title: Směrnice Rady ze dne 17. září 1990, kterou se mění směrnice 87/404/EHS o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se jednoduchých tlakových nádob

text:
Důležité právní upozornění

|

31990L0488

Úřední věstník L 270 , 02/10/1990 S. 0025 - 0025 Finské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 19 S. 0250  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 19 S. 0250

		Směrnice Radyze dne 17. září 1990,kterou se mění směrnice 87/404/EHS o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se jednoduchých tlakových nádob(90/488/EHS)RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,s ohledem na návrh Komise [1],ve spolupráci s Evropským parlamentem [2],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],vzhledem k tomu, že směrnice 87/404/EHS [4] předpokládá úplnou harmonizaci norem pro jednoduché tlakové nádoby vyráběné sériově;vzhledem k tomu, že v případě neexistence harmonizovaných norem požaduje směrnice 87/404/EHS u daných nádob ES přezkoušení typu; že tyto normy nebudou k dispozici k datu použitelnosti směrnice;vzhledem k tomu, že směrnice 87/404/EHS nestanovila přechodné období, během něhož by bylo povoleno uvádět na trh i nádoby na skladě, které byly vyrobeny v souladu s vnitrostátními právními předpisy použitelnými ještě před vstupem této směrnice v platnost;vzhledem k tomu, že výrobci musí mít čas potřebný k uplatnění postupů ES přezkoušení typu a že je nezbytné stanovit přechodné období pro uvedení nádob na skladě na trh,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1V čl. 18 bodu 1 směrnice 87/404/EHS se vkládá nový odstavec, který zní:"Členské státy povolí na období do 1. července 1992 uvádět na trh a/nebo do provozu nádoby odpovídající platným předpisům na svých územích před datem použitelnosti této směrnice."Článek 2Členské státy přijmou předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. července 1991. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.Článek 3Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 17. září 1990.Za RadupředsedaP. Romita[1] Úř. věst. C 13, 19.1.1990, s. 7.[2] Úř. věst. C 149, 18.6.1990, s. 145 a rozhodnutí ze dne 12. září 1990 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku).[3] Úř. věst. C 168, 10.7.1990, s. 2.[4] Úř. věst. L 220, 8.8.1987, s. 48.--------------------------------------------------


title: Směrnice Komise 2007/72/ES ze dne 13. prosince 2007 , kterou se mění směrnice Rady 66/401/EHS, pokud jde o zahrnutí druhu Galega orientalis Lam. (Text s významem pro EHP)

text:
               14.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 329/37

      SMĚRNICE KOMISE 2007/72/ES
   ze dne 13. prosince 2007,
   kterou se mění směrnice Rady 66/401/EHS, pokud jde o zahrnutí druhu Galega orientalis Lam.
   (Text s významem pro EHP)
   KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
   s ohledem na směrnici Rady 66/401/EHS ze dne 14. června 1966 o uvádění osiva pícnin na trh (1), a zejména na čl. 2 odst. 1a této směrnice,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

                  Galega orientalis Lam. je pícnina, která se z velké části pěstuje v některých členských státech a hraje významnou roli při zlepšování kvality krmiva pro hospodářská zvířata.

               (2)

               Na uvedený druh se v současné době nevztahují jednotná pravidla uznávání osiva podle směrnice 66/401/EHS, a proto se na příslušné osivo nevztahují ustanovení o volném oběhu.

               (3)

               Protože druh Galega orientalis Lam. splňuje všechny příslušné podmínky pro uznání, měl by být zahrnut do seznamu ve směrnici 66/401/EHS.

               (4)

               Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví,

         PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
   Článek 1
   Směrnice 66/401/EHS se mění takto:

               1.

               V čl. 2 odst. 1 bodu A písm. b) se mezi nadpis „Leguminosae“ a „Hedysarum coronarium L. kopyšník“ vkládá nová položka, která zní:
               „Galega orientalis Lam. jestřabina východní“.

               2.

               V čl. 3 odst. 1 se mezi „Festuca rubra L. x Festulolium“ a „Lolium multiflorum Lam.“ vkládá nová položka, která zní:
               „Galega orientalis Lam. jestřabina východní“.

               3.

               Přílohy II a III se mění v souladu s přílohou této směrnice.

         Článek 2
   Provedení
   Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 31. prosince 2008. Neprodleně sdělí Komisi jejich znění a srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
   Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
   Článek 3
   Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
   Článek 4
   Tato směrnice je určena členským státům.

      V Bruselu dne 13. prosince 2007.

            Za Komisi

         Markos KYPRIANOU

            člen Komise

      (1)  Úř. věst. 125, 11.7.1966, s. 2298/66. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí 2004/117/ES (Úř. věst. L 14, 18.1.2005, s. 18).

      PŘÍLOHA

                  1.

                  Příloha II směrnice 66/401/EHS se mění takto:

                              a)

                              V tabulce v části I „CERTIFIKOVANÉ OSIVO“ bodu 2 oddílu A se mezi nadpis „LEGUMINOSAE“ a „Hedysarum coronarium“ vkládá nový řádek, který zní:

                                          Druh

                                          Klíčivost

                                          Technická čistota

                                          Nejvyšší povolený výskyt semen jiných druhů rostlin ve vzorku o hmotnosti uvedené v příloze III sloupci 4
                                          (celkem ve sloupci)

                                          Požadavky na výskyt semen lupiny jiných barev a hořké lupiny

                                          Klíčivost nejméně
                                          (v % čistého osiva)

                                          Výskyt tvrdých semen nejvýše
                                          (v % čistého osiva)

                                          Technická čistota nejméně
                                          (v % hmotnostních)

                                          Nejvyšší povolený výskyt semen jiných druhů rostlin
                                          (v % hmotnostních)

                                          celkem

                                          jednotlivý druh

                                             Agropyron repens

                                             Alopecurus myosuroides

                                             Melilotus spp.

                                             Raphanus raphanistrum

                                             Sinapis arvensis

                                             Avena fatua, Avena ludoviciana, Avena sterilis

                                             Cuscuta spp.

                                             Rumex spp. kromě Rumex acetosella a Rumex maritimus

                                          1

                                          2

                                          3

                                          4

                                          5

                                          6

                                          7

                                          8

                                          9

                                          10

                                          11

                                          12

                                          13

                                          14

                                          15

                                          „Galega orientalis Lam.

                                          60

                                          40

                                          97

                                          2,0

                                          1,5

                                          0,3

                                          0

                                          0

                                          0

                                          0 (l) (m)

                                          10 (e)“

                              b)

                              V tabulce v části II „ZÁKLADNÍ OSIVO“ bodu 2 oddílu A se mezi nadpis „LEGUMINOSAE“ a „Hedysarum coronarium“ vkládá nový řádek, který zní:

                                          Druh

                                          Nejvyšší povolený výskyt semen jiných druhů rostlin

                                          Jiné normy nebo požadavky

                                          Celkem
                                          (v % hmotnostních)

                                          Nejvyšší povolený výskyt v jednom vzorku o hmotnosti uvedené v příloze III sloupci 4
                                          (celkem ve sloupci)

                                          Jednotlivý druh

                                             Rumex spp. kromě Rumex acetosella a Rumex maritimus

                                             Agropyron repens

                                             Alopecurus myosuroides

                                             Melilotus spp.

                                          1

                                          2

                                          3

                                          4

                                          5

                                          6

                                          7

                                          8

                                          „Galega orientalis Lam.

                                          0,3

                                          20

                                          2

                                          (e)

                                          (j)“

                  2.

                  V příloze III se v tabulce mezi nadpis „LEGUMINOSAE“ a „Hedysarum coronarium“ vkládá nový řádek, který zní:

                              Druh

                              Maximální hmotnost partie
                              (v tunách)

                              Minimální hmotnost vzorku odebraného z jedné partie
                              (v gramech)

                              Hmotnost jednoho dílčího vzorku pro vyčíslení podle přílohy II části I bodu 2 oddílu A sloupců 12–14 a podle přílohy II části II bodu 2 oddílu A sloupců 3–7
                              (v gramech)

                              1

                              2

                              3

                              4

                              „Galega orientalis Lam.

                              10

                              250

                              200“


title: Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/31/ES ze dne  5. dubna 2006 , kterou se mění směrnice 2004/39/ES o trzích finančních nástrojů, pokud jde o některé lhůty   (Text s významem pro EHP)

text:
               27.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 114/60

         SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2006/31/ES
   ze dne 5. dubna 2006,
   kterou se mění směrnice 2004/39/ES o trzích finančních nástrojů, pokud jde o některé lhůty
   (Text s významem pro EHP)
   EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 47 odst. 2 této smlouvy,
   s ohledem na návrh Komise,
   po konzultaci s Evropským hospodářským a sociálním výborem,
   s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky (1),
   v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy (2),
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES ze dne 21. dubna 2004 o trzích finančních nástrojů (3) zavádí všeobecnou právní úpravu k zabezpečení vysoké kvality při provádění investičních transakcí.

               (2)

               Směrnice 2004/39/ES stanoví, že členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s uvedenou směrnicí do 30. dubna 2006. K zajištění jednotného uplatňování směrnice v členských státech musí Komise během prováděcí lhůty přijmout prováděcí opatření k řadě složitých ustanovení uvedené směrnice. Jelikož členské státy nemohou připravit a dokončit své vnitrostátní právní předpisy, dokud nebude zřejmý obsah uvedených prováděcích předpisů, mohou mít potíže s dodržením současné prováděcí lhůty.

               (3)

               Aby investiční podniky a další regulované subjekty splňovaly požadavky směrnice 2004/39/ES a požadavky vnitrostátních prováděcích právních předpisů, budou pravděpodobně muset zavést nové systémy informačních technologií, nové organizační struktury a nový systém podávání zpráv a vedení záznamů, a nebo stávající systémy a postupy zásadně změnit. Tyto změny mohou provést až poté, co bude zřejmý obsah prováděcích opatření přijatých Komisí a vnitrostátních právních předpisů provádějících směrnici.

               (4)

               Aby byla směrnice 2004/39/ES plně účinná, je zároveň nezbytné, aby ji členské státy provedly ve vnitrostátním právu zároveň s prováděcími opatřeními nebo aby s nimi byla v členských státech zároveň přímo uplatnitelná.

               (5)

               Pro provedení směrnice 2004/39/ES ve vnitrostátním právu by proto měla být členským státům prodloužena prováděcí lhůta. Obdobně by měla být prodloužena lhůta, v níž investiční podniky a úvěrové instituce mají zajistit soulad s novými požadavky, na dobu po provedení směrnice členskými státy ve vnitrostátním právu.

               (6)

               Vzhledem k vzájemné provázanosti různých ustanovení směrnice 2004/39/ES je žádoucí, aby se prodloužení lhůt vztahovalo na všechna ustanovení uvedené směrnice. Jakékoliv prodloužení lhůty pro provedení a uplatňování směrnice by mělo být úměrné potřebám členských států a regulovaných subjektů a nemělo by jít nad rámec těchto potřeb. Členské státy by měly začít uplatňovat směrnici 2004/39/ES současně, aby nedošlo k rozdrobení, jež by mohlo narušit fungování vnitřního trhu s cennými papíry.

               (7)

               Ve svém usnesení ze dne 5. února 2002 o provádění právních předpisů v oblasti finančních služeb (4) Evropský parlament požadoval, aby měl s Radou rovnocennou úlohu při dohledu nad tím, jak Komise plní svou výkonnou roli, aby tak byly zohledněny legislativní pravomoci Evropského parlamentu podle článku 251 Smlouvy. Komise tento požadavek podpořila ve slavnostním prohlášení, které téhož dne učinil před Evropským parlamentem její předseda. Dne 11. prosince 2002 Komise navrhla změny rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi (5) a dne 22. dubna 2004 předložila pozměněný návrh. Evropský parlament má za to, že tento návrh nerespektuje jeho legislativní pravomoci. Podle Evropského parlamentu by on a Rada měly mít možnost vyhodnotit v určené lhůtě svěření prováděcích pravomocí Komisi. Je tedy vhodné omezit lhůtu, během které může Komise přijmout prováděcí opatření.

               (8)

               Evropský parlament by měl mít tříměsíční lhůtu od prvního předložení navržených pozměňovacích návrhů a prováděcích opatření, aby je mohl přezkoumat a zaujmout k nim stanovisko. V naléhavých a řádně odůvodněných případech by však mělo být možné tuto lhůtu zkrátit. Přijme-li Evropský parlament v této lhůtě usnesení, měla by Komise návrhy pozměňovacích návrhů nebo opatření znovu přezkoumat.

               (9)

               V důsledku toho by se také mělo posunout datum, ke kterému se zrušuje směrnice Rady 93/22/EHS ze dne 10. května 1993 o investičních službách v oblasti cenných papírů (6) a datum u přechodných ustanovení směrnice 2004/39/ES, a prodloužit Komisi časový rozvrh k povinnému podávání zpráv.

               (10)

               Jelikož byla členským státům prodloužena lhůta k provedení směrnice 2004/39/ES ve vnitrostátním právu a že byla také prodloužena lhůta, do níž investiční podniky a úvěrové instituce mají zajistit soulad s novými požadavky, nepoužije se směrnice 2004/39/ES až do 1. listopadu 2007; je proto vhodné zrušit směrnici 93/22/EHS s účinkem od 1. listopadu 2007.

               (11)

               Směrnice 2004/39/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,

         PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
   Článek 1
   Směrnice 2004/39/ES se mění takto:

               1)

               69. bod odůvodnění se nahrazuje tímto:

                           „(69)

                           Evropský parlament by měl mít tříměsíční lhůtu od prvního předložení navržených pozměňovacích návrhů a prováděcích opatření, aby je mohl přezkoumat a zaujmout k nim stanovisko. V naléhavých a řádně odůvodněných případech by však mělo být možné tuto lhůtu zkrátit. Přijme-li Evropský parlament v této lhůtě usnesení, měla by Komise návrhy pozměňovacích návrhů nebo opatření znovu přezkoumat.“

               2)

               Článek 64 se mění takto:

                           a)

                           vkládá se nový odstavec, který zní:
                           a„2a.)   Žádné z přijatých prováděcích opatření nesmí měnit základní ustanovení této směrnice.“;

                           b)

                           odstavec 3 se nahrazuje tímto:
                           „3.   Aniž jsou dotčena již přijatá prováděcí opatření, je nejpozději od 1. dubna 2008 pozastaveno uplatňování ustanovení této směrnice, která vyžadují přijetí technických pravidel, změn a rozhodnutí podle odstavce 2. Na návrh Komise mohou Evropský parlament a Rada obnovit dotyčná ustanovení postupem podle článku 251 Smlouvy a za tímto účelem je před výše uvedeným dnem přezkoumají.“

               3)

               Článek 65 se nahrazuje tímto:
               „Článek 65
               Zprávy a přezkum
               1.   Do 31. října 2007 předloží Komise na základě veřejné konzultace a po projednání s příslušnými orgány Evropskému parlamentu a Radě zprávu o možném rozšíření oblasti působnosti této směrnice, pokud jde o povinnosti související s transparentností před uskutečněním obchodu a po něm, na transakce v jiných třídách finančních nástrojů než akcie.
               2.   Do 31. října 2008 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování článku 27.
               3.   Do 30. dubna 2008 předloží Komise na základě veřejné konzultace a po projednání s příslušnými orgány Evropskému parlamentu a Radě zprávu o:

                           a)

                           vhodnosti zachování výjimky podle čl. 2 odst. 1 písm. k) pro podniky, jejichž hlavní činností je obchodování komoditními deriváty na vlastní účet;

                           b)

                           o obsahu a formě vhodných požadavků na povolování těchto podniků jako investičních podniků ve smyslu této směrnice a na dohled nad nimi;

                           c)

                           vhodnosti pravidel týkajících se jmenování smluvních zástupců při provádění investičních služeb nebo činností, zejména pokud jde o dohled nad nimi;

                           d)

                           vhodnosti zachování výjimky podle čl. 2 odst. 1 písm. i).

                     4.   Do 30. dubna 2008 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o odstraňování překážek, které by mohly na evropské úrovni bránit konsolidaci údajů, jež musí systémy obchodování zveřejňovat.
               5.   Na základě zpráv uvedených v odstavcích 1 až 4 může Komise předložit návrhy na odpovídající změny této směrnice.
               6.   Do 31. října 2006 předloží Komise po projednání s příslušnými orgány Evropskému parlamentu a Radě zprávu o vhodnosti zachování požadavků na pojištění odpovědnosti za škody při výkonu povolání, které zprostředkovatelům ukládají právní předpisy Společenství.“

               4)

               Článek 69 se nahrazuje tímto:
               „Článek 69
               Zrušení směrnice 93/22/EHS
               Směrnice 93/22/EHS se zrušuje s účinkem od 1. listopadu 2007. Odkazy na směrnici 93/22/EHS se považují za odkazy na tuto směrnici. Odkazy na pojmy definované ve směrnici 93/22/EHS nebo na její články se považují za odkazy na odpovídající pojmy definované v této směrnici nebo na odpovídající články této směrnice.“

               5)

               V článku 70 se první pododstavec nahrazuje tímto:
               „Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 31. ledna 2007. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
               Budou tyto předpisy používat od 1. listopadu 2007.“

               6)

               V článku 71 se odstavce 1 až 5 nahrazují tímto:
               „1.   Investiční podniky, které ve svých domovských členských státech obdržely povolení k poskytování investičních služeb před 1. listopadem 2007, jsou považovány za podniky povolené i pro účely této směrnice, jestliže právní předpisy dotyčných členských států stanoví, že tyto podniky musí k zahájení takové činnosti vyhovět podmínkám srovnatelným s podmínkami stanovenými v článcích 9 až 14.
               2.   Regulovaný trh nebo organizátor trhu, který ve svém domovském členském státě obdržel povolení před 1. listopadem 2007, je považován za povolený i pro účely této směrnice, jestliže právní předpisy dotyčného členského státu stanoví, že regulovaný trh případně organizátor trhu musí vyhovět podmínkám srovnatelným s podmínkami stanovenými v hlavě III.
               3.   Smluvní zástupci zapsaní ve veřejném rejstříku před 1. listopadem 2007 jsou považováni za registrované i pro účely této směrnice, jestliže právní předpisy dotyčných členských států stanoví, že smluvní zástupci musí vyhovět podmínkám srovnatelným s podmínkami stanovenými v článku v článku 23.
               4.   Informace sdělené před 1. listopadem 2007 pro účely článků 17, 18 nebo 30 směrnice 93/22/EHS jsou považovány za sdělené pro účely podle článků 31 a 32 této směrnice.
               5.   Každý existující systém spadající do definice MTF provozovaného organizátorem regulovaného trhu je povolen jako MTF na žádost organizátora regulovaného trhu za předpokladu, že splní pravidla rovnocenná pravidlům, která pro povolení a provozování MTF vyžaduje tato směrnice, a za předpokladu, že dotyčná žádost je podána do osmnácti měsíců od 1. listopadu 2007.“

         Článek 2
   1.   Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 31. ledna 2007. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
   Budou tyto předpisy používat od 1. listopadu 2007.
   2.   Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
   Článek 3
   Tato směrnice vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
   Článek 4
   Tato směrnice je určena členským státům.

      Ve Štrasburku dne 5. dubna 2006.

            Za Evropský parlament

            předseda

         J. BORRELL FONTELLES

            Za Radu

            předseda

         H. WINKLER

      (1)  Úř. věst. C 323, 20.12.2005, s. 31.

      (2)  Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 13. prosince 2005 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku) a rozhodnutí Rady ze dne 10. března 2006.

      (3)  Úř. věst. L 145, 30.4.2004, s. 1.

      (4)  Úř. věst. C 284 E, 21.11.2002, s. 115.

      (5)  Úř. věst. L 184, 17.7.1999, s. 23.

      (6)  Úř. věst. L 141, 11.6.1993, s. 27. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/87/ES (Úř. věst. L 35, 11.2.2003, s. 1).


title: Směrnice Rady ze dne 21. prosince 1982, kterou se mění směrnice 64/432/EHS a 72/461/EHS, pokud jde o některá opatření týkající se slintavky a kulhavky a vezikulární choroby prasat

text:
Důležité právní upozornění

|

31982L0893

Úřední věstník L 378 , 31/12/1982 S. 0057 - 0057 Finské zvláštní vydání: Kapitola 3 Svazek 15 S. 0214  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 3 Svazek 15 S. 0214

		Směrnice Radyze dne 21. prosince 1982,kterou se mění směrnice 64/432/EHS a 72/461/EHS, pokud jde o některá opatření týkající se slintavky a kulhavky a vezikulární choroby prasat(82/893/EHS)RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na články 43 a 100 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise,s ohledem na stanoviskoShromáždění [1],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],vzhledem k tomu, že směrnice 64/432/EHS [3], naposledy pozměněná směrnicí 82/61/EHS [4], stanoví veterinární podmínky, kterým musí odpovídat živý skot a prasata určené pro obchod uvnitř Společenství;vzhledem k tomu, že s ohledem na rozvoj slintavky a kulhavky a vezikulární choroby prasat ve Společenství by měla být opatření Společenství stanovená v článcích 4a a 4b směrnice 64/432/EHS zachována po další dobu; že jestliže se slintavka a kulhavka objeví náhodně na omezené části území členského státu, právo využívat dotyčná ustanovení musí být zachováno, pokud byla nákaza zdolána;vzhledem k tomu, že směrnice 72/461/EHS [5], naposledy pozměněná směrnicí 81/476/EHS [6], stanoví veterinární podmínky, které je třeba splnit u zvířat, jejichž maso je určeno pro obchod uvnitř Společenství;vzhledem k tomu, že s ohledem na vývoj slintavky a kulhavky ve Společenství by opatření Společenství stanovená v článku 13 směrnice 72/461/EHS měla být zachována po další dobu,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Směrnice 64/432/EHS se mění takto:1. v článku 4a se v prvním pododstavci slova "31. prosince 1982" nahrazují slovy "31. prosince 1983";2. v článku 4b:a) v prvním a druhém pododstavci se slova "31. prosince 1982" nahrazují slovy "31. prosince 1983";b) doplňuje se nový pododstavec, který zní:"Tento článek se nadále použije na:i) členské státy určené v úvodní části prvního pododstavce, pokud byla na omezené části jejich území konstatována slintavka a kulhavka a byla zdolána,ii) členské státy určené v bodech A a B prvního pododstavce, pokud byla na omezené části jejich území konstatována slintavka a kulhavka a byla zdolána."Článek 2V článku 13 směrnice 72/461/EHS se slova "31. prosince 1982" nahrazují slovy "31. prosince 1983".Článek 3Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. ledna 1983.Článek 4Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 21. prosince 1982.Za RadupředsedaO. Møller[1] Stanovisko předložené 17. prosince 1982 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku).[2] Stanovisko předložené 17. prosince 1982 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku).[3] Úř. věst. 121, 29.7.1964, s. 1977/64.[4] Úř. věst. L 29, 6.2.1982, s. 13.[5] Úř. věst. L 302, 31.12.1972, s. 24.[6] Úř. věst. L 186, 8.7.1982, s. 20.--------------------------------------------------


title: Třetí směrnice Rady ze dne 9. prosince 1969 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Zavedení daně z přidané hodnoty v členských státech

text:
Důležité právní upozornění

|

31969L0463

Úřední věstník L 320 , 20/12/1969 S. 0034 - 0035 Finské zvláštní vydání: Kapitola 9 Svazek 1 S. 0013  Dánské zvláštní vydání: Řada I Kapitola 1969(II) S. 0535  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 9 Svazek 1 S. 0013  Anglické zvláštní vydání: Řada I Kapitola 1969(II) S. 0551  Řecké zvláštní vydání: Kapitola 09 Svazek 1 S. 0025  Španělské zvláštní vydání: Kapitola 09 Svazek 1 S. 0027  Portugalské zvláštní vydání Kapitola 09 Svazek 1 S. 0027

		Třetí směrnice Radyze dne 9. prosince 1969o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Zavedení daně z přidané hodnoty v členských státech(69/463/EHS)RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na články 99 a 100 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise,s ohledem na stanovisko Shromáždění [1],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],vzhledem k tomu, že Italská republika a Belgické království sdělily Komisi dne 14. července 1969 a 12. září 1969, že nejsou schopny dodržet termín 1. ledna 1970 stanovený v čl. 1 odst. 2 první směrnice Rady ze dne 11. dubna 1967 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daně z obratu [3]; že tyto členské státy proto žádají o prodloužení lhůty pro zavedení této daně o dva roky a o jeden rok;vzhledem k tomu, že Belgické království se domnívá, že není schopno uplatnit daň z přidané hodnoty ke stanovenému dni zejména z konjunkturálních a rozpočtových důvodů specifických pro Belgii;vzhledem k tomu, že Italská republika uvedla, že je nyní předložen návrh všeobecné daňové reformy k projednání a schválení parlamentem, jenž se touto otázkou dosud nezabýval; že podle uvedeného návrhu musí být potřebné právní předpisy přijaty do 31. října 1970; že tento členský stát není tudíž schopen uplatňovat daň z přidané hodnoty ke stanovenému dni;vzhledem k tomu, že prodloužení lhůty je možné jen tehdy, je-li omezeno na co nejkratší dobu;vzhledem k tomu, že proto zavedení daně z přidané hodnoty nelze odložit na dobu pozdější než 1. leden 1972;vzhledem k tomu, že jedním z hlavních cílů zmíněné první směrnice je vytvořit zavedením systému daně z přidané hodnoty ke dni 1. ledna 1970 podmínky zamezující tomu, aby byla hospodářská soutěž narušena daněmi z obratu;vzhledem k tomu, že tohoto cíle nelze zvláště v obchodním styku dosáhnout před 1. lednem 1970, protože tyto členské státy nadále uplatňují průměrné sazby pro vyrovnání domácího daňového zatížení;vzhledem k tomu, že by členské státy, které nejsou schopny zavést daň z přidané hodnoty k 1. lednu 1970, neměly zvyšovat průměrné vyrovnávací sazby platné k 1. říjnu 1969,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Datum 1. ledna 1970 stanovené v článku 1 první směrnice ze dne 11. dubna 1967 se nahrazuje datem 1. ledna 1972.Článek 2Pro účely této směrnice se "průměrnými sazbami" rozumí sazby vyrovnávacích poplatků při dovozu a vracení daně, které byly zavedeny, aby se u domácích výrobků vyrovnalo daňové zatížení vznikající vícefázovou kumulativní daní z obratu na různých stupních výroby, s výjimkou daně z prodeje konečným výrobcem.Článek 3Průměrné sazby platné k 1. říjnu 1969 nesmějí být zvyšovány.Průměrné sazby platné k tomuto dni se však přizpůsobí případným pozdějším změnám sazeb daně z obratu.Článek 4Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 9. prosince 1969.Za RadupředsedaH. J. De Koster[1] Úř. věst. C 139, 28.10.1969, s. 32.[2] Úř. věst. C 144, 8.11.1969, s. 13.[3] Úř. věst. 71, 14.4.1967, s. 1301/67.--------------------------------------------------


title: Směrnice Rady 2006/117/Euratom ze dne 20. listopadu 2006 o dozoru nad přepravou radioaktivního odpadu a vyhořelého paliva a o její kontrole

text:
               5.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 337/21

         SMĚRNICE RADY 2006/117/EURATOM
   ze dne 20. listopadu 2006
   o dozoru nad přepravou radioaktivního odpadu a vyhořelého paliva a o její kontrole
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 31 odst. 2 a na článek 32 této smlouvy,
   s ohledem na návrh Komise vypracovaný po obdržení stanoviska skupiny osob jmenovaných v souladu s článkem 31 Smlouvy Výborem pro vědu a techniku z řad vědeckých odborníků členských států a po konzultaci s Evropským hospodářským a sociálním výborem (1),
   s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (2),
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Operace, které souvisejí s přepravou radioaktivního odpadu nebo vyhořelého paliva, podléhají řadě požadavků stanovených právními nástroji Společenství a mezinárodními právními nástroji, jež se týkají zejména bezpečné přepravy radioaktivního materiálu a podmínek ukládání a skladování radioaktivního odpadu nebo vyhořelého paliva v zemi určení.

               (2)

               Kromě těchto požadavků vyžaduje ochrana zdraví pracovníků a veřejnosti, aby přeprava radioaktivního odpadu nebo vyhořelého paliva mezi členskými státy, do Společenství i ze Společenství povinně podléhala společnému režimu předchozích povolení.

               (3)

               Jak je uvedeno v usnesení Rady ze dne 22. května 2002 o vytvoření národních systémů dohledu a kontroly přítomnosti radioaktivního materiálu při recyklaci kovových materiálů v členských státech (3), je důležité minimalizovat radiologické riziko v důsledku přítomnosti radioaktivních materiálů mezi kovovými materiály určenými k recyklaci.

               (4)

               Směrnicí Rady 92/3/Euratom ze dne 3. února 1992 o dozoru nad přepravou radioaktivního odpadu mezi členskými státy a do Společenství a ze Společenství a o její kontrole (4) byl vytvořen v rámci Společenství systém přísných kontrol a předchozích povolení pro přepravu radioaktivního odpadu, který se osvědčil. Nicméně je třeba jej s ohledem na zkušenosti pozměnit tak, aby se vyjasnily a doplnily pojmy a definice, aby se zohlednily situace, které byly v minulosti opomenuty, aby se zjednodušil stávající postup přepravy radioaktivního odpadu mezi členskými státy a aby se zajistil soulad s ostatními právními předpisy Společenství a mezinárodními právními předpisy, zejména se Společnou úmluvou o bezpečnosti při nakládání s vyhořelým palivem a o bezpečnosti při nakládání s radioaktivními odpady (dále jen „společná úmluva“), ke které Společenství přistoupilo dne 2. ledna 2006.

               (5)

               V rámci páté etapy iniciativy SLIM (Simpler Legislation for Internal Market – zjednodušení právních předpisů pro vnitřní trh) byla ustavena pracovní skupina složená ze zástupců členských států a uživatelů, jejímž úkolem bylo přezkoumat různé obavy, které vyjádřili uživatelé směrnice 92/3/Euratom, a uvést uvedenou směrnici v soulad se stávajícími mezinárodními pravidly a nástroji.

               (6)

               Postup stanovený ve směrnici 92/3/Euratom se v praxi používá pouze pro přepravu vyhořelého paliva, u kterého se již nepředpokládá žádné další využití a které je tedy pro účely této směrnice považováno za „radioaktivní odpad“. Z radiologického hlediska není vyloučení vyhořelého paliva, které je určeno k přepracování, ze systému dozoru a kontroly odůvodněné. Je proto třeba, aby se tato směrnice vztahovala na veškerou přepravu vyhořelého paliva bez ohledu na to, zda je palivo určeno k uložení nebo k přepracování.

               (7)

               Každý členský stát zůstává plně odpovědný za volbu své vlastní politiky v oblasti nakládání s jaderným odpadem a vyhořelým palivem spadajícími do jeho pravomoci, přičemž některé státy volí přepracování vyhořelého paliva, jiné usilují o konečné uložení vyhořelého paliva a nepředpokládají další využití; touto směrnicí by tedy nemělo být dotčeno právo členských států vyvážet vyhořelé palivo k přepracování a tato směrnice by v žádném případě neměla členskému státu určení ukládat povinnost přijmout přepravu radioaktivního odpadu a vyhořelého paliva ke konečnému zpracování nebo uložení, s výjimkou zpětné přepravy. Každé odmítnutí takové přepravy by mělo být odůvodněno na základě kritérií stanovených v této směrnici.

               (8)

               Zjednodušení stávajícího postupu by nemělo omezit stávající práva členských států vznést námitky proti přepravě radioaktivního odpadu, ke které je vyžadován jejich souhlas, nebo stanovit podmínky vztahující se k takové přepravě. Námitky by neměly být svévolné a měly by být založeny na příslušném vnitrostátním právu, právu Společenství nebo mezinárodním právu. Touto směrnicí by neměla být dotčena práva a povinnosti podle mezinárodního práva, zejména pokud jde o výkon práv a svobod stanovených mezinárodním právem v oblasti námořní, říční a letecké dopravy plavidly a letadly.

               (9)

               S možností odmítnout při přepravě automatický postup udělování souhlasu, kterou má členský stát určení nebo tranzitu, je spojeno neodůvodněné administrativní zatížení a nejistota. Povinné potvrzení o přijetí žádosti ze strany orgánů zemí určení a tranzitu ve spojitosti s prodloužením lhůty pro udělení souhlasu by mělo zvýšit jistotu předpokladu udělení tichého souhlasu.

               (10)

               „Povolení“ k přepravě ve smyslu této směrnice by neměla nahrazovat specifické vnitrostátní požadavky pro přepravu, jako jsou přepravní povolení.

               (11)

               Pro zajištění ochrany lidského zdraví a životního prostředí před nebezpečím plynoucím z radioaktivního odpadu musí být zohledněna rizika vyskytující se mimo Společenství. V případě radioaktivního odpadu a vyhořelého paliva, které opouštějí území Společenství, by třetí země určení neměla být o přepravě pouze informována, ale měla by k ní také dát svůj souhlas.

               (12)

               Příslušné orgány členského státu určení by měly spolupracovat a být ve styku s ostatními zúčastněnými příslušnými orgány, aby nedocházelo ke zbytečnému prodlení a aby mohl hladce fungovat schvalovací postup stanovený touto směrnicí.

               (13)

               Požadavek, aby osoba odpovědná za přepravu přijala v případě jejího neuskutečnění potřebná nápravná bezpečnostní opatření, by neměl bránit uplatňování mechanismů zavedených členskými státy na vnitrostátní úrovni.

               (14)

               Požadavek, aby byl držitel odpovědný za náklady vzniklé v případě neuskutečnění přepravy, by neměl zabránit uplatňování mechanismů zavedených členskými státy na vnitrostátní úrovni nebo jakýchkoli smluvních ujednání mezi držitelem a dalšími osobami podílejícími se na přepravě.

               (15)

               Přestože by radioaktivní odpad, pokud je s tímto materiálem nakládáno bezpečným způsobem, měl být ukládán ve státě, ve kterém vznikl, uznává se, že členské státy by měly podporovat uzavírání vzájemných dohod v zájmu usnadnění bezpečného a účinného nakládání s radioaktivním odpadem nebo vyhořelým palivem z členských států, které je produkují v malých množstvích, a v nichž by zřízení odpovídajících zařízení nebylo odůvodněno z radiologického hlediska.

               (16)

               Pokud příjemce ve třetí zemi uzavřel s držitelem ve třetí zemi dohodu podle článku 27 společné úmluvy, mohla by se tatáž dohoda použít pro účely této směrnice.

               (17)

               Stávající standardní dokument je vhodné upravit tak, aby odpovídal účelům této směrnice a odrážel dřívější zkušenosti. Z důvodů jasnosti je vhodné stanovit povinnost zavést ke dni provedení této směrnice nový standardní dokument. Pokud by však tato lhůta nebyla dodržena, měla by přechodná ustanovení umožnit používání stávajícího standardního dokumentu. Dále by jasná pravidla týkající se používání jazyků měla zajistit právní jistotu a zabránit neodůvodněným průtahům.

               (18)

               Pravidelné zprávy podávané členskými státy Komisi a Komisí Evropskému parlamentu, Radě a Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru by měly poskytovat užitečný přehled o povoleních vydaných v celém Společenství a označovat možné problémy, se kterými se členské státy v praxi setkaly, jakož i použitá řešení.

               (19)

               Směrnice Rady 96/29/Euratom ze dne 13. května 1996, kterou se stanoví základní bezpečnostní standardy na ochranu zdraví pracovníků a obyvatelstva před riziky vyplývajícími z ionizujícího záření (5), se mimo jiné vztahuje na přepravu radioaktivních látek, jejich dovoz do Společenství a vývoz ze Společenství a zakládá systém ohlašování a povolování činností v oblasti ionizujícího záření. Uvedená ustanovení jsou proto důležitá pro oblasti, na které se vztahuje tato směrnice.

               (20)

               Na základě výše uvedeného je z důvodu jasnosti nezbytné zrušit a nahradit směrnici 92/3/Euratom. Touto směrnicí by neměly být dotčeny závazky členských států týkající se lhůt pro provedení zrušené směrnice ve vnitrostátních právních předpisech a pro její používání.

               (21)

               V souladu s odstavcem 34 interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů (6) jsou členské státy vybízeny k tomu, aby jak pro sebe, tak i v zájmu Společenství sestavily vlastní tabulky, z nichž bude co nejvíce patrné srovnání mezi touto směrnicí a prováděcími opatřeními, a aby tyto tabulky zveřejnily,

         PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
   KAPITOLA 1
   ÚVODNÍ USTANOVENÍ
   Článek 1
   Předmět a oblast působnosti
   1.   Tato směrnice stanoví systém Společenství pro dozor nad přeshraniční přepravou radioaktivního odpadu a vyhořelého paliva a pro její kontrolu s cílem zajistit odpovídající ochranu obyvatelstva.
   2.   Tato směrnice se vztahuje na přeshraniční přepravu radioaktivního odpadu nebo vyhořelého paliva v případech, kdy:

               a)

               země původu, země určení nebo jakákoli země tranzitu je součástí Společenství a

               b)

               množství a koncentrace zásilky překračují úrovně stanovené v čl. 3 odst. 2 písm. a) a b) směrnice 96/29/Euratom.

         3.   Tato směrnice se nevztahuje na přepravu nepoužívaných zdrojů k dodavateli či výrobci radioaktivních zdrojů nebo do schváleného zařízení.
   4.   Tato směrnice se nevztahuje na přepravu radioaktivních materiálů získaných přepracováním a určených pro další použití.
   5.   Tato směrnice se nevztahuje na přeshraniční přepravu odpadu, který obsahuje pouze přírodně se vyskytující radioaktivní materiály, které nevznikají zpracováním.
   6.   Touto směrnicí nejsou dotčena práva a povinnosti podle mezinárodního práva.
   Článek 2
   Zpětná přeprava související s procesy zpracování a přepracování
   Touto směrnicí není dotčeno právo členského státu nebo podniku v členském státě, do kterého:

               a)

               má být přepraven radioaktivní odpad za účelem zpracování nebo

               b)

               má být přepraven jiný materiál za účelem získání radioaktivního odpadu,

         vrátit tento radioaktivní odpad po zpracování do země původu. Touto směrnicí není rovněž dotčeno právo členského státu nebo podniku v tomto členském státě, do kterého má být za účelem přepracování přepraveno vyhořelé palivo, vrátit radioaktivní odpad získaný při přepracování do země původu.
   Článek 3
   Přeshraniční přeprava vyhořelého paliva pro účely přepracování
   Aniž je dotčena pravomoc každého členského státu určovat svou vlastní politiku v oblasti nakládání s vyhořelým palivem, není touto směrnicí dotčeno právo členských států vyvážet vyhořelé palivo za účelem přepracování s ohledem na zásady společného jaderného trhu, zejména zásadu volného pohybu zboží. Přeprava a vývoz jsou dozorovány a za kontrolovány v souladu s postupy stanovenými touto směrnicí.
   Článek 4
   Zpětná přeprava související s nepovolenými přepravami a neohlášeným radioaktivním odpadem
   Touto směrnicí není dotčeno právo členských států bezpečně vrátit do země původu

               a)

               zásilky radioaktivního odpadu a vyhořelého paliva, které spadají do oblasti působnosti této směrnice, ale které nebyly řádně schváleny v souladu s touto směrnicí a

               b)

               odpad kontaminovaný radionuklidy nebo materiál obsahující radioaktivní zdroj, pokud tento materiál nebyl zemí původu ohlášen jako radioaktivní odpad.

         Článek 5
   Definice
   Pro účely této směrnice se rozumí:

               1.

               „radioaktivním odpadem“ radioaktivní materiál v plynné, kapalné nebo pevné formě, u kterého země původu a určení nebo fyzické či právnické osoby, jejichž rozhodnutí tyto země akceptují, nepředpokládají žádné další využití a který na základě právního a regulačního rámce zemí původu a určení podléhá kontrole ze strany regulačního subjektu jako radioaktivní odpad;

               2.

               „vyhořelým palivem“ jaderné palivo, které bylo ozářeno v aktivní zóně reaktoru a trvale z ní odstraněno; vyhořelé palivo lze buď pokládat za využitelný zdroj, který je možno přepracovat, nebo může být určeno ke konečnému uložení, pokud se u něj nepředpokládá další využití, a je s ním nakládáno jako s radioaktivním odpadem;

               3.

               „přepracováním“ proces nebo operace, jejichž účelem je extrakce radioaktivních izotopů z vyhořelého paliva k dalšímu použití;

               4.

               „přepravou“ nebo „zásilkou“ souhrn činností souvisejících s přesunem radioaktivního odpadu nebo vyhořelého paliva ze země nebo členského státu původu do země nebo členského státu určení;

               5.

               „přepravou v rámci Společenství“ přeprava, při níž jsou zemí původu a zemí určení členské státy;

               6.

               „přepravou mimo rámec Společenství“ přeprava, při níž je zemí původu nebo zemí určení třetí země;

               7.

               „uložením“ nebo „ukládáním“ umístění radioaktivního odpadu nebo vyhořelého paliva v schváleném zařízení bez úmyslu znovu je použít;

               8.

               „skladováním“ umístění radioaktivního odpadu nebo vyhořelého paliva v zařízení, které zajišťuje jeho bezpečné zadržení, s úmyslem znovu je použít;

               9.

               „držitelem“ jakákoli fyzická nebo právnická osoba, která je před uskutečněním přepravy radioaktivního odpadu nebo vyhořelého paliva za tyto materiály odpovědná podle platných vnitrostátních právních předpisů a má v úmyslu je přepravit příjemci;

               10.

               „příjemcem“ fyzická nebo právnická osoba, ke které se radioaktivní odpad nebo vyhořelé palivo přepravují;

               11.

               „zemí nebo členským státem původu“ země nebo členský stát, ze kterého má být přeprava zahájena nebo ze kterého je přeprava zahájena, a „zemí nebo členským státem určení“ země nebo členský stát, do kterého je přeprava plánována nebo uskutečňována;

               12.

               „zemí nebo členským státem tranzitu“ země nebo členský stát jiné než země nebo členský stát původu či země nebo členský stát určení, přes jejichž území je přeprava plánována nebo uskutečňována;

               13.

               „příslušnými orgány“ orgány, které jsou podle právních předpisů zemí původu, tranzitu nebo určení zmocněny provádět systém dozoru nad přepravou radioaktivního odpadu nebo vyhořelého paliva a její kontroly;

               14.

               „uzavřeným zdrojem“ zdroj ve smyslu definice podle směrnice 96/29/Euratom, případně i s pouzdrem, v němž radioaktivní materiál je uzavřen a které je nedílnou součástí zdroje;

               15.

               „nepoužívaným zdrojem“ uzavřený zdroj, který se již k činnosti, na niž bylo vydáno povolení, nepoužívá a ani se s tímto používáním nepočítá;

               16.

               „schváleným zařízením“ zařízení nacházející se na území státu, kterému v souladu s vnitrostátními právními předpisy vydaly příslušné orgány daného státu povolení k dlouhodobému skladování nebo ukládání uzavřených zdrojů, nebo zařízení řádně schválené podle vnitrostátních právních předpisů pro dočasné skladování uzavřených zdrojů;

               17.

               „řádně vyplněnou žádostí“ standardní dokument, který splňuje všechny požadavky stanovené podle článku 17.

         KAPITOLA 2
   PŘEPRAVA V RÁMCI SPOLEČENSTVÍ
   Článek 6
   Žádost o povolení k přepravě
   1.   Držitel, který se chystá uskutečnit nebo zajistit přepravu radioaktivního odpadu nebo vyhořelého paliva, podá příslušným orgánům členského státu původu řádně vyplněnou žádost o povolení.
   2.   Žádost může být zaslána pro více než jednu přepravu za předpokladu, že:

               a)

               radioaktivní odpad nebo vyhořelé palivo, kterých se žádost týká, mají v podstatě stejné fyzikální, chemické a radioaktivní vlastnosti a

               b)

               přepravu uskuteční týž držitel témuž příjemci a za účasti týchž příslušných orgánů a

               c)

               v případě, kdy přeprava zahrnuje tranzit přes třetí země, se tento tranzit uskuteční přes týž hraniční přechod při cestě do Společenství nebo ze Společenství, a přes týž hraniční přechod nebo přechody dotyčné třetí země nebo zemí, nedohodnou-li se dotyčné příslušné orgány jinak.

         Článek 7
   Postoupení žádosti příslušným orgánům
   1.   Příslušné orgány členského státu původu zasílají řádně vyplněnou žádost uvedenou v článku 6 za účelem udělení souhlasu příslušným orgánům členského státu určení a případně členského státu tranzitu.
   2.   Zúčastněné příslušné orgány členských států přijmou nezbytná opatření s cílem zajistit, aby se všemi údaji týkajícími se přepravy podle této směrnice bylo náležitě nakládáno a aby byly chráněny proti zneužití.
   Článek 8
   Potvrzení o přijetí a vyžádání údajů
   1.   Do dvaceti dnů po obdržení žádosti zkontrolují příslušné orgány členského státu určení a tranzitu, zda je žádost řádně vyplněna, ve smyslu čl. 5 bodu 17.
   2.   V případě, že je žádost řádně vyplněna, zašlou příslušné orgány členského státu určení potvrzení o přijetí příslušným orgánům členského státu původu a jeho kopii ostatním dotčeným příslušným orgánům, a to nejpozději do deseti dnů po uplynutí 20denní lhůty stanovené v odstavci 1.
   3.   Pokud se některý z příslušných orgánů dotčených členských států domnívá, že žádost není řádně vyplněna, vyžádá si od příslušných orgánů členského státu původu chybějící údaje a vyrozumí o tomto vyžádání ostatní příslušné orgány. Tato žádost o doplnění údajů by měla být předložena nejpozději do dne uplynutí lhůty stanovené v odstavci 1.
   Příslušné orgány členského státu původu předají požadované údaje dotčeným příslušným orgánům.
   Nejpozději do deseti dnů po obdržení chybějících údajů a ne dříve než po uplynutí 20denní lhůty stanovené v odstavci 1 zašlou příslušné orgány členského státu určení potvrzení o přijetí příslušným orgánům členského státu původu a jeho kopii ostatním dotčeným příslušným orgánům.
   4.   Lhůty stanovené v odstavci 1, 2 a 3 pro vydání potvrzení o přijetí je možné zkrátit, pokud se příslušné orgány místa určení a tranzitu ujistily, že žádost byla řádně vyplněna.
   Článek 9
   Souhlas a zamítnutí
   1.   Nejpozději do dvou měsíců ode dne vystavení potvrzení o přijetí oznámí příslušné orgány všech dotčených členských států příslušným orgánům členského státu původu svůj souhlas nebo podmínky, jejichž splnění považují za nezbytné pro udělení souhlasu nebo zamítnutí souhlasu.
   Příslušné orgány členského státu určení nebo kteréhokoli členského státu tranzitu si však mohou pro vyjádření svého stanoviska vyžádat ke lhůtě uvedené v prvním pododstavci dodatečnou lhůtu, která nesmí být delší než jeden měsíc.
   2.   Pokud po uplynutí lhůt stanovených v odstavci 1 nepřijde od příslušných orgánů členského státu určení nebo zamýšleného členského státu tranzitu žádná odpověď, má se za to, že tyto země vyjádřily s požadovanou přepravou souhlas.
   3.   Členské státy musí uvést důvody zamítnutí souhlasu nebo stanovení podmínek připojených k udělenému souhlasu, které musí vycházet:

               a)

               v případě členských států tranzitu z příslušných vnitrostátních právních předpisů, právních předpisů Společenství nebo mezinárodních právních předpisů týkajících se přepravy radioaktivního materiálu;

               b)

               v případě členského státu určení z příslušných právních předpisů týkajících se nakládání s radioaktivním odpadem nebo vyhořelým palivem nebo z příslušných vnitrostátních právních předpisů, právních předpisů Společenství nebo mezinárodních právních předpisů týkajících se přepravy radioaktivního materiálu.

         Veškeré podmínky uložené příslušnými orgány členských států bez ohledu na to, zda se jedná o zemi tranzitu nebo zemi určení, nesmějí být přísnější než podmínky stanovené pro obdobnou přepravu v rámci těchto členských států.
   4.   Členský stát nebo státy, které udělily souhlas k tranzitu pro danou zásilku, nesmějí odmítnout udělit souhlas se zpětnou přepravou v těchto případech:

               a)

               pokud se původní souhlas týkal přepravy materiálu za účelem zpracování nebo přepracování, jedná-li se o zpětnou přepravu radioaktivního odpadu nebo jiných produktů odpovídajících původnímu materiálu po zpracování nebo přepracování a jsou-li dodrženy všechny související právní předpisy;

               b)

               za okolností popsaných v článku 12, je-li zpětná přeprava uskutečněna za stejných podmínek a se stejnými specifikacemi.

         5.   Případy neodůvodněných prodlev nebo nedostatek spolupráce ze strany příslušných orgánů jiného členského státu se oznámí Komisi.
   Článek 10
   Povolení k přepravě
   1.   Po udělení všech potřebných souhlasů k přepravě jsou příslušné orgány členského státu původu oprávněny povolit držiteli provedení přepravy, o čemž informují příslušné orgány členského státu určení a příslušné orgány případného členského státu nebo třetí země tranzitu.
   2.   Povolením podle odstavce 1 není nijak dotčena odpovědnost držitele, přepravců, vlastníka, příjemce nebo jiné fyzické nebo právnické osoby zapojené do přepravy.
   3.   Jedno povolení se může vztahovat na více než jednu přepravu, jsou-li splněny podmínky stanovené v čl. 6 odst. 2.
   4.   Doba platnosti povolení nesmí být delší než tři roky.
   Při určování této doby platnosti vezmou členské státy v úvahu veškeré podmínky uvedené v souhlasu vydaném členskými státy určení nebo tranzitu.
   Článek 11
   Potvrzení o přijetí zásilky
   1.   Do 15 dnů po obdržení každé zásilky zašle příjemce příslušným orgánům členského státu určení potvrzení o přijetí zásilky.
   2.   Příslušné orgány členského státu určení zašlou kopii potvrzení přijetí členskému státu původu a případným členským státům nebo třetím zemím tranzitu.
   3.   Příslušné orgány členského státu původu zašlou kopii potvrzení přijetí původnímu držiteli.
   Článek 12
   Nedokončená přeprava
   1.   Členský stát určení, původu nebo tranzitu může rozhodnout, že přepravu nelze dokončit, pokud podmínky přepravy již nejsou v souladu s touto směrnicí nebo pokud tyto podmínky nejsou v souladu s povoleními nebo se souhlasy vydanými podle této směrnice.
   Tento členský stát o svém rozhodnutí neprodleně informuje příslušné orgány ostatních členských států zapojených do přepravy.
   2.   Nelze-li přepravu dokončit nebo nejsou-li podmínky přepravy v souladu s touto směrnicí, zajistí příslušné orgány členského státu původu, aby dotyčný radioaktivní odpad nebo vyhořelé palivo převzal zpět jeho držitel, pokud nelze učinit jiné bezpečné opatřené. Tyto příslušné orgány zajistí, aby osoba odpovědná za přepravu přijala v případě potřeby nápravná bezpečnostní opatření.
   3.   Za náklady vznikající v případech, kdy přeprava nemůže nebo nesmí být dokončena, odpovídá držitel.
   KAPITOLA 3
   PŘEPRAVA MIMO RÁMEC SPOLEČENSTVÍ
   Článek 13
   Dovoz do Společenství
   1.   Mají-li být radioaktivní odpad nebo vyhořelé palivo spadající do oblasti působnosti této směrnice dovezeny na území Společenství ze třetí země a je-li zemí určení členský stát, podá příjemce žádost o povolení příslušným orgánům tohoto členského státu. Žádost může být zaslána pro více než jednu přepravu v souladu s podmínkami stanovenými v čl. 6 odst. 2.
   Součástí žádosti je důkaz, že příjemce uzavřel s držitelem usazeným ve třetí zemi dohodu, kterou schválily příslušné orgány této třetí země a podle které je držitel povinen převzít zpět radioaktivní odpad nebo vyhořelé palivo v případech, kdy přepravu nelze dokončit v souladu s touto směrnicí, jak je uvedeno v odstavci 5 tohoto článku.
   2.   Příslušné orgány členského státu určení zašlou žádost uvedenou v odstavci 1 k udělení souhlasu příslušným orgánům případných členských států tranzitu.
   Použijí se články 8 a 9.
   3.   Po udělení všech potřebných souhlasů k přepravě jsou příslušné orgány členského státu určení oprávněny povolit příjemci provedení přepravy, o čemž informují příslušné orgány členského státu nebo třetí země původu či tranzitu.
   Použije se čl. 10 odst. 2, 3 a 4.
   4.   Do 15 dnů po obdržení každé zásilky zašle příjemce příslušným orgánům členského státu určení potvrzení o přijetí zásilky. Příslušné orgány členského státu určení zašlou kopii potvrzení zemi původu a případným členským státům nebo třetím zemím tranzitu.
   5.   Členský stát určení nebo kterýkoli členský stát tranzitu může rozhodnout, že přepravu nelze dokončit, pokud již nejsou podmínky přepravy v souladu s touto směrnicí nebo pokud tyto podmínky nejsou v souladu s povoleními nebo se souhlasy vydanými podle této směrnice. Tento členský stát o svém rozhodnutí neprodleně informuje příslušné orgány země původu.
   6.   Za náklady vznikající v případech, kdy přeprava nemůže nebo nesmí být dokončena, odpovídá příjemce.
   Článek 14
   Tranzit přes území Společenství
   1.   Mají-li být radioaktivní odpad nebo vyhořelé palivo dovezeny na území Společenství ze třetí země a není-li zemí určení členský stát, pak fyzická nebo právnická osoba odpovědná za řízení přepravy v členském státě, přes jehož celní úřad radioaktivní odpad nebo vyhořelé palivo poprvé vstupuje na území Společenství („první členský stát tranzitu“), podá žádost o povolení příslušným orgánům tohoto členského státu. Žádost může být zaslána pro více než jednu přepravu v souladu s podmínkami stanovenými v čl. 6 odst. 2.
   Součástí žádosti je důkaz, že příjemce usazený ve třetí zemi uzavřel s držitelem usazeným ve třetí zemi dohodu, kterou schválily příslušné orgány země držitele a podle které je držitel povinen převzít zpět radioaktivní odpad nebo vyhořelé palivo v případech, kdy přepravu nelze dokončit v souladu s touto směrnicí, jak je uvedeno v odstavci 5 tohoto článku.
   2.   Příslušné orgány prvního členského státu tranzitu zašlou žádost uvedenou v odstavci 1 ke schválení příslušným orgánům případných dalších členských států tranzitu.
   Použijí se články 8 a 9.
   3.   Po udělení všech potřebných souhlasů k přepravě jsou příslušné orgány prvního členského státu tranzitu oprávněny povolit odpovědné osobě uvedené v odstavci 1 provedení přepravy, o čemž informují příslušné orgány případných dalších členských států nebo třetích zemí tranzitu nebo původu.
   Použije se čl. 10 odst. 2, 3 a 4.
   4.   Odpovědná osoba uvedená v odstavci 1 oznámí do 15 dnů ode dne příjezdu zásilky příslušným orgánům prvního členského státu tranzitu, že radioaktivní odpad nebo vyhořelé palivo dosáhly místa určení ve třetí zemi, a uvede poslední celní úřad ve Společenství, jímž zásilka prošla.
   Oznámení musí být doloženo prohlášením nebo potvrzením příjemce, v němž se uvádí, že radioaktivní odpad nebo vyhořelé palivo dosáhly správného místa určení, včetně uvedení celního úřadu vstupu do třetí země.
   5.   Členský stát tranzitu může rozhodnout, že přepravu nelze dokončit, pokud již nejsou podmínky přepravy v souladu s ustanoveními této směrnice nebo pokud tyto podmínky nejsou v souladu s povoleními nebo se souhlasy vydanými podle této směrnice. Tento členský stát o svém rozhodnutí neprodleně informuje příslušné orgány země původu. Za náklady vznikající v případech, kdy přeprava nemůže nebo nesmí být dokončena, odpovídá odpovědná osoba uvedená v odstavci 1.
   Článek 15
   Vývoz ze Společenství
   1.   Mají-li být radioaktivní odpad nebo vyhořelé palivo vyvezeny ze Společenství do třetí země, podá držitel žádost o povolení příslušným orgánům členského státu původu. Žádost může být zaslána pro více než jednu přepravu v souladu s podmínkami stanovenými v čl. 6 odst. 2.
   2.   Příslušné orgány členského státu původu:

               a)

               informují příslušné orgány země určení o plánované přepravě a vyžádají si jejich souhlas;

               b)

               zasílají žádost uvedenou v článku 1 k udělení souhlasu příslušným orgánům případných členských států tranzitu.

         Použije se článek 8.
   3.   Po udělení všech potřebných souhlasů k přepravě jsou příslušné orgány členského státu původu oprávněny povolit držiteli provedení přepravy, o čemž informují příslušné orgány třetí země určení a příslušné orgány případného členského státu nebo třetí země tranzitu.
   Použije se čl. 10 odst. 2, 3 a 4.
   4.   Držitel oznámí do 15 dnů ode dne příjezdu zásilky příslušným orgánům členského státu původu, že radioaktivní odpad nebo vyhořelé palivo dosáhly místa určení ve třetí zemi, a uvede poslední celní úřad ve Společenství, jímž zásilka prošla.
   Oznámení musí být doloženo prohlášením nebo potvrzením příjemce, v němž se uvádí, že radioaktivní odpad nebo vyhořelé palivo dosáhly správného místa určení, včetně uvedení celního úřadu vstupu do třetí země.
   5.   Členský stát původu nebo kterýkoli členský stát tranzitu může rozhodnout, že přepravu nelze dokončit, pokud již nejsou podmínky přepravy v souladu s touto směrnicí nebo pokud tyto podmínky nejsou v souladu s povoleními nebo se souhlasy vydanými podle této směrnice. Tento členský stát tranzitu o svém rozhodnutí neprodleně informuje příslušné orgány členského státu původu.
   Použije se čl. 12 odst. 2 a 3.
   Článek 16
   Zakázaný vývoz
   1.   Příslušné orgány členských států nepovolí přepravu:

               a)

               do míst určení ležících jižně od 60° jižní šířky nebo

               b)

               do státu, který je stranou Dohody o partnerství mezi členy skupiny afrických, karibských a tichomořských států na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé (dohoda AKT–ES z Cotonou) a který není členským státem, aniž jsou tím dotčena ustanovení článku 2, nebo

               c)

               do třetí země, která podle názoru příslušných orgánů členského státu původu nemá v souladu s kritérii uvedenými v odstavci 2 tohoto článku správní nebo technickou způsobilost nebo regulační strukturu pro bezpečné nakládání s radioaktivním odpadem nebo vyhořelým palivem, jak je uvedeno ve společné úmluvě. Členské státy by přitom měly náležitě zvážit veškeré důležité informace získané od ostatních členských států. V tomto směru členské státy každoročně informují Komisi a poradní výbor zřízený podle článku 21.

         2.   Komise postupem podle článku 21 stanoví kritéria náležitě zohledňující mimo jiné příslušné bezpečnostní normy Mezinárodní agentury pro atomovou energii (MAAE); tato kritéria členským státům pomohou posoudit, zda jsou požadavky pro vývoz plněny.
   KAPITOLA 4
   OBECNÁ USTANOVENÍ
   Článek 17
   Použití standardního dokumentu
   1.   Pro veškerou přepravu spadající do oblasti působnosti této směrnice se použije standardní dokument.
   2.   Postupem podle článku 21 Komise vytvoří standardní dokument, jehož součástí bude příloha obsahující seznam minimálních požadavků na řádně vyplněnou žádost.
   Standardní dokument a jeho přílohy se zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie a budou k dispozici v elektronické podobě nejpozději do 25. prosince 2008. V případě potřeby se standardní dokument stejným postupem aktualizuje.
   3.   Žádost o povolení se vyplňuje a veškeré další dokumenty a údaje podle článků 10, 13, 14 a 15 se poskytují v jazyce, který je přijatelný pro příslušné orgány členského státu, jemuž se žádost o povolení v souladu s touto směrnicí zasílá.
   Na žádost příslušných orgánů země určení nebo tranzitu poskytne držitel ověřený překlad do jazyka, který je pro tyto orgány přijatelný.
   4.   Dodatečné požadavky pro povolení přepravy se připojí ke standardnímu dokumentu.
   5.   Aniž jsou dotčeny jiné průvodní dokumenty požadované na základě jiných příslušných právních předpisů, každou přepravu spadající do oblasti působnosti této směrnice doprovází vyplněný standardní dokument potvrzující, že byl řádně dodržen postup pro udělování povolení, a to i v případech, kdy se povolení obsažené v jediném dokumentu týká více než jedné přepravy.
   6.   Tyto dokumenty jsou k dispozici příslušným orgánům země původu, země určení a všech zemí tranzitu.
   Článek 18
   Příslušné orgány
   1.   Členské státy předají Komisi nejpozději do 25. prosince 2008 názvy a adresy jednoho nebo více příslušných orgánů a veškeré údaje potřebné pro rychlou komunikaci s těmito orgány.
   2.   Členské státy pravidelně předávají Komisi všechny změny uvedených údajů.
   Článek 19
   Předávání dokumentů
   1.   Postupem podle článku 21 Komise připraví doporučení týkající se bezpečného a účinného způsobu předávání dokumentů a údajů souvisejících s ustanoveními této směrnice.
   2.   Komise vytvoří a bude udržovat v chodu elektronickou komunikační platformu, za účelem zveřejňování:

               a)

               názvů a adres jednoho nebo více příslušných orgánů jednotlivých členských států;

               b)

               jazyků přijatelných pro příslušné orgány jednotlivých členských států a

               c)

               veškerých obecných podmínek a případných dodatečných požadavků, jež příslušné orgány jednotlivých členských států potřebují, aby mohly vydat povolení k přepravě.

         Článek 20
   Pravidelné zprávy
   1.   Členské státy podají Komisi zprávy o provádění této směrnice do 25. prosince 2011 a potom znovu každé tři roky.
   2.   Na základě těchto zpráv vypracuje Komise postupem podle článku 21 souhrnnou zprávu pro Evropský parlament, Radu a Evropský hospodářský a sociální výbor, přičemž zvláštní pozornost věnuje provádění článku 4.
   Článek 21
   Poradní výbor
   1.   Komisi je při plnění povinností stanovených v čl. 16 odst. 2, čl. 17 odst. 2, čl. 19 odst. 1 a čl. 20 druhém pododstavci nápomocen poradní výbor složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise (dále jen „výbor“).
   2.   Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata. Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může stanovit předseda podle naléhavosti věci, v případě potřeby hlasováním.
   3.   Stanovisko se uvádí v zápisu z jednání. Každý členský stát má právo požádat, aby byl v zápisu z jednání uveden i jeho postoj.
   4.   Komise přihlíží ke stanovisku zaujatému výborem. Sdělí výboru způsob, jakým jeho stanovisko zohlednila.
   Článek 22
   Provedení
   1.   Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 25. prosince 2008. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
   Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
   2.   Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
   Článek 23
   Zrušení
   1.   Směrnice 92/3/Euratom se zrušuje s účinkem od 25. prosince 2008, aniž jsou tím dotčeny závazky členských států týkající se lhůty pro provedení této směrnice do vnitrostátních právních předpisů a pro její používání.
   2.   Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze.
   Článek 24
   Přechodná ustanovení
   1.   Pokud příslušné orgány země původu náležitě schválily žádost o povolení nebo pokud jim tato žádost byla předložena před 25. prosincem 2008, pak na všechny přepravní operace, na něž se vztahuje totéž povolení, se použije směrnice 92/3/Euratom.
   2.   Při rozhodování o žádostech o povolení podaných před 25. prosincem 2008 pro více než jednu přepravu radioaktivního odpadu do třetí země určení přihlíží členský stát původu ke všem příslušným okolnostem, zejména:

               a)

               k předpokládanému časovému plánu pro uskutečnění všech přeprav, na které se vztahuje tatáž žádost;

               b)

               k odůvodnění, proč byly všechny přepravy zahrnuty do jedné žádosti;

               c)

               ke vhodnosti udělení povolení pro nižší počet přeprav, než kolik jich je uvedeno v žádosti.

         3.   Než bude k dispozici standardní dokument podle článku 17 této směrnice, použije se pro účely této směrnice přiměřeně standardní dokument stanovený rozhodnutím Komise 93/552/Euratom (7).
   Článek 25
   Vstup v platnost
   Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
   Článek 26
   Tato směrnice je určena členským státům.

      V Bruselu dne 20. listopadu 2006.

            Za Radu

            předseda

         J. KORKEAOJA

      (1)  Úř. věst. C 286, 17.11.2005, s. 34.

      (2)  Stanovisko ze dne 5. července 2006 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku).

      (3)  Úř. věst. C 119, 22.5.2002, s. 7.

      (4)  Úř. věst. L 35, 12.2.1992, s. 24.

      (5)  Úř. věst. L 159, 29.6.1996, s. 1.

      (6)  Úř. věst. C 321, 31.12.2003, s. 1.

      (7)  Rozhodnutí Komise 93/552/Euratom ze dne 1. října 1993, kterým se zavádí standardní dokument pro dozor nad přepravou radioaktivního odpadu a jeho kontrolu podle směrnice Rady 92/3/Euratom (Úř. věst. L 268, 29.10.1993, s. 83).
   PŘÍLOHA
   SROVNÁVACÍ TABULKA

               Směrnice 92/3/Euratom

               Tato směrnice

               Článek 1

               Článek 1

               Článek 2

               Článek 5

               Článek 3

               První bod odůvodnění

               Čl. 4 první pododstavec první věta

               Čl. 6 odst. 1

               Čl. 4 první pododstavec druhá věta

               Čl. 7 odst. 1

               Čl. 4 druhý pododstavec

               Čl. 17 odst. 1

               Čl. 4 třetí pododstavec

               —

               Čl. 5 odst. 1

               Čl. 6 odst. 2

               Čl. 5 odst. 2

               Čl. 10 odst. 4

               Čl. 6 odst. 1 první pododstavec

               Čl. 9 odst. 1

               Čl. 6 odst. 1 druhý pododstavec

               Čl. 17 odst. 1

               Čl. 6 odst. 2

               Čl. 9 odst. 3

               Čl. 6 odst. 3

               Čl. 9 odst. 1 druhý pododstavec

               Čl. 6 odst. 4

               Čl. 9 odst. 2

               Čl. 7 první pododstavec

               Čl. 10 odst. 1

               Čl. 7 druhý pododstavec

               Čl. 17 odst. 1

               Čl. 7 třetí pododstavec

               Čl. 10 odst. 2

               Článek 8

               Čl. 17 odst. 5

               Čl. 9 odst. 1 začátek věty

               Čl. 11 odst. 1

               Čl. 9 odst. 1 konec věty

               Čl. 17 odst. 1

               Čl. 9 odst. 2 první věta

               Čl. 11 odst. 2

               Čl. 9 odst. 2 druhá věta

               Čl. 11 odst. 3

               Čl. 10 odst. 1

               Článek 13

               Čl. 10 odst. 1 konec první věty

               Čl. 17 odst. 1

               Čl. 10 odst. 2

               Článek 14

               Čl. 10 odst. 3

               Článek 13

               Článek 11

               Čl. 16 odst. 1

               Čl. 12 odst. 1

               Čl. 15 odst. 1

               Čl. 12 odst. 2

               Čl. 15 odst. 3

               Čl. 12 odst. 3

               Čl. 10 odst. 2

               Čl. 12 odst. 4

               Čl. 17 odst. 1

               Čl. 12 odst. 5

               Čl. 15 odst. 4 první pododstavec

               Čl. 12 odst. 6

               Čl. 15 odst. 4 druhý pododstavec

               Článek 13

               Čl. 1 odst. 3

               Článek 14

               Článek 2

               Čl. 15 odst. 1

               Čl. 12 odst. 2

               Čl. 15 odst. 2

               Čl. 13 odst. 1 druhý pododstavec

               Článek 16

               Čl. 9 odst. 4

               Článek 17

               Článek 18

               Článek 18

               Článek 20

               Článek 19

               Článek 21

               Čl. 20 první, druhá a třetí odrážka

               Čl. 17 odst. 1

               Čl. 20 čtvrtá odrážka

               Čl. 16 odst. 2

               Čl. 20 pátá odrážka

               Čl. 20 odst. 2

               Článek 21

               Článek 22

               Článek 22

               Článek 26

               Článek 3 (nový)

               Článek 4 (nový)

               Článek 8 (nový)

               Článek 19 (nový)

               Článek 23 (nový)

               Článek 24 (nový)

               Článek 25 (nový)


title: Směrnice Komise 2013/46/EU ze dne 28. srpna 2013 , kterou se mění směrnice 2006/141/ES, pokud jde o požadavky na bílkoviny pro počáteční a pokračovací kojeneckou výživu  Text s významem pro EHP

text:
               29.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 230/16

         SMĚRNICE KOMISE 2013/46/EU
   ze dne 28. srpna 2013,
   kterou se mění směrnice 2006/141/ES, pokud jde o požadavky na bílkoviny pro počáteční a pokračovací kojeneckou výživu
   (Text s významem pro EHP)
   EVROPSKÁ KOMISE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
   s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2009/39/ES ze dne 6. května 2009 o potravinách určených pro zvláštní výživu (1), a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedené směrnice,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Směrnice Komise 2006/141/ES ze dne 22. prosince 2006 o počáteční a pokračovací kojenecké výživě a o změně směrnice 1999/21/ES (2) stanoví mj. pravidla pro složení a označování počáteční a pokračovací kojenecké výživy.

               (2)

               Směrnice 2006/141/ES specificky stanoví, že počáteční a pokračovací kojenecká výživa se vyrábí pouze ze zdrojů bílkovin vymezených v uvedené směrnici. Těmito zdroji bílkovin jsou bílkoviny kravského mléka a izoláty sójových bílkovin, samotné nebo ve směsi, a také hydrolyzované bílkoviny.

               (3)

               Na žádost Komise předložil dne 28. února 2012 Evropský úřad pro bezpečnost potravin vědecké stanovisko o vhodnosti bílkovin kozího mléka jako zdroje bílkovin v počáteční a pokračovací kojenecké výživě. V uvedeném stanovisku dospěl úřad k závěru, že bílkoviny z kozího mléka mohou být vhodným zdrojem bílkovin pro počáteční a pokračovací kojeneckou výživu, pokud je konečný výrobek v souladu s kritérii na složení stanovenými ve směrnici 2006/141/ES.

               (4)

               Na základě tohoto stanoviska by mělo být uvádění počáteční a pokračovací kojenecké výživy vyrobené z bílkovin kozího mléka na trh umožněno, pokud je konečný výrobek v souladu s kritérii na složení stanovenými ve směrnici 2006/141/ES. Směrnice 2006/141/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.

               (5)

               Na žádost Komise předložil dne 5. října 2005 Evropský úřad pro bezpečnost potravin vědecké stanovisko o bezpečnosti a vhodnosti částečně hydrolyzované syrovátkové bílkoviny s obsahem bílkovin minimálně 1,9 g/100 kcal, což bylo pod minimální úrovní stanovenou tehdy v právních předpisech Unie, pro zvláštní výživu kojenců. V uvedeném stanovisku dospěl úřad k závěru, že počáteční kojenecká výživa založená na hydrolyzované syrovátkové bílkovině získané z kravského mléka s obsahem bílkovin 1,9 g/100 kcal (0,47 g/100 kJ) a odpovídající posuzovanému bílkovinnému složení je bezpečná a vhodná pro použití jako jediný zdroj výživy kojenců. Na základě uvedeného stanoviska směrnice 2006/141/ES ve znění nařízení Komise (ES) č. 1243/2008 ze dne 12. prosince 2008, kterým se mění přílohy III a VI směrnice 2006/141/ES, pokud jde o požadavky na složení některé počáteční kojenecké výživy (3), povoluje prodej dětské výživy vyrobené z hydrolyzovaných bílkovin s takovýmto obsahem bílkoviny, pokud je výrobek v souladu s určitými specifickými kritérii stanovenými v uvedené směrnici.

               (6)

               Úřad ve stanovisku rovněž dospěl k názoru, že přestože nebyly předloženy žádné údaje o pokračovací kojenecké výživě založené na hydrolyzované syrovátkové bílkovině s obsahem bílkovin 1,9 g/100 kcal (0,47 g/100 kJ), je výživa s takovýmto bílkovinným složením vhodná pro starší děti ve spojení s příkrmem.

               (7)

               Na základě uvedeného stanoviska a s cílem umožnit vývoj inovativních produktů by mělo být povoleno uvádět takovouto pokračovací kojeneckou výživu na trh. Směrnice 2006/141/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.

               (8)

               Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat a ani Evropský parlament ani Rada nevyjádřily s těmito opatřeními nesouhlas,

         PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
   Článek 1
   Směrnice 2006/141/ES se mění takto:

               1)

               Článek 7 se mění takto:

                           a)

                           v odstavci 1 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
                           „U počáteční kojenecké výživy vyrobené z bílkovin kravského nebo kozího mléka vymezených v bodě 2.1 přílohy I s obsahem bílkovin v rozmezí mezi minimální hodnotou a 0,5 g/100 kJ (2 g/100 kcal) se vhodnost počáteční kojenecké výživy pro zvláštní výživu kojenců prokazuje prostřednictvím odpovídajících studií vypracovaných v souladu se všeobecně uznávanými odbornými pokyny ohledně podoby a způsobu vypracování takových studií.“;

                           b)

                           v odstavci 2 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
                           „U pokračovací kojenecké výživy vyrobené z hydrolyzovaných bílkovin vymezených v bodě 2.2 přílohy II s obsahem bílkovin v rozmezí mezi minimální hodnotou a 0,56 g/100 kJ (2,25 g/100 kcal) se vhodnost pokračovací kojenecké výživy pro zvláštní výživu kojenců prokazuje prostřednictvím odpovídajících studií vypracovaných v souladu se všeobecně uznávanými odbornými pokyny ohledně podoby a způsobu vypracování takových studií a musí být v souladu s odpovídajícími specifikacemi uvedenými v příloze VI.“

               2)

               V článku 12 se úvodní věta nahrazuje tímto:
               „Název, pod kterým jsou počáteční a pokračovací kojenecké výživy vyrobené výhradně z bílkovin kravského nebo kozího mléka prodávány, je:“.

               3)

               Přílohy I, II a III a VI se mění v souladu s přílohou této směrnice.

         Článek 2
   Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
   Článek 3
   1.   Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 28. února 2014. Neprodleně sdělí Komisi jejich znění.
   Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
   2.   Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
   Článek 4
   Tato směrnice je určena členským státům.

      V Bruselu dne 28. srpna 2013.

            Za Komisi

         José Manuel BARROSO

            předseda

      (1)  Úř. věst. L 124, 20.5.2009, s. 21.

      (2)  Úř. věst. L 401, 30.12.2006, s. 1.

      (3)  Úř. věst. L 335, 13.12.2008, s. 25.

      PŘÍLOHA
      Přílohy I, II, III a VI směrnice 2006/141/ES se mění takto:

                  1)

                  Příloha I se mění takto:

                              a)

                              bod 2.1 se mění takto:

                                          i)

                                          název se nahrazuje tímto:
                                          „2.1   Počáteční kojenecká výživa vyrobená z bílkovin kravského nebo kozího mléka“,

                                          ii)

                                          poznámka pod čarou 1 se nahrazuje tímto:

                                                      „(1)

                                                      Počáteční kojenecká výživa vyrobená z bílkovin kravského nebo kozího mléka s obsahem bílkovin v rozmezí mezi minimální hodnotou a 0,5 g/100 kJ (2 g/100 kcal) musí být v souladu s čl. 7 odst. 1 druhým pododstavcem.“;

                              b)

                              v bodě 2.3 se název nahrazuje tímto:
                              „2.3   Počáteční kojenecká výživa vyrobená z izolátů sójových bílkovin, samotných nebo ve směsi s bílkovinami kravského nebo kozího mléka“;

                              c)

                              v bodě 10.1 se název nahrazuje tímto:
                              „10.1   Počáteční kojenecká výživa vyrobená z bílkovin kravského nebo kozího mléka nebo z hydrolyzovaných bílkovin“;

                              d)

                              v bodě 10.2 se název nahrazuje tímto:
                              „10.2   Počáteční kojenecká výživa vyrobená z izolátů sójových bílkovin, samotných nebo ve směsi s bílkovinami kravského nebo kozího mléka“.

                  2)

                  Příloha II se mění takto:

                              a)

                              v bodě 2.1 se název nahrazuje tímto:
                              „2.1   Pokračovací kojenecká výživa vyrobená z bílkovin kravského nebo kozího mléka“;

                              b)

                              v bodě 2.2 se tabulka nahrazuje tímto:

                                          „Nejméně (1)

                                          Nejvíce

                                          0,45 g/100 kJ
                                          (1,8 g/100 kcal)

                                          0,8 g/100 kJ
                                          (3,5 g/100 kcal)

                              c)

                              v bodě 2.3 se název nahrazuje tímto:
                              „2.3   Pokračovací kojenecká výživa vyrobená z izolátů sójových bílkovin, samotných nebo ve směsi s bílkovinami kravského nebo kozího mléka“;

                              d)

                              v bodě 8.1 se název nahrazuje tímto:
                              „8.1   Pokračovací kojenecká výživa vyrobená z bílkovin kravského nebo kozího mléka nebo z hydrolyzovaných bílkovin“;

                              e)

                              v bodě 8.2 se název nahrazuje tímto:
                              „8.2   Pokračovací kojenecká výživa vyrobená z izolátů sójových bílkovin, samotných nebo ve směsi s bílkovinami kravského nebo kozího mléka“.

                  3)

                  V příloze III bodě 3 se poznámka pod čarou 1 nahrazuje tímto:

                              „(1)

                              L-arginin a hydrochlorid L-argininu smějí být použity pouze pro výrobu počáteční kojenecké výživy uvedené v čl. 7 odst. 1 třetím pododstavci a pokračovací kojenecké výživy uvedené v čl. 7 odst. 2 druhém pododstavci.“

                  4)

                  Nadpis přílohy VI se nahrazuje tímto:
                  „Specifikace obsahu a zdroje bílkovin a zpracování bílkovin používaných při výrobě počáteční a pokračovací kojenecké výživy o obsahu bílkovin nižším než 0,56 g/100 kJ (2,25 g/100 kcal) vyrobené z hydrolyzovaných syrovátkových bílkovin získaných z bílkovin kravského mléka“.

         (1)  Pokračovací kojenecká výživa vyrobená z hydrolyzovaných bílkovin s obsahem bílkovin mezi minimální hodnotou a 0,56 g/100 kJ (2,25 g/100 kcal) musí být v souladu s čl. 7 odst. 2 druhým pododstavcem.“;


title: Směrnice Komise 2003/40/ES ze dne 16. května 2003, kterou se stanoví seznam, koncentrační limity a požadavky na označování složek přírodních minerálních vod a požadavky na použití vzduchu obohaceného ozonem při úpravě přírodních minerálních vod a pramenitých vod

text:
Důležité právní upozornění

|

32003L0040

Úřední věstník L 126 , 22/05/2003 S. 0034 - 0039

		Směrnice Komise 2003/40/ESze dne 16. května 2003,kterou se stanoví seznam, koncentrační limity a požadavky na označování složek přírodních minerálních vod a požadavky na použití vzduchu obohaceného ozonem při úpravě přírodních minerálních vod a pramenitých vodKOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,s ohledem na směrnici Rady 80/777/EHS [1] ze dne 15. července 1980 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se využívání a prodeje přírodních minerálních vod, naposledy pozměněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 96/70/ES [2], a zejména na čl. 11 odst. 1 uvedené směrnice,vzhledem k těmto důvodům:(1) Určité přírodní minerální vody mohou z důvodu svého hydrogeologického původu obsahovat přirozené složky, které mohou v určitých koncentracích představovat riziko pro veřejné zdraví. Proto je nezbytné stanovit koncentrační limity pro tyto složky v přírodních minerálních vodách.(2) Podle článku 11 směrnice 80/777/EHS mají být po konzultaci s Vědeckým výborem pro potraviny přijaty harmonizované koncentrační limity pro složky přírodních minerálních vod a nezbytné předpisy týkající se uvádění údajů o vysokém obsahu některých složek při označování.(3) Vědecký výbor pro potraviny vydal stanovisko [3] o arsenu, baryu, fluoridech, boru a manganu a dalších složkách přírodních minerálních vod a potvrdil limity doporučené WHO pro pitnou vodu.(4) Revidovaný Kodex norem pro "přírodní minerální vody" [4] stanoví za účelem ochrany zdraví seznam těchto složek a jejich maximální limity. Byl přijat na základě nejnovějších mezinárodních vědeckých údajů a zajišťuje dostatečnou ochranu veřejného zdraví.(5) Obecně se uznává, že omezený příjem fluoridů může mít příznivý účinek na chrup. Naproti tomu příliš vysoký celkový příjem fluoridů může mít škodlivé účinky na veřejné zdraví. Je tedy nezbytné stanovit harmonizované maximální limity obsahu fluoridů v přírodních minerálních vodách zajišťující dostatečnou ochranu populace jako celku.(6) Světová zdravotnická organizace doporučila pro obsah fluoridů v pitné vodě směrnou hodnotu 1,5 mg/l, kterou v uvedeném stanovisku potvrdil Vědecký výbor pro potraviny. Za účelem ochrany kojenců a malých dětí, kteří jsou nejcitlivější na riziko fluorózy, je třeba, aby překročení této směrné hodnoty pro obsah fluoridů bylo uvedeno na etiketě přírodní minerální vody, a to způsobem snadno rozpoznatelným pro spotřebitele.(7) Vědecký výbor pro potraviny stanovil směrnou hodnotu pro obsah boru v přírodních minerálních vodách na základě doporučení WHO [5] z roku 1996. WHO a další mezinárodně uznávané organizace od té doby přehodnotily účinek boru na veřejné zdraví a doporučily vyšší hodnoty. Proto by měly být vedeny konzultace s Evropským úřadem pro bezpečnost potravin o boru v přírodních minerálních vodách, aby mohly být zohledněny nejnovější vědecké poznatky, a maximální limit obsahu boru by v této etapě neměl být stanovován.(8) V uvedeném stanovisku Vědecký výbor pro potraviny také uvedl přijatelnou úroveň obsahu barya, manganu a arsenu v přírodních minerálních vodách. Pokud jde o ostatní nežádoucí složky přírodních minerálních vod, které mohou mít škodlivý účinek na veřejné zdraví, jsou v revidovaném Kodexu norem stanoveny maximální limity zajišťující dostatečnou ochranu veřejného zdraví. Limit obsahu dusitanů se však na základě dostupných údajů jeví jako příliš nízký a měl by být přizpůsoben limitu pro pitnou vodu [6].(9) Maximální limit obsahu dusičnanů stanovený v Kodexu norem zajišťuje dostatečnou ochranu veřejného zdraví a měl by sloužit jako referenční hodnota pro Společenství a mezinárodní obchod s minerálními vodami. Během postupu úředního uznávání zdrojů přírodních minerálních vod podle článku 1 uvedené směrnice musí však mít příslušné orgány členských států možnost použít nižší směrnou hodnotu pro dusičnany v přírodních minerálních vodách jímaných na jejich území.(10) Přírodní minerální vody, u nichž obsah určitých složek překračuje maximální limity, musí být za účelem ochrany veřejného zdraví upravovány odstraněním těchto složek. Aby mohli provozovatelé učinit nezbytné investice pro dodržení souladu s těmito novými normami, měly by být před vstupem v platnost maximálních koncentračních limitů těchto složek stanoveny dostatečné lhůty, zejména pokud jde o fluoridy a nikl, v jejichž případě dosud nebyly na úrovni Společenství posuzovány ani schváleny žádné postupy úpravy.(11) Pro účely úředních kontrol obsahu těchto složek je nezbytné stanovit fluktuační rozpětí maximálních koncentračních limitů odpovídající nejistotě měření.(12) Podle čl. 4 odst. 1 písm. b) směrnice 80/777/EHS (ve znění pozdějších předpisů) smějí být železo, mangan, síra a arsen odstraňovány z určitých přírodních minerálních vod pomocí vzduchu obohaceného ozonem s výhradou posouzení Vědeckým výborem pro potraviny a přijetí podmínek pro použití této úpravy Vědeckým výborem pro potravní řetězec a zdraví zvířat.(13) Vědecký výbor pro potraviny vydal k této úpravě stanovisko [7], v němž stanoví jak závazné metody, tak závazné výsledky. Jeví se však jako vhodné stanovit pouze závazné výsledky, aby byl respektován vývoj postupů úpravy pomocí vzduchu obohaceného ozonem a odlišnost postupů vyplývající z fyzikálněchemického složení upravované vody.(14) Dále úprava pomocí vzduchu obohaceného ozonem nesmí vést ke změně složení ve smyslu čl. 7 odst. 2 písm. a) směrnice 80/777/EHS, pokud jde o charakteristické složky, ani nesmí mít dezinfekční účinky ve smyslu čl. 4 odst. 3 nebo vést k tvorbě reziduí z úpravy, které by mohly mít škodlivý účinek na veřejné zdraví.(15) Ve smyslu čl. 7 odst. 2 písm. c) musí být na etiketách přírodních minerálních vod upravených pomocí vzduchu obohaceného ozonem uvedeny údaje poskytující spotřebiteli dostatečné informace o veškerých provedených úpravách.(16) V souladu s čl. 9 odst. 4a prvním pododstavcem čtvrtou odrážkou směrnice 80/777/EHS jsou ustanovení týkající se úprav uvedená v článku 4 směrnice, a zejména úpravy pomocí vzduchu obohaceného ozonem, použitelná pro pramenité vody.(17) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Vědeckého výboru pro potravní řetězec a zdraví zvířat,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Tato směrnice stanoví seznam složek přírodních minerálních vod, které mohou představovat riziko pro veřejné zdraví, limity přípustného obsahu těchto složek, lhůty pro použití těchto limitů a požadavky na označování určitých složek. Přítomnost těchto složek ve vodě musí být přirozená a nesmí být důsledkem kontaminace zdroje.Stanoví rovněž podmínky pro použití vzduchu obohaceného ozonem pro odstranění sloučenin železa, manganu, síry a arsenu z přírodních minerálních vod a pramenitých vod a požadavky na označování vod, které byly touto metodou upraveny.Článek 21. Nejpozději dne 1. ledna 2006 musí být přírodní minerální vody v okamžiku balení v souladu s maximálními koncentračními limity stanovenými v příloze I pro složky na seznamu v uvedené příloze.2. U fluoridů a niklu se však tato lhůta prodlužuje do 1. ledna 2008.3. Odchylně od odstavce 1 mohou příslušné orgány členských států během postupu úředního uznávání přírodních minerálních vod jímaných na jejich území přijmout nižší směrnou hodnotu pro dusičnany a dusitany, pokud tutéž směrnou hodnotu použijí u všech žádostí, které jsou jim předloženy.Článek 3Pro účely úředních kontrol dodrží členské státy při analýze složek uvedených v příloze I specifikace uvedené v příloze II.Článek 41. Na etiketě přírodních minerálních vod s obsahem fluoridů vyšším než 1,5 mg/l se uvedou slova "obsahuje více než 1,5 mg/l fluoridů: nevhodná k pravidelné spotřebě kojenci a dětmi do sedmi let".2. Informace na etiketě podle odstavce 1 tohoto článku musí být umístěny v bezprostřední blízkosti prodejního názvu a musí být jasně viditelné.3. U přírodních minerálních vod, které jsou podle odstavce 1 opatřeny informací na etiketě, musí být skutečný obsah fluoridů uveden v rámci fyzikálněchemického složení ve smyslu čl. 7 odst. 2 písm. a) směrnice 80/777/EHS udávajícího obsah charakteristických složek.Článek 51. Aniž je dotčen čl. 4 odst. 1 písm. b) směrnice 80/777/EHS, musí být použití úpravy přírodní minerální vody pomocí vzduchu obohaceného ozonem předem oznámeno příslušným orgánům, které zajistí,a) že použití takové úpravy je odůvodněno složením vody, pokud jde o obsah sloučenin železa, manganu, síry a arsenu;b) že provozovatel přijal veškerá opatření, aby zajistil, že úprava bude účinná a bezpečná, a aby umožnil její kontrolu příslušnými orgány.2. Při úpravě přírodních minerálních vod pomocí vzduchu obohaceného ozonem musí být splněny všechny tyto podmínky:a) úpravou nesmí dojít ke změně fyzikálněchemického složení přírodní minerální vody, pokud jde o charakteristické složky;b) přírodní minerální voda musí před úpravou splňovat mikrobiologická kritéria stanovená v čl. 5 odst. 1 a 2 směrnice 80/777/EHS;c) úprava nesmí vést k tvorbě reziduí v koncentraci překračující maximální limity stanovené v příloze III nebo reziduí, která by mohla představovat riziko pro veřejné zdraví.Článek 6Na etiketě přírodních minerálních vod, které byly upraveny pomocí vzduchu obohaceného ozonem, musí být ve smyslu čl. 7 odst. 2 písm. c) směrnice 80/777/EHS v bezprostřední blízkosti analytického složení udávajícího charakteristické složky uvedena slova "voda upravena schváleným postupem oxidace pomocí vzduchu obohaceného ozonem".Článek 7Aniž je dotčen čl. 9 odst. 4 písm. b směrnice 80/777/EHS, vztahují se články 5 a 6 této směrnice na pramenité vody.Článek 81. Členské státy přijmou opatření nezbytná k tomu, aby nejpozději do 1. ledna 2004 povolily uvádění výrobků, které jsou v souladu s touto směrnicí, na trh.2. Aniž jsou dotčeny lhůty stanovené v čl. 2 odst. 1 a 2, zakáží členské státy od 1. července 2004 uvádění výrobků, které nejsou v souladu s touto směrnicí, na trh. Výrobky zabalené a označené před 1. červencem 2004 však mohou být prodávány do vyčerpání zásob.Článek 9Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 2003. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.Opatření přijatá podle tohoto odstavce musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.Článek 10Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.Článek 11Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 16. května 2003.Za KomisiDavid Byrnečlen Komise[1] Úř. věst. L 229, 30.8.1980, s. 1.[2] Úř. věst. L 299, 23.11.1996, s. 26.[3] Stanovisko ze dne 13. prosince 1996 o arsenu, baryu, fluoridech, boru a manganu v přírodních minerálních vodách.[4] Kodex norem 1081981, rev. 11997, revidovaný na 7. zasedání CCNMW (říjen 2000).[5] WHO (1996): Doporučení o jakosti pitné vody, druhé vydání, díl 2.[6] Směrnice Rady 98/83/ES (Úř. věst. L 330, 5.12.1998, s. 32).[7] Stanovisko Vědeckého výboru pro potraviny ze dne 7. června 1996 o použití ozonu k odstranění nestabilních prvků, jako jsou železo, mangan a arsen, z přírodních minerálních vod.--------------------------------------------------PŘÍLOHA IPřirozené složky přírodních minerálních vod a maximální limity, jejichž překročení může představovat riziko pro veřejné zdravíSložky | Maximální limity (mg/l) |Antimon | 0,0050 |Arsen | 0,010 (celkový obsah) |Baryum | 1,0 |Bor | vyhrazeno |Kadmium | 0,003 |Chrom | 0,050 |Měď | 1,0 |Kyanidy | 0,070 |Fluoridy | 5,0 |Olovo | 0,010 |Mangan | 0,50 |Rtuť | 0,0010 |Nikl | 0,020 |Dusičnany | 50 |Dusitany | 0,1 |Selen | 0,010 |--------------------------------------------------PŘÍLOHA IIPracovní charakteristiky [1] pro účely analýzy složek uvedených v příloze IPoznámka 1:správnost vyjadřuje systematickou chybu a je rozdílem střední hodnoty velkého počtu opakovaných měření a skutečné hodnoty.Poznámka 2:přesnost vyjadřuje náhodné chyby a vyjadřuje se obvykle jako směrodatná odchylka (v rámci skupiny měření a mezi skupinami měření) výsledků od střední hodnoty. Přijatelná přesnost se rovná dvojnásobku relativní směrodatné odchylky.Poznámka 3:mezí zjistitelnosti je- trojnásobek relativní směrodatné odchylky jedné skupiny měření přírodního vzorku s nízkou koncentrací daného ukazatele,- nebo pětinásobek relativní směrodatné odchylky jedné skupiny měření slepého vzorku.Poznámka 4:metodou musí být možné stanovit celkové kyanidy ve všech formách.Složky | Pravdivost hodnoty ukazatele v % (Pozn. 1) | Přesnost hodnoty ukazatele (Pozn. 2) | Mez zjistitelnosti v % hodnoty ukazatele (Pozn. 3) | Poznámky |Antimon | 25 | 25 | 25 | |Arsen | 10 | 10 | 10 | |Baryum | 25 | 25 | 25 | |Bor | | | | Viz příloha I |Kadmium | 10 | 10 | 10 | |Chrom | 10 | 10 | 10 | |Měď | 10 | 10 | 10 | |Kyanidy | 10 | 10 | 10 | Poznámka 4 |Fluoridy | 10 | 10 | 10 | |Olovo | 10 | 10 | 10 | |Mangan | 10 | 10 | 10 | |Rtuť | 20 | 10 | 20 | |Nikl | 10 | 10 | 10 | |Dusičnany | 10 | 10 | 10 | |Dusitany | 10 | 10 | 10 | |Selen | 10 | 10 | 10 | |--------------------------------------------------PŘÍLOHA IIIMaximální limity reziduí z úpravy přírodních minerálních vod a pramenitých vod upravených pomocí vzduchu obohaceného ozonemRezidua z úpravy | Maximální limit (μg/l) |Rozpuštěný ozon | 50 |Bromičnany | 3 |Bromoform | 1 |--------------------------------------------------