Avis juridique important

|

32003L0103

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/103/EF af 17. november 2003 om ændring af direktiv 2001/25/EF om minimumsuddannelsesniveauet for søfartserhverv (EØS-relevant tekst)

EU-Tidende nr. L 326 af 13/12/2003 s. 0028 - 0031

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/103/EFaf 17. november 2003om ændring af direktiv 2001/25/EF om minimumsuddannelsesniveauet for søfartserhverv(EØS-relevant tekst)EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, navnlig artikel 80, stk. 2,under henvisning til forslag fra Kommissionen,under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg(1),efter høring af Regionsudvalget,efter proceduren i traktatens artikel 251(2), ogud fra følgende betragtninger:(1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/25/EF af 4. april 2001 om minimumsuddannelsesniveauet for søfartserhverv(3) definerer minimumskrav for uddannelse, sønæring og vagthold for søfolk, der arbejder om bord på Fællesskabets skibe. Disse krav bygger på de krav, der er godkendt af Den Internationale Søfartsorganisations (IMO) konvention om uddannelse af søfarende, om sønæring og om vagthold af 1978, som ændret ("STCW-konventionen").(2) Med henblik på at sikre og fremme uddannelses- og kvalifikationsniveauet for søfolk inden for EU er det vigtigt i passende omfang at være opmærksom på søfartsuddannelsernes status og søfolkenes situation i EU.(3) Det er af afgørende vigtighed at sikre, at søfolk med beviser, der er udstedt af tredjelande, og som arbejder om bord på Fællesskabets skibe, har et kompetenceniveau, der svarer til det, STCW-konventionen kræver. Direktiv 2001/25/EF fastsætter procedurer og fælles kriterier for medlemsstaternes anerkendelse af beviser, der er udstedt af tredjelande.(4) Direktiv 2001/25/EF fastsætter, at der på baggrund af erfaringerne med gennemførelsen af direktivet skal foretages en fornyet vurdering af procedurerne og kriterierne for anerkendelse af beviser, der er udstedt af tredjelande, og godkendelse af søfartsskoler og søfartsuddannelser samt uddannelsesprogrammer og -kurser inden for søfart.(5) Den praktiske gennemførelse af direktiv 2001/25/EF har vist, at nogle tilpasninger af disse procedurer og kriterier i høj grad kan bidrage til anerkendelsessystemets pålidelighed og samtidig forenkle medlemsstaternes forpligtelse til overvågning og indberetning.(6) En harmoniseret tilgang til kontrollen med, at uddannelsestilbydende tredjelande overholder bestemmelserne i STCW-konventionen, kan gøre denne kontrol mere effektiv. Kommissionen bør derfor overdrages denne opgave på hele Fællesskabets vegne.(7) For at sikre, at et land, der er anerkendt, fortsat fuldt ud opfylder STCW-konventionens krav, bør anerkendelsen regelmæssigt tages op til vurdering og forlænges, hvis dette er relevant. Anerkendelse af et tredjeland, der ikke opfylder STCW-konventionens krav, bør inddrages indtil manglerne er afhjulpet.(8) Afgørelser om at forlænge eller inddrage anerkendelse kan træffes mere effektivt, hvis de træffes harmoniseret og centralt på fællesskabsplan. Kommissionen bør derfor overdrages disse opgaver på hele Fællesskabets vegne.(9) Løbende overvågning af anerkendte tredjelandes overholdelse kan udføres mere effektivt, hvis den foregår harmoniseret og centralt.(10) En af de opgaver, der påhviler Det Europæiske Agentur for Søfartssikkerhed ("agenturet") er at bistå Kommissionen ved dennes udførelse af enhver opgave vedrørende uddannelse af søfarende, sønæring og vagthold, som den pålægges i henhold til fællesskabsretten..(11) Agenturet bør derfor bistå Kommissionen ved udførelse af dennes opgaver vedrørende udstedelse, forlængelse og inddragelse af anerkendelse af tredjelande. Den bør også bistå Kommissionen ved overvågning af tredjelandes overholdelse af kravene i STCW-konventionen.(12) STCW-konventionen specificerer sprogkrav for beviser og påtegninger, der attesterer udstedelse af et bevis. De gældende bestemmelser i direktiv 2001/25/EF bør bringes i overensstemmelse med de relevante krav i konventionen.(13) Den internationale konvention om sikkerhed for menneskeliv på søen af 1974, som ændret, (Solas-konventionen), fastsætter sprogkrav for sikkerhedskommunikationer fra bro til land. Direktiv 2001/25/EF bør ajourføres i henhold til de nylige ændringer til denne konvention, som trådte i kraft den 1. juli 2002.(14) Det er nødvendigt at fastsætte procedurer for tilpasning af direktiv 2001/25/EF til fremtidige ændringer i fællesskabsretten.(15) Direktiv 2001/25/EF bør derfor ændres -UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:Artikel 1Direktiv 2001/25/EF ændres således:1) Artikel 5 ændres således:a) Stk. 3 affattes således:"3. Beviset udstedes i henhold til reglement I/2, stk. 1, i STCW-konventionen."b) I stk. 5 tilføjes følgende punktum:"Påtegninger foretages i overensstemmelse med artikel VI, stk. 2, i STCW-konventionen."2) Artikel 17, litra e) affattes således:"e) at der er passende kommunikationsmuligheder mellem skibet og myndighederne på land. Denne kommunikation foretages i overensstemmelse med kapitel V, reglement 14, stk. 4, i Solas-konventionen".3) Artikel 18, stk. 3 affattes således:"3. Søfarende, der ikke er i besiddelse af de i artikel 4 omhandlede beviser, kan opnå ret til at gøre tjeneste på skibe, som fører en medlemsstats flag, hvis der er truffet afgørelse om anerkendelse af deres behørige bevis under anvendelse af nedenstående procedure:a) En medlemsstat, som har til hensigt ved påtegning at anerkende behørige beviser, der er udstedt af tredjelande, til en skibsfører, officer eller radiooperatør med henblik på tjeneste på skibe, der fører dens flag, skal indsende en begrundet anmodning om anerkendelse af det pågældende tredjeland til Kommissionen.Med bistand fra Det Europæiske Agentur for Søfartssikkerhed ('agenturet') og i påkommende fald med deltagelse af de berørte medlemsstater indsamler Kommissionen de i bilag II nævnte oplysninger og foretager en vurdering af uddannelses- og bevisudstedelsessystemerne i det tredjeland, som anerkendelsesanmodningen vedrører, for at konstatere, om det pågældende land opfylder alle kravene i STCW-konventionen, og om der er truffet tilstrækkelige foranstaltninger til at hindre svig med beviser.b) Kommissionen træffer afgørelse om anerkendelse af et tredjeland efter proceduren i artikel 23, stk. 2, inden for tre måneder at regne fra datoen for anmodning om anerkendelse. Anerkendelsen er gyldig med forbehold af bestemmelserne i artikel 18a.c) Hvis der ikke er truffet afgørelse om anerkendelse af det pågældende tredjeland inden den i litra b) anførte frist, kan den medlemsstat, der har indsendt anmodningen, beslutte ensidigt at anerkende dette tredjeland, indtil der er truffet en afgørelse efter proceduren i artikel 23, stk. 2.d) En medlemsstat kan for de skibe, der fører dens flag, beslutte at påtegne beviser, der er udstedt af tredjelande, som er anerkendt af Kommissionen, under hensyntagen til bestemmelserne i punkt 4 og 5 i bilag II.e) Anerkendelser af beviser, der er udstedt af et anerkendt tredjeland og offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende, C-udgaven, inden den [...](4), forbliver gyldige. Disse anerkendelser kan anvendes af alle medlemsstater, medmindre Kommissionen har inddraget dem i medfør af artikel 18a.f) Kommissionen udarbejder og ajourfører en fortegnelse over de tredjelande, der er anerkendt. Fortegnelsen offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende, serie C."4) Følgende artikler tilføjes:"Artikel 18a1. Uanset kriterierne i bilag II orienterer en medlemsstat, når den mener, at et anerkendt tredjeland ikke længere opfylder kravene i STCW-konventionen, øjeblikkelig Kommissionen herom med angivelse af grunde. Kommissionen henviser øjeblikkelig sagen til det i artikel 23 anførte udvalg.2. Uanset kriterierne i bilag II orienterer Kommissionen, når den mener, at et anerkendt tredjeland ikke længere opfylder kravene i STCW-konventionen, øjeblikkelig medlemsstaterne herom med angivelse af grunde. Kommissionen henviser øjeblikkelig sagen til det i artikel 23 anførte udvalg.3. Agter en medlemsstat at inddrage påtegningen af alle beviser, der er udstedt af et tredjeland, orienterer den øjeblikkelig Kommissionen og de andre medlemsstater herom med angivelse af grunde.4. Kommissionen foretager med agenturets bistand en ny vurdering af anerkendelsen af det pågældende tredjeland for at kontrollere, om det pågældende land ikke har opfyldt kravene i STCW-konventionen.5. Er der grund til at antage, at en bestemt søfartsskole ikke længere opfylder STCW-konventionens krav, meddeler Kommissionen det pågældende land, at anerkendelsen af beviser fra dette land vil blive inddraget inden for en frist på to måneder, medmindre der træffes foranstaltninger til at sikre, at alle STCW-konventionens krav overholdes.6. Afgørelsen om inddragelse af anerkendelsen træffes efter proceduren i artikel 23, stk. 2, inden for to måneder efter datoen for medlemsstatens meddelelse. De pågældende medlemsstater træffer passende foranstaltninger til at gennemføre afgørelsen.7. Påtegninger, der attesterer anerkendelse af beviser, som er udstedt i overensstemmelse med artikel 5, stk. 6, før datoen for en afgørelse om inddragelse af anerkendelse af et tredjeland, forbliver gyldige. Søfolk, der er indehavere af sådanne påtegninger, kan imidlertid ikke anmode om en påtegning til anerkendelse af opgradering af deres kvalifikationer, medmindre denne opgradering udelukkende bygger på yderligere erfaringer til søs.Artikel 18b1. De tredjelande, der er blevet anerkendt i henhold til proceduren i artikel 18, stk. 3, litra b), herunder de tredjelande, der henvises til i artikel 18, stk. 3, litra f), vurderes regelmæssigt og mindst hvert femte år på ny af Kommissionen med agenturets bistand med henblik på at kontrollere, om de opfylder de relevante kriterier i bilag II, og om der er truffet tilstrækkelige foranstaltninger til at hindre svig med beviser.2. Kommissionen fastsætter prioriterede kriterier for vurdering af tredjelande på grundlag af resultaterne af havnestatskontrollen jf. artikel 20 samt de rapporter vedrørende resultaterne af uafhængige evalueringer, der er fremsendt af tredjelande i henhold til afsnit A-I/7 i STCW-koden.3. Kommissionen forelægger medlemsstaterne en rapport om resultaterne af vurderingen."5) I artikel 22, stk. 1, tilføjes følgende punktum:"Direktivet kan endvidere ændres efter samme procedure med henblik på at gennemføre relevante ændringer af fællesskabslovgivningen så vidt angår dette direktiv."6) Bilag II ændres i overensstemmelse med bilaget til dette direktiv.Artikel 2Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest 14. maj 2005. De underretter straks Kommissionen herom.Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.Senest den 14. december 2008 forelægger Kommissionen Europa-Parlamentet og Rådet en evalueringsrapport på grundlag af en grundig analyse og evaluering af IMO-traktatbestemmelserne, gennemførelsen af disse og erhvervet ny viden om forholdet mellem sikkerhed og skibsbesætningers uddannelsesniveau.Artikel 3Dette direktiv træder i kraft dagen efter dets offentliggørelse i Den Europæiske Unions Tidende.Artikel 4Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Bruxelles, den 17. november 2003.På Europa-Parlamentets vegneP. CoxFormandPå Rådets vegneG. AlemannoFormand(1) EUT C 133 af 6.6.2003, s. 23.(2) Europa-Parlamentets udtalelse af 3.9.2003 (endnu ikke offentliggjort i EUT) og Rådets afgørelse af 6.11.2003.(3) EFT L 136 af 18.5.2001, s. 17. Ændret ved direktiv 2002/84/EF (EFT L 324 af 29.11.2002, s. 53).(4) 18 måneder efter dette direktivs ikrafttræden.BILAGBilag II til direktiv 2001/25/EF udskiftes med følgende:"BILAG IIKRITERIER FOR ANERKENDELSE AF TREDJELANDE, DER HAR UDSTEDT ET BEVIS, ELLER UNDER HVIS MYNDIGHED ET BEVIS ER UDSTEDT, SOM ANFØRT I ARTIKEL 18, STK. 3, LITRA a)1. Tredjelandet skal være part i STCW-konventionen.2. IMO's Komité for Sikkerhed til Søs skal have fastslået, at tredjelandet har vist, at det har givet fuld virkning til bestemmelserne i STCW-konventionen.3. Kommissionen bistået af agenturet og i påkommende fald med deltagelse af de berørte medlemsstater skal ved hjælp af alle nødvendige foranstaltninger, der kan omfatte inspektion af faciliteter og procedurer, have konstateret, at kravene vedrørende uddannelse og kvalifikationer, udstedelse og påtegning af beviser og registrering fuldt ud er overholdt, og at der er udarbejdet et kvalitetsstyringssystem i henhold til kravene i reglement I/8 i STCW-konventionen.4. Medlemsstaten er ved at forhandle en aftale med den pågældende medlemsstat om, at der straks vil blive givet meddelelse om enhver vigtig ændring vedrørende uddannelse og bevisudstedelse, der foretages i overensstemmelse med STCW-konventionen.5. Medlemsstaten har indført foranstaltninger for at sikre, at søfarende, som med henblik på anerkendelse fremlægger beviser for funktioner på ledelsesniveau, har tilstrækkeligt kendskab til den del af medlemsstatens søfartslovgivning, som er relevant for de arbejdsopgaver, de har ret til at udføre.6. Hvis en medlemsstat ønsker at supplere overholdelsesvurderingen for et tredjeland ved at vurdere bestemte søfartsskoler, sker dette i henhold til bestemmelserne i afsnit A-I/6 i STCW-koden."


Avis juridique important

|

31986L0096

Rådets direktiv 86/96/EØF af 18. marts 1986 om ændring af direktiv 80/232/EØF om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning vedrørende værdiskalær for tilladte nominelle mængder og nominelle rumfang for visse færdigpakkede varer

EF-Tidende nr. L 080 af 25/03/1986 s. 0055 - 0056 den finske specialudgave: kapitel 15 bind 7 s. 0118  den svenske specialudgave: kapitel 15 bind 7 s. 0118

*****  RAADETS  DIREKTIV  af 18. marts 1986  om aendring af direktiv 80/232/EOEF om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning vedroerende vaerdiskalaer for tilladte nominelle maengder og nominelle rumfang for visse faerdigpakkede varer  (86/96/EOEF)  RAADET FOR DE EUROPAEISKE  FAELLESSKABER HAR -  under henvisning til traktakten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faelleskab, saerlig artikel 100,  under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),  under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),  under henvisning til udtalelse fra Det oekonomiske og sociale Udvalg (3), og  ud fra foelgende betragtninger:  Siden vedtagelsen den 15. januar 1980 af direktiv 80/232/EOEF (4), er der opstaaet vanskeligheder, isaer vedroerende betegnelsen for visse varer anfoert i bilag I og fortolkningen af det indledende afsnit i bilag III;  de naevnte bilag boer derfor aendres -  UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:  Artikel 1  Bilag I og III til direktiv 80/232/EOEF aendres i overensstemmelse med bilaget til naervaerende direktiv.  Artikel 2  Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger for at efterkomme dette direktiv inden for en frist paa atten maaneder efter dets meddelelse (5). De underretter straks Kommissionen herom.  Artikel 3  Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.  Udfaerdiget i Bruxelles, den 18. marts 1986.  Paa Raadets vegne  W. F. van EEKELEN  Formand  (1) EFT nr. C 18 af 25. 1. 1984, s. 7.  (2) EFT nr. C 46 af 18. 2. 1984, s. 92.  (3) EFT nr. C 206 af 6. 8. 1984, s. 17.  (4) EFT nr. L 51 af 25. 2. 1980, s. 1.  (5) Dette direktiv er blevet meddelt medlemsstaterne den  18. marts 1986.  BILAG  1. Bilag I, punkt 1.5.4. og 4. affattes saaledes:  »1.5.4. Varer fremstillet ved ekspandering eller ristning af korn eller kornprodukter (f.eks. puffed rice, cornflakes o. lign.) (pos. 19.05 i den faelles toldtarif)  250 - 375 - 500 - 750 - 1 000 - 1 500 - 2 000.«  »4. MALING OG LAK FAERDIG TIL BRUG (med eller uden oploesningsmidler: pos. 32.09 A II i den faelles toldtarif med undtagelse af revne pigmenter og oploesninger) (angivet i ml)  25 - 50 - 125 - 250 - 375 - 500 - 750 - 1 000 - 2 000 - 2 500 - 4 000 - 5 000 - 10 000.«  2. Bilag III, det indledende afsnit affattes saaledes:  »Uanset bestemmelserne i artikel 8, stk. 1, litra e), i Raadets direktiv 75/324/EOEF af 20. maj 1975 om tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om aerosoler (1), skal varer, der saelges i form af aerosoler, som er i overensstemmelse med dette direktiv, ikke noedvendigvis vaere paafoert angivelse af det nominelle vaegtindhold.«


Avis juridique important

|

31989L0552

Rådets direktiv 89/552/EØF af 3. oktober 1989 om samordning af visse love og administrative bestemmelser i medlemsstaterne vedrørende udøvelse af tv- radiospredningsvirksomhed

EF-Tidende nr. L 298 af 17/10/1989 s. 0023 - 0030 den finske specialudgave: kapitel 6 bind 3 s. 0003  den svenske specialudgave: kapitel 6 bind 3 s. 0003

*****  RAADETS  DIREKTIV  af 3. oktober 1989  om samordning af visse love og administrative bestemmelser i medlemsstaterne vedroerende udoevelse af tv-radiospredningsvirksomhed  (89/552/EOEF)  RAADET FOR DE EUROPAEISKE  FAELLESSKABER HAR -  under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 57, stk. 2, og artikel 66,  under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),  i samarbejde med Europa-Parlamentet (2),  under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg (3), og  ud fra foelgende betragtninger:  De maal for Faellesskabet, der er nedfaeldet i Traktaten, omfatter en stadig snaevrere sammenslutning mellem de europaeiske folk og snaevrere forbindelser mellem Faellesskabets medlemsstater, sikring af oekonomiske og sociale fremskridt for landene gennem faelles handling med sigte paa at fjerne de skranker, der deler Europa, en stadig forbedring af folkenes levevilkaar samt bevarelse og styrkelse af freden og friheden;  Traktaten indeholder bestemmelser om oprettelse af et faelles marked, herunder fjernelse af hindringerne for den frie bevaegelighed for tjenesteydelser mellem medlemsstaterne samt om gennemfoerelse af en ordning, der sikrer, at konkurrencen ikke fordrejes;  radiospredning paa tvaers af landegraenserne ved hjaelp af forskellige teknologier udgoer et middel til at fremme virkeliggoerelsen af Faellesskabets maal; der boer traeffes foranstaltninger, der muliggoer og sikrer overgangen fra de nationale markeder til et faelles marked for produktion og distribution af udsendelser, og som sikrer loyale konkurrencevilkaar uden at gribe ind i de offentlige interesser, der varetages af tv-radiospredningstjenesterne;  Europaraadet har vedtaget den europaeiske konvention om graenseoverskridende fjernsyn;  Traktaten foreskriver, at der skal udstedes direktiver om samordning af bestemmelserne om lettelse af adgangen til selvstaendig erhvervsvirksomhed;  tv-radiospredning udgoer under normale omstaendigheder en tjenesteydelse i Traktatens betydning;  Traktaten garanterer fri ret til udveksling af tjenesteydelser, der normalt udfoeres mod betaling, uden hensyn til disse ydelsers indhold i kulturel eller anden henseende, og der gaelder ingen begraensninger med hensyn til EF-statsborgere, der er etableret i en anden medlemsstat end den, hvori modtageren af tjenesteydelsen er hjemmehoerende;  denne ret anvendt paa fjernsynsspredning og -distribution er ogsaa paa det faellesskabsretlige plan udtryk for et mere generelt princip, nemlig ytringsfriheden, som er nedfaeldet i artikel 10, stk. 1, i konventionen til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlaeggende frihedsrettigheder, der er ratificeret af alle medlemsstaterne; derfor boer det ved udstedelse af direktiver om fjernsynssprednings- og fjernsynsdistributionsvirksomhed sikres, at denne virksomhed kan udoeves frit paa baggrund af naevnte artikel, dog med forbehold af de begraensninger, der er fastsat i stk. 2 i samme artikel og i Traktatens artikel 56, stk. 1;  de i medlemsstaterne gaeldende love og administrative forskrifter om tv-radiosprednings- og kabeldistributionsvirksomhed er forskellige, hvilket kan haemme den frie udveksling af udsendelser inden for Faellesskabet og fordreje konkurrencen paa det faelles marked;  alle saadanne begraensninger af friheden til at udoeve tv-radiospredningsvirksomhed inden for Faellesskabet boer fjernes i henhold til Traktaten;  samtidig med denne fjernelse af begraensningerne boer der ske en samordning af lovgivningerne paa dette omraade; en saadan samordning boer have til formaal at goere det lettere at udoeve den paagaeldende erhvervsvirksomhed og, i bredere forstand, lette den frie udveksling af meddelelser og tanker inden for Faellesskabet;  det er derfor noedvendigt, men samtidig ogsaa tilstraekkeligt, at alle udsendelser er i overensstemmelse med lovgivningen i den medlemsstat, hvorfra de bringes;  dette direktiv fastsaetter de noedvendige mindsteregler for fri udveksling af udsendelser; det beroerer derfor ikke medlemsstaternes og disses myndigheders befoejelser vedroerende organisation - herunder koncessionsordninger, administrative tilladelser, og beskatning - samt finansiering af udsendelserne og programindhold; en selvstaendig kulturel udvikling i medlemsstaterne og bevarelsen af den kulturelle mangfoldighed i Faellesskabet vil derfor blive opretholdt;  det er i Faellesskabet noedvendigt, at alle udsendelser fra Faellesskabet bestemt til modtagelse i Faellesskabet, isaer saadanne, der er bestemt til modtagelse i en anden medlemsstat, er i overensstemmelse dels med lovgivningen, der gaelder i den medlemsstat, hvorfra de bringes, og som finder anvendelse paa udsendelser, der er bestemt til modtagelse af publikum i denne medlemsstat, dels med bestemmelserne i naevaerende direktiv;  forpligtelsen til at foere kontrol med overholdelse af den ved dette direktiv samordnede nationale lovgivning i den medlemsstat, hvorfra udsendelserne bringes, er efter faellesskabsretten tilstraekkelig til at sikre fri udveksling af udsendelser uden fornyet kontrol paa det samme grundlag i de enkelte modtagermedlemsstater; en modtagermedlemsstat kan dog undtagelsesvist og paa saerlige betingelser midlertidigt indstille retransmission af fjernsynsudsendelser;  det er af afgoerende betydning for en tilfredsstillende gennemfoerelse af dette direktiv, at medlemsstaterne paaser, at der ikke finder handlinger sted, som kan skade den frie udveksling og handel med tv-udsendelser, eller som kan fremme dannelsen af dominerende stillinger, der kan medfoere begraensninger for fjernsynsinformationens pluralisme og frihed og for informationssystemet som helhed;  naervaerende direktiv, der begraenser sig til at fastsaette saerlige regler om tv-radiospredning, indskraenker ikke nugaeldende eller fremtidige faellesskabsretsakter om harmonisering, der saerlig har til formaal at sikre overholdelsen af ufravigelige bestemmelser om forbrugerbeskyttelse, loyale handelstransaktioner og konkurrence;  en saadan samordning er imidlertid noedvendig for at goere det lettere for enkeltpersoner og virksomheder, der producerer fjernsynsprogrammer med kulturelt sigte, at optage og udoeve deres virksomhed;  mindstekrav til alle offentlige op private fjernsynsselskaber i Faellesskabet om, at de skal afsaette en vis del af deres sendeflade til europaeiske udsendelser, er et effektivt middel til at fremme produktionen, den uafhaengige produktion og distribution af saadanne udsendelser, og disse krav supplerer andre tiltag, der allerede er eller vil blive foreslaaet med henblik herpaa;  det er derfor noedvendigt at skabe tilstraekkeligt store markeder til, at fjernsynsproduktioner i medlemsstaterne kan faa daekket de noedvendige investeringer, ikke blot ved at der fastlaegges faelles bestemmelser, der aabner de nationale markeder, men ogsaa ved at der, naar det er muligt, med passende midler soerges for, at stoerstedelen af fjernsynssendetiden i medlemsstaterne, forbeholdes europaeisk producerede programmer; for at goere det muligt at vurdere disse reglers og maalsaetningers gennemfoerelse, boer medlemsstaterne aflaegge rapport til Kommissionen om anvendelsen af dette direktivs bestemmelser om, hvor stor en del af sendetiden der skal forbeholdes programmer, produceret i Europa, og uafhaengige produktioner; ved beregningen af denne del maa der tages hensyn til den saerlige situation i Den Hellenske Republik og i Den Portugisiske Republik; Kommissionen boer fremsende disse rapporter til de oevrige medlemsstater, evt. ledsaget af en udtalelse, hvori der isaer tages hensyn til de fremskridt, der er gjort i forhold til tidligere aar, til foerstegangsudsendelsers andel i programtiden, til de saerlige forhold, som de nye tv-radiospredningsorganer virker under, og til den saerlige situation i lande, der har ringe produktionskapacitet, eller hvis sprog har begraenset udbredelse;  med henblik paa ovennaevnte maal skal » europaeiske programmer« defineres paa en saadan maade, at der ikke gribes ind i medlemsstaternes mulighed for at praecisere denne definition for saa vidt angaar de tv-radiospredningsorganer, som henhoerer under deres kompetence i overensstemmelse med artikel 3, stk. 1, under overholdelse af faellesskabslovgivningen og under hensyn til dette direktivs maal; det er vigtigt at soege passende midler og procedurer, som er i overensstemmelse med faellesskabsretten, til at fremme gennemfoerelsen af disse maal med henblik paa vedtagelsen af egnede foranstaltninger til fremme og udvikling af den europaeiske audiovisuelle produktion og distribution, navnlig i de medlemsstater, der har ringe produktionskapacitet, eller hvis sprog har begraenset udbredelse;  nationale stoetteforanstaltninger til udvikling af den europaeiske produktion kan anvendes, for saa vidt de er i overensstemmelse med faellesskabsretten;  en forpligtelse til, hvor det er muligt at forbeholde en vis andel af programtiden til uafhaengige produktioner, der er produceret af producenter, der er uafhaengige af tv-radiospredningsorganerne, vil stimulere til nye typer fjernsynsproduktionsvirksomheder, isaer oprettelse af smaa og mellemstore virksomheder;  herved skabes der nye muligheder for lancering af kunstnerisk talent og for beskaeftigelse af kulturarbejdere; i medlemsstaternes definition af begrebet uafhaengig producent boer der tages hensyn til dette maal, saaledes at de smaa og mellemstore producenters interesser varetages bedst muligt, og saaledes at finansiel deltagelse fra tv-radiospredningsorganernes koproducerende datterselskabers side bliver mulig;  det er noedvendigt at traeffe foranstaltninger for at medlemsstaterne kan overvaage, at spillefilm foerst udsendes i tv et vist tidsrum, efter at de foerste gang har vaeret vist i biograferne;  medlemsstaterne kan fortsat, dersom de oensker at favorisere et bestemt sprog, fastsaette strengere eller mere detaljerede regler, navnlig paa grundlag af sprogkriterier, forudsat at disse regler er i overensstemmelse med Faellesskabets retsforskrifter og navnlig ikke finder anvendelse paa retransmission af udsendelser fra andre medlemsstater;  for at sikre, at forbrugernes interesser i deres egenskab af seere beskyttes fuldt ud og behoerigt, er det vigtigt, at fjernsynsreklamer underkastes en raekke minimumsregler og -normer, og at medlemsstaterne fortsat har ret til at indfoere mere detaljerede eller strengere regler, eller i visse tilfaelde andre vilkaar, for tv-radiospredningsorganer, der henhoerer under deres myndighed;  medlemsstaterne boer under overholdelse af faellesskabsretten kunne fastsaette andre betingelser for reklameindslag og andre begraesninger af reklametiden med henblik paa at fremme udsendelser, der udelukkende er bestemt til det nationale omraade, og som hverken direkte eller indirekte kan modtages i en eller flere andre medlemsstater;  det er noedvendigt at forbyde alle fjernsynsreklamer for cigaretter og andre tobaksvarer, herunder indirekte former for reklame, hvori tobaksvarer ganske vist ikke naevnes direkte, men som soeger at omgaa reklameforbuddet ved anvendelse af varemaerker, symboler eller andre kendetegn for tobaksvarer eller firmaer, der er kendt for produktion og salg af saadanne varer, eller hvis hovedvirksomhed omfatter salg og produktion af saadanne varer;  det er ligeledes noedvendigt at forbyde alle fjernsynsreklamer for laegemidler og medicinsk behandling, der er receptpligtige i de medlemsstater, under hvis myndighed tv-radiospredningsorganet hoerer, og at indfoere strenge kriterier for fjernsynsreklamer for alkoholholdige drikkevarer;  sponsorvirksomhed spiller en stadig stoerre rolle i finansieringen af programmerne, og der boer derfor fastsaettes passende regler herom;  der boer endvidere fastsaettes regler om beskyttelse af mindreaariges fysiske, mentale og moralske udvikling i fjernsynsprogrammerne og -reklamerne;  selvom tv-radiospredningsprogrammerne normalt skal paase at udsendelserne loyalt gengiver begivenheder og haendelser, er det imidlertid vigtigt at paalaegge dem praecise forpligtelser med hensyn til retten til berigtigelse eller tilsvarende foranstaltninger, saaledes at enhver, hvis retmaessige interesser er blevet kraenket ved en paastand under en fjernsynsudsendelse, faktisk kan paaberaabe sig disse rettigheder -  UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:  KAPITEL I  Definitioner  Artikel 1  I dette direktiv forstaas ved:  a) »tv-radiospredning«: foerstegangsudsendelse over traad eller traadloest, ogsaa via satellit i kodet eller ukodet form af fjernsynsprogrammer, der er bestemt for offentligheden. Udtrykket omfatter udveksling af programmer mellem virksomheder med henblik paa deres videreudsendelse til offentligheden. Derimod er kommunikationstjenester, der formidler informationer eller andre meddelelser paa individuel basis, saasom telefaxtjenester, elektroniske databanker og andre lignende tjenesteydelser, ikke omfattet  b) »fjernsynsreklame«: enhver meddelelse i en hvilken som helst form, udsendt over fjernsyn mod vederlag eller lignende betaling af en offentlig eller privat virksomhed i forbindelse med handel, forretning, haandvaerk, industri eller liberale erhverv for at fremme afsaetning mod betaling af varer eller tjenesteydelser, herunder fast ejendom, rettigheder og forpligtelser.  (1) EFT nr. C 179 af 17. 7. 1986, s. 4.  (2) EFT nr. C 49 af 22. 2. 1988, s. 53, og EFT nr. C 158 af 26. 6. 1989.  (3) EFT nr. C 232 af 31. 8. 1987, s. 29.  Bortset fra de i artikel 18 omhandlede tilfaelde omfatter dette ikke direkte tilbud til offentligheden med henblik paa salg, koeb eller leje af produkter eller med henblik paa praestation af tjenesteydelser mod vederlag.  c) »skjult reklame«: mundtlig eller visuel fremhaevelse af varer eller tjenesteydelser eller af en vareproducents eller en tjenesteydelsesleverandoers navn, varemaerke eller aktiviteter i programmer, naar fremhaevelsen er tilsigtet fra tv-radiospredningsorganets side i reklameoejemed og vil kunne vildlede offentligheden med hensyn til arten af denne fremhaevelse. En fremhaevelse anses navnlig for at vaere tilsigtet, naar den foretages mod vederlag eller lignende betaling  d) »sponsorering«: ethvert bidrag fra en offentlig eller privat virksomhed, der ikke har tv-radiospredning eller produktion af audiovisuelle vaerker som beskaeftigelse, til finansieringen af fjernsynsprogrammer med henblik paa at fremme dens navn, varemaerke, image, aktiviteter eller produkter.  KAPITEL II  Almindelige bestemmelser  Artikel 2  1. Medlemsstaterne skal hver isaer sikre, at alle udsendelser ved tv-radiospredning, der sendes  - af tv-radiospredningsorganer, som hoerer under deres myndighed, eller  - af tv-radiospredningsorganer, der benytter en frekvens eller satellitkapacitet, som den paagaeldende medlemsstat har givet tilladelse til at benytte, eller en forbindelse, der udgaar fra denne medlemsstat til en satellit, uden dog at hoere under nogen medlemsstats myndighed,  er i overensstemmelse med lovgivningen om udsendelser bestemt for offentligheden i den paagaeldende medlemsstat.  2. Medlemsstaterne skal sikre modtagefrihed og maa ikke hindre retransmission paa deres omraade af fjernsynsudsendelser fra andre medlemsstater af grunde, der falder inden for de ved dette direktiv samordnede omraader. De kan midlertidigt suspendere retransmission af fjernsynsudsendelser, hvis foelgende forhold foreligger:  a) en fjernsynsudsendelse fra en anden medlemsstat er en aabenlys, vaesentlig og alvorlig overtraedelse af artikel 22;  b) tv-radiospredningsorganet har i loebet af de foregaaende tolv maaneder allerede overtraadt samme bestemmelse mindst to gange;  c) den beroerte medlemsstat har skriftligt underrettet tv-radiospredningsorganet samt Kommissionen om de paastaaede overtraedelser og om, at den agter at begraense retransmissionen, hvis en saadan overtraedelse gentages;  d) konsultationer med transmissionsstaten og Kommissionen har ikke foert til en mindelig ordning inden 15 dage efter underretningen i litra c), og den paastaaede overtraedelse fortsaetter.  Kommissionen drager omsorg for, at ophaevelsen er forenelig med faellesskabsretten. Den kan anmode den paagaeldende medlemsstat om straks at bringe en suspension, der strider imod faellesskabsretten, til ophoer. Denne bestemmelse er ikke til hinder for anvendelsen af procedurer, forholdsregler eller sanktioner over for de paagaeldende overtraedelser i den medlemsstat, under hvis myndighed det paagaeldende tv-radiospredningsorgan hoerer.  3. Dette direktiv finder ikke anvendelse paa udsendelser, der udelukkende er bestemt til modtagelse i tredjelande, og som ikke direkte eller indirekte modtages i en eller flere medlemsstater.  Artikel 3  1. Medlemsstaterne kan for saa vidt angaar de tv-radiospredningsorganer, som hoerer under deres myndighed, indfoere strengere eller mere detaljerede bestemmelser paa de omraader, der er omfattet af dette direktiv.  2. Medlemsstaterne skal paa hensigtsmaessig maade inden for rammerne af deres lovgivning soerge for, at de tv-radiospredningsorganer, der hoerer under deres myndighed, overholder bestemmelserne i dette direktiv.  KAPITEL III  Fremme af distribution og produktion af fjernsynsprogrammer  Artikel 4  1. Medlemsstaterne skal, naar det er muligt, med passende midler drage omsorg for, at tv-radiospredningsorganerne afsaetter den stoerste halvdel af den sendetid, der ikke bestaar af nyheder, sportsbegivenheder og underholdningsudsendelser med konkurrencepraeget islaet, reklame og tekst-tv, til transmission af europaeiske programmer som defineret i artikel 6. Under hensyn til tv-radiospredningsorganets ansvar over for seerne med hensyn til oplysning, uddannelse, kultur og underholdning skal denne andel opnaas trinsvis paa grundlag af passende kriterier.  2. Dersom den andel af sendetiden, der er fastsat i stk. 1, ikke kan naas, maa den dog ikke vaere mindre end den gennemsnitlige andel, der er konstateret i den paagaeldende medlemsstat i 1988.  For saa vidt angaar Den Hellenske Republik og Den Portugisiske Republik erstattes aaret 1988 dog af aaret 1990. 3. Fra den 3. oktober 1991 aflaegger medlemsstaterne hvert andet aar rapport til Kommissionen om anvendelsen af naervaerende artikel og artikel 5.  Denne rapport skal bl.a. indeholde en statistisk oversigt over den andel af sendetiden, der er omhandlet i naervaerende artikel og artikel 5, for hvert af de fjernynsprogrammer, der hoerer under den paagaeldende medlemsstats kompetence, grundene til, at det i hvert enkelt tilfaelde ikke har vaeret muligt at naa op paa denne andel af sendetiden, samt de foranstaltninger, der er truffet eller vil blive truffet for at naa op paa denne.  Kommissionen fremsender disse rapporter til de oevrige medlemsstater og til Europa-Parlamentet, evt. ledsaget af en udtalelse. Den soerger i overensstemmelse med Traktaten for, at naervaerende artikel og artikel 5 overholdes. Kommissionen vil i sin udtalelse isaer kunne tage hensyn til de fremskridt, der er gjort i forhold til tidligere aar, til foerstegangsudsendelsers andel i programtiden, til de saerlige forhold, som de nye tv-radiospredningsorganer virker under og til den saerlige situation i lande, der har ringe audiovisuel produktionskapacitet, eller hvis sprog har begraenset udbredelse.  4. Raadet nyvurderer ivaerksaettelsen af denne artikel paa grundlag af en rapport fra Kommissionen ledsaget af de revisionsforslag, som Kommissionen maatte anse for hensigtsmaessige, senest ved udgangen af det femte aar efter direktivets vedtagelse.  Med henblik herpaa skal der i Kommissionens rapport isaer, paa grundlag af de oplysninger, som medlemsstaterne har indgivet i henhold til stk. 3, tages hensyn til udviklingen paa faellesskabsmarkedet samt til den internationale sammenhaeng.  Artikel 5  Medlemsstaterne skal, naar det er muligt, med passende midler drage omsorg for, at tv-radiospredningsorganerne afsaetter mindst 10 % af den sendetid, der ikke bestaar af nyheder, sportsbegivenheder og underholdningsudsendelser med konkurrencepraeget islaet, reklame og tekst-tv - eller alternativt efter medlemsstaternes valg, mindst 10 % af deres programbudget - til europaeiske programmer, der er fremstillet af producenter, som er uafhaengige af disse organer. Under hensyn til tv-radiospredningsorganernes ansvar over for seerne med hensyn til oplysning, uddannelse, kultur og underholdning skal denne andel opnaas trinvis paa grundlag af passende kriterier; i denne forbindelse skal en passende andel forbeholdes programmer af ny dato, dvs. programmer, der udsendes senest fem aar efter deres produktion.  Artikel 6  1. I dette kapitel forstaas ved »europaeiske programmer« foelgende:  a) programmer fremstillet i faellesskabsmedlemsstater, og, for saa vidt angaar tv-radiospredningsorganer, der henhoerer under Forbundsrepublikken Tysklands kompetence, programmer, der er fremstillet i de tyske omraader, hvor Forbundsrepublikkens grundlov ikke er gaeldende, og som opfylder betingelserne i stk. 2;  b) programmer fremstillet i europaeiske tredjestater, som er parter i den af Europaraadet vedtagne europaeiske konvention om graenseoverskridende fjernsyn, og som opfylder betingelserne i stk. 2;  c) programmer fremstillet i andre europaeiske tredjestater, og som opfylder betingelserne i stk. 3.  2. De i stk. 1, litra a) og b), omhandlede programmer er saadanne, der er fremstillet hovedsagelig under medvirken af ophavsmaend og medarbejdere, der er bosiddende i en eller flere af de stater, der er omhandlet i samme stykke, litra a) og b), naar en af foelgende tre betingelser er opfyldt:  a) de er fremstillet af en eller flere producenter, der er etableret i en eller flere af disse stater;  b) produktionen af programmerne overvaages og kontrolleres effektivt af en eller flere producenter, der er etableret i en eller flere af disse stater;  c) koproducenterne i disse stater staar for stoerstedelen af de samlede omkostninger ved koproduktionen, og denne kontrolleres ikke af en eller flere producenter, der er etableret uden for disse stater.  3. De i stk. 1, litra c), omhandlede programmer er programmer, der enten udelukkende eller i koproduktion med producenter, der er bosiddende i en eller flere medlemsstater, er fremstillet af producenter, der er etableret i en eller flere europaeiske tredjestater, som indgaar aftaler med Faellesskabet i overensstemmelse med fremgangsmaaderne i Traktaten, saafremt de er fremstillet hovedsagelig under medvirken af ophavsmaend og medarbejdere, der er bosiddende i en eller flere stater i Europa.  4. Programmer, der ikke er europaeiske programmer i henhold til stk. 1, men som er fremstillet hovedsagelig under medvirken af ophavsmaend og medarbejdere, der er bosiddende i en eller flere medlemsstater, betragtes som europaeiske programmer i et omfang svarende til, hvor stor en del af de samlede produktionsomkostninger koproducenter i Faellesskabet har afholdt.  Artikel 7  Medlemsstaterne soerger for, at de tv-radiospredningsorganer, som er underlagt deres befoejelser, foerst udsender spillefilm to aar efter, at de foerste gang har vaeret vist i biograferne i en af medlemsstaterne, medmindre der er indgaaet anden aftale mellem indehaverne af rettighederne og tv-radiospredningsorganet; hvis spillefilmene er fremstillet i koproduktion med tv-radiospredningsorganet, er fristen ét aar. Artikel 8  Naar medlemsstaterne af sprogpolitiske hensyn anser det for noedvendigt, har de mulighed for, under overholdelse af faellesskabsretten, at fastsaette mere detaljerede eller strengere regler for visse eller samtlige udsendelser fra tv-radiospredningsorganer, der henhoerer under deres myndighed, navnlig paa grundlag af sprogkriterier.  Artikel 9  Dette kapitel finder ikke anvendelse paa lokale fjernsynsudsendelser, der ikke indgaar i et nationalt net.  KAPITEL IV  Fjernsynsreklamer og sponsorvirksomhed  Artikel 10  1. Fjernsynsreklamer skal klart kunne identificeres som reklamer og skal holdes klart adskilt fra det oevrige program med optiske og/eller akustiske midler.  2. Isolerede reklameindslag maa kun undtagelsesvis forekomme.  3. Ved reklamer maa der ikke benyttes subliminale teknikker.  4. Skjult reklame er forbudt.  Artikel 11  1. Fjernsynsreklamer skal indsaettes mellem udsendelserne. Med forbehold af stk. 2 til 5, kan reklamer dog ligeledes indsaettes under udsendelserne, naar det sker paa en saadan maade, at udsendelsernes integritet og vaerdi ikke beroeres under hensyn til naturlige ophold i programmet og dettes laengde og art, og der ikke gribes ind i rettighedshavernes rettigheder.  2. I udsendelser, der bestaar af uafhaengige dele, eller i sportsudsendelser, udsendelser om andre begivenheder og underholdningsudsendelser med en lignende struktur med pauser maa reklamer kun indsaettes mellem de uafhaengige dele eller i pauserne.  3. Transmissioner af audiovisuelle vaerker som f.eks. spillefilm og film, der er fremstillet til fjernsynet (med undtagelse af serier, foeljetoner, underholdningsudsendelser og dokumentarfilm), kan, forudsat at deres programsatte varighed overstiger 45 minutter, afbrydes en gang for hver samlet periode paa 45 minutter. Endnu en afbrydelse er tilladt, hvis deres programsatte varighed overstiger med mindst 20 minutter to eller flere samlede perioder paa 45 minutter.  4. Naar andre udsendelser end dem, der er omfattet af stk. 2, afbrydes af reklamer, boer der gaa mindst 20 minutter mellem de enkelte afbrydelser af udsendelsen.  5. Der maa ikke indsaettes reklamer i transmissioner af gudstjenester. tv-aviser, nyhedsmagasiner, dokumentarudsendelser, religioese udsendelser og boerneudsendelser, hvis programsatte varighed er mindre end 30 minutter, maa ikke afbrydes af reklamer. Naar deres programsatte varighed er paa mindst 30 minutter gaelder bestemmelserne i stk. 1 til 4.  Artikel 12  Fjernsynsreklamer maa ikke  a) kraenke den menneskelige vaerdighed;  b) vaere diskriminerende med hensyn til race, koen, religion eller nationalitet;  c) kraenke personers religioese eller politiske overbevisning;  d) tilskynde til adfaerd, der kan vaere til skade for sundheden eller for sikkerheden;  e) tilskynde til adfaerd, der kan vaere til skade for miljoebeskyttelsen.  Artikel 13  Alle former for fjernsynsreklamer for cigaretter og andre tobaksvarer forbydes.  Artikel 14  Fjernsynsreklamer for laegemidler og medicinsk behandling, der er receptpligtige i den medlemsstat, under hvis myndighed tv-radiospredningsorganet hoerer, forbydes.  Artikel 15  Fjernsynsreklamer for alkoholholdige drikkevarer skal opfylde foelgende kriterier:  a) de maa ikke specielt henvende sig til mindreaarige og maa isaer ikke vise mindreaarige, der indtager disse drikkevarer;  b) de maa ikke forbinde indtagelse af alkohol med oegede fysiske praestationer eller bilkoersel;  c) de maa ikke skabe det indtryk, at indtagelsen af alkohol bidrager til succes paa det sociale eller seksuelle omraade;  d) de maa ikke antyde, at alkohol har terapeutiske egenskaber, at den virker stimulerende eller beroligende eller, at den kan bruges til at loese personlige konflikter med;  e) de maa ikke tilskynde til umaadeholden indtagelse af alkohol eller fremstille afholdenhed eller maadehold i et negativt lys;  f) de maa ikke fremhaeve drikkevarernes hoeje alkoholprocent som en positiv egenskab.  Artikel 16  Fjernsynsreklamer maa ikke skade mindreaarige moralsk eller fysisk og skal derfor vaere i overensstemmelse med foelgende kriterier til beskyttelse af disse: a) de maa ikke direkte tilskynde mindreaarige til at koebe et produkt eller en tjenesteydelse ved at udnytte deres manglende erfaring eller deres godtroenhed;  b) de maa ikke direkte opfordre mindreaarige til at overtale deres foraeldre eller andre til at koebe de varer eller tjenesteydelser, der reklameres for;  c) de maa ikke udnytte mindreaariges saerlige tillid til foraeldre, laerere eller andre;  d) de maa ikke uden grund vise mindreaarige i farlige situationer.  Artikel 17  1. Sponsorerede fjernsynsprogrammer skal opfylde foelgende betingelser:  a) indholdet og programlaegningen af en sponsoreret udsendelse maa under ingen omstaendigheder paavirkes af sponsoren paa en saadan maade, at det beroerer tv-radiospredningsorganets ansvar og redaktionelle uafhaengighed med hensyn til udsendelserne;  b) de skal klart kunne identificeres som sponsorerede ved angivelse af sponsorens navn og/eller logo ved programmets begyndelse og/eller slutning;  c) de maa ikke tilskynde til koeb eller leje af sponsorens eller tredjemands produkter eller tjenesteydelser og maa isaer ikke indeholde saerlige reklamehenvisninger til disse produkter eller tjenesteydelser.  2. Fjernsynsprogrammerne maa ikke sponsoreres af fysiske eller juridiske personer, hvis hovedvirksomhed er fremstilling eller salg af produkter eller praestation af tjenesteydelser, for hvilke reklame er forbudt i henhold til artikel 13 eller 14.  3. Tv-aviser og politisk orienterende udsendelser maa ikke sponsoreres.  Artikel 18  1. Reklameudsendelser maa ikke udgoere mere end 15 % af den daglige sendetid. Denne procentsats kan dog saettes op til 20, hvis den omfatter saadanne reklameformer som direkte tilbud til seerne med henblik paa salg, koeb eller leje af produkter eller vedroerende tjenesteydelser, hvis de samlede reklameindslag ikke overstiger 15 %.  2. Sendetiden for reklameindslag inden for en given periode paa en time maa ikke overstige 20 %.  3. Med forbehold af stk. 1 maa reklameformer saasom direkte tilbud til seerne med henblik paa salg, koeb eller leje af produkter eller vedroerende tjenesteydelser ikke overstige en time om dagen.  Artikel 19  Medlemsstaterne kan fastsaette strengere regler, end hvad der er fastsat i artikel 18, med hensyn til sendetid og de naermere bestemmelser for fjernsynstransmission for saa vidt angaar de tv-radiospredningsorganer, der hoerer under deres myndighed, saaledes at det omfang, hvori der sendes fjernsynsreklamer, kan forenes med seernes interesser, idet der navnlig tages hensyn til:  a) fjernsynets funktion som medium for nyheder, uddannelse, kultur og underholdning;  b) bevarelse af pluralismen i forbindelse med nyhedsformidling og medier.  Artikel 20  Medlemsstaterne kan under overholdelse af faellesskabsretten fastsaette andre betingelser end de i artikel 11, stk. 2 til 5, og artikel 18 fastsatte for saa vidt angaar udsendelser, der udelukkende er bestemt til det nationale omraade, og som hverken direkte eller indirekte kan modtages i en eller flere andre medlemsstater, jf. dog artikel 3.  Artikel 21  Forekommer der fjernsynsudsendelser, hvor bestemmelserne i dette kapitel ikke overholdes, skal medlemsstaterne inden for rammerne af deres lovgivning soerge for, at der ivaerksaettes passende foranstaltninger for at sikre, at disse bestemmelser overholdes.  KAPITEL V  Beskyttelse af mindreaarige  Artikel 22  Medlemsstaterne traeffer passende foranstaltninger med henblik paa at sikre, at de tv-radiospredningsorganer, som hoerer under deres myndighed, ikke udsender programmer, som i alvorlig grad kan skade mindreaariges fysiske, mentale eller moralske udvikling, herunder navnlig programmer, som indeholder pornografi eller umotiveret vold. Dette gaelder ogsaa programmer, som kan skade mindreaariges fysiske, mentale eller moralske udvikling, medmindre det ved valget af sendetidspunkt eller ved tekniske foranstaltninger sikres, at mindreaarige i udsendelsesomraadet normalt ikke ser eller hoerer udsendelserne.  Medlemsstaterne skal desuden soerge for, at udsendelserne ikke paa nogen maade tilskynder til had paa grund af race, koen, religion eller nationalitet.  KAPITEL VI  Ret til berigtigelse  Artikel 23  1. Med forbehold af medlemsstaternes oevrige civile, administrative og strafferetlige bestemmelser skal alle fysiske og juridiske personer uanset nationalitet, hvis retmaessige interesser, herunder navnlig aere og rygte, er blevet kraenket ved en ukorrekt paastand i et tv-program, have ret til berigtigelse eller tilsvarende foranstaltninger.  2. Retten til berigtigelse eller tilsvarende foranstaltninger gaelder over for alle tv-radiospredningsorganer under en medlemsstats myndighed.  3. Medlemsstaterne traeffer de foranstaltninger, der er noedvendige for at gennemfoere retten til berigtigelse eller tilsvarende foranstaltninger, og fastlaegger den procedure, der skal gaelde for udoevelsen heraf. De skal saerlig sikre, at fristen for udoevelse af retten til berigtigelse eller tilsvarende foranstaltninger er tilstraekkelig, og at de naermere regler er af en saadan art, at denne ret eller disse foranstaltninger paa passende maade kan udoeves af de fysiske eller juridiske personer, som er statsborgere eller bosiddende i andre medlemsstater. 4. Retten til berigtigelse eller tilsvarende foranstaltninger kan afvises, hvis den ikke er begrundet efter de i stk. 1 fastsatte betingelser, hvis den ville indebaere en strafbar handling, medfoere civilretligt ansvar for radiospredningsorganet eller stoede an mod den offentlige moral.  5. Der skal fastsaettes bestemmelser for indbringelse for domstolene af stridigheder om udoevelse af retten til berigtigelse eller andre foranstaltninger.  KAPITEL VII  Afsluttende bestemmelser  Artikel 24  For saa vidt angaar de omraader, der ikke samordnes ved dette direktiv, beroerer direktivet ikke de rettigheder og forpligtelser, som medlemsstaterne har som foelge af eksisterende aftaler om telekommunikation og radiospredning.  Artikel 25  1. Medlemsstaterne saetter de noedvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 3. oktober 1991. De underretter straks Kommissionen herom.  2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder paa de omraader, der er omfattet af dette direktiv.  Artikel 26  Senest ved udloebet af det femte aar efter det i artikel 22 anfoerte tidspunkt og derefter hvert andet aar skal Kommissionen forelaegge Europa-Parlamentet, Raadet samt Det OEkonomiske og Sociale Udvalg en beretning om gennemfoerelsen af dette direktiv, og eventuelt fremsaette yderligere forslag for at tilpasse det til udviklingen paa tv-radiospredningsomraadet.  Artikel 27  Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.  Udfaerdiget i Luxembourg, den 3. oktober 1989.  Paa Raadets vegne  R. DUMAS  Formand


Avis juridique important

|

31982L0243

Rådets direktiv 82/243/EØF af 31. marts 1982 om ændring af direktiv 73/405/EØF om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om kontrolmetoderne for de anionaktive overfladeaktive stoffers biologiske nedbrydningsevne/

EF-Tidende nr. L 109 af 22/04/1982 s. 0018 - 0030 den finske specialudgave: kapitel 15 bind 3 s. 0234  den spanske specialudgave: Kapitel 13 bind 12 s. 0135  den svenske specialudgave: kapitel 15 bind 3 s. 0234  den portugisiske specialudgave: Kapitel 13 bind 12 s. 0135

++++  RAADETS DIREKTIV  af 31 . marts 1982  om aendring af direktiv 73/405/EOEF om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om kontrolmetoderne for de anionaktive overfladeaktive stoffers biologiske nedbrydningsevne   ( 82/243/EOEF )  RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab , saerlig artikel 100 ,  under henvisning til forslag fra Kommissionen ( 1 ) ,  under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet ( 2 ) ,  under henvisning til udtalelse fra Det oekonomiske og sociale Udvalg ( 3 ) , og  ud fra foelgende betragtninger :  direktiv 73/405/EOEF ( 4 ) maa tilpasses den nyeste videnskabelige og tekniske udvikling ; derfor maa :   - referencerne for de i artikel 2 opfoerte metoder ajourfoeres ;   - direktivets artikel 2 udvides med endnu en maalemetode , nemlig den i Det forenede Kongerige anvendte metode ;   - den i tilfaelde af tvist foreskrevne referencemetode  ( kontrolproeve ) forbedres ;  som foreskrevet i artikel 4 i Raadets direktiv 73/404/EOEF af 22 . november 1973 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om vaske - og rengoeringsmidler ( 5 ) boer der fastsaettes passende tolerancer for maaling af den biologiske nedbrydelighed for at sikre , at kontrolmetodernes usikkerhed ikke foerer til beslutninger om kassering med betydelige oekonomiske konsekvenser til foelge ; en beslutning om kassering boer kun tages , naar resultaterne af en af de i artikel 2 i direktiv 73/405/EOEF naevnte metoder viser en grad af biologisk nedbrydelighed paa mindre end 80 % ;  der er opstaaet en vis uklarhed omkring raekkevidden af direktiv 73/405/EOEF , og det er derfor noedvendigt at praecisere , at direktivet kun omfatter overfladeaktive stoffer i rengoeringsmidler ; det er ogsaa noedvendigt at praecisere , at det er den biologiske nedbrydelighed af anioniske overfladeaktive stoffer indeholdt i et rengoeringsmiddel , og ikke den biologiske nedbrydelighed i selve rengoeringsmidlet , som behandles i artikel 2 ;  aendringer af og tilfoejelser til bilaget til direktiv 73/405/EOEF vil blive foretaget efter fremgangsmaaden i direktivets artikel 3a -  USTEDT FOELGENDE DIREKTIV :  Artikel 1  I direktiv 73/405/EOEF foretages foelgende aendringer :  1 . I artikel 1 tilfoejes : " i vaske - og rengoeringsmidler , saaledes som disse er omhandlet i artikel 1 i direktiv 73/404/EOEF " .  2 . Artikel 2 og 3 affattes saaledes :   " Artikel 2  I overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 4 i direktiv 73/404/EOEF forbyder medlemsstaterne markedsfoering og anvendelse paa deres omraade af et vaske - og rengoeringsmiddel , saafremt maaling af graden af biologisk nedbrydelighed for de anioniske overfladeaktive stoffer indeholdt i dette vaske - og rengoeringsmiddel giver et resultat paa mindre end 80 % , idet denne maaling foretages efter en af foelgende metoder :   - OECD-metoden , offentliggjort i OECDs tekniske rapport af 11 . juni 1976 om  " Proposed method for the determination of the biodegradability of surfactants used in synthetic detergents " ;   - metode gaeldende i Forbundsrepublikken Tyskland , stadfaestet ved " Verordnung ueber die Abbaubarkeit anionischer und nichtanionischer grenzflaechenaktiver Stoffe in Wasch - und Reinigungsmittel " af 30 . januar 1977 , offentliggjort i " Bundesgesetzblatt " , 1977 , 1 . del , s . 244 , som den foreligger i forordningen om aendring af denne forordning af 18 . juni 1980 , offentliggjort i " Bundesgesetzblatt " , 1980 , 1 . del , side 706 ;   - metode gaeldende i Frankrig , stadfaestet ved arrèté af 28 . december 1977 offentliggjort i  " Journal Officiel de la République Française " af 18 . januar 1978 , s . 514-515 , og forsoegsnorm T 73-260 , juni 1981 , offentliggjort af Det franske Standardiseringsraad ( AFNOR ) ;   - metode gaeldende i Det forenede Kongerige , benaevnt " Porous Pot Test " og beskrevet i teknisk rapport nr . 70 ( 1978 ) fra " Water Research Centre " .  Artikel 3  Ved anvendelse af fremgangsmaaden i artikel 5 , stk . 2 , i direktiv 73/404/EOEF fremsaettes laboratoriets erklaering med hensyn til anioniske overfladeaktive stoffer paa grundlag af den referencemetode  ( kontrolproeve ) , der er beskrevet i bilaget til dette direktiv . " ;  3 . Foelgende artikel indfoejes :   " Artikel 3a  De aendringer , der er noedvendige for at tilpasse bilagene til den tekniske udvikling , vedtages i overensstemmelse med proceduren i artikel 7b i direktiv 73/404/EOEF . " ;  4 . Bilaget erstattes af bilaget til dette direktiv .  Artikel 2  Medlemsstaterne saetter de noedvendige bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv inden for en frist paa atten maaneder fra dets meddelelse . De underretter straks Kommissionen derom .  Artikel 3  Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne .  Udfaerdiget i Bruxelles , den 31 . marts 1982 .  Paa Raadets vegne  P . de KEERSMAEKER  Formand  ( 1 ) EFT nr . C 112 af 14 . 5 . 1981 , s . 4 .  ( 2 ) EFT nr . C 172 af 13 . 7 . 1981 , s . 111 .  ( 3 ) EFT nr . C 310 af 30 . 11 . 1981 , s . 7 .  ( 4 ) EFT nr . L 347 af 17 . 12 . 1973 , s . 53 .  ( 5 ) EFT nr . L 347 af 17 . 12 . 1973 , s . 51 .  BILAG  BESTEMMELSE AF ANIONISKE OVERFLADEAKTIVE STOFFERS BIOLOGISKE NEDBRYDELIGHED  Referencemetode ( kontrolproeve )  KAPITEL 1  1.1 . Definition  Ved anioniske overfladeaktive stoffer forstaas i dette direktiv de overfladeaktive stoffer , der efter passage gennem kation - og anionbyttere adskilles ved fraktionseluering og bestemmes som methylenblaat aktivt stof ( MBAS ) ifoelge den analytiske fremgangsmaade , der er beskrevet i kapitel 3 .  1.2 . Noedvendigt udstyr  Maalemetoden er baseret paa anvendelse af et renseanlaeg med aktiveret slam , der er skematiseret i fig . 1 og naermere beskrevet i fig . 2 .  Udstyret bestaar af en beholder A til opbevaring af det kunstige spildevand , en doseringspumpe B , en beluftningsbeholder C , en sedimentationsbeholder D , en airliftpumpe E til returloeb af det aktiverede slam og en beholder F til opsamling af det behandlede spildevand .  Beholderne A og F skal enten vaere af glas eller af et egnet plastmateriale og rumme mindst 24 liter . Pumpen B skal sikre en konstant tilfoersel af kunstigt spildevand til beluftningsbeholderen ; under normale anvendelsesforhold skal denne beholder indeholde 3 liter blanding . Et sintret glas G , der benyttes til beluftning , er anbragt i beholderen C oeverst i dennes nedre kegle . Den luftmaengde , der blaeses ind af beluftningsanordningen , skal registreres ved hjaelp af et flowmeter H .  1.3 . Kunstigt spildevand  Til udfoerelse af denne test anvendes kunstigt spildevand .  Der oploeses pr . liter vandvaerksvand :  160 mg pepton ,  110 mg koedekstrakt ,  30 mg urinstof CO(NH2)2 ,  7 mg natriumchlorid NaCl ,  4 mg calciumchlorid CaCl2 * 2H2O ,  2 mg magnesiumsulfat MgSO4 * 7H2O ,  28 mg dikaliumhydrogenphosphat K2HPO4 , og  20 mere aller mindre 2mg MBAS .  MBAS ekstraheres fra det produkt , der skal undersoeges , ifoelge den i kapitel 2 angivne metode . Det kunstige spildevand skal fremstilles hver dag .  1.4 . Tilberedning af proever  1.4.1 . Ikke-sammensatte overfladeaktive stoffer kan undersoeges uden forbehandling . MBAS-indholdet maa bestemmes , for at fremstillingen af det kunstige spildevand ( 1.3 ) kan finde sted .  1.4.2 . Sammensatte produkter analyseres for MBAS - og saebeindhold . De underkastes en alkoholisk ekstraktion og fraseparering af MBAS ( se kapitel 2 ) . Ekstraktets indhold af MBAS maa kendes , for at det kunstige spildevand kan fremstilles .  1.5 . Anlaeggets virkemaade  Foerst fylder man beluftningsbeholderen C og sedimentationsbeholderen D med kunstigt spildevand . Sedimentationsbeholderen D skal fastgoeres i en saaden hoejde , at beluftningsbeholderen C indeholder 3 liter . Podning foretages ved at tilsaette 3 ml sekundaert afloeb af en god kvalitet , nylig opsamlet fra et rensningsanlaeg , der fortrinsvis behandler husspildevand . Afloebsproeven maa opbevares under aerobe betingelser i perioden fra udtagningen til anvendelsen . Derefter saetter man lufttilfoerselsanordningen G , airliftpumpen E og doseringspumpen B i gang . Det kunstige spildevand maa passere gennem beluftningsbeholderen C med en hastighed paa 1 liter pr . time svarende til en gennemsnitlig opholdstid paa 3 timer .  Beluftningen justeres paa en saadan maade , at indholdet i beholderen C konstant holdes opslemmet , og at koncentrationen af oploest ilt er mindst 2 mg/l . Skumdannelse forhindres med passende midler ; man maa dog ikke anvende skumdaempningsmidler , der kan haemme det aktiverede slam eller som indeholder MBAS . Airliftpumpen E justeres paa en saadan maade , at der opretholdes en kontinuerlig og regelmaessig recirkulation af aktiveret slam fra sedimentationsbeholderen D til beluftningsbeholderen C . Slam , der har samlet sig oeverst i beluftningsbeholderen C , paa bunden af sedimentationsbeholderen D eller i slangerne , skal igen bringes i cirkulation mindst én gang daglig ved hjaelp af boerstning eller en anden egnet fremgangsmaade . Saafremt slammet ikke saetter sig , kan man oege sedimentationsevnen ved at tilsaette 2 ml portioner af en 5 % ferrichloridoploesning , om noedvendigt flere gange .  Overloebet fra sedimentationsbeholderen D opsamles i beholderen F i loebet af 24 timer ; derefter udtages en proeve efter en omhyggelig opblanding . Beholderen F renses herefter omhyggeligt .  1.6 . Kontrol af maaleudstyr  Det kunstige spildevands indhold af MBAS ( udtrykt i mg/l ) bestemmes umiddelbart foer anvendelsen .  Indholdet af MBAS ( udtrykt i mg/l ) i overloebet , der er opsamlet i loebet af 24 timer i beholderen F , skal analyseres efter samme metode umiddelbart efter opsamlingen ; hvis dette ikke er muligt , maa proeverne opbevares , saa de ikke nedbrydes , helst ved frysning . Koncentrationen skal maales med en noejagtighed paa 0,1 mg MBAS pr . l .  For at kontrollere , at processen forloeber tilfredsstillende , maaler man mindst to gange om ugen det kemiske iltforbrug ( COD ) eller koncentrationen af oploest organisk kulstof ( DOC ) i det gennem glasfiber filtrerede overloeb , der er opsamlet i beholderen F og i det filtrerede kunstige spildevand i beholderen A .  Produktionen af COD og DOC vil blive konstant , naar en nogenlunde regelmaessig nedbrydning af MBAS opnaas , det vil sige ved slutningen af indkoeringsfasen angivet i fig . 3 .  Indholdet af uorganisk toerstof i det aktiverede slam i beluftningstanken skal bestemmes to gange om ugen ( udtrykt i g/l ) . Hvis dette er mere end 2,5 g/l , maa den overskydende maengde aktiveret slam fjernes .  Bionedbrydningstesten udfoeres ved stuetemperatur , der skal vaere nogenlunde konstant og holdes mellem 292 og 297 K ( 19-24 * C ) .  1.7 . Beregning af den biologiske nedbrydelighed  Nedbrydningsgraden af MBAS udtrykt i procent skal beregnes dagligt paa grundlag af MBAS-indholdet i det kunstige spildevand ( udtrykt i mg/l ) og i det tilsvarende overloeb opsamlet i beholderen F . De nedbrydningstal , man faar , skal fremstilles grafisk som vist i fig . 3 .  MBAS' biologiske nedbrydelighed skal beregnes som det aritmetiske gennemsnit af de tal , der er opnaaet i loebet af de 21 dage , som foelger efter indkoeringsfasen . Inden for de 21 dage skal nedbrydningen have vaeret regelmaessig , og anlaegget skal have virket problemfrit . Indkoeringsfasen maa under ingen omstaendigheder overstige 6 uger .  De daglige vaerdier for nedbrydeligheden beregnes med en noejagtighed paa 0,1 % , men det endelige resultat afrundes til naermeste hele procenttal .  I visse tilfaelde kan proeveudtagningshyppigheden reduceres , men til beregning af gennemsnittet skal dog benyttes mindst 14 resultater , opnaaet i loebet af de 21 dage , der foelger efter indkoeringsfasen .  KAPITEL 2  FORBEHANDLING AF DE PRODUKTER , DER SKAL UNDERSOEGES  2.1 . Indledende bemaerkninger  2.1.1 . Behandling af proeverne  Anioniske overfladeaktive stoffer og sammensatte vaske - og rengoeringsmidler behandles forud for bestemmelsen af den biologiske nedbrydelighed ved kontroltesten , som foelger :  Produkt * Behandling *  Anioniske overfladeaktive stoffer * Ingen *  Sammensatte vaske - og rengoeringsmidler * Alkoholisk ekstraktion efterfulgt af fraseparering af de anioniske overfladeaktive stoffer ved ionbytning *  Formaalet med den alkoholiske ekstraktion er at fjerne de uoploeselige og uorganiske bestanddele af handelsprodukter , da de under visse omstaendigheder kan virke forstyrrende paa nedbrydningstesten .  2.1.2 . Ionbytningsproceduren  Isolering og fraseparering af anioniske overfladeaktive stoffer fra saebe , nonioniske og kationiske overfladeaktive stoffer er noedvendig for at sikre en noejagtig bestemmelse af den biologiske nedbrydelighed .  Dette opnaas ved en ionbytningsteknik , hvor der anvendes et makroporoest ionbyttermateriale og elueringsvaesker egnede til fraktioneringseluering . Man kan saaledes isolere saebe , anioniske og nonioniske overfladeaktive stoffer ved én proces .  2.1.3 . Analytisk kontrol  Efter homogenisering bestemmes koncentrationen af anioniske overfladeaktive stoffer i vaske - eller rengoeringsmidlet i overensstemmelse med analysemetoderne til bestemmelse af MBAS . Saebeindholdet bestemmes ved en passende analytisk metode . Disse analyser af produktet er noedvendige for at beregne , hvor store maengder , det er noedvendigt at anvende for at fremstille fraktionerne til proevning af den biologiske nedbrydelighed .  En kvantitativ ekstraktion er ikke noedvendig ; man boer imidlertid tilsigte at faa mindst 80 % af de anioniske overfladeaktive stoffer ekstraheret . Normalt opnaas 90 % eller mere .  2.2 . Princip  Fra en homogen proeve ( pulver , pasta eller toerret vaeske ) fremstilles et ethanolekstrakt , der vil indeholde de overfladeaktive stoffer , saebe og andre alkoholoploeselige bestanddele af proeven af vaske - eller rengoeringsmidlet .  Ethanolekstraktet inddampes til toerhed , oploeses i en isopropanol/vand-blanding , og den opnaaede oploesning sendes gennem en kombineret staerkt sur kationbytter/makroporoes anionbytter , der er opvarmet til 323 K ( 50 * C ) . Denne temperatur er noedvendig for at undgaa udfaeldning af fede syrer i det sure miljoe .  De nonioniske overfladeaktive stoffer forbliver i gennemloebet .  Saebens fedtsyrer adskilles ved eluering med ethanol indeholdende CO2 . De anioniske overfladeaktive stoffer faas derefter som ammoniumsalte ved eluering med en vandig isopropanoloploesning af ammoniumbicarbonat . Disse ammoniumsalte anvendes til bionedbrydelighedstesten .  Kationiske overfladeaktive stoffer , der kan forstyrre bionedbrydelighedstesten og de analytiske procedurer , fjernes af kationbytteren , der er placeret oven paa anionbytteren .  2.3 . Kemikalier og udstyr  2.3.1 . Deioniseret vand .  2.3.2 . Ethanol , 95 % ( v/v ) C2H5OH , ( tilladt denatureringsmiddel : methylethylketon eller methanol ) .  2.3.3 . Isopropanol/vand-blanding ( 50/50 v/v ) :  50 rumfangsdele isopropanol ( CH3CHOH-CH3 ) , og 50 rumfangsdele vand ( 2.3.1 . ) .  2.3.4 . Oploesning af kuldioxid i vand  ( ca . 0,1 % CO2 ) :  under anvendelse af et roer med indbygget glasfilter ledes kuldioxid ( CO2 ) gennem ethanolen ( 2.3.2 ) i 10 minutter . Anvend kun frisklavede oploesninger .  2.3.5 . Ammoniumbicarbonatoploesning ( 60/40 v/v ) :  0,3 mol NH4HCO3 i 1 000 ml af en isopropanol/vand-blanding , der bestaar af 60 rumfangsdele isopropanol og 40 rumfangsdele vand ( 2.3.1 ) .  2.3.6 . Kationbytter ( KAT ) , staerkt sur , resistent mod alkohol ( 50-100 mesh ) .  2.3.7 . Anionbytter ( AAT ) , makroporoes , Merck Lewatit MP 7080 ( 70-150 mesh ) eller tilsvarende .  2.3.8 . Saltsyre , 10 % HCl ( w/w ) .  2.3.9 . 2 000 ml rundbundet kolbe med slib og tilbagesvaler .  2.3.10 . 90 mm ( diameter ) sugefilterholder ( som kan opvarmes ) til papirfiltre .  2.3.11 . 2 000 ml sugekolbe .  2.3.12 . Ionbytterkolonne med varmekappe og hane :  Indre diameter 60 mm og indre hoejde 450 mm ( fig . 4 ) .  2.3.13 . Vandbad .  2.3.14 . Vacuumtoerre * vn .  2.3.15 . Termostat .  2.3.16 . Rotationsfordamper .  2.4 . Fremstilling af ekstrakt og fraseparering af anioniske overfladeaktive stoffer  2.4.1 . Fremstilling af ekstrakt  Den maengde overfladeaktive stoffer , der er noedvendig til nedbrydningstesten , er ca . 50 g MBAS .  Normalt vil den maengde af produktet , der skal ekstraheres , ikke overstige 1 000 g , men det kan vaere noedvendigt at ekstrahere yderligere proevemaengder .  Af praktiske grunde vil der i de fleste tilfaelde vaere tale om hoejst 5 000 g ved fremstilling af ekstrakter til nedbrydningstesten .  Erfaringen har vist , at det er en fordel at foretage et antal mindre ekstraktioner fremfor een stoerre ekstraktion . De opgivne ionbytteregenskaber er beregnet paa en arbejdskapacitet paa 600-700 m mol overfladeaktive stoffer og saebe .  2.4.2 . Isolering af alkoholoploeselige bestanddele  Til 1 250 ml ethanol saettes 250 g af det vaske - eller rengoeringsmiddel , der skal analyseres . Blandingen opvarmes til kogning , og der koges med omroering og tilbagesvaling i 1 time . Den varme alkoholoploesning haeldes over paa et i forvejen til 323 K ( 50 * C ) opvarmet groft poret sugefilter , mens der suges kraftigt . Kolben og sugefiltret vaskes med ca . 200 ml varm ethanol . Filtratet og vaskevaesken opsamles i en sugekolbe .  I tilfaelde af , at det er en pasta eller et flydende produkt , der skal analyseres , sikres det , at der ikke er mere end 55 g anioniske overfladeaktive stoffer og 35 g saebe i proeven . Denne vejede proeve inddampes til toerhed . Remanensen oploeses i 2 000 ml ethanol og behandles som beskrevet ovenfor .  I tilfaelde af pulvere med lav rumvaegt ( < 300 g/l ) anbefales det at oege ethanolmaengden til forholdet 20 : 1 .  Det ethanoliske filtrat inddampes til toerhed , helst ved hjaelp af en rotationsfordamper . Denne operationen gentages , hvis en stoerre maengde ekstrakt kraeves . Remanensen oploeses i 5 000 ml isopropanol/vand-blanding .  2.4.3 . Fremstilling af ionbytterkolonner  Kationbytterkolonne  600 ml kationbytter ( 2.3.6 . ) haeldes op i et 3 000 ml baegerglas og daekkes ved tilsaetning af 2 000 ml saltsyre ( 2.3.8 ) . Blandingen henstaar i mindst 2 timer under lejlighedsvis omroering . Syren fradekanteres , og ionbyttermaterialet overfoeres til kolonnen ( 2.3.12 ) ved hjaelp af deioniseret vand . Kolonnen boer vaere forsynet med en prop af glasuld . Kolonnen udvaskes med deioniseret vand med en vaeskehastighed paa 10-30 ml/min . , indtil eluatet er chloridfrit . Vandet fortraenges ved hjaelp af 2 000 ml isopropanol/vand-blanding ( 2.3.3 ) , der tilsaettes med en hastighed paa 10-30 ml/minutter . Ionbytterkolonnen er au klar .  Anionbytterkolonne  600 ml anionbytter ( 2.3.7 ) haeldes op i et 3 000 ml baegerglas og daekkes ved tilsaetning af 2 000 ml deioniseret vand . Ionbytteren henstaar til kvaeldning i mindst 2 timer . Ionbyttermaterialet overfoeres til kolonnen ved hjaelp af deioniseret vand . Kolonnen boer vaere forsynet med en prop af glasuld .  Kolonnen udvaskes med 0,3 M ammoniumhydrogencarbonatoploesning ( 2.3.5 ) , indtil eluatet er chloridfrit . Dette kraever ca . 5 000 ml oploesning . Der udvaskses igen med 2 000 ml deioniseret vand . Vandet fortraenges med 2 000 ml isopropanol/vand-blanding ( 2.3.3 ) med en hastighed paa 10-30 ml/min . Ionbytterkolonnen er nu paa OH-form og klar til brug .  2.4.4 . Ionbytningsproceduren  Ionbytterkolonnerne forbindes saaledes , at kationbytterkolonnen er anbragt oven paa anionbytterkolonnen . Kolonnerne opvarmes til 323 K  ( 50 * C ) ved hjaelp af en termostat . 5 000 ml af oploesningen , der er fremstillet under ( 2.4.2 ) , opvarmes til 333 K ( 60 * C ) og sendes gennem ionbytterkolonnerne med en hastighed paa 20 ml/min . Kolonnerne udvaskes med 1 000 ml varm isopropanol/vand-blanding ( 2.3.3 ) .  For at isolere de anioniske overfladeaktive stoffer  ( MBAS ) adskilles KAT-kolonnen fra AAT-kolonnen . Ved anvendelse af 5 000 ml ethanol/CO2 oploesning  ( 323 K ( 50 * C ) ( 2.3.4 ) elueres saebens fedtsyrer ud af AAT-kolonnen . Eluatet bortkastes .  Derefter el * res MBAS ud af AAT-kolonnen med 5 000 ml ammoniumbicarbonatoploesning ( 2.3.3 ) , og eluatet inddampes til toerhed paa et dampbad eller en rotationsfordamper . Remanensen indeholder MBAS  ( som ammoniumsalt ) og muligvis ikke-overfladeaktive anioner , som ikke har nogen skadelig indvirkning paa bionedbrydelighedstesten . Der tilsaettes deioniseret vand , indtil et defineret rumfang er opnaaet , og MBAS-indholdet bestemmes ifoelge kapitel 3 i en proeve . Oploesningen anvendes som en standardoploesning af anioniske overfladeaktive stoffer til bionedbrydelighedstesten . Oploesningen skal opbevares ved en temperatur paa under 278 K ( 5 * C ) .  2.4.5 . Regenering af ionbyttermaterialet  Kationbytteren bortkastes efter brug .  Anionbyttermaterialet kan regenereres ved at sende yderligere ammoniumbicarbonatoploesning ( 2.3.5 ) gennem kolonnen med en vaeskehastighed paa ca . 10 ml/min . , indtil eluatet er fri for anioniske overfladeaktive stoffer ( methylenblaat test ) . For at vaske sendes derefter 2 000 ml isopropanol/vand-blanding  ( 2.3.3 ) gennem anionbytteren . Anionbytteren er herefter igen klar til brug .  KAPITEL 3  BESTEMMELSE AF ANIONISKE OVERFLADEAKTIVE STOFFER I FORBINDELSE MED BIONEDBRYDELIGHEDSUNDERSOEGELSE  3.1 . Princip  Metoden er baseret paa det faktum , at det kationiske farvestof methylenblaat danner blaa salte med anioniske overfladeaktive stoffer , som kan ekstraheres med chloroform . For at eliminere interferenser gennemfoeres ekstraktionen foerst fra en alkalisk oploesning , hvorefter ekstraktet rystes med en sur oploesning af methylenblaat . Absorbansen af den udskilte organiske fast maales fotometrisk ved boelgelaengden med maksimal absorption , 650 nm .  3.2 . Reagenser og udstyr  3.2.1 . Bufferoploesning , pH = 10 :  24 g natriumbicarbonat ( NaHCO3 ) P.A . og 27 g vandfri natriumcarbonat ( Na2CO3 ) P.A . oploeses i deioniseret vand og fortyndes til 1 000 ml .  3.2.2 . Neutral oploesning af methylenblaat :  0,35 g methylenblaat P.A . oploeses i deioniseret vand og fortyndes til 1 000 ml . Oploesningen tilberedes mindst 24 timer foer brug . Absorbansen af den klare chloroformfase , maalt i forhold til chloroform , maa ikke overstige 0,015 pr . cm lagtykkelse ved 650 nm .  3.2.3 . Sur oploesning af methylenblaat :  0,35 g methylenblaat P.A . oploeses i 500 ml deioniseret vand og blandes med 6,5 ml H2SO4  ( d = 1,84 g/ml ) . Der fortyndes med deioniseret vand til 1 000 ml . Oploesningen tilberedes mindst 24 timer foer brug . Absorbansen af den klare chloroformfase , maalt i forhold til chloroform , maa ikke overstige 0,015 pr . cm lagtykkelse ved 650 nm .  3.2.4 . Chloroform ( trichlormethan ) CHCl3 P.A . , frisk destilleret .  3.2.5 . Dodecylbenzensulfonsyremethylester .  3.2.6 . Kaliumhydroxidoploesning i ethanol , KOH 0,1 M .  3.2.7 . Ren ethanol , C2H5OH .  3.2.8 . Svovlsyre , H2SO4 , 0,5 M .  3.2.9 . Phenolphtaleinoploesning :  1 g phenolphtalein oploeses i 50 ml ethanol og tilsaettes 50 ml deioniseret vand under stadig omroering . Eventuelt bundfald frafiltreres .  3.2.10 . Saltsyre i methanol : 250 ml koncentreret saltsyre P.A . og 750 ml methanol .  3.2.11 . Skilletragt , 250 ml .  3.2.12 . Maalekolbe , 50 ml .  3.2.13 . Maalekolbe , 500 ml .  3.2.14 . Maalekolbe , 1000 ml .  3.2.15 . Rundbundet kolbe med slib og tilbageloebssvaler , 250 ml , granulat til hindring af stoedkogning .  3.2.16 . pH-meter .  3.2.17 . Fotometer til maalinger ved 650 nm , med kuvetter paa 1-5 cm .  3.2.18 . Kvatitativt filtrerpapir .  3.3 . Fremgangsmaade  Analyseproeverne maa ikke udtages gennem et skumlag .  Efter grundig rensning med vand skylles det apparatur , der anvendes til analysen , grundigt med saltsyre i methanol ( 3.2.10 ) og derefter med deioniseret vand inden brug .  Filtrer tilloeb og afloeb fra det aktiverede slamanlaeg umiddelbart efter proeveudtagning . De foerste 100 ml af filtraterne bortkastes .  En afmaalt proevemaengde , om noedvendigt neutraliseret , anbringes i en 250 ml skilletragt ( 3.2.11 ) . Proevemaengden boer indeholde mellem 20 og 150 mg MBAS . Med et MBAS-indhold i den lavere ende kan anvendes op til 100 ml af proeven . Anvendes mindre end 100 ml , fortyndes til 100 ml med deioniseret vand . Der tilsaettes 10 ml af bufferoploesning ( 3.2.1 ) , 5 ml neutral oploesning af methylenblaat ( 3.2.2 ) og 15 ml chloroform eller trichloromethan ( 3.2.4 ) . Blandingen rystes regelmaessigt og ikke for voldsomt i et minut . Efter faseadskillelse overfoeres chloroformlaget til en anden skilletragt indeholdende 110 ml deioniseret vand og 5 ml sur oploesning af methylenblaat ( 3.2.3 ) . Blandingen rystes i et minut . Chloroformlaget haeldes gennem en chloroformvaedet bomuldsfilter , der i forvejen er renset i alkohol , over i en maalekolbe ( 3.2.12 ) .  De alkaliske og sure oploesninger ekstraheres tre gange , idet der anvendes 10 ml chloroform til den anden og tredje ekstraktion . De kombinerede chloroformekstrakter filtreres gennem samme bomuldsfilter og fortyndes op til maerket i 50 ml kolben ( 3.2.12 ) med den chloroform , der er benyttet til rensning af bomulden . Chloroformoploesningens absorbans maales med et fotometer ved 650 nm i 1-5 cm kuvetter i forhold til chloroform . Under hele proceduren foretages en blindvaerdibestemmelse .  3.4 . Kalibreringskurve  Der tilberedes en kalibreringsoploesning fra standardoploesningen af dodecylbenzensulfonsyremethylester  ( tetrapropylen type molekylevaegt 340 ) efter forsaebning til kaliumsaltet . Indholdet af MBAS beregnes som natriumdodecylbenzensulfonat  ( molekylevaegt 348 ) .  Der afvejes 400-450 mg dodecylbenzensulfonsyremethylester  ( 3.2.5 ) med 0,1 mg noejagtighed i en rundbundet kolbe og tilsaettes 50 ml kaliumhydroxidoploesning i ethanol ( 3.2.6 ) og noget granulat til hindring af stoedkogning . Tilbageloebssvaleren anbringes , og der koges i en time . Efter afkoeling vaskes svaleren og samleleddet af glas med ca . 30 ml ethanol , og dette ethanol tilsaettes til kolbens indhold . Oploesningen titreres med svovlsyre med phenolphtalein som indikator , indtil denne bliver farveloes . Oploesningen overfoeres til en 1 000 ml maalekolbe  ( 3.2.14 ) , fortyndes op til maerket med deioniseret vand og blandes .  En del af denne stamoploesning fortyndes derefter yderligere . Der udtages 25 ml , som overfoeres til en 500 ml maalekolbe ( 3.2.13 ) , fortyndes til maerket med deioniseret vand og blandes .  Denne standardoploesning indeholder E gange 1,023/20 000 mg MBAS pr . ml , hvor E er proevens vaegt i mg .  Med henblik paa fremstilling af kalibreringskurven udtages 1 , 2 , 4 , 6 og 8 ml af standardoploesningen og fortyndes til 100 ml med deioniseret vand . Derefter fortsaettes som under 3.3 , herunder en blindproevebestemmelse .  3.5 . Beregning af resultater  Indholdet af anioniske overfladeaktive stoffer i proeven som MBAS aflaeses af kalibreringskurven  ( 3.4 ) . MBAS-indholdet i proeven er givet ved :  mg MBAS gange 1 000/V = mg MBAS/l ,  hvor V = volumen i ml af den anvendte proeve .  Resultaterne udtrykkes som natriumdodecylbenzensulfonat  ( molekylevaegt 348 ) .  3.6 . Angivelse af resultater  Resultatet udtrykkes som mg MBAS/l med en noejagtighed paa 0,1 .  Fig . 1 , 2 , 3 og 4 : JFR . EFT


Avis juridique important

|

32003L0108

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/108/EF af 8. december 2003 om ændring af direktiv 2002/96/EF om affald af elektrisk og elektronisk udstyr (WEEE)

EU-Tidende nr. L 345 af 31/12/2003 s. 0106 - 0107

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/108/EFaf 8. december 2003om ændring af direktiv 2002/96/EF om affald af elektrisk og elektronisk udstyr (WEEE)EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 175, stk. 1,under henvisning til forslag fra Kommissionen,under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg(1),efter høring af Regionsudvalget,efter proceduren i traktatens artikel 251(2), ogud fra følgende betragtninger:(1) I løbet af vedtagelsesproceduren for Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/96/EF af 27. januar 2003 om affald af elektrisk og elektronisk udstyr (WEEE)(3) blev der udtrykt bekymring for så vidt angår mulige økonomiske følger af formuleringen af direktivets artikel 9 for producenter af det pågældende udstyr.(2) Ved mødet i Forligsudvalget den 10. oktober 2002 om direktivet udtalte Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen i en fælles erklæring, at de havde til hensigt ved førstgivne lejlighed sammen at undersøge spørgsmålene i forbindelse med artikel 9 i direktiv 2002/96/EF vedrørende WEEE fra andre brugere end private husholdninger.(3) I overensstemmelse med den fælles erklæring har Kommissionen undersøgt de finansielle følger for producenter ud fra den nuværende formulering af artikel 9 i direktiv 2002/96/EF og har konstateret, at tilbagetagelsespligten for WEEE af produkter, som er markedsført tidligere, udløser en økonomisk forpligtelse med tilbagevirkende kraft, som der ikke er taget højde for, og som sandsynligvis udgør en alvorlig økonomisk trussel mod visse producenter.(4) For at imødegå denne trussel bør det økonomiske ansvar for indsamling, behandling, genbrug, nyttiggørelse og genvinding af WEEE fra andre brugere end private husholdninger af produkter, der er markedsført før den 13. august 2005, bæres af producenterne i forbindelse med levering af nye produkter, som erstatter produkter af en tilsvarende type, eller som tjener samme formål. Hvis WEEE ikke erstattes med nye produkter, bør det være disse brugere, der bærer ansvaret. Medlemsstaterne, producenterne og brugerne bør have mulighed for at anvende alternative ordninger.(5) I henhold til artikel 17 i direktiv 2002/96/EF sætter medlemsstaterne de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme direktivet senest den 13. august 2004. Med henblik på at undgå en ændring af den lovgivning, medlemsstaterne har vedtaget før denne dato, bør dette direktiv vedtages hurtigst muligt og gennemføres i medlemsstaternes lovgivning samtidig med direktiv 2002/96/EF.(6) Direktiv 2002/96/EF bør ændres i overensstemmelse hermed -UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:Artikel 1Artikel 9 i direktiv 2002/96/EF affattes således:"Artikel 9Finansiering af WEEE fra andre brugere end private husholdninger1. Medlemsstaterne sikrer, at producenterne senest den 13. august 2005 sørger for finansiering af omkostningerne ved indsamling, behandling, nyttiggørelse og miljørigtig bortskaffelse af WEEE fra andre brugere end private husholdninger af produkter, der markedsføres efter den 13. august 2005.Medlemsstaterne sikrer, at finansiering af omkostningerne i forbindelse med håndtering af WEEE af produkter, der er markedsført før den 13. august 2005 (historisk affald), sker i overensstemmelse med tredje og fjerde afsnit.Hvis historisk affald erstattes af tilsvarende nye produkter eller nye produkter, som tjener samme formål, sørger producenterne af disse produkter for finansiering af omkostningerne på det tidspunkt, hvor produkterne leveres. Alternativt kan medlemsstaterne bestemme, at andre brugere end private husholdninger gøres helt eller delvis ansvarlige for denne finansiering.Finansiering af omkostningerne i forbindelse med andet historisk affald påhviler andre brugere end private husholdninger.2. Producenter og andre brugere end private husholdninger kan med forbehold af bestemmelserne i dette direktiv indgå aftaler om andre finansieringsordninger."Artikel 2Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 13. august 2004. De underretter straks Kommissionen herom.Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.Artikel 3Dette direktiv træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.Artikel 4Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Bruxelles, den 8. december 2003.På Europa-Parlamentets vegneP. CoxFormandPå Rådets vegneF. FrattiniFormand(1) EUT C 234 af 30.9.2003, s. 91.(2) Europa-Parlamentets udtalelse af 21.10.2003 (endnu ikke offentliggjort i EUT) og Rådets afgørelse af 19.11.2003.(3) EUT L 37 af 13.2.2003, s. 24.


Avis juridique important

|

31976L0207

Rådets direktiv 76/207/EØF af 9. februar 1976 om gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder for så vidt angår adgang til beskæftigelse, erhvervsuddannelse, forfremmelse samt arbejdsvilkår

EF-Tidende nr. L 039 af 14/02/1976 s. 0040 - 0042 den finske specialudgave: kapitel 5 bind 1 s. 0191  den græske specialudgave: Kapitel 05 bind 2 s. 0070  den svenske specialudgave: kapitel 5 bind 1 s. 0191  den spanske specialudgave: Kapitel 05 bind 2 s. 0070  den portugisiske specialudgave: Kapitel 05 bind 2 s. 0070

++++  RAADETS DIREKTIV  af 9 . februar 1976  om gennemfoerelse af princippet om ligebehandling af maend og kvinder for saa vidt angaar adgang til beskaeftigelse , erhvervsuddannelse , forfremmelse samt arbejdsvilkaar   ( 76/207/EOEF )  RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab , saerlig artikel 235 ,  under henvisning til forslag fra Kommissionen ,  under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet ( 1 ) ,  under henvisning til udtalelse fra Det oekonomiske og sociale Udvalg ( 2 ) , og  ud fra foelgende betragtninger :  i sin resolution af 21 . januar 1974 om et arbejdsmarkedsmaessigt og socialt handlingsprogram ( 3 ) lagde Raadet saerlig vaegt paa ivaerksaettelse af foranstaltninger , der skal sikre gennemfoerelse af ligestilling mellem maend og kvinder for saa vidt angaar adgang til beskaeftigelse , erhvervsuddannelse , forfremmelse samt arbejdsvilkaar , herunder afloenning ;  for saa vidt angaar afloenning vedtog Raadet den 10 . februar 1975 direktiv 75/117/EOEF om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om gennemfoerelse af princippet om lige loen til maend og kvinder ( 4 ) ;  en handling fra Faellesskabets side synes ligeledes paa kraevet for at gennemfoere princippet om ligebehandling af maend og kvinder baade for saa vidt angaar adgang til beskaeftigelse , uddannelse , forfremmelse samt med hensyn til andre arbejdsvilkaar ; ligebehandling af mandlige og kvindelige arbejdstagere er et af Faellesskabets maal , for saa vidt det navnlig drejer sig om at fremme en udjaevning af arbejdstagernes leve - og arbejdsvilkaar paa et stadigt stigende niveau ; traktaten indeholder ikke den hertil fornoedne saerlige hjemmel ;  princippet om ligebehandling med hensyn til social sikring boer defineres og gradvis gennemfoeres ved senere retsakter -  UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV :  Artikel 1  1 . Dette direktiv tilsigter gennemfoerelse i medlemsstaterne af princippet om ligebehandling af maend og kvinder med hensyn til adgang til beskaeftigelse , herunder forfremmelse , og til erhvervsuddannelse samt arbejdsvilkaar og paa de betingelser , der er fastsat i stk . 2 , til social sikring . Dette princip betegnes i det foelgende " princippet om ligebehandling " .  2 . Med henblik paa at sikre en gradvis gennemfoerelse af princippet om ligebehandling med hensyn til social sikring , vedtager Raadet paa forslag fra Kommissionen naermere bestemmelser saerlig om dets indhold , udstraekning og gennemfoerelse .  Artikel 2  1 . Princippet om ligebehandling i henhold til nedenstaaende bestemmelser indebaerer , at der ikke finder nogen forskelsbehandling sted paa grundlag af koen , hverken direkte eller indirekte under henvisning saerlig til aegtekabelig eller familiemaessig stilling .  2 . Dette direktiv er ikke til hinder for , at medlemsstaterne fra direktivets anvendelsesomraade kan udelukke saadanne former for erhvervsudoevelse og i givet fald de dertil foerende uddannelser , for hvilke udoeverens koen er afgoerende paa grund af deres art eller de forhold , under hvilke de udfoeres .  3 . Dette direktiv er ikke til hinder for bestemmelser vedroerende beskyttelse af kvinder , saerlig i forbindelse med graviditet og moderskab .  4 . Dette direktiv er ikke til hinder for foranstaltninger til fremme af lige muligheder for maend og kvinder , saerlig ved at afhjaelpe de faktiske uligheder , som paavirker kvindernes muligheder paa de i artikel 1 , stk . 1 , anfoerte omraader .  Artikel 3  1 . Anvendelsen af princippet om ligebehandling indebaerer , at der ikke finder nogen forskelsbehandling sted paa grundlag af koen , for saa vidt angaar adgangsvilkaar , herunder udvaelgelseskriterier , til stillinger og funktioner inden for enhver sektor eller erhvervsgren , og til alle niveauer i erhvervshierarkiet .  2 . Med henblik herpaa traeffer medlemsstaterne de noedvendige foranstaltninger til :  a ) at administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser , som er i modstrid med princippet om ligebehandling , ophaeves ;  b ) at de bestemmelser i kollektive overenskomster eller individuelle arbejdskontrakter , i virksomheders interne reglementer eller i vedtaegter for selvstaendige erhverv , som er i modstrid med princippet om ligebehandling , anses som ugyldige , kan erklaeres ugyldige eller aendres ;  c ) at de administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser , som er i modstrid med princippet om ligebehandling , revideres , naar det beskyttelseshensyn , som oprindelig laa til grund for disse , ikke laengere er begrundet ; at arbejdsmarkedets parter med hensyn til overenskomstbestemmelser af samme art opfoeres til at foretage de oenskelige revisioner .  Artikel 4  Anvendelsen af princippet om ligebehandling for saa vidt angaar adgang til erhvervsvejledning , erhvervsuddannelse , erhvervsmaessig videreuddannelse og omskoling af enhver art og paa ethvert niveau indebaerer , at medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger til ,  a ) at administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser , som er i modstrid med princippet om ligebehandling , ophaeves ;  b ) at de bestemmelser i kollektive overenskomster eller individuelle arbejdskontrakter , i virksomheders interne reglementer eller i vedtaegter for selvstaendige erhverv , som er i modstrid med princippet om ligebehandling , anses som ugyldige , kan erklaeres ugyldige eller aendres ;  c ) at give adgang til erhvervsvejledning , erhvervsuddannelse og erhvervsmaessig videreuddannelse samt omskoling efter samme kriterier og paa samme niveau uden forskelsbehandling paa grundlag af koen , dog med forbehold af den selvstaendighed , der i visse medlemsstater indroemmes visse private uddannelsesinstitutioner .  Artikel 5  1 . Anvendelsen af princippet om ligebehandling for saa vidt angaar arbejdsvilkaar , herunder afskedigelsesvilkaar , indebaerer , at maend og kvinder sikres samme vilkaar uden forskelsbehandling paa grundlag af koen .  2 . Med henblik herpaa traeffer medlemsstaterne de noedvendige foranstaltninger til :  a ) at administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser , som er i modstrid med princippet om ligebehandling , ophaeves ;  b ) at de bestemmelser i kollektive overenskomster eller individuelle arbejdskontrakter , i virksomheders interne reglementer eller i vedtaegter for selvstaendige erhverv , som er i modstrid med princippet om ligebehandling , anses som ugyldige , kan erklaeres ugyldige eller aendres ;  c ) at de administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser , der er i modstrid med princippet om ligebehandling , revideres , naar det beskyttelseshensyn , som oprindelig laa til grund for disse , ikke laengere er begrundet ; at arbejdsmarkedets parter med hensyn til overenskomstbestemmelser af samme art opfordres til at foretage de oenskelige revisioner .  Artikel 6  Medlemsstaterne indfoerer i deres nationale retsorden de noedvendige bestemmelser for at enhver person , der mener sig kraenket ved at princippet om ligebehandling som anfoert i artikel 3 , 4 og 5 tilsidesaettes i forhold til den paagaeldende , kan goere sine rettigheder gaeldende for retslige instanser efter eventuelt at have indbragt sagen for andre kompetente instanser .  Artikel 7  Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger til at beskytte arbejdstagerne mod enhver afskedigelse , som maatte vaere en arbejdsgivers reaktion paa en klage paa virksomhedsplan eller paa et soegsmaal , fremsat eller indledt med det formaal at udvirke , at princippet om ligebehandling overholdes .  Artikel 8  Medlemsstaterne paaser , at foranstaltninger , der traeffes i medfoer af dette direktiv , saavel som de allerede gaeldende bestemmelser paa dette omraade bringes til arbejdstagernes kundskab paa enhver egnet maade , for eksempel ved oplysning paa arbejdspladserne .  Artikel 9  1 . Medlemsstaterne ivaerksaetter de administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser , der er noedvendige for at efterkomme dette direktiv inden tredive maaneder efter dets meddelelse og underretter straks Kommissionen herom .  For saa vidt angaar artikel 3 , stk . 2 , afsnit c ) , foerste saetningsled , og artikel 5 , stk . 2 , afsnit c ) , foerste saetningsled , skal medlemsstaterne dog inden fire aar efter dette direktivs meddelelse foretage en foerste gennemgang og eventuelt en foerste revision af de heri omhandlede administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser .  2 . Medlemsstaterne foretager regelmaessigt en undersoegelse af de i artikel 2 , stk . 2 , omhandlede former for erhversudoevelse for at vurdere , om det under hensyntagen til den sociale udvikling er berettiget , at disse fortsat udelukkes . De meddeler Kommissionen resultater af denne undersoegelse .  3 . Medlemsstaterne meddeler endvidere Kommissionen teksten til de administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser , som de vedtager paa det omraade , som omfattes af dette direktiv .  Artikel 10  Inden en frist paa to aar efter udloebet af den periode paa tredive maaneder , der er fastsat i artikel 9 , stk . 1 , foerste afsnit , meddeler medlemsstaterne Kommissionen alle noedvendige oplysninger , for at denne kan udarbejde en beretning til forelaeggelse for Raadet om gennemfoerelsen af dette direktiv .  Artikel 11  Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne .  Udfaerdiget i Bruxelles , den 9 . februar 1976 .  Paa Raadets vegne  G . THORN  Formand  ( 1 ) EFT nr . C 111 af 20 . 5 . 1975 , s . 14 .  ( 2 ) EFT nr . C 286 af 15 . 12 . 1975 , s . 8 .  ( 3 ) EFT nr . C 13 af 12 . 2 . 1974 , s . 1 .  ( 4 ) EFT nr . L 45 af 19 . 2 . 1975 , s . 19 .