title: Směrnice Komise 1999/8/ES ze dne 18. února 1999, kterou se mění směrnice Rady 66/402/EHS o uvádění osiva obilovin na trh

text:
Důležité právní upozornění

|

31999L0008

Úřední věstník L 050 , 26/02/1999 S. 0026 - 0026

		Směrnice Komise 1999/8/ESze dne 18. února 1999,kterou se mění směrnice Rady 66/402/EHS o uvádění osiva obilovin na trhKOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,s ohledem na směrnici Rady 66/402/EHS ze dne 14. června 1966 o uvádění osiva obilovin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 98/96/ES [2], a zejména na článek 21a uvedené směrnice,vzhledem k tomu, že členské státy mohou snížit minimální klíčivost stanovenou v příloze II pro osivo tritikale, které je určeno k uvedení do oběhu na jejich území, na 80 %;vzhledem k tomu, že tato možnost, v souladu s uvedenou směrnicí, již nebude od 1. února 2000 poskytována;vzhledem k tomu, že na základě stávajících vědeckých a technických poznatků se v některých oblastech Společenství jeví obtížné produkovat osivo tritikale s klíčivostí stanovenou v příloze II;vzhledem k tomu, že s ohledem na vývoj vědeckých a technických poznatků je vhodné snížit stanovenou minimální klíčivost na 80 % čistého osiva;vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Příloha II bod 2 oddíl A směrnice 66/402/EHS se mění takto: U Triticosecale se čísla "85" ve sloupci 2 nahrazují číslem "80".Článek 21. Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději 1. února 2000. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.Článek 3Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 18. února 1999.Za KomisiFranz Fischlerčlen Komise[1] Úř. věst. 125, 11.7.1966, s. 2039/66.[2] Úř. věst. L 25, 1.2.1999, s. 27.--------------------------------------------------


title: Směrnice Komise 94/53/ES ze dne 15. listopadu 1994, kterou se mění článek 2 směrnice Komise 93/91/EHS, kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 78/316/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se vnitřní výbavy motorových vozidel (označení ovládačů, sdělovačů a indikátorů)

text:
Důležité právní upozornění

|

31994L0053

Úřední věstník L 299 , 22/11/1994 S. 0026 - 0026 Finské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 27 S. 0045  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 27 S. 0045

		Směrnice Komise 94/53/ESze dne 15. listopadu 1994,kterou se mění článek 2 směrnice Komise 93/91/EHS, kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 78/316/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se vnitřní výbavy motorových vozidel (označení ovládačů, sdělovačů a indikátorů)KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,s ohledem na směrnici Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 93/81/EHS [2], a zejména na čl. 13 odst. 2 uvedené směrnice,s ohledem na směrnici Rady 78/316/EHS ze dne 21. prosince 1977 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se vnitřní výbavy motorových vozidel (označení ovládačů, sdělovačů a indikátorů) [3], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 93/91/EHS [4], a zejména na článek 4 uvedené směrnice,vzhledem k tomu, že není nezbytné, aby vozidla, jejichž typ již byl schválen v souladu se směrnicí 78/316/EHS, byla upravována tak, aby vyhovovala směrnici 93/91/EHS;vzhledem k tomu, že tento soulad je však nutno zajistit u nových typů vozidel, u kterých se od 1. října 1995 vyžaduje ES schválení typu z hlediska označení ovládačů, sdělovačů a indikátorů;vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku, zřízeného směrnicí 70/156/EHS,PŘIJALA TUTO SMĚRNICIČlánek 1V čl. 2 odst. 2 směrnice 93/91/EHS se zrušuje třetí odrážka, jakož i slovo "a" na konci druhé odrážky a čárka na konci první odrážky, která se nahrazuje slovem "a".Článek 21. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 31. března 1995. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.2. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.3. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.Článek 3Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.V Bruselu dne 15. listopadu 1994.Za KomisiMartin Bangemannčlen Komise[1] Úř. věst. L 42, 23.2.1970, s. 1.[2] Úř. věst. L 264, 23.10.1993, s. 49.[3] Úř. věst. L 81, 28.3.1978, s. 3.[4] Úř. věst. L 284, 19.11.1993, s. 25.--------------------------------------------------


title: Směrnice Komise 2007/15/ES ze dne 14. března 2007 , kterou se pro účely přizpůsobení technickému pokroku mění příloha I směrnice Rady 74/483/EHS týkající se vnějších výčnělků motorových vozidel (Text s významem pro EHP )

text:
               15.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 75/21

      SMĚRNICE KOMISE 2007/15/ES
   ze dne 14. března 2007,
   kterou se pro účely přizpůsobení technickému pokroku mění příloha I směrnice Rady 74/483/EHS týkající se vnějších výčnělků motorových vozidel
   (Text s významem pro EHP)
   KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
   s ohledem na směrnici Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel (1), a zejména na druhou odrážku čl. 13 odst. 2 uvedené směrnice,
   s ohledem na směrnici Rady 74/483/EHS ze dne 17. září 1974 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se vnějších výčnělků motorových vozidel (2), a zejména na článek 5 uvedené směrnice,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Směrnice 74/483/EHS je jednou ze zvláštních směrnic pro postup ES schvalování typu, který byl zaveden směrnicí 70/156/EHS. Ustanovení směrnice 70/156/EHS, která se týkají systémů, konstrukčních součástí a samostatných technických celků vozidel, se proto použijí i pro směrnici 74/483/EHS.

               (2)

               S ohledem na technický pokrok a v zájmu zajištění jasnosti technických požadavků je vhodné přizpůsobit požadavky týkající se nárazníků.

               (3)

               Příloha IV část II směrnice 70/156/EHS uvádí seznam předpisů Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (EHK OSN), které mohou být považovány za rovnocenné směrnicím o schválení typu. Při přizpůsobování přílohy I směrnice 74/483/EHS technickému pokroku je proto nutné sladit požadavky uvedené směrnice s příslušným předpisem č. 26 EHK OSN.

               (4)

               Směrnice 74/483/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.

               (5)

               Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku zřízeného podle čl. 13 odst. 1 směrnice 70/156/EHS,

         PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
   Článek 1
   Příloha I směrnice 74/483/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
   Článek 2
   S účinkem ode dne 4. dubna 2009 odmítne členský stát z důvodů týkajících se vnějších výčnělků udělit ES schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro určitý typ vozidla, pokud nejsou splněny požadavky směrnice 74/483/EHS ve znění této směrnice.
   Článek 3
   1.   Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do dne 4. dubna 2008. Neprodleně sdělí Komisi jejich znění a srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
   Budou tyto předpisy používat ode dne 5. dubna 2008.
   Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
   2.   Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
   Článek 4
   Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
   Článek 5
   Tato směrnice je určena členským státům.

      V Bruselu dne 14. března 2007.

            Za Komisi

         Günter VERHEUGEN

            místopředseda

      (1)  Úř. věst. L 42, 23.2.1970, s. 1. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/40/ES (Úř. věst. L 161, 14.6.2006, s. 12).

      (2)  Úř. věst. L 266, 2.10.1974, s. 4. Směrnice naposledy pozměněná aktem o přistoupení z roku 2003.

      PŘÍLOHA
      Bod 6.5.2 přílohy I směrnice 74/483/EHS se nahrazuje tímto:

                     „6.5.2

                     Pokud je linie předního nebo zadního nárazníku odpovídající vnějšímu vertikálnímu obrysu vozidla na tuhém povrchu, musí mít tento povrch minimální poloměr zaoblení 5 mm ve všech bodech, které leží mezi linií obrysu a liniemi nad a pod linií obrysu, jež jsou spojnicemi bodů ležících ve vzdálenosti 20 mm dovnitř, měřeno v jakémkoli bodě od linie obrysu. Pro všechny ostatní části nárazníku platí minimální poloměr zaoblení povrchu 2,5 mm.
                     Toto ustanovení platí pro tu část nárazníku, která leží mezi body tečny, jež se dotýkají linie obrysu s dvěma vertikálními rovinami, z nichž každá svírá s vertikální podélnou rovinou symetrie vozidla úhel 15° (viz obr. 1).


title: Směrnice Komise ze dne 14. prosince 1978, kterou se mění směrnice 77/535/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se metod odběru vzorků a analýzy hnojiv

text:
Důležité právní upozornění

|

31979L0138

Úřední věstník L 039 , 14/02/1979 S. 0003 - 0010 Finské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 9 S. 0150  Řecké zvláštní vydání: Kapitola 03 Svazek 24 S. 0066  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 9 S. 0150  Španělské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 9 S. 0194  Portugalské zvláštní vydání Kapitola 13 Svazek 9 S. 0194

		Směrnice Komiseze dne 14. prosince 1978,kterou se mění směrnice 77/535/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se metod odběru vzorků a analýzy hnojiv(79/138/EHS)KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,s ohledem na směrnici Rady 76/116/EHS ze dne 18. prosince 1975 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hnojiv [1], a zejména na čl. 9 odst. 2 uvedené směrnice,vzhledem k tomu, že směrnice Komise 77/535/EHS [2] stanoví provádění úřední kontroly hnojiv EHS pro ověření, zda splňují požadavky stanovené předpisy Společenství s ohledem na jakost a složení hnojiv; že by uvedená směrnice měla být doplněna o tři nové analytické metody;vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobení směrnic o odstranění technických překážek obchodu s hnojivy technickému pokroku,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1V příloze II směrnice 77/535/EHS se za metodu 5.1 vkládají metody 5.2, 5.3 a 5.4 uvedené v příloze této směrnice.Článek 21. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. dubna 1979. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.2. Po oznámení této směrnice informují členské státy Komisi včas, aby mohla vyjádřit své připomínky, o všech navrhovaných právních nebo správních předpisech, které hodlají přijmout v oblasti působnosti této směrnice.Článek 3Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 14. prosince 1978.Za KomisiÉtienne Davignončlen Komise[1] Úř. věst. L 24, 30.1.1976, s. 21.[2] Úř. věst. L 213, 22.8.1977, s. 1.--------------------------------------------------PŘÍLOHAMetoda 5.2STANOVENÍ CELKOVÉHO HOŘČÍKU1. PŘEDMĚTV tomto dokumentu je určen postup pro stanovení celkového hořčíku.2. OBLAST POUŽITÍTuto metodu lze použít výhradně pro hnojivo s označením dusičnan amonný s hořčíkem, u kterého se podle přílohy IA směrnice Rady 76/116/EHS ze dne 18. prosince 1975 požaduje udání obsahu celkového hořčíku.3. PODSTATA METODYRozpuštění hořčíku obsaženého v analytickém vzorku ve vroucí kyselině.První titrace: Ca a Mg se titruje EDTA za přítomnosti eriochromové černi T. Druhá titrace: Ca se titruje EDTA za přítomnosti kalceinu nebo kalkonalidu I. Hořčík se stanoví z rozdílu.4. CHEMIKÁLIEDestilovaná nebo demineralizovaná voda.4.1 Standardní roztok hořčíku, 0,05 mol/l.Naváží se 2,016 g oxidu hořečnatého p.a., předem žíhaného dvě hodiny při 600 °C. Přenese se do kádinky se 100 ml vody. Přimíchá se 120 ml kyseliny chlorovodíkové o koncentraci přibližně 1 mol/l. Po rozpuštění se kvantitativně převede do jednolitrové odměrné baňky, doplní se po značku vodou a promíchá.Hodnota titru roztoku se zkontroluje gravimetricky jako fosforečnan hořečnatoamonný.Jeden ml roztoku by měl obsahovat 1,216 mg Mg (= 2,016 mg MgO).4.2 Roztok EDTA, 0,05 mol/l.Naváží se 18,61 g dihydrátu disodné soli ethylendiamintetraoctové kyseliny (C10H14N2Na2O8.2H2O), přenese se do jednolitrové kádinky a rozpustí se v 600 až 800 ml vody. Roztok se kvantitativně převede do jednolitrové odměrné baňky. Doplní se po značku a promíchá se. Tento roztok se zkontroluje roztokem (4.1) tak, že se odebere 20 ml standardního roztoku a analytickým postupem podle 7.4.1 se provede titrace.Jeden ml roztoku EDTA by měl odpovídat 1,216 mg Mg nebo 2,016 mg MgO a 2,004 mg Ca nebo 2,804 mg CaO (viz kapitola 9 poznámky 1 a 6).4.3 Standardní roztok vápníku, 0,05 mol/l.Naváží se 5,004 g suchého čistého uhličitanu vápenatého p.a.. Přenese se do kádinky se 100 ml vody. Postupně se vmíchá 120 ml kyseliny chlorovodíkové o normální koncentraci přibližně 1 mol/l.Přivede se k varu, aby se odstranil oxid uhličitý, ochladí se, kvantitativně se převede do jednolitrové odměrné baňky, doplní se po značku vodou a promíchá. Analytickým postupem podle 7.4.2 se zkontroluje shoda tohoto roztoku s roztokem EDTA (4.2). Jeden ml tohoto roztoku by měl obsahovat 2,004 mg Ca (= 2,804 mg CaO) a měl by odpovídat 1 ml roztoku EDTA o koncentraci 0,05 mol/l.4.4 Indikátor kalcein.Ve třecí misce se pečlivě promíchá 1 g kalceinu se 100 g chloridu sodného. Používá se 10 mg této směsi. Barva indikátoru se mění ze zelené na oranžovou. Titrace musí pokračovat, dokud se nezíská oranžová barva bez zeleného tónu.4.5 Indikátor kalkonalid I.400 mg kalkonalidu I se rozpustí ve 100 ml methanolu. Používají se tři kapky tohoto roztoku. Barva tohoto indikátoru se mění z červené na modrou a titrace musí pokračovat, dokud se nedosáhne modré barvy bez červeného tónu.4.6 Indikátor eriochromová čerň T.300 mg eriochromové černi T se rozpustí ve směsi 25 ml 1propanolu a 15 ml triethanolaminu. Používají se tři kapky tohoto roztoku. Barva tohoto indikátoru se mění z červené na modrou a titrace musí pokračovat, dokud se nedosáhne modré barvy bez červeného tónu. Barva se mění pouze v případě, že je přítomen hořčík. V případě potřeby se přidá 0,1 ml standardního roztoku (4.1). Pokud je přítomen vápník i hořčík, tvoří EDTA nejprve komplex s vápníkem a poté s hořčíkem. V tom případě se stanovují oba tyto prvky současně.4.7 Kyanid draselný p.a.Vodný roztok KCN, 2 %.4.8 Roztok hydroxidu draselného a kyanidu draselného.280 g KOH a 66 g KCN se rozpustí ve vodě, objem se doplní do jednoho litru a promíchá se.4.9 Tlumivý roztok o pH 10,5.33 g chloridu amonného se rozpustí ve 200 ml vody, přidá se 250 ml amoniaku (ρ = 0,91), objem se doplní vodou na 500 ml a promíchá se. Pravidelně se kontroluje pH tohoto roztoku.4.10 Zředěná kyselina chlorovodíková 1: 1.Jeden objemový díl kyseliny chlorovodíkové (ρ = 1,18) a jeden objemový díl vody.4.11 Roztok hydroxidu sodného, 5 mol/l.5. PŘÍSTROJE A POMŮCKY5.1 Magnetické míchadlo nebo mechanická míchačka.5.2 pH–metr.5.3 Odměrné baňky na 500 a 1000 ml.5.4. Kádinky na 300 ml.6. PŘÍPRAVA VZORKUViz metoda 1.7. PRACOVNÍ POSTUP7.1 VzorekDo odměrné baňky na 500 ml se přenese 5 g připraveného vzorku naváženého s přesností na 1 mg.7.2 RoztokPřidá se asi 200 ml vody a 20 ml kyseliny chlorovodíkové (4.10), vaří se půl hodiny. Po vychladnutí se objem doplní vodou, promíchá a zfiltruje.7.3 Kontrolní zkouškaProvede se stanovení na takových poměrných částech roztoků (4.1) a (4.3), aby se poměr Ca/Mg přibližně rovnal předpokládanému poměru ve vzorku.K tomuto účelu se odebere (a) ml standardního roztoku (4.3) a (b-a) ml standardního roztoku (4.1).(a) a (b) jsou počty mililitrů roztoku EDTA použité na dvě titrace při analýze vzorku. Tento postup je správný pouze tehdy, pokud jsou standardní roztoky EDTA, vápníku a hořčíku přesně ekvivalentní. Pokud tomu tak není, je potřeba provést příslušné úpravy.7.4 Stanovení7.4.1 Titrace za přítomnosti eriochromové černi T50 ml [1] roztoku k analýze se odpipetuje do kádinky na 300 ml. Přebytečná kyselina se neutralizuje roztokem hydroxidu sodného o koncentraci 5 mol/l (4.11) za použití pH-metru. Zředí se vodou na 100 ml. Přidá se 5 ml tlumivého roztoku (4.9). pH naměřené pH–metrem musí být 10,5 ± 0,1. Přidají se 2 ml roztoku kyanidu draselného (4.7) a tři kapky indikátoru eriochromové černi T (4.6). Titruje se roztokem EDTA (4.2) za mírného míchání míchadlem (5.1). (Viz kapitola 9 poznámky 2, 3 a 4.) Počet ml roztoku EDTA o koncentraci 0,05 mol/l se označí jako "b".7.4.2 Titrace za přítomnosti kalceinu nebo kalkonalidu IDo kádinky na 300 ml se odpipetuje stejná poměrná část roztoku k analýze, jaká byla odebrána pro výše uvedenou titraci. Přebytečná kyselina se za pomoci Ph-metru neutralizuje roztokem hydroxidu sodného o koncentraci 5 mol/l (4.11). Zředí se vodou přibližně na 100 ml. Přidá se 10 ml roztoku KOH/KCN (4.8) a indikátor (4.4) nebo (4.5). Titruje se roztokem EDTA za mírného míchání míchadlem. (Viz kapitola 9 poznámky 2, 3 a 4). Počet ml roztoku EDTA o koncentraci 0,05 mol/l se označí jako "a".8. VYJÁDŘENÍ VÝSLEDKŮVýsledek je vyjádřen jako procentuální obsah MgO nebo Mg8.1 % MgO v hnojivu =× TMnebo% Mg v hnojivu =× T′MPokud je koncentrace roztoku EDTA přesně 0,05 mol/l, T = 0,2016 a T′ = 0,1216.M = hmotnost vzorku přítomného v odebrané poměrné části (g).9. POZNÁMKYViz metoda 5.1.Metoda 5.3STANOVENÍ VODOROZPUSTNÉHO HOŘČÍKU1. PŘEDMĚTV tomto dokumentu je určen postup pro stanovení vodorozpustného hořčíku.2. OBLAST POUŽITÍTuto metodu lze použít výhradně pro jednosložková hnojiva, u kterých se podle přílohy IA směrnice 76/116/EHS požaduje udání obsahu hořčíku rozpustného ve vodě.3. PODSTATA METODYRoztok hořčíku se získá povařením analytického vzorku ve vodě, hořčík se stanoví atomovou absorpční spektrofotometrií.4. CHEMIKÁLIEDestilovaná nebo demineralizovaná voda stejné kvality.4.1 Kyselina chlorovodíková, roztok přibližně 1 mol/l.4.2 Kyselina chlorovodíková, roztok 0,5 mol/l.4.3 Standardní roztok hořčíku: naváží se 1,013 g síranu hořečnatého (MgSO4·7 H2O) p.a. a přenese se do odměrné baňky na 100 ml. Rozpustí se v roztoku kyseliny chlorovodíkové o koncentraci 0,5 mol/l (4.2) a stejnou kyselinou se zředí na 100 ml.1 ml tohoto roztoku obsahuje 1 mg hořčíku (Mg);nebonaváží se 1,658 g oxidu hořečnatého p.a., předem žíhaného dvě hodiny při 600 °C. Přenese se do kádinky se 100 ml vody a přibližně 120 ml roztoku kyseliny chlorovodíkové o koncentraci 1 mol/l (4.1). Po rozpuštění se kvantitativně převede do jednolitrové odměrné baňky, doplní se po značku vodou a promíchá.1 ml tohoto roztoku obsahuje 1 mg hořčíku (Mg).4.4. Roztok chloridu strontnatého: 75 g chloridu strontnatého (SrCl2.6H2O) se rozpustí v roztoku kyseliny chlorovodíkové o koncentraci 0,5 mol/l (4.2) a stejnou kyselinou se zředí na 500 ml.5. PŘÍSTROJE A POMŮCKY5.1 Atomový absorpční spektrofotometr s hořčíkovou lampou (285,2 nm).5.2 Přesné pipety na 5, 10, 20, 25 a 30 ml.5.3 Odměrné baňky na 100, 200, 500 a 1000 ml.6. PŘÍPRAVA VZORKUViz metoda 1.7. PRACOVNÍ POSTUP7.1 Vzorek5 g vzorku naváženého s přesností na 0,001 g se přenese do odměrné baňky na 500 ml.7.2 RoztokPřidá se asi 300 ml vody a výsledný roztok se půl hodiny vaří. Nechá se vychladnout, zředí se vodou po značku, promíchá se a zfiltruje.7.3 Příprava roztoku vzorku7.3.1 Pokud je udávaný obsah hořčíku (MgO) v hnojivu větší než 10 %, odebere se pipetou 25 ml filtrátu (7.2), převede se do odměrné baňky na 100 ml, doplní se po značku destilovanou vodou a promíchá se.7.3.2 10 ml filtrátu (7.2) nebo zředěného filtrátu (7.3.1) se přesnou pipetou převede do odměrné baňky na 200 ml a doplní se po značku roztokem kyseliny chlorovodíkové o koncentraci 0,5 mol/l (4.2).7.3.3 Roztok (7.3.2.) se zředí roztokem kyseliny chlorovodíkové o koncentraci 0,5 mol/l (4.2) tak, aby se získala koncentrace nacházející se uvnitř pracovního rozsahu spektrofotometru. Konečný roztok musí obsahovat 10 % (V/V) roztoku chloridu strontnatého (4.4).7.4 Příprava slepého roztokuPřipraví se slepý roztok, z kterého se vynechá pouze vzorek.7.5 Příprava standardních roztoků pro kalibraciŘeděním standardního roztoku (4.3) roztokem kyseliny chlorovodíkové o koncentraci 0,5 mol/l (4.2) se připraví alespoň pět referenčních roztoků o vzrůstající koncentraci odpovídající optimálnímu měřicímu rozsahu spektrofotometru.Konečné roztoky musí obsahovat 10 % (V/V) roztoku chloridu strontnatého (4.4).7.6 Spektrofotometrická měřeníSpektrofotometr (5.1) se nastaví na vlnovou délku 285,2 nm. Postupně se třikrát zavedou standardní roztoky (7.5), roztok vzorku (7.3) a slepý roztok (7.4), přístroj se mezi každým zavedením promývá destilovanou vodou. Sestrojí se kalibrační křivka tak, že na svislou osu se vynášejí průměrné absorbance každého z kalibračních roztoků a na vodorovnou osu odpovídající koncentrace hořčíku v μg/ml. Koncentrace hořčíku ve zkušebním vzorku a ve slepém roztoku se stanoví odečtem z kalibrační křivky.8. VYJÁDŘENÍ VÝSLEDKŮMnožství hořčíku (Mg) nebo oxidu hořečnatého (MgO) (převodní faktor 1,66) ve vzorku se vypočte porovnáním s referenčními roztoky a v úvahu se vezme slepý pokus. Výsledky se vyjádří v procentech množství vzorku.Metoda 5.4STANOVENÍ CELKOVÉHO HOŘČÍKU1. PŘEDMĚTV tomto dokumentu je určen postup pro stanovení celkového hořčíku.2. OBLAST POUŽITÍTuto metodu lze použít výhradně pro hnojivo s označením dusičnan amonný s hořčíkem, u kterého se podle přílohy IA směrnice 76/116/EHS požaduje udání obsahu celkového hořčíku.3. PODSTATA METODYRoztok hořčíku se získá vařením zkušebního vzorku ve zředěné kyselině a hořčík se stanoví atomovou absorpční spektrofotometrií.4. CHEMIKÁLIEDestilovaná nebo demineralizovaná voda stejné kvality.4.1 Roztok kyseliny chlorovodíkové (1:1): jeden objemový díl kyseliny chlorovodíkové (ρ = 1,18) se zředí jedním objemovým dílem vody.4.2 Kyselina chlorovodíková, přibližně 1 mol/l.4.3 Kyselina chlorovodíková, roztok 0,5 mol/l.4.4 Standardní roztok hořčíku: 1,013 g síranu hořečnatého (MgSO4·7H2O) p.a. se rozpustí v roztoku kyseliny chlorovodíkové o koncentraci 0,5 mol/l (4.3)a stejnou kyselinou se zředí na 100 ml.1 ml tohoto roztoku obsahuje 1 mg hořčíku (Mg).neboNaváží se 1,658 g oxidu hořečnatého, předem žíhaného dvě hodiny při 600 °C. Přenese se do kádinky se 100 ml vody a přibližně 120 ml kyseliny chlorovodíkové o koncentraci 1 mol/l (4.2). Po rozpuštění se kvantitativně převede do jednolitrové odměrné baňky, doplní se po značku vodou a promíchá.1 ml tohoto roztoku obsahuje 1 mg hořčíku (Mg).4.5 Roztok chloridu strontnatého: 75 g chloridu strontnatého (SrCl2·6H2O) se rozpustí v roztoku kyseliny chlorovodíkové o koncentraci 0,5 mol/l (4.3) a stejnou kyselinou se zředí na 500 ml.5. PŘÍSTROJE A POMŮCKY5.1 Atomový absorpční spektrofotometr s hořčíkovou lampou (285,2 nm).5.2 Přesné pipety na 5, 10, 20, 25 a 30 ml.5.3 Odměrné baňky na 100, 200, 500 a 1000 ml.6. PŘÍPRAVA VZORKUViz metoda 1.7. PRACOVNÍ POSTUP7.1 Vzorek5 g vzorku, naváženého s přesností na 0,001 g, se přenese do odměrné baňky na 500 ml.7.2 RoztokPřidá se asi 200 ml vody, 20 ml roztoku kyseliny chlorovodíkové (4.1) a výsledný roztok se půl hodiny vaří. Nechá se vychladnout, zředí se vodou po značku, promíchá a zfiltruje.7.3 Příprava roztoku vzorku7.3.1 Pokud je udávaný obsah hořčíku (MgO) v hnojivu větší než 10 %, zředí se přesnou pipetou (5.2) 25 ml filtrátu (7.2) na 100 ml v odměrné baňce na 100 ml, doplní se po značku destilovanou vodou a promíchá.7.3.2 10 ml filtrátu (7.2) nebo roztoku zředěného filtrátu (7.3.1) se přesnou pipetou (5.2) převede do odměrné baňky na 200 ml a doplní se po značku roztokem kyseliny chlorovodíkové o koncentraci 0,5 mol/l (4.3).7.3.3 Tento roztok (7.3.2) se zředí roztokem kyseliny chlorovodíkové o koncentraci 0,5 mol/l (4.3) tak, aby se získala koncentrace nacházející se uvnitř pracovního rozsahu spektrofotometru.Konečný roztok musí obsahovat 10 % (V/V) roztoku chloridu strontnatého (4.5).7.4 Příprava slepého roztokuPřipraví se slepý roztok, ze kterého se vynechá pouze vzorek.7.5 Příprava standardních roztoků pro kalibraciŘeděním standardního roztoku (4.4) roztokem kyseliny chlorovodíkové o koncentraci 0,5 mol/l (4.3) se připraví alespoň pět referenčních roztoků o vzrůstající koncentraci odpovídající optimálnímu měřicímu rozsahu spektrofotometru.Konečné roztoky musí obsahovat 10 % (V/V) roztoku chloridu strontnatého (4.5).7.6 Spektrofotometrická měřeníSpektrofotometr (5.1) se nastaví na vlnovou délku 285,2 nm. Postupně se třikrát zavedou standardní roztoky (7.5), roztok vzorku (7.3) a slepý roztok (7.4). Přístroj se mezi každým zavedením promývá destilovanou vodou. Sestrojí se kalibrační křivka tak, že na svislou osu se vynášejí průměrné absorbance každého z kalibračních roztoků a na vodorovnou osu odpovídající koncentrace hořčíku v μg/ml. Koncentrace hořčíku ve zkušebním vzorku a ve slepém roztoku se stanoví odečtem z kalibrační křivky.8. Vyjádření výsledkůMnožství hořčíku (Mg) nebo oxidu hořečnatého (MgO) (převodní faktor 1,66) ve vzorku se vypočte porovnáním s referenčními roztoky a v úvahu se vezme slepý pokus. Výsledek se vyjádří v procentech množství vzorku.[1] Během titrace by se nemělo značně překročit 25 ml EDTA, jinak musí být objem poměrné části snížen. Může být však rovněž zvýšen.--------------------------------------------------