title: Směrnice Rady 98/24/ES ze dne 7. dubna 1998 o bezpečnosti a ochraně zdraví zaměstnanců před riziky spojenými s chemickými činiteli používanými při práci (čtrnáctá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS)

text:
Důležité právní upozornění

|

31998L0024

Úřední věstník L 131 , 05/05/1998 S. 0011 - 0023

		Směrnice Rady 98/24/ESze dne 7. dubna 1998o bezpečnosti a ochraně zdraví zaměstnanců před riziky spojenými s chemickými činiteli používanými při práci (čtrnáctá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS)RADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 118a této smlouvy,s ohledem na návrh Komise [1], vypracovaný po konzultaci s Poradním výborem pro bezpečnost, hygienu a ochranu zdraví při práci,s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy [3],(1) vzhledem k tomu, že článek 118a Smlouvy stanoví, že Rada přijímá směrnice určující minimální požadavky na podporu zlepšování zejména pracovního prostředí a k zabezpečení vyšší úrovně ochrany bezpečnosti a zdraví pracovníků;(2) vzhledem k tomu, že podle uvedeného článku by tyto směrnice neměly ukládat žádná správní, finanční ani právní omezení bránící zakládání a rozvoji malých a středních podniků;(3) vzhledem k tomu, že zlepšení bezpečnosti, hygieny a ochrany zdraví pracovníků při práci je cíl, který nesmí být podřízen úvahám ryze ekonomické povahy;(4) vzhledem k tomu, že cílem dodržování minimálních požadavků na ochranu zdraví a bezpečnosti zaměstnanců před riziky spojenými s chemickými činiteli je zajistit nejen ochranu zdraví a bezpečnost každého jednotlivého zaměstnance, ale také zajistit takovou úroveň minimální ochrany pro všechny zaměstnance ve Společenství, která zamezí možnému narušení hospodářské soutěže;(5) vzhledem k tomu, že pro Společenství jako celek musí být zavedena jednotná úroveň ochrany před riziky spojenými s chemickými činiteli; že tato úroveň ochrany musí být stanovena ne jednotlivými předpisy, ale rámcem obecných zásad umožňujících členským státům používat minimální předpisy jednotně;(6) vzhledem k tomu, že při pracovních činnostech s chemickými činiteli mohou být zaměstnanci vystaveni riziku;(7) vzhledem k tomu, že směrnice Rady 80/1107/EHS ze dne 27. listopadu 1980 o ochraně zaměstnanců před riziky spojenými s expozicí chemickým, fyzikálním a biologickým činitelům při práci [4], směrnice Rady 82/605/EHS ze dne 28. července 1982 o ochraně zaměstnanců před riziky spojenými s expozicí olovu a jeho solím při práci (první samostatná směrnice ve smyslu článku 8 směrnice 80/1107/EHS) [5] a směrnice Rady 88/364/EHS ze dne 9. června 1988 o ochraně zaměstnanců zákazem některých specifických činitelů nebo pracovních činností (čtvrtá samostatná směrnice ve smyslu článku 8 směrnice 80/1107/EHS) [6] by měly být za účelem důslednosti a jasnosti, jakož i z technických důvodů, přepracovány a spojeny do jediné směrnice, která stanoví minimální požadavky na ochranu zdraví a bezpečnosti zaměstnanců při pracovních činnostech s chemickými činiteli; že uvedené směrnice mohou být zrušeny;(8) vzhledem k tomu, že tato směrnice je samostatnou směrnicí ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci [7];(9) vzhledem k tomu, že uvedená směrnice se použije v plném rozsahu na expozici zaměstnanců chemickým činitelům, aniž jsou dotčena přísnější nebo zvláštní ustanovení této směrnice;(10) vzhledem k tomu, že přísnější nebo zvláštní ustanovení týkající se přepravy nebezpečných chemických činitelů jsou obsažena v závazných mezinárodních dohodách a úmluvách převzatých do předpisů Společenství o přepravě nebezpečných látek na silnicích, po železnici, vodní nebo vzdušnou cestou;(11) vzhledem k tomu, že ve směrnicích 67/548/EHS [8] a 88/379/EHS [9] o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných chemických látek a přípravků stanovila Rada systém kritérií pro klasifikaci nebezpečných chemických látek a přípravků;(12) vzhledem k tomu, že definice nebezpečných chemických činitelů by měla zahrnovat všechny chemické látky, které odpovídají těmto kritériím a také všechny chemické látky, které sice těmto kritériím neodpovídají, ale které na základě svých fyzikálně-chemických, chemických nebo toxikologických vlastností a na základě způsobu použití nebo přítomnosti na pracovišti, představují riziko pro bezpečnost a zdraví zaměstnanců;(13) vzhledem k tomu, že ve směrnici 90/492/EHS [10] Komise vymezila a stanovila systém informování o nebezpečných látkách a jejich přípravcích ve formě bezpečnostních listů, které jsou určeny především pro profesionální uživatele, aby jim umožnily přijmout opatření nezbytná k zajištění bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců; že směrnice Rady 92/58/EHS ze dne 24. června 1992 o minimálních požadavcích na bezpečnostní nebo zdravotní značky na pracovišti (devátá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/ES) [11] zavádí systém značení nádob a potrubí používaných na nebezpečné chemické látky nebo přípravky při práci;(14) vzhledem k tomu, že zaměstnavatel by měl zhodnotit všechna rizika pro bezpečnost a zdraví zaměstnanců vyplývající z přítomnosti nebezpečných chemických činitelů na pracovišti, aby mohl přijmout nezbytná preventivní a ochranná opatření uvedená v této směrnici;(15) vzhledem k tomu, že preventivní opatření zjištěná hodnocením rizik a přijatá zaměstnavatelem by měla být v souladu s potřebou chránit veřejné zdraví a životní prostředí;(16) vzhledem k tomu, že pro doplnění informací dostupných zaměstnancům, aby byla zajištěna vyšší úroveň ochrany, je nezbytné, aby zaměstnanci a jejich zástupci byli informováni o rizicích pro jejich zdraví a bezpečnost vyplývajících z používání chemických činitelů a o nezbytných opatření pro omezení nebo vyloučení těchto rizik, a aby mohli kontrolovat, zda byla nezbytná ochranná opatření přijata;(17) vzhledem k tomu, že zdravotní dohled nad zaměstnanci, u kterých výsledky uvedeného posouzení odhalily riziko pro zdraví, může přispět k preventivním a ochranným opatřením, která má zaměstnavatel přijmout;(18) vzhledem k tomu, že zaměstnavatel musí pravidelně provádět hodnocení a měření a musí být informován o novém technickém vývoji za účelem zlepšení ochrany bezpečnosti a zdraví zaměstnanců;(19) vzhledem k tomu, že by nejnovější vědecké údaje měli hodnotit nezávislí vědečtí pracovníci, aby pomohli Komisi při stanovení limitních hodnot expozice na pracovišti;(20) vzhledem k tomu, že vědecké poznatky v některých případech neumožní stanovit úroveň expozice chemickému činiteli, pod kterou přestávají existovat zdravotní rizika, nicméně snížení expozice těmto chemickým činitelům tato rizika sníží;(21) vzhledem k tomu, že Komise ve směrnicích 91/322/EHS [12] a 96/94/ES [13] stanoví směrné limitní hodnoty ve smyslu směrnice 80/1107/EHS; že tyto směrnice by měly být zachovány jako část platného právního rámce;(22) vzhledem k tomu, že nezbytná technická přizpůsobení této směrnici by měla být vypracována ve spolupráci s výborem zřízeným směrnicí 89/391/EHS pro pomoc Komisi při technickém přizpůsobení samostatných směrnic přijatých v rámci naposledy uvedené směrnice; že by Komise po konzultaci Poradního výboru pro bezpečnost, hygienu a ochranu zdraví při práci v souladu s rozhodnutím 74/325/EHS [14] měla také vypracovat praktické zásady pro uplatňování této směrnice;(23) vzhledem k tomu, že zrušení směrnice 80/1107/EHS nesmí mít za následek snížení současných norem ochrany zaměstnanců s ohledem na chemické, fyzikální a biologické činitele; že normy vyplývající ze stávajících směrnic o biologických činitelích, navrhované směrnice o fyzikálních činitelích, z této směrnice a z jakýchkoli změn těchto textů by měly odrážet a alespoň zachovávat normy stanovené v uvedené směrnici;(24) vzhledem k tomu, že tato směrnice představuje konkrétní příspěvek k vytvoření sociálního rozměru vnitřního trhu,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:ODDÍL IOBECNÁ USTANOVENÍČlánek 1Účel a oblast působnosti1. Tato směrnice, která je čtrnáctou samostatnou směrnicí ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS, stanoví minimální požadavky na ochranu zaměstnanců před riziky pro jejich bezpečnost a zdraví, které vznikají nebo které by mohly vzniknout z účinků chemických činitelů, které se nacházejí na pracovišti, nebo v důsledku jakékoli pracovní činnosti zahrnující chemické činitele.2. Požadavky této směrnice se použijí ve všech případech, kdy se na pracovišti nacházejí nebo by se mohly nacházet nebezpečné chemické činitele, aniž jsou dotčeny předpisy o chemických činitelích, na které se vztahují opatření na ochranu před ozářením na základě směrnic přijatých v rámci Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii.3. Tato směrnice se vztahuje na karcinogeny na pracovišti, aniž jsou dotčena přísnější nebo zvláštní ustanovení směrnice Rady 90/394/EHS ze dne 28. června 1990 o ochraně zaměstnanců před riziky spojenými s expozicí karcinogenům při práci (šestá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) [15].4. Směrnice 89/391/EHS se vztahuje v plném rozsahu na celou oblast uvedenou v tomto článku, aniž jsou dotčena přísnější nebo zvláštní ustanovení této směrnice.5. Tato směrnice se vztahuje na přepravu nebezpečných chemických činitelů, aniž jsou dotčena přísnější nebo zvláštní ustanovení obsažená ve směrnici 94/55/ES [16], směrnici 96/49/ES [17], v předpisu IMDG, předpisu IBC a předpisu IGC, jak jsou vymezeny v článku 2 směrnice 93/75/EHS [18], v Evropské úmluvě o mezinárodní přepravě nebezpečných věcí po vnitřních vodních cestách a v nařízení o přepravě nebezpečných látek po Rýnu, jak jsou převzaty do právních předpisů Společenství, a v technických pokynech pro bezpečnou přepravu nebezpečných věcí vydaných ke dni vstupu této směrnice v platnost Mezinárodní organizací pro civilní letectví.Článek 2DefinicePro účely této směrnice:a) "chemickým činitelem" se rozumí každý chemický prvek nebo sloučenina, samostatné nebo ve směsi, které se vyskytují v přirozeném stavu nebo jsou vyrobeny, použity nebo uvolněny, včetně vyloučení ve formě odpadu, jakoukoli pracovní činností, bez ohledu na to, zda byly vyrobeny záměrně nebo neúmyslně a zda byly uvedeny na trh;b) "nebezpečným chemickým činitelem" se rozumí:i) každý chemický činitel, který splňuje kritéria pro zařazení mezi nebezpečné látky podle přílohy VI směrnice 67/548/EHS, bez ohledu na to, zda tato látka byla zařazena podle uvedené směrnice, s výjimkou látek, které splňují pouze kritéria pro zařazení mezi látky nebezpečné pro životní prostředí;ii) každý chemický činitel, který splňuje kritéria pro zařazení mezi nebezpečné přípravky ve smyslu směrnice 88/379/EHS, bez ohledu na to, zda byl tento přípravek zařazen podle uvedené směrnice, s výjimkou přípravků, které splňují pouze kritéria pro zařazení mezi přípravky nebezpečné pro životní prostředí;iii) každý chemický činitel, který nesplňuje kritéria pro zařazení jako nebezpečný v souladu s body i) a ii), ale který může z důvodu svých fyzikálně-chemických, chemických nebo toxických vlastností a způsobu, jakým je na pracovišti používán nebo přítomen, představovat riziko pro bezpečnost a zdraví zaměstnanců, včetně všech chemických činitelů, jimž byla na základě článku 3 přidělena limitní hodnota expozice na pracovišti;c) "činností zahrnující chemické činitele" rozumí každá práce, při které se používají nebo mají používat chemické činitele v rámci jakéhokoli procesu včetně výroby, manipulace, skladování, dopravy, odstranění a úpravy, nebo při které tyto chemické činitele vznikají;d) "limitní hodnotou expozice na pracovišti" se rozumí, pokud není uvedeno jinak, limit časově váženého průměru koncentrace chemického činitele ve vzduchu v oblasti dýchání pracovníka ve vztahu k určenému referenčnímu období;e) "biologickou limitní hodnotou" se rozumí limit koncentrace v odpovídajícím biologickém materiálu pro činitele, jeho metabolity nebo indikátoru zatížení;f) "zdravotním dohledem" se rozumí posouzení zdravotního stavu jednotlivého zaměstnance ve vztahu k expozici některým chemickým činitelům při práci;g) "nebezpečím" se rozumí vnitřní vlastnost chemického činitele, která by mohla způsobit škodu;h) "rizikem" se rozumí pravděpodobnost, že k možné škodě za daných podmínek použití nebo expozice dojde.Článek 3Limitní hodnoty expozice na pracovišti a biologické limitní hodnoty1. Komise posoudí vzájemný vztah mezi zdravotními účinky nebezpečných chemických činitelů a úrovní expozice při práci na základě nezávislého vědeckého posouzení nejnovějších dostupných vědeckých údajů.2. Na základě hodnocení popsaného v odstavci 1 navrhne Komise po předchozí konzultaci s Poradním výborem pro bezpečnost, hygienu a ochranu zdraví při práci evropské cíle ochrany zaměstnanců před riziky chemických činitelů formou směrných limitních hodnot expozice na pracovišti, které budou stanoveny na úrovni Společenství.Tyto limitní hodnoty se zavádějí nebo mění postupem podle článku 17 směrnice 89/391/EHS s přihlédnutím k dostupným metodám měření. Členské státy pravidelně informují organizace zaměstnanců a zaměstnavatelů o směrných limitních hodnotách expozice na pracovištích stanovených na úrovni Společenství.3. Pro každý chemický činitel, pro který byla na úrovni Společenství zavedena směrná limitní hodnota expozice na pracovišti, zavedou členské státy s přihlédnutím k limitní hodnotě Společenství vlastní limitní hodnotu expozice na pracovišti určenou v souladu s vnitrostátními právními předpisy a zvyklostmi.4. Na úrovni Společenství mohou být vypracovány závazné limitní hodnoty expozice na pracovišti, které mimo faktorů, které byly podkladem pro zavedení směrných limitních hodnot expozice na pracovišti, odrážejí i faktory uskutečnitelnosti při zachování cíle zajištění ochrany zdraví zaměstnanců při práci. Takové limitní hodnoty se zavádějí v souladu s článkem 118a Smlouvy a jsou stanoveny v příloze I této směrnice.5. Pro každý chemický činitel, pro který je zavedena závazná limitní hodnota expozice na pracovišti, zavedou členské státy vlastní odpovídající závaznou limitní hodnotu expozice na pracovišti, založenou na limitní hodnotě Společenství, ale nepřesahující ji.6. Na úrovni Společenství mohou být na základě hodnocení popsaného v odstavci 1 a dostupných metod měření vypracovány závazné biologické limitní hodnoty, které odrážejí faktory uskutečnitelnosti při zachování cíle zajištění ochrany zdraví zaměstnanců při práci. Tyto limitní hodnoty se zavádějí postupem podle článku 118a Smlouvy a jsou stanoveny spolu s ostatními údaji důležitými pro zdravotní dohled v příloze II této směrnice.7. Pro každý chemický činitel, pro který je zavedena závazná biologická limitní hodnota na pracovišti, zavedou členské státy vlastní odpovídající závaznou biologickou limitní hodnotu, založenou na limitní hodnotě Společenství, ale nepřesahující ji.8. Pokud členský stát zavede nebo změní svou limitní hodnotu expozice na pracovišti nebo svou biologickou limitní hodnotu pro určitý chemický činitel, uvědomí o tom Komisi a ostatní členské státy a předloží jim odpovídající vědecké a technické údaje. Komise přijme vhodná opatření.9. Na základě zpráv předložených členskými státy podle článku 15 hodnotí Komise způsob, jakým jednotlivé členské státy vzaly při zavádění vlastních odpovídajících limitních hodnot expozice v úvahu směrné limitní hodnoty Společenství.10. Standardizované postupy měření a hodnocení koncentrace ovzduší na pracovišti ve vztahu k limitním hodnotám expozice na pracovišti budou vypracovány v souladu s čl. 12 odst. 2.ODDÍL IIPOVINNOSTI ZAMĚSTNAVATELEČlánek 4Zjištění a hodnocení rizika nebezpečných chemických činitelů1. V rámci svých povinností stanovených v čl. 6 odst. 3 a čl. 9 odst. 1 směrnice 89/391/EHS zaměstnavatel nejprve zjistí, zda se na pracovišti nacházejí nebezpečné chemické činitele. Pokud tomu tak je, zhodnotí všechna rizika pro bezpečnost a zdraví zaměstnanců vyplývající z přítomnosti těchto chemických činitelů, s přihlédnutím k:- jejich nebezpečným vlastnostem,- informacím o vlivu látek na bezpečnost a zdraví zaměstnanců, které poskytne dodavatel například na příslušném bezpečnostním listu v souladu se směrnicí 67/548/EHS nebo směrnicí 88/379/EHS,- úrovni, typu a trvání expozice,- podmínkám, za kterých probíhá práce zahrnující tyto činitele, včetně jejich množství,- všem limitním hodnotám expozice na pracovišti nebo biologickým limitním hodnotám zavedeným na území daného členského státu,- vlivu preventivních opatření, která byla nebo která budou přijata,- pokud jsou k dispozici, závěrům vyplývajícím z již uskutečněného zdravotního dohledu.Zaměstnavatel získá od dodavatele nebo z jiných dostupných zdrojů dodatečné informace, které jsou nutné pro hodnocení rizika. Tyto informace případně zahrnují zvláštní hodnocení týkající se rizika pro uživatele, vypracované na základě právních předpisů Společenství o chemických činitelích.2. Zaměstnavatel musí mít k dispozici hodnocení rizika podle článku 9 směrnice 89/391/EHS a musí určit opatření, která musí být přijata v souladu s články 5 a 6 této směrnice. Hodnocení rizika je dokumentováno vhodnou formou podle vnitrostátních právních předpisů a zvyklostí a může zahrnovat odůvodnění zaměstnavatele, že další podrobné hodnocení rizika není z důvodů povahy a množství rizik spojených s chemickými činiteli nezbytné. Hodnocení rizika je aktualizováno, zejména dojde-li k podstatným změnám, které je mohou činit zastaralým, nebo pokud se to na základě výsledků zdravotního dohledu jeví nezbytné.3. Hodnocení rizika zahrnuje určité činnosti v podniku nebo v závodě, jako například údržbové práce, při nichž se předpokládá, že i po přijetí všech technických opatření existuje možnost značné expozice nebo že z jiných důvodů může dojít ke škodlivým účinkům na bezpečnost a zdraví.4. V případě činností zahrnujících expozici několika nebezpečným chemickým činitelům je riziko hodnoceno na základě rizika představovaného všemi těmito chemickými činiteli dohromady.5. V případě nové činnosti zahrnující nebezpečné chemické činitele mohou být práce zahájeny až po vyhodnocení rizika a po provedení všech potřebných preventivních opatření.6. Praktické pokyny pro určení a hodnocení rizik a pro jejich přezkoumávání, a je-li to nezbytné, pro jejich přizpůsobování, budou vypracovány v souladu s čl. 12 odst. 2.Článek 5Obecné zásady pro prevenci rizik v souvislosti s nebezpečnými chemickými činiteli a pro uplatňování této směrnice ve vztahu k hodnocení rizik1. V rámci své povinnosti zajistit ochranu zdraví a bezpečnost zaměstnanců při všech činnostech zahrnujících nebezpečné chemické činitele přijme zaměstnavatel nezbytná preventivní opatření stanovená v čl. 6 odst. 1 a 2 směrnice 89/391/EHS a zahrne do nich také opatření stanovená v této směrnici.2. Rizika pro bezpečnost a zdraví zaměstnanců při práci zahrnující nebezpečné chemické činitele jsou vyloučena nebo snížena na minimum:- úpravou pracoviště a organizace práce,- zajištěním vhodných pracovních prostředků pro práci s chemickými činiteli a postupy údržby, které zajistí ochranu zdraví a bezpečnost zaměstnanců při práci,- omezením počtu exponovaných zaměstnanců nebo zaměstnanců, kteří mohou být exponováni, na minimum,- omezením trvání a intenzity expozice na minimum,- vhodnými hygienickými opatřeními,- omezením množství chemických činitelů přítomných na pracovišti na minimum nezbytné pro dotyčný typ práce,- vhodnými pracovními postupy zahrnujícími opatření pro bezpečnou manipulaci, skladování a dopravu nebezpečných chemických činitelů a odpadů obsahujících takové chemické činitele na pracovišti.Praktické pokyny pro preventivní opatření k omezení rizik budou vypracovány v souladu s čl. 12 odst. 2.3. Pokud výsledky hodnocení podle čl. 4 odst. 1 odhalí rizika pro bezpečnost a zdraví zaměstnanců, použijí se zvláštní ochranná, preventivní a kontrolní opatření stanovená v článcích 6, 7 a 10.4. Pokud výsledky hodnocení rizika uvedeného v čl. 4 odst. 1 ukáží, že v důsledku množství nebezpečného chemického činitele přítomného na pracovišti existuje pouze nepatrné riziko pro bezpečnost a zdraví zaměstnanců a že opatření přijatá v souladu s odstavci 1 a 2 jsou dostačující pro snížení tohoto rizika, články 6, 7 a 10 se nepoužijí.Článek 6Zvláštní ochranná a preventivní opatření1. Zaměstnavatel zajistí, aby riziko, které představuje nebezpečný chemický činitel pro bezpečnost a zdraví zaměstnanců při práci, bylo vyloučeno nebo sníženo na minimum.2. Pro účely odstavce 1 se dává přednost nahrazení, to znamená, že zaměstnavatel vyloučí použití nebezpečného chemického činitele jeho nahrazením jiným chemickým činitelem nebo postupem, které za podmínek použití nejsou nebezpečné nebo jsou případně méně nebezpečné pro bezpečnost a zdraví zaměstnance.Pokud povaha činnosti neumožňuje, aby bylo riziko vyloučeno nahrazením, s ohledem na činnost a hodnocení rizika podle článku 4, zajistí zaměstnavatel, aby bylo riziko sníženo na minimum použitím ochranných a preventivních opatření, v souladu s hodnocením rizika podle článku 4. K těmto opatřením patří v udaném pořadí:a) návrh vhodných pracovních postupů a technických kontrol a použití vhodných pracovních prostředků a materiálů, aby se vyloučilo nebo omezilo na minimum uvolňování nebezpečných chemických činitelů, které mohou představovat riziko pro bezpečnost a zdraví zaměstnanců na pracovišti;b) použití kolektivních ochranných opatření u zdroje rizika, například přiměřené větrání a vhodná organizační opatření;c) pokud není možné zabránit expozici jinými prostředky, použití opatření individuální ochrany včetně osobních ochranných prostředků.Praktické pokyny pro ochranná a preventivní opatření k omezení rizika budou vypracována v souladu s čl. 12 odst. 2.3. Opatření uvedená v odstavci 2 jsou doplněna zdravotním dohledem v souladu s článkem 10, pokud je to odůvodněno povahou rizika.4. Pokud zaměstnavatel dalšími prostředky hodnocení jasně neprokáže, že je v souladu s odstavcem 2 zajištěna dostatečná prevence a ochrana, provádí pravidelně a kdykoli se změní podmínky, které mohou ovlivnit expozici zaměstnance chemickým činitelům, nezbytná měření chemických činitelů, které mohou představovat riziko pro zdraví zaměstnance na pracovišti, zejména ve vztahu k limitním hodnotám expozice na pracovišti.5. Zaměstnavatel bere při plnění povinností stanovených v článku 4 nebo z něho vyplývajících v úvahu výsledky postupů uvedených v odstavci 4 tohoto článku.V každém případě, dojde-li k překročení limitní hodnoty expozice na pracovišti stanovené na území některého členského státu, učiní zaměstnavatel neprodleně vše potřebné k nápravě situace provedením preventivních a ochranných opatření s přihlédnutím k povaze uvedené limitní hodnoty.6. Na základě celkového hodnocení rizik a obecných zásad prevence stanovených v článcích 4 a 5 přijme zaměstnavatel technická nebo organizační opatření odpovídající povaze operace, včetně skladování, manipulace a oddělení neslučitelných chemických činitelů, aby zajistil ochranu zaměstnanců před nebezpečím vyplývajícím z fyzikálně-chemických vlastností chemických činitelů. Zvláště přijme opatření v udaném pořadí, aby:a) zabránil výskytu nebezpečných koncentrací hořlavých látek nebo nebezpečného množství chemicky nestálých látek na pracovišti, nebo pokud to nedovoluje povaha práce;b) vyloučil přítomnost zápalných zdrojů, které by mohly vést k požárům a výbuchům, nebo nepříznivých podmínek, za nichž by chemicky nestálé látky nebo směsi těchto látek mohly mít nebezpečné fyzikální účinky;c) zmírnil škodlivé účinky na zdraví a bezpečnost zaměstnanců v případě požáru nebo výbuchu na základě vznícení hořlavých látek nebo nebezpečné fyzikální účinky vyplývající z chemicky nestálých látek nebo směsí látek.Pracovní prostředky a ochranné systémy zajištěné zaměstnavatelem pro ochranu zaměstnanců musí být v souladu s odpovídajícími předpisy Společenství o návrzích, výrobě a dodávkách s ohledem na zdraví a bezpečnost. Technická nebo organizační opatření přijatá zaměstnavatelem musí přihlížet k roztřídění jednotlivých skupin zařízení do kategorií vymezených v příloze I směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/9/ES o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zařízení a ochranných systémů pro použití ve výbušném prostředí [19] a musí být v souladu s tímto tříděním.Zaměstnavatel přijme opatření k zajištění dostatečné kontroly jednotlivých zařízení, přístrojů a strojů nebo zajistí zařízení pro ochranu proti výbuchu nebo zařízení pro snižování tlaku.Článek 7Opatření pro případ nehod, mimořádných událostí nebo nouze1. Aniž jsou dotčeny povinnosti stanovené v článku 8 směrnice 89/391/EHS, stanoví zaměstnavatel za účelem ochrany bezpečnosti a zdraví zaměstnanců pro případ nehody, mimořádné události nebo nouze, spojené s výskytem nebezpečných chemických činitelů na pracovišti, postupy (akční plány), které mohou být použity, když nastane taková událost, aby byla uskutečněna vhodná opatření. Tyto postupy zahrnují všechna příslušná praktická cvičení, která musí být uskutečňována v pravidelných časových intervalech, a poskytnutí vhodných prostředků pro první pomoc.2. Dojde-li k některé události uvedené v odstavci 1, učiní zaměstnavatel neprodleně opatření ke zmírnění účinků této události a k informování dotyčných zaměstnanců.Pro obnovení běžného stavu:- provede zaměstnavatel co nejdříve vhodná opatření k nápravě situace,- je v zasažené oblasti povoleno pracovat pouze zaměstnancům, jejichž přítomnost je důležitá pro provádění oprav a ostatních nezbytných prací.3. Zaměstnanci, kterým je povoleno pracovat v zasažené oblasti, musí být vybaveni vhodným ochranným oděvem, osobními ochrannými prostředky, zvláštními ochrannými prostředky a zařízeními, které musí používat, dokud tento stav trvá; uvedená situace nesmí být trvalá.V zasažené oblasti se nesmí zdržovat nechráněné osoby.4. Aniž je dotčen článek 8 směrnice 89/391/EHS, přijme zaměstnavatel nezbytná opatření, aby zajistil varovné a jiné komunikační systémy vyžadované pro upozornění na zvýšené riziko pro bezpečnost a zdraví, pro umožnění vhodné odpovědi a v případě potřeby pro neprodlené přijetí nápravných, evakuačních a záchranných operací.5. Zaměstnavatel zajistí, aby byly k dispozici informace o nouzových opatřeních týkajících se nebezpečných chemických činitelů. K těmto informacím mají přístup příslušné vnitřní a externí záchranné a havarijní služby. Tyto informace zahrnují:- předběžné upozornění na nebezpečí při práci, na opatření ke zjišťování nebezpečí, na zajištění a postupy, aby si havarijní služby mohly připravit vlastní zásahová a preventivní opatření,- všechny dostupné informace o zvláštních nebezpečích, která se vyskytují nebo mohou vyskytovat v případě nehody nebo nouze, včetně informací o postupech připravených na základě tohoto článku.Článek 8Informování a školení zaměstnanců1. Aniž jsou dotčeny články 10 a 12 směrnice 89/391/EHS, zajistí zaměstnavatel, aby zaměstnanci nebo jejich zástupci obdrželi:- údaje získané podle článku 4 této směrnice a další informace, pokud na základě větších změn na pracovišti dojde ke změně těchto údajů,- informace o nebezpečných chemických činitelích vyskytujících se na pracovišti, jako například názvy těchto činitelů, rizika pro bezpečnost a zdraví, která způsobují, odpovídající limitní hodnoty expozice na pracovišti a ostatní ustanovení právních předpisů,- školení a informace o vhodných preventivních opatřeních a opatřeních, která musí zaměstnanec učinit k vlastní ochraně i k ochraně ostatních zaměstnanců na pracovišti,- přístup ke všem bezpečnostním listům poskytnutých dodavatelem v souladu s článkem 10 směrnice 88/379/EHS a článkem 27 směrnice 92/32/EHS [20]a aby informace- byly poskytnuty ve vhodné formě s přihlédnutím k výsledkům hodnocení rizika podle článku 4 této směrnice. Forma informování se může pohybovat od ústní informace až k individuálním pokynům a školení, které může být spojeno s písemnou informací, podle povahy a stupně rizika odhaleného hodnocením vyžadovaným uvedeným článkem,- byly aktualizovány pro vzetí v úvahu případných nových okolností.2. Pokud nádoby a potrubí používané pro nebezpečné chemické činitele nejsou označeny v souladu s příslušnými právními předpisy Společenství o značení chemických činitelů a o bezpečnostních značkách na pracovišti, zajistí zaměstnavatel, aniž jsou dotčeny odchylky stanovené uvedenými právními předpisy, aby bylo možno určit obsah nádob a potrubí, povahu jeho obsahu a všechna nebezpečí, která z něj vyplývají.3. Členské státy mohou přijmout nezbytná opatření k zajištění toho, aby zaměstnavatel mohl od výrobce nebo dodavatele přednostně na žádost získat všechny informace o nebezpečných chemických činitelích, které jsou nutné pro použití čl. 4 odst. 1 této směrnice, pokud povinnost poskytnout informace nestanoví směrnice 67/548/EHS a 88/379/EHS.ODDÍL IIIRŮZNÁ USTANOVENÍČlánek 9Zákazy1. Na ochranu zaměstnanců před zdravotními riziky představovanými některými chemickými činiteli nebo některými činnostmi zahrnujícími chemické činitele se zakazuje výroba, zpracování nebo použití při práci chemických činitelů a činností vymezených v příloze III, v rozsahu v této příloze vymezené.2. Členské státy mohou povolit odchylky od požadavků odstavce 1:- pro výhradní účely vědeckého výzkumu a testování, včetně analýzy,- pro činnosti určené k odstranění chemických činitelů, které jsou přítomny ve formě vedlejších nebo odpadových produktů,- pro výrobu chemických činitelů uvedených v odstavci 1 určených jako meziprodukty a pro jejich použití jako meziproduktů.Expozici zaměstnanců chemickým činitelům uvedeným v odstavci 1 je nutno zabránit, zejména zajištěním toho, aby výroba a co nejkratší použití těchto chemických činitelů jako meziproduktů probíhaly v jediném uzavřeném systému, ze kterého mohou být uvedené chemické činitele odebrány pouze v míře nezbytné pro kontrolu procesu nebo údržbu systému.Členské státy mohou stanovit systémy individuálních povolení.3. Pokud jsou povoleny odchylky na základě odstavce 2, vyžádá si příslušný orgán od zaměstnavatele tyto informace:- důvod žádosti o odchylku,- množství chemického činitele, které bude ročně použito,- zahrnuté činnosti nebo reakce nebo postupy,- počet zaměstnanců, kteří by mohli být dotčení,- preventivní opatření k zajištění bezpečnosti a ochrany zdraví těchto zaměstnanců,- technická a organizační opatření přijatá k zabránění expozici zaměstnanců.4. Rada může postupem podle článku 118a Smlouvy změnit seznam zákazů podle odstavce 1 tohoto článku připojením dalších chemických činitelů nebo činností.Článek 10Zdravotní dohled1. Aniž je dotčen článek 14 směrnice 89/391/EHS, přijmou členské státy opatření pro provádění přiměřeného zdravotního dohledu nad zaměstnanci, u kterých výsledky hodnocení podle článku 4 této směrnice odhalí zdravotní riziko. Tato opatření, včetně upřesněných požadavků pro zdravotní záznamy a záznamy expozice a jejich dostupnost, se zavádějí v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi.Zdravotní dohled, jehož výsledky se berou v úvahu při použití preventivních opatření na specifickém pracovišti, je přiměřený, pokud:- může expozice zaměstnance nebezpečnému chemickému činiteli souviset s výskytem určitelné nemoci nebo zdraví škodlivého účinku,- existuje pravděpodobnost, že nemoc nebo škodlivý účinek je důsledkem zvláštních pracovních podmínek zaměstnance a- technické vyšetření představuje pro zaměstnance nepatrné riziko.Navíc musí existovat platné postupy pro odhalení nemoci nebo účinku.Pokud byla podle přílohy II stanovena závazná limitní biologická hodnota, je zdravotní dohled povinným požadavkem pro práci s dotyčným nebezpečným činitelem v souladu s postupy popsanými v uvedené příloze. Zaměstnanci jsou o tomto požadavku informováni předtím, než je jim přidělena práce zahrnující riziko expozice uvedenému nebezpečnému chemickému činiteli.2. Členské státy přijmou opatření k zajištění toho, aby se o každém zaměstnanci, který podléhá zdravotnímu dohledu v souladu s požadavky odstavce 1, vedly a aktualizovaly osobní zdravotní záznamy a záznamy expozice.3. Zdravotní záznamy a záznamy expozice obsahují shrnutí výsledků prováděného zdravotního dohledu a výsledků sledování údajů představujících expozici jednotlivce. Součástí zdravotního dohledu může být i biologické sledování a související požadavky.Zdravotní záznamy a záznamy expozice jsou vedeny vhodným způsobem, aby později mohl být jejich obsah konzultován, s přihlédnutím k lékařskému tajemství.Příslušnému orgánu musí být na žádost poskytnuta kopie odpovídajících záznamů. Zaměstnanci mají na svou žádost přístup ke zdravotním záznamům a záznamům expozice, které se jich osobně týkají.Pokud podnik ukončí svou činnost, předá zdravotní záznamy a záznamy expozice příslušnému orgánu.4. Pokud výsledky zdravotního dohledu ukáží, že:- zaměstnanec trpí určitelnou nemocí nebo se u něj projevil zdraví škodlivý účinek, který je podle názoru lékaře nebo závodního lékaře důsledkem expozice nebezpečnému chemickému činiteli, nebo- byla překročena závazná biologická limitní hodnota,je zaměstnanec informován lékařem nebo jinou kvalifikovanou osobou o výsledcích, které se jej osobně týkají, a obdrží informace a poradenství o zdravotním dohledu, kterému by se měl podrobit po ukončení expozice,a zaměstnavatel- přezkoumá hodnocení rizika provedené podle čl. 4 odst. 1,- přezkoumá opatření stanovená za účelem vyloučení nebo snížení rizik na základě článků 5 a 6,- vezme v úvahu doporučení závodního lékaře nebo jiné kvalifikované osoby nebo příslušného orgánu při provádění všech opatření vyžadovaných k vyloučení nebo snížení rizika v souladu s článkem 6, včetně možnosti převést zaměstnance na jiné pracovní místo, na kterém není riziko další expozice a- učiní opatření pro stálý zdravotní dohled a stanoví vyšetření zdravotního stavu všech ostatních zaměstnanců, kteří byli podobně exponováni. V těchto případech může příslušný lékař, lékař specializovaný na pracovní lékařství nebo příslušný orgán navrhnout, aby se exponované osoby podrobily lékařské prohlídce.Článek 11Projednání se zaměstnanci a jejich účastV souladu s článkem 11 směrnice 89/391/EHS projednávají zaměstnavatelé se zaměstnanci nebo jejich zástupci záležitosti, na které se vztahuje tato směrnice, včetně přílohy, a umožňují jejich účast.Článek 12Úpravy příloh, příprava a přijetí technických pokynů1. Úpravy příloh čistě technického rázu v souvislosti s:- přijetím směrnic v oblasti technické harmonizace a normalizace týkající se chemických činitelů, nebo- technickým rozvojem, změnami v mezinárodních předpisech či specifikacích nebo poznatcích týkajících se chemických činitelů,se přijímají postupem podle článku 17 směrnice 89/391/EHS.2. Komise vypracuje nezávazné praktické pokyny. Tyto pokyny se týkají zejména otázek uvedených v článcích 3, 4, 5 a 6 a v příloze II oddíle 1.Komise nejprve konzultuje Poradní výbor pro bezpečnost, hygienu a ochranu zdraví při práci v souladu s rozhodnutím 74/325/EHS.V souvislosti s uplatňováním této směrnice přihlížejí členské státy co nejvíce k těmto pokynům při vypracovávání svých politik na ochranu zdraví a bezpečnosti zaměstnanců.Článek 13Zrušení a změna předchozích směrnic1. Směrnice 80/1107/EHS, 82/605/EHS a 88/364/EHS se zrušují ke dni uvedenému v čl. 14 odst. 1.2. Směrnice Rady 83/477/EHS ze dne 19. září 1983 o ochraně zaměstnanců před riziky spojenými s expozicí azbestu při práci (druhá samostatná směrnice ve smyslu článku 8 směrnice 80/1107/EHS) [21] se mění takto:a) v první větě čl. 1 odst. 1 se zrušují slova:"která je druhou samostatnou směrnicí ve smyslu článku 8 směrnice 80/1107/EHS";b) v článku 9 se odstavec 2 nahrazuje tímto:"2. Úpravy nezbytné pro přizpůsobení příloh této směrnice technickému pokroku se provádějí postupem podle článku 17 směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci [22]."c) v čl. 15 odst. 1 druhém pododstavci se slova"postupem podle článku 10 směrnice 80/1107/EHS"nahrazují tímto:"postupem podle článku 17 směrnice 89/391/EHS".3. Směrnice Rady 86/188/EHS ze dne 12. května 1989 o ochraně zaměstnanců před riziky spojenými s expozicí hluku na pracovišti [23] se mění takto:a) v čl. 1 odst. 1 se zrušují slova:"která je třetí samostatnou směrnicí ve smyslu směrnice 80/1107/EHS";b) v čl. 12 odst. 2 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:"Přílohy I a II se přizpůsobují technickému pokroku postupem podle článku 17 směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci [24]."4. Všechny ostatní odkazy na směrnici 80/1107/EHS ve směrnicích 83/477/EHS a 86/188/EHS se nepoužijí ode dne zrušení této směrnice.5. Směrnice 91/322/EHS a 96/94/ES zůstávají v platnosti.ODDÍL IVZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍČlánek 141. Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 5. května 2001. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijaly nebo přijmou v oblasti působnosti této směrnice.Článek 15Každých pět let předloží členské státy Komisi zprávu o praktickém provádění této směrnice a uvedou stanoviska sociálních partnerů.Komise uvědomí Evropský parlament, Radu a Hospodářský a sociální výbor.Článek 16Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.Článek 17Tato směrnice je určena členským státům.V Lucemburku dne 7. dubna 1998.Za RadupředsedaD. Blunkett[1] Úř. věst. C 165, 16.6.1993, s. 4.[2] Úř. věst. C 34, 2.2.1994, s. 42.[3] Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 20. dubna 1994 (Úř. věst. C 128, 9.5.1994, s. 167), společné stanovisko Rady ze dne 7. října 1997 (Úř. věst. C 375, 10.12.1997, s. 2) a rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 17. února 1998 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku).[4] Úř. věst. L 327, 3.12.1980, s. 8. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí 88/642/EHS (Úř. věst. L 356, 24.12.1988, s. 74).[5] Úř. věst. L 247, 23.8.1982, s. 12.[6] Úř. věst. L 179, 9.7.1988, s. 44.[7] Úř. věst. L 183, 29.6.1989, s. 1.[8] Úř. věst. 196, 16.8.1967, s. 1. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí 96/56/ES (Úř. věst. L 236, 18.9.1996, s. 35).[9] Úř. věst. L 187, 16.7.1988, s. 14. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí Komise 96/65/ES (Úř. věst. L 265, 18.10.1996, s. 15).[10] Úř. věst. L 275, 5.10.1990, s. 35.[11] Úř. věst. L 245, 26.8.1992, s. 23.[12] Úř. věst. L 177, 5.7.1991, s. 22.[13] Úř. věst. L 338, 28.12.1996, s. 86.[14] Úř. věst. L 185, 9.7.1974, s. 15. Rozhodnutí naposledy pozměněné aktem o přistoupení z roku 1994.[15] Úř. věst. L 196, 26.7.1990, s. 1.[16] Směrnice Rady 94/55/ES ze dne 21. listopadu 1994 o sbližování právních předpisů členských států s ohledem na přepravu nebezpečných věcí po silnici (Úř. věst. L 319, 12.12.1994, s. 7). Směrnice ve znění směrnice Komise 96/86/ES (Úř. věst. L 335, 24.12.1996, s. 43).[17] Směrnice Rady 96/49/ES ze dne 23. července 1996 o sbližování právních předpisů členských států s ohledem na přepravu nebezpečných věcí po železnici (Úř. věst. L 235, 17.9.1996, s. 25). Směrnice ve znění směrnice Komise 96/87/ES (Úř. věst. L 335, 24.12.1996, s. 45).[18] Směrnice Rady 93/75/EHS ze dne 13. září 1993 o minimálních požadavcích na plavidla směřující do přístavů Společenství nebo opouštějící přístavy Společenství a přepravující nebezpečné nebo znečišťující věci (Úř. věst. L 247, 5.10.1993, s. 19). Směrnice ve znění směrnice Komise 97/34/ES (Úř. věst. L 158, 17.6.1997, s. 40).[19] Úř. věst. L 100, 19.4.1994, s. 1.[20] Úř. věst. L 154, 5.6.1992, s. 1.[21] Úř. věst. L 263, 24.9.1983, s. 25. Směrnice ve znění směrnice 91/382/EHS (Úř. věst. L 206, 29.7.1991, s. 16).[22] Úř. věst. L 183, 29.6.1989, s. 1.[23] Úř. věst. L 137, 24.5.1986, s. 28.[24] Úř. věst. L 183, 29.6.1989, s. 1.--------------------------------------------------PŘÍLOHA ISEZNAM ZÁVAZNÝCH LIMITNÍCH HODNOT EXPOZICE NA PRACOVIŠTINázev činitele | Číslo EINECS | Číslo CAS | Limitní hodnota expozice na pracovišti 8 hodin | Limitní hodnota expozice na pracovišti Krátkodobá hodnota |mg/m3 | ppm | mg/m3 | ppm |Anorganické olovo a jeho sloučeniny | 0,15 | | | |--------------------------------------------------PŘÍLOHA IIZÁVAZNÉ BIOLOGICKÉ LIMITNÍ HODNOTY A ZDRAVOTNÍ DOHLED1. Olovo a jeho soli1.1. Biologické vyšetření musí zahrnovat měření hladiny olova v krvi (PbB) pomocí absorpční spektroskopie nebo metody poskytující rovnocenné výsledky. Závazná biologická limitní hodnota je:70 μg Pb/100 ml krve.1.2. Zdravotní dohled se provádí, je-li:- expozice koncentraci olova ve vzduchu vyšší než 0,075 mg/m3, vypočtená jako časově vážený průměr za 40 hodin týdně, nebo- je-li u jednotlivých zaměstnanců naměřena hladina olova v krvi větší než 40 μg Pb/100 ml krve.1.3. Praktické pokyny pro biologické a lékařské vyšetření musí být vypracovány v souladu s čl. 12 odst. 2. Musí zahrnovat doporučení biologických ukazatelů (například ALAU, ZPP, ALAD) a metody biologického vyšetření.--------------------------------------------------PŘÍLOHA IIIZÁKAZYVýroba, zpracování nebo použití chemických činitelů při práci a činnosti zahrnující níže uvedené chemické činitele jsou zakázány. Zákaz se nevztahuje na případy, kdy je tento chemický činitel obsažen v jiném chemickém činiteli nebo je součástí odpadů, pokud jeho vlastní koncentrace nepřesáhne uvedenou hranici.a) Chemické činiteleČíslo EINECS | Číslo CAS | Název činitele | Limit koncentrace pro výjimku |202–080–4 | 91–59–8 | 2-naftylamin a jeho soli | 0,1 % w/w |202–177–1 | 92–67–1 | 4-aminodifenyl a jeho soli | 0,1 % w/w |202–199–1 | 92–87–5 | Benzidin a jeho soli | 0,1 % w/w |202–204–7 | 92–93–3 | 4-nitrodifenyl | 0,1 % w/w |a) Pracovní činnostiŽádné.--------------------------------------------------


title: Směrnice Rady ze dne 9. října 1990, kterou se pojedenácté přizpůsobuje technickému pokroku směrnice 67/548/EHS o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek

text:
Důležité právní upozornění

|

31990L0517

Úřední věstník L 287 , 19/10/1990 S. 0037 - 0038

		Směrnice Radyze dne 9. října 1990,kterou se pojedenácté přizpůsobuje technickému pokroku směrnice 67/548/EHS o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek(90/517/EHS)RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,s ohledem na směrnici 67/548/EHS [1], naposledy pozměněnou směrnicí 79/831/EHS [2], a zejména na články 19, 20 a 21 uvedené směrnice,s ohledem na návrh Komise,vzhledem k tomu, že Dánsko požádalo o změnu v označování dichlormethanu a uvědomilo o tom Komisi podle článku 23 směrnice 67/548/EHS;vzhledem k tomu, že Komise přezkoumala důkazy karcinogenity dichlormethanu a konzultovala experty, kteří byli určeni členskými státy a mají zvláštní kvalifikaci, pokud se týká karcinogenity;vzhledem k tomu, že klasifikace těchto látek odráží současný názor většiny vědců; vzhledem k tomu, že se neustále rozvíjejí poznatky o mechanismu účinku chemických látek na člověka a o extrapolaci účinků, které jsou pozorovány u jiných druhů, na člověka; že v případě dalších vědeckých důkazů nebo změn kritérií klasifikace týkajících se zvláště karcinogenních a neurotoxických účinků této látky bude klasifikace přezkoumána na základě těchto nových informací;vzhledem k tomu, že Výbor pro přizpůsobení technickému pokroku směrnic pro odstranění technických překážek obchodu na úseku nebezpečných látek a přípravků vydal nepříznivé stanovisko k návrhu opatření předloženém Komisí,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Příloha I směrnice 67/548/EHS (seznam nebezpečných látek):Indexové číslo 602-004-00-3: Název, číslo CAS, klasifikace a označení látky se nahrazují tímto:+++++ TIFF +++++Článek 2Členské státy přijmou a zveřejní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 7. června 1991 a neprodleně o nich uvědomí Komisi. Použijí tyto předpisy ode dne 7. prosince 1991.Článek 3Tato směrnice je určena členským státům.V Lucemburku dne 9. října 1990.Za RadupředsedaP. Romita[1] Úř. věst. 196, 16.8.1967, s. 1.[2] Úř. věst. L 259, 15.10.1979, s. 10.--------------------------------------------------


title: Směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání

text:
Důležité právní upozornění

|

32000L0078

Úřední věstník L 303 , 02/12/2000 S. 0016 - 0022

		Směrnice Rady 2000/78/ESze dne 27. listopadu 2000,kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povoláníRADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 13 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise [1],s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],s ohledem na stanovisko Výboru regionů [4],vzhledem k těmto důvodům:(1) V souladu s článkem 6 Smlouvy o Evropské unii je Evropská unie založena na zásadách svobody, demokracie, dodržování lidských práv a základních svobod a právního státu, zásadách, které jsou společné všem členským státům, a ctí základní práva zaručená Evropskou úmluvou o ochraně lidských práv a základních svobod a ta, jež vyplývají z ústavních tradic společných členským státům, jako obecné zásady práva Společenství.(2) Zásada rovného zacházení mezi ženami a muži je pevně zakotvena v důležitém souboru právních předpisů Společenství, zejména ve směrnici Rady 76/207/EHS ze dne 9. února 1976 o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání a pracovní podmínky [5].(3) Při zavádění zásady rovného zacházení by Společenství mělo v souladu s čl. 3 odst. 2 Smlouvy o ES usilovat o odstranění nerovností a podporovat rovné zacházení pro muže a ženy, zejména z toho důvodu, že ženy jsou často obětí vícenásobné diskriminace.(4) Právo všech osob na rovnost před zákonem a ochrana před diskriminací představují všeobecné právo uznané Všeobecnou deklarací lidských práv, Úmluvou OSN o odstranění všech forem diskriminace žen, pakty OSN o občanských a politických právech a o hospodářských, sociálních a kulturních právech a Evropskou úmluvou o ochraně lidských práv a základních svobod, jejímiž signatáři jsou všechny členské státy. Úmluva č. 111 Mezinárodní organizace práce (MOP) zakazuje diskriminaci v oblasti zaměstnání a povolání.(5) Respektování těchto základních práv a svobod je zásadní. Tato směrnice se nedotýká svobody sdružování, včetně práva zakládat odborové organizace s jinými osobami a vstupovat do odborových organizací k hájení svých zájmů.(6) Charta základních sociálních práv pracovníků přijatá Společenstvím uznává důležitost boje proti všem formám diskriminace, včetně potřeby přijímat vhodná opatření k sociální a hospodářské integraci starších osob a zdravotně postižených osob.(7) Jedním z cílů Smlouvy o ES je podpora koordinace politik zaměstnanosti členských států. Za tímto účelem byla do Smlouvy o ES začleněna nová kapitola o zaměstnanosti jako prostředek k vypracování koordinované evropské strategie zaměstnanosti, a zejména na podporu odborně kvalifikovaných a přizpůsobivých pracovních sil.(8) Hlavní zásady zaměstnanosti pro rok 2000, schválené Evropskou radou v Helsinkách dne 10. a 11. prosince 1999, zdůrazňují nutnost podporovat trh práce, který by byl příznivý vůči sociální integraci vypracováním komplexního svazku politik zaměřených na boj proti diskriminaci skupin, jako jsou zdravotně postižené osoby. Zdůrazňují také potřebu věnovat zvláštní pozornost pomoci starším pracovníkům za účelem zvýšení jejich podílu mezi výdělečně činným obyvatelstvem.(9) Zaměstnání a povolání jsou klíčovými prvky při zaručení rovných příležitostí pro všechny a velmi přispívají k plné účasti občanů na hospodářském, kulturním a sociálním životě a k osobnímu rozvoji.(10) Dne 29. června 2000 přijala Rada směrnici 2000/43/ES, kterou se zavádí zásada rovného zacházení mezi osobami bez ohledu na jejich rasu nebo etnický původ [6]. Tato směrnice již poskytuje ochranu proti takovéto diskriminaci v oblasti zaměstnání a povolání.(11) Diskriminace na základě náboženského vyznání nebo víry, zdravotního postižení, věku nebo sexuální orientace může ohrozit dosažení cílů Smlouvy o ES, zejména dosažení vysoké úrovně zaměstnanosti a sociální ochrany, zvyšování životní úrovně a kvality života, hospodářské a sociální soudržnosti, solidarity a volného pohybu osob.(12) K tomuto účelu by měla být v celém Společenství zakázána jakákoli přímá nebo nepřímá diskriminace na základě náboženského vyznání nebo víry, zdravotního postižení, věku nebo sexuální orientace v oblastech zahrnutých touto směrnicí. Tento zákaz diskriminace by se měl vztahovat také na státní příslušníky třetích zemí, avšak nepokrývá rozdíly v zacházení založené na státní příslušnosti a nedotýká se ustanovení o vstupu a pobytu státních příslušníků třetích zemí a o jejich přístupu k zaměstnání a povolání.(13) Tato směrnice se nevztahuje na systémy sociálního zabezpečení a sociální ochrany, jejichž dávky nejsou považovány za odměnu ve smyslu přikládaném tomuto výrazu pro účely použití článku 141 Smlouvy o ES, ani na jakýkoli druh platby státu, jejímž účelem je poskytnutí přístupu k zaměstnání nebo zachování zaměstnání.(14) Tato směrnice se nedotýká vnitrostátních předpisů, kterými se stanoví věk odchodu do důchodu.(15) Posouzení skutečností, které vedou ke zjištění, že došlo k přímé nebo nepřímé diskriminaci, náleží vnitrostátním soudním nebo jiným příslušným orgánům v souladu s vnitrostátním právem nebo zvyklostmi. Ty mohou zejména stanovit, že nepřímá diskriminace může být zjištěna jakýmikoli prostředky včetně statistických údajů.(16) Zavedení opatření k uspokojení potřeb zdravotně postižených osob na pracovišti hraje v boji proti diskriminaci na základě zdravotního postižení důležitou úlohu.(17) Tato směrnice nevyžaduje, aby osoba, která není kvalifikovaná, schopná a k dispozici pro výkon podstatných funkcí daného pracovního místa nebo k absolvování daného vzdělávání, byla přijata, povýšena nebo zůstala zaměstnána nebo se účastnila odborného vzdělávání, aniž je dotčena povinnost poskytovat zdravotně postiženým osobám přiměřenou úpravu.(18) Tato směrnice zejména nevyžaduje, aby ozbrojené síly, policie, vězeňské nebo záchranné služby přijímaly nebo zaměstnávaly osoby, které nemají požadovanou schopnost vykonávat řadu funkcí, jejichž vykonávání by se od nich mohlo požadovat se zřetelem k oprávněnému cíli zachování operační schopnosti těchto služeb.(19) Kromě toho, aby členské státy mohly nadále chránit bojovou účinnost svých ozbrojených sil, mohou si zvolit, že neuplatní ustanovení této směrnice týkající se zdravotního postižení a věku u všech nebo u části svých ozbrojených sil. Členské státy, které se rozhodnou pro tuto volbu, musí vymezit rozsah této výjimky.(20) Měla by být přijímána vhodná opatření, tj. účinná a praktická opatření k přizpůsobení pracoviště zdravotnímu postižení, například přizpůsobením pracovních prostorů a zařízení, režimu pracovní doby, dělby úkolů nebo poskytnutím vzdělávacích nebo zaškolovacích opatření.(21) Za účelem určení, zda určitá opatření představují neúměrné břemeno, je třeba vzít v úvahu zejména s nimi spojené finanční a jiné náklady, velikost a finanční prostředky organizace či podniku a možnost získání veřejných prostředků nebo jiné pomoci.(22) Tato směrnice se nedotýká vnitrostátních právních předpisů o rodinném stavu a na něm závislých dávek.(23) Za velmi omezených okolností může být rozdíl v zacházení odůvodněný v případech, kdy vlastnost týkající se náboženského vyznání či víry, zdravotního postižení, věku nebo sexuální orientace představuje oprávněný a rozhodující požadavek povolání, kdy cíl je legitimní a požadavek přiměřený. Takové okolnosti musí být zařazeny do informací předkládaných členskými státy Komisi.(24) Evropská unie v prohlášení č. 11 o postavení církví a nekonfesních organizací, připojené k závěrečnému aktu Amsterodamské smlouvy, výslovně uznává, že uznává a neovlivňuje postavení církví a náboženských sdružení či společenství v členských státech podle vnitrostátního právního řádu a že stejným způsobem uznává postavení ideových a nekonfesních organizací. S ohledem na to si členské státy mohou podržet nebo stanovit specifická ustanovení o hlavních, oprávněných a odůvodněných požadavcích povolání, které lze vyžadovat pro vykonávání určité pracovní činnosti v nich.(25) Zákaz diskriminace na základě věku je důležitou součástí dosahování cílů stanovených v hlavních zásadách zaměstnanosti a podporování různosti pracovních sil. Rozdílná zacházení v souvislosti s věkem však mohou být za určitých okolností oprávněná, a proto vyžadují zvláštní ustanovení, která se mohou lišit podle situace v jednotlivých členských státech. Je tudíž důležité rozlišovat mezi rozdílným zacházením, které je odůvodněné, zejména mezi oprávněnými cíli politiky zaměstnanosti, trhu práce a odborného vzdělávání, a diskriminací, která musí být zakázána.(26) Zákaz diskriminace by se neměl dotknout zachování nebo přijetí opatření určených k předcházení nevýhodám nebo k vyrovnání nevýhod postihujících skupinu osob určitého náboženského vyznání či víry, zdravotního postižení, věku nebo sexuální orientace a tato opatření mohou povolovat existenci organizací osob určité náboženské víry či víry, zdravotního postižení, věku nebo sexuální orientace, je-li jejich hlavním cílem podpora uspokojování zvláštních potřeb těchto osob.(27) Rada v doporučení 86/379/EHS ze dne 24. července 1986 o zaměstnávání zdravotně postižených osob ve Společenství [7] stanovila orientační rámec, který vyjmenovává příklady pozitivních akcí na podporu zaměstnávání a vzdělávání zdravotně postižených osob, a v usnesení ze dne 17. června 1999 o rovných možnostech zaměstnání pro zdravotně postižené osoby [8] zdůraznila význam věnování zvláštní pozornosti zejména přijímání, udržování v zaměstnání, vzdělávání a celoživotnímu učení zdravotně postižených osob.(28) Tato směrnice stanoví minimální požadavky, čímž dává členským státům možnost volby zavedení nebo ponechání příznivějších ustanovení. Provádění této směrnice nemá sloužit k ospravedlnění jakéhokoli zhoršení ve vztahu k situaci, která již v členském státě existuje.(29) Osoby, které jsou předmětem diskriminace na základě náboženského vyznání či víry, zdravotního postižení, věku nebo sexuální orientace mají mít k dispozici přiměřené prostředky právní ochrany. Pro zajištění účinnější úrovně ochrany musí být sdružení nebo právnické osoby také zmocněny účastnit se, za podmínek stanovených členskými státy, řízení jménem nebo na podporu kterékoli oběti diskriminace, aniž jsou dotčeny vnitrostátní právní předpisy o postupu týkajícím se zastupování nebo obhajoby před soudy.(30) Účinné zavedení zásady rovnosti vyžaduje přiměřenou soudní ochranu před odvetami.(31) Pravidla o důkazním břemenu musí být upravena pro případy, kdy určité skutečnosti nasvědčují diskriminaci, a pro účinné uplatnění zásady rovného zacházení musí v takových případech důkazní břemeno přejít na žalovaného. Žalovanému však nepřísluší, aby prokazoval, že žalobce vyznává určité náboženské vyznání nebo víru anebo že má určité zdravotní postižení nebo věk či určitou sexuální orientaci.(32) Členské státy nemusí uplatňovat předpisy o důkazním břemenu v řízeních, v nichž zjišťování skutečností náleží soudu nebo jinému příslušnému orgánu. Mezi tato řízení patří ta, v nichž je žalobce zbaven povinnosti dokazovat skutečnosti, jejichž zjišťování náleží soudu nebo jinému příslušnému orgánu.(33) Členské státy by měly podporovat dialog mezi sociálními partnery a v rámci vnitrostátní praxe také s nevládními organizacemi za účelem řešení jednotlivých forem diskriminace na pracovišti a boje proti nim.(34) Potřeba podporovat mír a smír mezi hlavními náboženskými společenstvími v Severním Irsku vyžaduje začlenění zvláštních ustanovení do této směrnice.(35) Členské státy musí stanovit účinné, přiměřené a odrazující sankce pro případy porušování povinností vyplývajících z této směrnice.(36) Členské státy mohou svěřit sociálním partnerům na jejich společnou žádost provedení této směrnice, pokud jde o ustanovení kolektivních smluv, za předpokladu, že přijmou nezbytná opatření, aby zaručily v jakémkoli okamžiku výsledky požadované touto směrnicí.(37) V souladu se zásadou subsidiarity uvedenou v článku 5 Smlouvy o ES nemůže být cílů této směrnice, zejména vytvoření stejných výchozích podmínek ve Společenství, pokud jde o rovnost v zaměstnání a povolání, dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto, z důvodů jejich rozsahu či účinků může být navrhovaných činností lépe dosaženo na úrovni Společenství. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku tato směrnice nepřekračuje rámec toho, co je k dosažení uvedeného cíle nezbytné,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:KAPITOLA IOBECNÁ USTANOVENÍČlánek 1ÚčelÚčelem této směrnice je stanovit obecný rámec pro boj s diskriminací na základě náboženského vyznání či víry, zdravotního postižení, věku nebo sexuální orientace v zaměstnání a povolání, s cílem zavést v členských státech zásadu rovného zacházení.Článek 2Pojem diskriminace1. Pro účely této směrnice se "zásadou rovného zacházení" rozumí neexistence jakékoli přímé nebo nepřímé diskriminace na jakémkoli základě uvedeném v článku 1.2. Pro účely odstavce 1 sea) "přímou diskriminací" rozumí, pokud se s jednou osobou zachází méně příznivě, než se zachází nebo zacházelo nebo by se zacházelo s jinou osobou ve srovnatelné situaci na základě jednoho z důvodů uvedených v článku 1;b) "nepřímou diskriminací" rozumí, pokud by v důsledku zdánlivě neutrálního ustanovení, kritéria nebo zvyklosti byla osoba určitého náboženského vyznání nebo víry, určitého zdravotního postižení, určitého věku nebo určité sexuální orientace v porovnání s jinými osobami znevýhodněna, ledažei) takové ustanovení, kritérium nebo praxe jsou objektivně odůvodněny legitimním cílem a prostředky k dosažení uvedeného cíle jsou přiměřené a nezbytné, neboii) v případě osob s určitým zdravotním postižením jsou zaměstnavatel nebo kterákoli osoba či organizace, na které se tato směrnice vztahuje, povinny podle vnitrostátních právních předpisů učinit vhodná opatření v souladu se zásadami uvedenými v článku 5 za účelem odstranění nevýhod vyplývajících z takového ustanovení, kritéria nebo praxe.3. Obtěžování se považuje za diskriminaci ve smyslu odstavce 1, pokud dojde k nežádoucímu chování souvisejícímu s kterýmkoli z důvodů uvedených v článku 1, které má za účel nebo za následek narušení důstojnosti osoby a vytvoření zastrašující, nepřátelské, ponižující, pokořující nebo urážlivé atmosféry. V této souvislosti může být pojem obtěžování vymezen v souladu s vnitrostátními právními předpisy a zvyklostmi členských států.4. Jakékoli chování směřující k navádění k diskriminaci osob z kteréhokoli z důvodů uvedených v článku 1 se považuje za diskriminaci ve smyslu odstavce 1.5. Tato směrnice se nedotýká opatření stanovených vnitrostátními právními předpisy, která jsou v demokratické společnosti nutná pro veřejnou bezpečnost, udržování veřejného pořádku a předcházení trestním činům, pro ochranu zdraví a ochranu práv a svobod ostatních lidí.Článek 3Oblast působnosti1. V rámci pravomocí svěřených Společenství se tato směrnice vztahuje na všechny osoby ve veřejném i soukromém sektoru, včetně veřejných subjektů, pokud jde oa) podmínky přístupu k zaměstnání, samostatné výdělečné činnosti nebo k povolání, včetně kritérií výběru a podmínek náboru bez ohledu na obor činnosti a na všech úrovních profesní hierarchie včetně získávání praktických zkušeností;b) přístup ke všem typům a úrovním poradenství pro volbu povolání, odborného vzdělávání, dalšího odborného vzdělávání a rekvalifikace včetně pracovní praxe;c) podmínky zaměstnání a pracovní podmínky včetně podmínek propouštění a odměňování;d) členství a činnost v organizaci zaměstnanců nebo zaměstnavatelů nebo v jakékoli organizaci, jejíž členové vykonávají určité povolání, včetně výhod poskytovaných těmito organizacemi.2. Tato směrnice se netýká rozdílů v zacházení na základě státní příslušnosti a nejsou jí dotčeny ustanovení a podmínky upravující vstup a pobyt státních příslušníků třetích zemí a osob bez státní příslušnosti na území členských států a dále se netýká rozdílů v jakémkoli zacházení souvisejícím s právním postavením dotyčných státních příslušníků třetích zemí a osob bez státní příslušnosti.3. Tato směrnice se nevztahuje na platby jakéhokoli druhu poskytované státními systémy nebo podobnými systémy, včetně systémů státního sociálního zabezpečení a sociální ochrany.4. Členské státy mohou stanovit, že se tato směrnice, pokud se týká diskriminace na základě zdravotního postižení a věku, nevztahuje na ozbrojené síly.Článek 4Profesní požadavky1. Bez ohledu na čl. 2 odst. 1 a 2 mohou členské státy stanovit, že rozdíl v zacházení na základě vlastností souvisejících s jedním z důvodů uvedených v článku 1 nepředstavuje diskriminaci, pokud z povahy dotyčné pracovní činnosti nebo z podmínek jejího výkonu vyplývá, že tyto vlastnosti představují podstatný a určující profesní požadavek, je-li cíl legitimní a požadavek přiměřený.2. Členské státy mohou zachovat vnitrostátní právní předpisy platné ke dni přijetí této směrnice nebo převzít v budoucích právních předpisech vnitrostátní zvyklosti existující ke dni přijetí této směrnice, na základě kterých nepředstavuje v případě pracovních činností vykonávaných v církvích a jiných veřejných nebo soukromých organizacích, jejichž etika je založena na náboženském vyznání nebo víře, rozdíl v zacházení na základě náboženského vyznání či víry určité osoby diskriminaci, pokud z povahy dotyčných pracovních činností nebo z podmínek jejího výkonu vyplývá, že náboženské vyznání nebo víra osoby představuje podstatný, legitimní a odůvodněný profesní požadavek se zřetelem k etice organizace. Tento rozdíl v zacházení se uplatňuje s přihlédnutím k ústavním ustanovením a zásadám členských států, jakož i k obecným zásadám právních předpisů Společenství, a neospravedlňuje diskriminaci na jiném základě.Touto směrnicí, pokud jsou její ustanovení jinak dodržena, tedy není dotčeno právo církví a jiných veřejných či soukromých organizací, jejichž etika je založena na náboženském vyznání či víře, vyžadovat v souladu s vnitrostátními ústavami a právními předpisy od osob, které pro ně pracují, aby jednaly v dobré víře a s věrností etice dané organizace.Článek 5Přiměřené uspořádání pro zdravotně postižené osobyZa účelem zaručení dodržování zásady rovného zacházení ve vztahu ke zdravotně postiženým osobám se těmto osobám poskytuje přiměřené uspořádání. To znamená, že pokud to konkrétní případ vyžaduje, musí zaměstnavatel přijmout vhodná opatření, která dané zdravotně postižené osobě umožní přístup k zaměstnání, jeho výkon nebo postup v zaměstnání nebo absolvování odborného vzdělávání, pokud tato opatření pro zaměstnavatele neznamenají neúměrné břemeno. Toto břemeno není neúměrné, je-li dostatečně vyváženo opatřeními existujícími v rámci politiky dotyčného členského státu v oblasti zdravotního postižení.Článek 6Opodstatněnost rozdílů v zacházení na základě věku1. Bez ohledu na čl. 2 odst. 2 mohou členské státy stanovit, že rozdíly v zacházení na základě věku nepředstavují diskriminaci, jestliže jsou v souvislosti s vnitrostátními právními předpisy objektivně a rozumně odůvodněny legitimními cíli, zejména legitimními cíli politiky zaměstnanosti, trhu práce a odborného vzdělávání, a jestliže prostředky k dosažení uvedených cílů jsou přiměřené a nezbytné.Tyto rozdíly v zacházení mohou zahrnovat zejména:a) stanovení zvláštních podmínek pro přístup k zaměstnání a odbornému vzdělávání, pro zaměstnání a povolání včetně podmínek propuštění a odměňování, a to pro mladé pracovníky, starší osoby a osoby s pečovatelskými povinnostmi za účelem podpory jejich pracovního začlenění nebo zajištění jejich ochrany;b) stanovení minimálních podmínek věku, odborné praxe nebo let služby pro přístup k zaměstnání nebo k určitým výhodám spojeným se zaměstnáním;c) stanovení maximálního věku pro přijetí, který je založen na požadavcích dotyčného pracovního místa na odbornou přípravu nebo na potřebě přiměřené doby zaměstnání před odchodem do důchodu.2. Bez ohledu na čl. 2 odst. 2 mohou členské státy stanovit, že v systémech sociálního zabezpečení v zaměstnání nepředstavuje stanovení věkových hranic pro přijetí nebo pro nárok na dávky v důchodu nebo invaliditě, včetně stanovení různých věkových hranic pro zaměstnance nebo skupiny či kategorie zaměstnanců v těchto systémech, a používání věkových kritérií při pojistně matematických výpočtech v souvislosti s těmito systémy diskriminaci na základě věku, pokud nepovede k diskriminaci na základě pohlaví.Článek 7Pozitivní činnost1. Za účelem zajištění plné rovnosti v profesním životě nebrání zásada rovného zacházení žádnému členskému státu zachovávat nebo přijímat zvláštní opatření pro předcházení nevýhodám souvisejícím s kterýmkoli z důvodů uvedených v článku 1 a pro jejich vyrovnání.2. Pokud jde o zdravotně postižené osoby, nedotýká se zásada rovného zacházení práva členských států zachovávat nebo přijímat ustanovení k ochraně zdraví a bezpečnosti při práci nebo opatření zaměřená na vytváření nebo zachování ustanovení nebo zařízení na ochranu nebo podporu zařazení těchto osob do pracovního prostředí.Článek 8Minimální požadavky1. Členské státy mohou přijmout nebo zachovat ustanovení, která jsou příznivější pro ochranu zásady rovného zacházení než ustanovení této směrnice.2. Provádění této směrnice nesmí být v žádném případě důvodem pro snížení úrovně ochrany proti diskriminaci, kterou členské státy již poskytují v oblastech upravených touto směrnicí.KAPITOLA IIOPRAVNÉ PROSTŘEDKY A VÝKON PRÁVAČlánek 9Ochrana práv1. Členské státy zajišťují, aby soudní nebo správní řízení, včetně, považují-li to za vhodné, dohodovacích řízení, směřující k dodržování povinností podle této směrnice byla dostupná všem osobám, které se cítí poškozeny nedodržováním zásady rovného zacházení, i když vztahy, ve kterých mělo dojít k diskriminaci, již skončily.2. Členské státy zajistí, aby sdružení, organizace nebo právnické osoby, které mají v souladu s kritérii stanovenými jejich vnitrostátními právními předpisy oprávněný zájem na zajištění dodržování této směrnice, mohly ve prospěch nebo na podporu žalobce s jeho souhlasem zahájit jakékoli soudní nebo správní řízení určené pro vymáhání plnění povinností podle této směrnice.3. Odstavci 1 a 2 nejsou dotčeny vnitrostátní právní předpisy o lhůtách pro podávání žalob v případě zásady rovnosti zacházení.Článek 10Důkazní břemeno1. Členské státy přijmou v souladu se svými vnitrostátními soudními systémy nezbytná opatření, aby pokud se určitá osoba cítí poškozena nedodržením zásady rovného zacházení a předloží soudu nebo jinému příslušnému orgánu skutečnosti nasvědčující tomu, že došlo k přímé nebo nepřímé diskriminaci, příslušelo žalovanému prokázat, že nedošlo k porušení zásady rovného zacházení.2. Odstavec 1 nebrání členským státům přijmout pravidla o dokazování, která jsou pro žalobce příznivější.3. Odstavec 1 se nevztahuje na trestní řízení.4. Odstavce 1, 2 a 3 se rovněž vztahují na všechna řízení zahájená podle čl. 9 odst. 2.5. Členské státy nemusí uplatňovat odstavec 1 na řízení, v nichž zjišťování skutečností přísluší soudu nebo příslušnému orgánu.Článek 11PronásledováníČlenské státy zavedou do svých vnitrostátních právních řádů nezbytná opatření pro ochranu zaměstnanců před propuštěním nebo jiným nepříznivým zacházením ze strany zaměstnavatele, které je reakcí na stížnost podanou v podniku nebo na soudní řízení zaměřené na dodržování zásady rovného zacházení.Článek 12Šíření informacíČlenské státy zajistí, aby předpisy přijaté k provedení této směrnice a odpovídající předpisy, které jsou již platné v této oblasti, byly oznámeny dotyčným osobám všemi odpovídajícími prostředky, například na pracovištích, na celém území.Článek 13Sociální dialog1. Členské státy přijmou v souladu se svými vnitrostátními tradicemi a zvyklostmi vhodná opatření na podporu dialogu mezi sociálními partnery, aby bylo podporováno rovné zacházení, včetně pomocí sledování praxe na pracovištích, kolektivních smluv, pracovních řádů a výzkumu nebo výměny zkušeností a osvědčené praxe.2. Je-li to v souladu s vnitrostátními tradicemi a zvyklostmi, podpoří členské státy sociální partnery, aniž je dotčena jejich samostatnost, aby na příslušné úrovni uzavírali dohody, které stanoví pravidla proti diskriminaci v oblastech uvedených v článku 3 spadajících do oblasti působnosti kolektivního vyjednávání. Tyto dohody dodržují minimální požadavky stanovené v této směrnici a ve vnitrostátních prováděcích předpisech.Článek 14Dialog s nevládními organizacemiČlenské státy podporují dialog s příslušnými nevládními organizacemi, které mají v souladu s vnitrostátními předpisy a zvyklostmi oprávněný zájem přispívat k boji proti diskriminaci z kteréhokoli z důvodů uvedených v článku 1 za účelem podpory zásady rovného zacházení.KAPITOLA IIIZVLÁŠTNÍ USTANOVENÍČlánek 15Severní Irsko1. K vypořádání se s nízkým zastoupením jednoho z hlavních náboženských společenství v policejní službě v Severním Irsku nepředstavují rozdíly v zacházení se zřetelem k přijímání do uvedené služby, včetně pomocných zaměstnanců, diskriminaci, pokud jsou tyto rozdíly v zacházení výslovně povoleny vnitrostátními právními předpisy.2. V zájmu zachování rovnováhy možností zaměstnání pro učitele v Severním Irsku při podporování smíření historických rozporů mezi hlavními tamními náboženskými společenstvími se ustanovení této směrnice o náboženském vyznání či víře nevztahují na nábor učitelů do škol v Severním Irsku, pokud je to výslovně povoleno vnitrostátními právními předpisy.KAPITOLA IVZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍČlánek 16Zajištění souladuČlenské státy přijmou nezbytná opatření, abya) byly zrušeny právní a správní předpisy odporující zásadě rovnosti;b) byla nebo mohla být prohlášena za neplatná od samého počátku nebo aby byla změněna ustanovení pracovních nebo kolektivních smluv, vnitřních řádů podniků a statutů svobodných povolání a organizací pracovníků a zaměstnavatelů, která odporují zásadě rovného zacházení.Článek 17SankceČlenské státy stanoví sytém sankcí za porušování vnitrostátních předpisů přijatých k provedení této směrnice a přijmou všechna opatření nezbytná k zajištění jejich uplatňování. Tyto sankce, které mohou zahrnovat náhradu škody poškozenému, musí být účinné, přiměřené a odrazující. Členské státy oznámí tyto předpisy Komisi nejpozději do 2. prosince 2003 a co nejdříve veškeré následné změny, které se jich týkají.Článek 18ProváděníČlenské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 2. prosince 2003 nebo mohou prováděním této směrnice pověřit sociální partnery na jejich společnou žádost, pokud jde o ustanovení obsažená v kolektivních smlouvách. V těchto případech členské státy zajistí, aby nejpozději do 2. prosince 2003 sociální partneři zavedli nezbytná ustanovení dohodou, přičemž členské státy jsou povinny přijmout všechna nezbytná opatření, která jim umožní kdykoli zaručit výsledky požadované touto směrnicí. Neprodleně o tom uvědomí Komisi.Za účelem přihlédnutí ke zvláštním podmínkám může být členským státům, je-li to nezbytné, poskytnuta dodatečná tříletá lhůta od 2. prosince 2003, to je celkem 6 let, k provedení ustanovení této směrnice o diskriminaci na základě věku a zdravotního postižení. V tom případě neprodleně uvědomí Komisi. Každý členský stát, který se rozhodne tuto dodatečnou lhůtu využít, každoročně podává Komisi zprávu o opatřeních přijatých k řešení této diskriminace na základě věku a zdravotního postižení a o dosaženém pokroku v provádění směrnice. Komise podává každoročně zprávu Radě.Opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.Článek 19Zpráva1. Členské státy sdělí Komisi nejpozději do 2. prosince 2003 a poté každých pět let veškeré informace nezbytné k tomu, aby Komise vypracovala zprávu pro Evropský parlament a Radu o uplatňování této směrnice.2. Zpráva Komise vezme podle potřeby v úvahu hlediska sociálních partnerů a příslušných nevládních organizací. V souladu se zásadou systematického přihlížení k otázce rovných příležitostí pro ženy a muže musí zpráva mimo jiné obsahovat zhodnocení dopadu přijatých opatření na ženy i muže. S ohledem na získané informace zahrne zpráva, je-li to nezbytné, návrhy na přezkoumání a aktualizaci této směrnice.Článek 20Vstup v platnostTato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.Článek 21UrčeníTato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 27. listopadu 2000.Za RadupředsedkyněÉ. Guigou[1] Úř. věst. C 177 E, 27.6.2000, s. 42.[2] Stanovisko ze dne 12. října 2000 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku).[3] Úř. věst. C 204, 18.7.2000, s. 82.[4] Úř. věst. C 226, 8.8.2000, s. 1.[5] Úř. věst. L 39, 14.2.1976, s. 40.[6] Úř. věst. L 180, 19.7.2000, s. 22.[7] Úř. věst. L 225, 12.8.1986, s. 43.[8] Úř. věst. C 186, 2.7.1999, s. 3.--------------------------------------------------