobling må det først afgøres, hvilken kategori på følgende liste forkoblingen falder ind under:>TABELPOSITION>BILAG IIMETODER TIL BEREGNING AF DET MAKSIMALT TILLADTE EFFEKTOPTAG FOR EN GIVEN FORKOBLINGSTYPEEnergieffektiviteten af et forkoblings-lyskilde-system bestemmes af den samlede effekt, der tilføres systemet. Da dette er en funktion af lyskildens effekt og forkoblingstypen, er det maksimalt tilladte system-effektoptag for en given forkobling defineret som forkoblings-lyskilde-systemets maksimalt tilladte effektoptag med forskellige niveauer for hver lyskildeeffekt og forkoblingstype.De udtryk, der er anvendt i dette bilag, svarer til definitionerne i europæisk standard EN 50294 fra december 1998 som fastsat af Den Europæiske Komité for Elektroteknisk Standardisering.BILAG IIIFØRSTE FASEDet maksimalt tilladte system-effektoptag udtrykt i W er opstillet i følgende tabel:>TABELPOSITION>Når en forkobling er udformet til en lyskilde, som falder mellem to værdier i ovennævnte tabel, beregnes det maksimalt tilladte system-effektoptag ved lineær interpolation mellem de to værdier for det maksimalt tilladte effektoptag for de to nærmeste lyskildeeffekter i tabellen.Hvis for eksempel en forkobling i lyskildekategori 1 vurderes til at være en 48 W lampe ved 50 Hz, beregnes det maksimalt tilladte system-effektoptag således:>REFERENCE TIL EN GRAFIK>BILAG IVANDEN FASEDet maksimalt tilladte system-effektoptag udtrykt i W er opstillet i følgende tabel:>TABELPOSITION>Når en forkobling er udformet til en lyskilde, som falder mellem to værdier i ovennævnte tabel, beregnes det maksimalt tilladte system-effektoptag ved lineær interpolation mellem de to værdier for det maksimalt tilladte effektoptag for de to nærmeste lyskildeeffekter i tabellen.Hvis for eksempel en forkobling i lyskildekategori 1 vurderes til at være en 48 W lampe ved 50 Hz, beregnes det maksimalt tilladte system-effektoptag således:>REFERENCE TIL EN GRAFIK>Fælles erklæringer fra Europa-Parlamentet, Rådet og KommissionenKommissionen vurderer også den andel af Fællesskabets produktion af forkoblinger, som udføres fra Fællesskabet, enten som en særskilt komponent eller indbygget i belysningsudstyr. Kommissionen vurderer ligeledes muligheden af at anvende de fleksibilitetsmekanismer, der er defineret i Kyoto-protokollen. Kommissionen fremmer i de relevante fora internationale standarder, som er baseret på principperne i dette direktiv.Der kan vise sig behov for forslag om en tredje fase som omhandlet i artikel 9, stk. 2, hvis de resultater, der er opnået inden vurderingens afslutning den 31. december 2005, ikke lever op til forventningerne, nemlig at den gennemsnitlige markedsandel på EU-plan for forkoblinger, der opfylder energieffektivitetsstandarderne i CELMA, type A, ligger over 55 %.


Avis juridique important

|

31998L0033

Europa-parlamentets og Rådets direktiv 98/33/EF af 22. juni 1998 om ændring af artikel 12 i Rådets direktiv 77/780/EØF om adgang til at optage og udøve virksomhed som kreditinstitut og artikel 2, 5, 6, 7, 8 og bilag II og III i Rådets direktiv 89/647/EØF om solvensnøgletal for kreditinstitutter samt artikel 2 og bilag II i Rådets direktiv 93/6/EØF om kravene til investeringsselskabers og kreditinstitutters kapitalgrundlag

EF-Tidende nr. L 204 af 21/07/1998 s. 0029 - 0036

EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 98/33/EF af 22. juni 1998 om ændring af artikel 12 i Rådets direktiv 77/780/EØF om adgang til at optage og udøve virksomhed som kreditinstitut og artikel 2, 5, 6, 7, 8 og bilag II og III i Rådets direktiv 89/647/EØF om solvensnøgletal for kreditinstitutter samt artikel 2 og bilag II i Rådets direktiv 93/6/EØF om kravene til investeringsselskabers og kreditinstitutters kapitalgrundlag EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 57, stk. 2, første og tredje punktum,under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (2),i overensstemmelse med fremgangsmåden i traktatens artikel 189 B (3), ogud fra følgende betragtninger:(1) I henhold til Rådets første direktiv 77/780/EØF af 12. december 1977 om samordning af lovgivningen om adgang til at optage og udøve virksomhed som kreditinstitut (4) kan der udveksles oplysninger mellem de kompetente myndigheder og visse andre myndigheder eller organer i en medlemsstat eller mellem medlemsstater; direktivet giver også medlemsstaterne mulighed for at indgå samarbejdsaftaler om udveksling af oplysninger med de kompetente myndigheder i tredjelande; af konsekvenshensyn bør denne mulighed for at indgå aftaler om udveksling af oplysninger med tredjelande udvides til også at omfatte udveksling af oplysninger med visse andre myndigheder eller organer i disse lande, forudsat at der gives tilstrækkelige garantier for, at sådanne oplysninger er omfattet af tavshedspligt;(2) i henhold til Rådets direktiv 89/647/EØF af 18. december 1989 om solvensnøgletal for kreditinstitutter (5) vægtes aktiver og ikke-balanceførte poster i forhold til kreditrisikoens størrelse;(3) kirker og religiøse samfund, der er stiftet som offentligretlige juridiske personer, og som i henhold til lovgivningen har hjemmel til at opkræve skatter, frembyder en kreditrisiko svarende til den, som regionale og lokale myndigheder frembyder; det vil derfor være rimeligt, at de kompetente myndigheder får mulighed for at give fordringer på kirker og religiøse samfund den samme behandling som fordringer på regionale eller lokale myndigheder i det omfang, hvor disse kirker og religiøse samfund opkræver skat; muligheden for at anvende en 0 %-vægtning på fordringer på regionale regeringer og lokale myndigheder udvides dog ikke til også at omfatte fordringer på kirker og religiøse samfund udelukkende på grundlag af retten til at opkræve skat;(4) Kommissionens direktiv 94/7/EF af 15. marts 1994 om en teknisk tilpasning af Rådets direktiv 89/647/EØF om solvensnøgletal for kreditinstitutter (6) har i definitionen af »multilaterale udviklingsbanker« indføjet Den Europæiske Investeringsfond; denne fond udgør en ny struktur og er et unikt samarbejdsorgan i Europa med henblik på at bidrage til at styrke det indre marked, fremme det økonomiske opsving i Europa og den økonomiske og sociale samhørighed;(5) i henhold til artikel 6, stk. 1, litra d), nr. 7, i direktiv 89/647/EØF tillægges den af kreditinstitutterne tegnede, men endnu ikke indbetalte del af kapitalen i Den Europæiske Investeringsfond en vægtning på 100 %;(6) den del af kapitalen i Den Europæiske Investeringsfond, hvor tegningsretten er forbeholdt finansielle institutter, er begrænset til 30 %, hvoraf 20 % i begyndelsen indbetales i fire årlige rater på hver 5 %; 80 % skal altså ikke indbetales og hviler på fondens medlemmer som en latent forpligtelse; i betragtning af at Det Europæiske Råds mål med oprettelsen af fonden gik ud på at fremme forretningsbankers deltagelse, vil det være uheldigt at »straffe« en sådan deltagelse; det vil derfor være mere hensigtsmæssigt at anvende en vægtning på 20 % på den del af den tegnede kapital, der ikke er indbetalt;(7) i bilag I til direktiv 89/647/EØF om klassificering af ikke-balanceførte poster tillægges visse af disse poster en fuld risiko, og der anvendes derfor en vægtning på 100 %; i artikel 6, stk. 4, i nævnte direktiv hedder det: »Når poster under stregen er udtrykkeligt garanteret, skal de tillægges vægtning, som om de var oprettet på vegne af garantistilleren frem for af modparten. Når potentiel risiko hidrørende fra transaktioner under stregen til de kompetente myndigheders tilfredshed er helt og fuldt sikret ved en af de aktivposter, der anerkendes som passende sikkerhedsstillelse i stk. 1, litra a), nr. 7, og stk. 1, litra b), nr. 11, skal de tillægges vægtning på 0 % eller 20 % alt efter den pågældende sikkerhedsstillelse«;(8) clearing af afledte instrumenter, der handles »over-the-counter« (OTC-derivater) i clearinginstitutter, der fungerer som en central medkontrahent, spiller en vigtig rolle i visse medlemsstater; det er berettiget at anerkende en sådan clearings fordele i form af en reduceret kreditrisiko og en tilsvarende reduceret systemrisiko som led i en tilsynsmæssig behandling af kreditrisiko; det er nødvendigt, at der stilles fuld sikkerhed for aktuelle og potentielle fremtidige risici som følge af clearede OTC-derivatkontrakter, og at faren for, at clearinginstituttets samlede risici kommer til at overstige markedsværdien af den stillede sikkerhed, fjernes, for at clearede OTC-derivater i en overgangsperiode kan gøres til genstand for den samme tilsynsmæssige behandling som børshandlede afledte instrumenter; de kompetente myndigheder skal kunne godkende niveauet for de krævede initialmargener og løbende margener samt kvaliteten af og niveauet for den beskyttelse, der gives ved den stillede sikkerhed;(9) der bør også tages hensyn til det tilfælde, hvor garantien er stillet i form af en tinglig sikkerhed af den i artikel 6, stk. 1, litra c), nr. 1, nævnte art, når der er tale om ikke-balanceførte poster, for hvilke der er stillet kaution eller lånegaranti, som udgør kreditsubstitutter;(10) i henhold til artikel 6, stk. 1, litra a), nr. 2, 4 og 7, i direktiv 89/647/EØF tillægges aktiver, der repræsenterer fordringer på centralregeringer og centralbanker i zone A, eller som udtrykkeligt er garanteret af disse, samt aktiver, som er sikret ved sikkerhedsstillelse i form af værdipapirer udstedt af en centralregering eller centralbank i zone A, en vægtning på 0 %; i henhold til artikel 7, stk. 1, i nævnte direktiv kan medlemsstaterne under visse betingelser fastsætte en vægtning på 0 % for aktiver, der repræsenterer fordringer på deres egne regionale regeringer eller lokale myndigheder, samt på fordringer mod tredjemand og på ikke-balanceførte poster, indgået på vegne af tredjemand, og som er garanteret af disse regionale regeringer eller lokaler myndigheder;(11) i henhold til artikel 8, stk. 1, i direktiv 89/647/EØF kan medlemsstaterne anvende en vægtning på 20 % på aktivposter, som til de kompetente myndigheders tilfredshed er garanteret ved en sikkerhedsstillelse i form af værdipapirer udstedt af regionale eller lokale myndigheder i zone A; sikkerhedsstillelse i form af værdipapirer udstedt af medlemsstaternes regionale eller lokale myndigheder bør betragtes som en garanti stillet af disse myndigheder, jf. artikel 7, stk. 1, således at de kompetente myndigheder - på de i dette stykke fastsatte betingelser - kan anvende en vægtning på 0 % på aktivposter og ikke-balanceførte poster, der er sikret ved en sådan sikkerhedsstillelse;(12) bilag II til Rådets direktiv 89/647/EØF vedrører behandlingen af ikke-balanceførte poster, der almindeligvis omtales som OTC-derivater vedrørende renter og valutakurser med henblik på beregningen af kapitalkravene til kreditinstitutterne;(13) artikel 2, nr. 1, litra a), artikel 2, nr. 2, artikel 2, nr. 3, litra b), artikel 2, nr. 6, artikel 3, nr. 1 og 2, samt bilaget til nærværende direktiv er i overensstemmelse med det arbejde, som et internationalt forum af banktilsynsmyndigheder har udført vedrørende en mere forfinet og i visse henseender strengere tilsynsmæssig behandling af de kreditrisici, der er forbundet med OTC-derivater, herunder navnlig udvidelsen af den lovpligtige kapitaldækning af OTC-derivater vedrørende andre underliggende instrumenter end renter og valutakurser samt muligheden for at tage hensyn til den risikoreducerende effekt af aftaler om netting, der er anerkendt af de kompetente myndigheder, med henblik på beregningen af kapitalkravene til de potentielle fremtidige kreditrisici, der er forbundet med OTC-derivater;(14) for internationalt aktive kreditinstitutter og kreditinstitutkoncerner i en lang række tredjelande, hvis kreditinstitutter konkurrerer med EF-kreditinstitutter, vil regler, der vedtages inden for et bredere internationalt forum, medføre en mere forfinet tilsynsmæssig behandling af OTC-derivater; denne forbedring resulterer i et mere rimeligt kapitaldækningskrav ved at tage højde for den risikoreducerende effekt, som de af tilsynsmyndighederne anerkendte aftaler om netting har på potentielle fremtidige kreditrisici;(15) for EF-kreditinstitutter vil en lignende forbedring af den tilsynsmæssige behandling af OTC-derivater inkluderende muligheden for at tage hensyn til den risikoreducerende effekt, som de af tilsynsmyndighederne anerkendte aftaler om netting har på potentielle fremtidige kreditrisici, kun kunne opnås via en ændring af direktiv 89/647/EØF;(16) for at sikre ensartede konkurrencevilkår for kreditinstitutter og investeringsselskaber, der konkurrerer inden for Fællesskabet, er det nødvendigt med en ensartet tilsynsmæssig behandling af deres respektive aktiviteter vedrørende OTC-derivater, og dette kan kun opnås via en tilpasning af Rådets direktiv 93/6/EØF af 15. marts 1993 om kravene til investeringsselskabers og kreditinstitutters kapitalgrundlag (7);(17) vedtagelsen af dette direktiv er det bedst egnede middel til at nå de tilsigtede mål; dette direktiv går ikke ud over, hvad der er nødvendigt med henblik på at nå disse mål -UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:Artikel 1 Artikel 12, stk. 3, i direktiv 77/780/EØF affattes således:»3. Medlemsstaterne kan indgå samarbejdsaftaler om udveksling af oplysninger med tredjelandes kompetente myndigheder samt med de i stk. 5 og 5a omhandlede myndigheder eller organer fra tredjelande, forudsat at de således meddelte oplysninger er sikret ved tavshedspligt, der mindst svarer til den tavshedspligt, der er foreskrevet i denne artikel. Denne udveksling af oplysninger skal bruges ved udførelsen af de pågældende myndigheders eller organers tilsynsopgaver.Stammer oplysningerne fra en anden medlemsstat, kan de ikke videregives uden udtrykkelig tilladelse fra de kompetente myndigheder, som har afgivet dem, og i givet fald udelukkende til det formål, med henblik på hvilket de nævnte myndigheder gav deres tilladelse.«Artikel 2 Direktiv 89/647/EØF ændres således:1) Artikel 2 ændres således:a) I stk. 1 tilføjes følgende led:»- »anerkendte børser«: de af de kompetente myndigheder anerkendte børser, somi) fungerer regelmæssigtii) er underlagt regler, udstedt eller godkendt af de relevante myndigheder i børsens hjemland, som fastlægger vilkårene for børsens funktion, vilkårene for adgangen til denne samt de vilkår, som en kontrakt skal opfylde, for at den reelt kan omsættes på børseniii) har en clearingordning, der, for så vidt angår de i bilag III nævnte kontrakter, stiller daglige margenkrav, som efter de kompetente myndigheders opfattelse yder en tilstrækkelig beskyttelse.«b) I stk. 2 tilføjes følgende afsnit:»De kompetente myndigheder kan til begrebet »regionale regeringer og lokaler myndigheder« desuden henføre kirker og religiøse samfund, der har status som offentligretlige juridiske personer, i det omfang de i henhold til loven har hjemmel til at opkræve skatter. I dette tilfælde gælder den i artikel 7 omhandlede mulighed dog ikke.«2) Artikel 5, stk. 3, første punktum, affattes således:»3. Når det drejer sig om de i artikel 6, stk. 3, omhandlede ikke-balanceførte poster, skal de potentielle omkostninger ved at erstatte kontrakter i tilfælde af modpartens konkurs beregnes ved anvendelse af en af de to metoder, der er beskrevet i bilag II.«3) Artikel 6 ændres således:a) I stk. 2 tilføjes følgende punktum:»Den tegnede, men ikke indbetalte kapitalandel i Den Europæiske Investeringsfond kan tillægges en vægtning på 20 %.«b) Stk. 3 affattes således:»3. De metoder, der er beskrevet i bilag II, skal anvendes på de i bilag III anførte ikke-balanceførte poster, bortset fra:- kontrakter, der handles på anerkendte børser- valutakurskontrakter (undtagen kontrakter vedrørende guld) med en oprindelig løbetid på fjorten kalenderdage eller mindre.Medlemsstaternes kompetente myndigheder kan indtil den 31. december 2006 fastsætte, at de metoder, der er omhandlet i bilag II, ikke skal anvendes i forbindelse med »over-the-counter« (OTC)-kontrakter, der er clearet af et clearinginstitut, når dette handler som den juridiske medkontrahent, og alle deltagerne dagligt stiller fuld sikkerhed for den risiko, de frembyder for clearinginstituttet, idet sikkerhedsstillelsen yder en beskyttelse, der omfatter såvel den aktuelle risiko som den potentielle fremtidige risiko. De kompetente myndigheder må være overbevist om, at den stillede sikkerhed giver samme beskyttelse som en sikkerhedsstillelse efter stk. 1, litra a), nr. 7, og der ikke er fare for, at clearinginstituttets risici kommer til at overstige markedsværdien af den stillede sikkerhed. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om, hvorledes de har anvendt denne option.«c) I stk. 4 tilføjes følgende afsnit:»Medlemsstaterne kan anvende en vægtning på 50 % på ikke-balanceførte poster, der repræsenterer en kaution eller en lånegaranti, der udgør et kreditsubstitut, og som til de kompetente myndigheders tilfredshed er fuldt ud sikret ved pant i fast ejendom, der opfylder de i stk. 1, litra c), nr. 1, fastsatte betingelser, forudsat at garanten har en direkte ret over denne sikkerhedsstillelse.«4) Artikel 7 ændres således:a) I stk. 1 indsættes in fine:»(. . .) eller som til de kompetente myndigheders tilfredshed er garanteret ved sikkerhedsstillelse i form af værdipapirer udstedt af disse regionale regeringer eller lokale myndigheder.«b) I stk. 2 indsættes in fine:»(. . .) herunder ved sikkerhedsstillelse i form af værdipapirer.«5) Artikel 8, stk. 1, affattes således:»1. Med forbehold af artikel 7, stk. 1, kan medlemsstaterne anvende 20 %-vægtning på aktivposter, som til de pågældende kompetente myndigheders tilfredshed er garanteret ved sikkerhedsstillelse i form af værdipapirer udstedt af regionale regeringer eller lokale myndigheder i zone A, ved indlån, der er domicileret ved kreditinstitutter i zone A, bortset fra det långivende institut, eller ved indlånscertifikater eller lignende instrumenter udstedt af disse kreditinstitutter.«6) Bilag II ændres og bilag III erstattes som anført i del A og B i bilaget til nærværende direktiv.Artikel 3 Direktiv 93/6/EØF ændres således:1) Artikel 2, nr. 10, affattes således:»10) »afledte instrumenter, der handles »over-the-counter« (OTC-derivater)«. ikke-balanceførte poster, på hvilke der i henhold til artikel 6, stk. 3, første afsnit, i direktiv 89/647/EØF skal anvendes de metoder, der er angivet i nævnte direktivs bilag II.«2) Punkt 5 i bilag II affattes således:»5. Institutterne skal ved beregningen af kapitalkravet til deres OTC-derivater anvende bilag II til direktiv 89/647/EØF. De risikovægtninger, der skal gælde for de berørte medkontrahenter, fastsættes i overensstemmelse med artikel 2, nr. 9, i nærværende direktiv.Medlemsstaternes kompetente myndigheder kan indtil den 31. december 2006 fastsætte, at de metoder, der er omhandlet i bilag II, ikke skal anvendes i forbindelse med OTC-kontrakter, der er clearet af et clearinginstitut, når dette handler som den juridiske medkontrahent, og alle deltagerne dagligt stiller fuld sikkerhed for den risiko, de frembyder for clearinginstituttet, idet de yder en beskyttelse, der omfatter såvel den aktuelle risiko som den potentielle fremtidige risiko. De kompetente myndigheder må være overbevist om, at den stillede sikkerhed giver samme beskyttelse som en sikkerhedsstillelse efter artikel 6, stk. 1, litra a), nr. 7, i direktiv 89/647/EØF, og der ikke er fare for, at clearinginstituttets risici kommer til at overstige markedsværdien af den stillede sikkerhed. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om, hvorledes de har anvendt denne option.«Artikel 4 1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest 24 måneder efter dets ikrafttræden. De underretter straks Kommissionen herom.Disse love og administrative bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.Artikel 5 Dette direktiv træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Artikel 6 Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Luxembourg, den 22. juni 1998På Europa-Parlamentets vegneJ. M. GIL-ROBLESFormandPå Rådets vegneJ. CUNNINGHAMFormand(1) EFT C 208 af 19.7.1996, s. 8, og EFT C 259 af 26.8.1997, s. 11.(2) EFT C 30 af 30.1.1997, s. 13.(3) Europa-Parlamentets udtalelse af 10. april 1997 (EFT C 132 af 28.4.1997, s. 234), Rådets fælles holdning af 9. marts 1998 (EFT C 135 af 30.4.1998, s. 32) og Europa-Parlamentets afgørelse af 30. april 1998 (EFT C 152 af 18.5.1998). Rådets afgørelse af 19. maj 1998.(4) EFT L 322 af 17.12.1997, s. 30. Direktivet er senest ændret ved direktiv 96/13/EF (EFT L 66 af 16.3.1996, s. 15).(5) EFT L 386 af 30.12.1989, s. 14. Direktivet er senest ændret ved direktiv 98/32/EF (se side 26 i denne Tidende).(6) EFT L 89 af 6.4.1994, s. 17.(7) EFT L 141 af 11.6.1993, s. 1.BILAG A. Bilag II til direktiv 89/647/EØF ændres således:1) Overskriften affattes således.»BILAG IIBEHANDLING AF IKKE-BALANCEFØRTE POSTER«2) Punkt 1 affattes således:»1. Valg af metodeMed henblik på at måle de kreditrisici, der er forbundet med de kontrakter, der er anført i bilag III, punkt 1 og 2, kan kreditinstitutterne - med forbehold af de kompetente myndigheders godkendelse - vælge en af de nedenfor anførte metoder. Kreditinstitutter, der skal overholde artikel 6, stk. 1, i direktiv 93/6/EØF, skal anvende nedenfor anførte metode 1. Med henblik på at måle de kreditrisici, der er forbundet med de i bilag III, punkt 3, anførte kontrakter, skal alle kreditinstitutter anvende den nedenfor anførte metode 1.«3) I punkt 2 erstattes tabel 1 af følgende:»>TABELPOSITION>Med henblik på beregning af den potentielle fremtidige risiko i overensstemmelse med trin b) kan de kompetente myndigheder tillade, at kreditinstitutter indtil den 31. december 2006 anvender følgende procentsatser i stedet for satserne i tabel 1 under forudsætning af, at institutterne anvender optionen i artikel 11a i direktiv 93/6/EØF for kontrakter i henhold til punkt 3, litra b) og c), i bilag III:>TABELPOSITION>«4) I tabel 2 affattes overskriften i første række, tredje kolonne, således:»Valutakurskontrakter samt kontrakter vedrørende guld«.5) I punkt 2 tilføjes følgende afsnit:»For metode 1 og 2's vedkommende skal de kompetente myndigheder sikre, at det nominelle beløb, der skal lægges til grund, er en relevant målestok for den risiko, der er forbundet med kontrakten. Hvis der f.eks. i kontrakten er foreskrevet en multiplikation af cash-flows, skal det nominelle beløb justeres for derved at tage højde for multiplikationseffekten på den pågældende kontrakts risikostruktur«.6) I punkt 3, litra b), tilføjes følgende afsnit:»De kompetente myndigheder kan som risikoreducerende anerkende aftaler om netting, der dækker valutakurskontrakter med en oprindelig løbetid på fjorten kalenderdage eller derunder, skrevne optioner eller lignende ikke-balanceførte poster, som dette bilag ikke finder anvendelse på, fordi de kun er forbundet med en beskeden eller ingen risiko. Hvis disse kontrakter - afhængig af deres positive eller negative markedsværdi - indføjet i andre aftaler om netting kan medføre, at kapitalkravet øges eller reduceres, skal de kompetente myndigheder forpligte deres kreditinstitutter til at anvende en ensartet behandling.«7) I punkt 3, litra c), nr. ii), affattes første afsnit og den indledende sætning og første led i andet afsnit således:»ii) Andre aftaler om nettingVed anvendelse af metode 1:- kan i trin a) de aktuelle genanskaffelsesomkostninger for kontrakter, der indgår i en aftale om netting, beregnes ved at tage hensyn til de aktuelle hypotetiske nettogenanskaffelsesomkostninger, der følger af aftalen; dersom netting fører til en nettoforpligtelse for det kreditinstitut, der beregner nettogenanskaffelsesomkostningerne, skal de aktuelle genanskaffelsesomkostninger ansættes til »0«- kan i trin b) tallet for den potentielle fremtidige kreditrisiko for alle kontrakter, der indgår i en aftale om netting, reduceres i overensstemmelse med følgende ligning:PCEred = 0,4 * PCEgross + 0,6 * NGR * PCEgrosshvor:>TABELPOSITION>Ved beregning af potentielle fremtidige kreditrisici i overensstemmelse med ovennævnte formel kan perfekt matchende kontrakter, der indgår i aftalen om netting, behandles som en enkelt kontrakt med en nominel hovedstol svarende til nettoindtægterne. Som perfekt matchende kontrakter anses valutaterminsforretninger eller lignende kontrakter, hvor den nominelle hovedstol svarer til »cash-flows«, og hvor disse »cash-flows« forfalder til betaling på den samme valørdato og er hel eller delvis i samme valuta.Ved anvendelse af metode 2 gælder for trin a) følgende:- perfekt matchende kontrakter, der indgår i aftalen om netting, kan behandles som en enkelt kontrakt med en nominel hovedstol svarende til nettoindtægterne; størrelsen af de nominelle hovedstole multipliceres med de i tabel 2 anførte procentsatser.«B. Bilag III til direktiv 89/647/EØF affattes således:»BILAG IIIEKSEMPLER PÅ IKKE-BALANCEFØRTE POSTER1. Rentekontraktera) Renteswaps i enkelt valutab) Basisswapsc) Forward Rate Agreementsd) Rentefuturese) Erhvervede renteoptionerf) Andre kontrakter af samme art.2. Valutakurskontrakter samt kontrakter vedrørende gulda) Valutaswapsb) Valutaterminsforretningerc) Valutafuturesd) Erhvervede valutaoptionere) Andre kontrakter af samme artf) Kontrakter vedrørende guld af samme art som a) e).3. Kontrakter af samme art som dem, der er nævnt i punkt 1, litra a) e), og i punkt 2, litra a) d), med andre underliggende instrumenter eller indekser vedrørende:a) Aktierb) Ædelmetaller eksklusive guldc) Råvarer eksklusive ædelmetallerd) Andre kontrakter af samme art.«


Avis juridique important

|

31979L0581

Rådets direktiv 79/581/EØF af 19. juni 1979 om forbrugerbeskyttelse i forbindelse med angivelse af priser på levnedsmidler

EF-Tidende nr. L 158 af 26/06/1979 s. 0019 - 0021 den finske specialudgave: kapitel 15 bind 2 s. 0187  den græske specialudgave: Kapitel 03 bind 25 s. 0163  den svenske specialudgave: kapitel 15 bind 2 s. 0187  den spanske specialudgave: Kapitel 15 bind 2 s. 0142  den portugisiske specialudgave: Kapitel 15 bind 2 s. 0142

++++   ( 1 ) EFT nr . C 167 af 14 . 7 . 1977 , s . 4 , og EFT nr . C 135 af 9 . 6 . 1978 , s . 4 .   ( 2 ) EFT nr . C 63 af 13 . 3 . 1978 , s . 48 .   ( 3 ) EFT nr . C 18 af 23 . 1 . 1978 , s . 15 .   ( 4 ) EFT nr . C 92 af 25 . 4 . 1975 , s . 2 .  RAADETS DIREKTIV  af 19 . juni 1979  om forbrugerbeskyttelse i forbindelse med angivelse af priser paa levnedsmidler   ( 79/581/EOEF )  RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR _  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab , saerlig artikel 235 ,  under henvisning til forslag fra Kommissionen ( 1 ) ,  under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet ( 2 ) ,  under henvisning til udtalelse fra Det oekonomiske og sociale Udvalg ( 3 ) , og  ud fra foelgende betragtninger :  Det europaeiske oekonomiske Faellesskabs foerste program for en politik vedroerende forbrugerbeskyttelse og -oplysning ( 4 ) indeholder bestemmelser om , at der skal udarbejdes faelles principper vedroerende prisangivelser ;  angivelse af salgsprisen og prisen pr . maaleenhed for levnedsmidler vil goere det lettere for forbrugerne at sammenligne priserne paa salgsstedet ; markedets gennemsigtighed vil derved blive oeget , og forbrugeren vil opnaa en bedre beskyttelse ;  forpligtelsen til at angive disse priser boer i princippet gaelde for alle levnedsmidler , der loest eller faerdigpakket udbydes i detailsalg ; den boer ogsaa gaelde for skrevne eller trykte reklamer og kataloger , saafremt salgsprisen paa levnedsmidlerne er anfoert heri ;  salgsprisen og prisen pr . maaleenhed skal angives i overensstemmelse med de saedvaner , der er gaeldende for hver gruppe af levnedsmidler , saa at der ikke paalaegges detailhandleren en urimelig byrde med hensyn til prismaerkning ;  kravet om angivelse af prisen pr . maaleenhed boer ikke omfatte levnedsmidler , som saelges loest eller i faerdigpakninger , naar denne prisangivelse er uden vaesentlig betydning ;  hvor det er muligt , boer pligten til at angive prisen pr . maaleenhed erstattes af en standardisering af faerdigpakningerne ; der boer med henblik paa en fremme af standardiseringn paa nationalt niveau og EF-niveau fastsaettes en seneste frist for ivaerksaettelsen af denne forpligtelse for levnedsmidler , der er faerdigpakkede i standardmaengder ;  bestemmelserne i dette direktiv er noedvendige for forbrugeroplysning og -beskyttelse og goer det muligt at gennemfoere en af Faellesskabets maalsaetninger ved at forbedre levevilkaarene og bidrage til en harmonisk udvikling af den oekonomiske aktivitet i Faellesskabet som helhed ; traktaten indeholder ikke den fornoedne hjemmel hertil _  UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV :  Artikel 1  1 . Dette direktiv omhandler angivelse af salgsprisen og af prisen pr . maaleenhed for levnedsmidler , der udbydes i detailsalg , eller for hvilke der reklameres med angivelse af prisen , hvad enten de saelges loest eller faerdigpakket i standardmaengde eller variabel maengde .  2 . Dette direktiv omfatter hverken levnedsmidler , der saelges paa hoteller , restauranter , udskaenkningssteder , hospitaler kantiner eller lignende steder , hvor forbruget sker paa stedet , eller levnedsmidler , der koebes af forbrugeren i erhvervs - eller salgsoejemed .  3 . Medlemsstaterne kan indfoere bestemmelser om , at dette direktiv ikke finder anvendelse paa levnedsmidler , der forhandles ved stalddoeren . Endvidere kan levnedsmidler der forhandles af visse mindre detailforretninger , undtages fra dette direktivs anvendelsesomraade , naar saelgeren udleverer disse levnedsmidler direkte til koeberen , og dersom prisangivelsen :   _ vil kunne betyde en uforholdsmaessig stor byrde for disse forretninger , eller   _ vil vaere meget vanskelig at gennemfoere paa grund af antallet af levnedsmidler , der stilles til salg , salgslokalernes stoerrelse og indretning eller de saerlige forhold , der goer sig gaeldende ved visse former for handel , saasom visse specielle former for salg uden fast forretningssted .  De i forrige afsnit omhandlede undtagelser paavirker ikke de forpligtelser med hensyn til prisangivelser , der i kraft af nationale bestemmelser eller faellesskabsbestemmelser bestaar paa tidspunktet for dette direktivs ikrafttraeden .  Artikel 2  I dette direktiv forstaas ved :  a ) levnedsmidler , der saelges loest ( eller uemballeret ) : levnedsmidler , der ikke paa nogen maade er pakket , og / eller som foerst afmaales eller afvejes i overvaerelse af forbrugeren ;  b ) faerdigpakkede levnedsmidler : levnedsmidler i emballage , hvad enten denne daekker dem helt eller blot delvis ;  c ) faerdigpakkede levnedsmidler i standardmaengde : levnedsmidler , der er faerdigpakket saaledes , at maengden i pakningen svarer til en forud fastsat vaegt eller et forud fastsat rumfang ;  d ) faerdigpakkede levnedsmidler i variabel maengde : levendsmidler , der er faerdigpakket saaledes , at maengden i pakningen ikke svarer til en forud fastsat vaegt eller et forud fastsat rumfang ;  e ) salgsprisen : prisen for en given maengde af et levnedsmiddel ;  f ) prisen pr . maaleenhed : prisen for 1 kg eller 1 l af et levnedsmiddel med forbehold af artikel 6 , stk . 2 , og artikel 9 .  Artikel 3  1 . Salgsprisen samt prisen pr . maaleenhed for de i artikel 1 omhandlede levendsmidler skal angives i overensstemmelse med foelgende bestemmelser .  2 . For levnedsmidler , der saelges loest , skal prisen pr . maaleenhed angives . Medlemsstaterne kan dog fastsaette paa hvilke betingelser visse kategorier af disse levnedsmidler kan forsynes med angivelse af salgsprisen pr . stk .  3 . Salgsprisen og prisen pr . maaleenhed skal forholde sig til levendsmidlets slutpris som omhandlet i medlemsstaternes lovgivning .  Artikel 4  Salgsprisen og prisen pr . maaleenhed paa salgsstedet skal angives paa en saadan maade , at de ikke kan misforstaas , at de let kan identificeres , og at de kan laeses uden besvaer . De nationale kompetente myndigheder kan vedtage saerlige regler vedroerende disse prisangivelser .  Artikel 5  Skrevne eller trykte reklamer og kataloger , hvor salgsprisen for de i artikel 1 omhandlede levendsmidler naevnes , skal med forbehold af artikel 7 og 8 angive prisen pr . maaleenhed .  Artikel 6  1 . Prisen pr . maaleenhed angives pr . liter for levnedsmidler , der saelges efter volumen , og pr . kg for levnedsmidler , der saelges efter vaegt .  2 . Medlemsstaterne kan dog tillade , at prisen pr . maaleenhed for levnedsmidler , der saelges efter volumen , refererer til en maengde paa 100 milliliter , 10 centiliter , 1 deciliter eller 0,1 liter , og for levnedsmidler , der saelges efter vaegt , til en maengde paa 100 gram .  3 . Prisen pr . maaleenhed for faerdigpakkede levnedsmidler refererer til den angivne maengde i overensstemmelse med nationale bestemmelser og faellesskabsbestemmelser . Naar flere maengder er angivet paa emballagen , kan medlemsstaterne bestemme , i forhold til hvilken af disse maengder prisen pr . maaleenhed skal beregnes .  Artikel 7  1 . Medlemsstaterne kan fritage levnedsmidler fra angivelse af prisen pr . maaleenhed , naar disse saelges loest eller faerdigpakket , og naar angivelse af prisen pr . maaleenhed er uden vaesentlig betydning .  2 . De i stk . 1 omhandlede levnedsmidler er isaer :  a ) levendsmidler , der er fritaget for angivelse af vaegt eller volumen , isaer levnedsmidler , der saelges stykvis ;  b ) levnedsmidler , der saelges fra automater ;  c ) faerdigretter samt retter til at tilberede , pakket i samme emballage ;  d ) specielt udformede varer .  3 . Let fordaervelige levnedsmidler , der saelges med rabat paa grund af risikoen for fordaervelse , kan af medlemsstaterne fritages for angivelse af den ny pris pr . maaleenheed .  4 . For levnedsmidler paa under 5 gram eller milliliter og paa over 10 kilogram eller liter kan medlemsstaterne fritages for angivelse af prisen pr . maaleenhed .  Artikel 8  1 . Senest den 31 . december 1983 traeffer Raadet paa forslag af Kommissionen beslutning om betingelserne for gennemfoerelse af pligten til at angive prisen pr . maaleenhed for levnedsmidler , der er faerdigpakket i standardmaengder . Ved samme lejlighed fastlaegger det de kategorier af levnedsmidler , der vi kunne undtages fra kravet om angivelse af prisen pr . maaleenhed .  2 . Indtil Raadets i stk . 1 omtalte beslutning er truffet , angives prisen pr . maaleenhed for levnedsmidler , der er faerdigpakket i standardmaengder , i overensstemmelse med de nationale bestemmelser .  Artikel 9  Indtil udloebet af den overgangsperiode , hvor anvendelse af de britiske maaleenheder er tilladt i henhold til faellesskabsbestemmelsene om enhederne for maal og vaegt , skal de kompetente nationale myndigheder i Irland og Det forenede Kongerige for hvert levnedsmiddel eller hver kategori af levnedsmidler fastsaette , for hvilke maengdeenheder og volumenenheder i det internationale system og i det britiske system prisen pr . maaleenhed skal angives .  Artikel 10  1 . Medlemsstaterne saetter de noedvendige administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv inden for en frist paa 24 maaneder fra dets meddelelse . De underretter straks Kommissionen herom .  2 . Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til den nationale retsforskrifter , som de udsteder paa det omraade der er omfattet af dette direktiv .  3 . Kommissionen forelaegger inden den 1 . juli 1983 Raadet en beretning om de undtagelser , medlemsstaterne har indroemmet i henhold til artikel 1 , stk . 3 , og artikel 7 , stk . 1 og 2 , tillige med et forslag til revision , der er udarbejdet paa grundlag af de indhoestede erfaringer . Paa grundlag af denne beretning og dette forslag til revision traeffer Raadet afgoerelse om at opretholde , aendre eller ophaeve samtlige bestemmelser vedroerende ovennaevnte undtagelser eller en del heraf .  Artikel 11  Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne .  Udfaerdiget i Luxembourg , den 19 . juni 1979 .  Paa Raadets vegne  M . d'ORNANO  Formand


title: Kommissionens direktiv 2007/10/EF af 21. februar 2007 om ændring af bilag II til Rådets direktiv 92/119/EØF for så vidt angår de foranstaltninger, der skal træffes i et beskyttelsesdistrikt efter udbrud af blæreudslæt hos svin (EØS-relevant tekst )

text:
               1.3.2007

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 63/24

      KOMMISSIONENS DIREKTIV 2007/10/EF
   af 21. februar 2007
   om ændring af bilag II til Rådets direktiv 92/119/EØF for så vidt angår de foranstaltninger, der skal træffes i et beskyttelsesdistrikt efter udbrud af blæreudslæt hos svin
   (EØS-relevant tekst)
   KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
   under henvisning til Rådets direktiv 92/119/EØF af 17. december 1992 om generelle fællesskabsforanstaltninger til bekæmpelse af visse dyresygdomme samt om specifikke foranstaltninger vedrørende blæreudslæt hos svin (1), særlig artikel 24, stk. 2,
   under henvisning til Rådets direktiv 2002/99/EF af 16. december 2002 om dyresundhedsbestemmelser for produktion, tilvirkning, distribution og indførsel af animalske produkter til konsum (2), særlig artikel 4, stk. 3, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Ved direktiv 92/119/EØF er der indført foranstaltninger til bekæmpelse af visse dyresygdomme. Bilag II til direktivet indeholder særlige bestemmelser vedrørende blæreudslæt hos svin.

               (2)

               Eftersom Rådets direktiv 72/461/EØF (3) og 80/215/EØF (4) blev ophævet med virkning fra den 1. januar 2006, bør henvisningerne til disse direktiver i direktiv 92/119/EØF erstattes af henvisninger til bilag II og III til direktiv 2002/99/EF.

               (3)

               Der bør indføres en særlig ordning for mærkning af kød, kødets efterfølgende anvendelse og de forarbejdede produkters destination, som skal kunne anvendes, når sundhedssituationen med hensyn til blæreudslæt hos svin tillader det, under forudsætning af at beskyttelsen over for blæreudslæt hos svin i forbindelse med samhandel inden for Fællesskabet eller international handel ikke derved forringes.

               (4)

               Visse medlemsstater har over for Kommissionen oplyst, at det identifikationsmærke, der er omhandlet i bilag II til direktiv 2002/99/EF, ikke har fået nogen god modtagelse af virksomheder og kunder i sektoren. Der bør af samme grund indføres et alternativt identifikationsmærke, som medlemsstaterne kan vælge at anvende. Af hensyn til kontrollen er det imidlertid vigtigt, at medlemsstaterne orienterer Kommissionen på forhånd, hvis de beslutter at anvende det alternative identifikationsmærke i forbindelse med et udbrud af blæreudslæt hos svin.

               (5)

               Det alternative identifikationsmærke, der indføres ved dette direktiv, bør let kunne skelnes fra andre identifikationsmærker, der skal anbringes på svinekød i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 853/2004 af 29. april 2004 om særlige hygiejnebestemmelser for animalske fødevarer (5) eller Kommissionens forordning (EF) nr. 2076/2005 af 5. december 2005 om overgangsordninger i forbindelse med gennemførelsen af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 853/2004, (EF) nr. 854/2004 og (EF) nr. 882/2004 og om ændring af forordning (EF) nr. 853/2004 og (EF) nr. 854/2004 (6).

               (6)

               I modsætning til de almindelige bestemmelser i artikel 13 i direktiv 92/119/EØF giver de særlige bestemmelser vedrørende blæreudslæt hos svin i bilag II til samme direktiv ikke mulighed for at tillade flytning af dyr fra en bedrift i beskyttelsesdistriktet, hvis forbuddet mod flytning opretholdes i mere end 30 dage som følge af forekomst af yderligere sygdomstilfælde. Det bør være muligt at give en sådan dispensation til bedrifter, for hvilke det ville være forbundet med problemer at holde dyrene tilbage i over 30 dage.

               (7)

               Foranstaltningerne i dette direktiv er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed —

         UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
   Artikel 1
   Nr. 7 i bilag II til direktiv 92/119/EØF ændres som følger:

               1)

               Underpunkt 2 ændres således:

                           a)

                           Litra g) affattes således:

                                       »g)

                                       kød af svin som omhandlet i litra f), nr. i):

                                                   i)

                                                   må ikke indgå i samhandelen inden for Fællesskabet eller international handel og skal være forsynet med det sundhedsmærke for fersk kød, der er omhandlet i bilag II til Rådets direktiv 2002/99/EF (7)

                                                   ii)

                                                   skal fremstilles, opskæres, transporteres og oplagres adskilt fra kød, der er bestemt for samhandelen inden for Fællesskabet og international handel, og skal anvendes på en sådan måde, at det undgås, at det blandes med kødprodukter, der er bestemt for samhandelen inden for Fællesskabet eller international handel, medmindre det er blevet underkastet en behandling i henhold til bilag III til direktiv 2002/99/EF.

                           b)

                           Følgende indsættes som litra h):

                                       »h)

                                                   i)

                                                   uanset litra g) kan medlemsstaterne for kød af svin som omhandlet i litra f), nr. i), vælge at anvende et andet identifikationsmærke end det særlige identifikationsmærke, der er omhandlet i bilag II til direktiv 2002/99/EF, såfremt det klart adskiller sig fra andre identifikationsmærker, der skal anbringes på svinekød i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 853/2004 (8) eller Kommissionens forordning (EF) nr. 2076/2005 (9).
                                                   Medlemsstater, der vælger at anvende det alternative identifikationsmærke, skal underrette Kommissionen herom i Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed

                                                   ii)

                                                   ved anvendelse af nr. i) skal det deri omhandlede identifikationsmærke være let læseligt, ligesom det ikke må kunne slettes, og skriften skal være let læselig og anbragt, så den tydeligt kan ses. Identifikationsmærket skal være udformet som vist nedenfor og indeholde de angivne oplysninger:
                                                   XY: landekoden — angives i overensstemmelse med afsnit I, del B, punkt 6, i bilag II til forordning (EF) nr. 853/2004.
                                                   1234: virksomhedens autorisationsnummer — angives i overensstemmelse med afsnit I, del B, punkt 7, i bilag II til forordning (EF) nr. 853/2004.

               2)

               Følgende indsættes som underpunkt 5:

                           »5.

                           Hvis de i underpunkt 2, litra f), omhandlede forbud opretholdes i mere end 30 dage som følge af forekomst af yderligere sygdomstilfælde, og der derved opstår problemer med at holde dyrene, kan myndighederne efter begrundet anmodning fra ejeren, for så vidt embedsdyrlægen har kontrolleret de faktiske forhold, tillade flytning af dyr fra en bedrift inden for beskyttelsesdistriktet. Underpunkt 2, litra f) og h), finder tilsvarende anvendelse.«

         Artikel 2
   Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 1. januar 2008. De tilsender straks Kommissionen disse bestemmelser med en sammenligningstabel, som viser sammenhængen mellem de pågældende bestemmelser og dette direktiv.
   Bestemmelserne skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
   Artikel 3
   Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
   Artikel 4
   Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 21. februar 2007.

            På Kommissionens vegne

         Markos KYPRIANOU

            Medlem af Kommissionen

      (1)  EFT L 62 af 15.3.1993, s. 69. Senest ændret ved direktiv 2006/104/EF (EUT L 363 af 20.12.2006, s. 352).

      (2)  EFT L 18 af 23.1.2003, s. 11.

      (3)  EFT L 302 af 31.12.1972, s. 24. Ophævet ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/41/EF (EUT L 157 af 30.4.2004, s. 33).

      (4)  EFT L 47 af 21.2.1980, s. 4. Ophævet ved direktiv 2004/41/EF.

      (5)  EUT L 139 af 30.4.2004, s. 5. Berigtiget i EUT L 226 af 25.6.2004, s. 22. Senest ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 1711/2006 (EUT L 363 af 20.12.2006, s. 1).

      (6)  EUT L 338 af 22.12.2005, s. 83.

      (7)  EFT L 18 af 23.1.2003, s. 11.«

      (8)  EUT L 139 af 30.4.2004, s. 55. Berigtiget i EUT L 226 af 25.6.2004, s. 22.

      (9)  EUT L 338 af 22.12.2005, s. 83.«