title: Směrnice Rady ze dne 17. listopadu 1980 o statistickém vykazování přepravy zboží po vnitrozemských vodních cestách

text:
Důležité právní upozornění

|

31980L1119

Úřední věstník L 339 , 15/12/1980 S. 0030 - 0053 Finské zvláštní vydání: Kapitola 7 Svazek 2 S. 0127  Řecké zvláštní vydání: Kapitola 16 Svazek 2 S. 0003  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 7 Svazek 2 S. 0127  Španělské zvláštní vydání: Kapitola 07 Svazek 2 S. 0213  Portugalské zvláštní vydání Kapitola 07 Svazek 2 S. 0213

		Směrnice Radyze dne 17. listopadu 1980o statistickém vykazování přepravy zboží po vnitrozemských vodních cestách(80/1119/EHS)RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 213 této smlouvy,s ohledem na návrh směrnice předložený Komisí,s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],vzhledem k tomu, že Komise musí mít k dispozici jednotné, harmonizované a pravidelné statistické údaje o rozsahu a vývoji přepravy zboží po vnitrozemských vodních cestách v členských státech, aby mohla provádět úkoly svěřené jí Smlouvou; že tyto údaje musí být srovnatelné mezi státy i s údaji o jiných odvětvích dopravy a musí se týkat vnitrostátní, mezinárodní i tranzitní dopravy;vzhledem k tomu, že některé statistické údaje je potřebné předkládat v intervalech kratších než jeden rok, jelikož kolísání poptávky po dopravě a podmínek splavnosti během roku ovlivňuje přepravu zboží;vzhledem k tomu, že tyto statistické údaje by měly být rozlišeny podle hlavních dopravních tras, aby se zajistily dostačující informace o trhu přepravy zboží po vnitrozemských vodních cestách;vzhledem k tomu, že statistické údaje o přepravě zboží, které jsou již k dispozici v členských státech, by se měly dále harmonizovat na úrovni Společenství;vzhledem k tomu, že je potřebné stanovit některé lhůty pro poskytování nezbytných statistických informací, aby se usnadnilo provádění navržených ustanovení;vzhledem k tomu, že Komise by měla předložit zprávu umožňující Radě prozkoumat, do jaké míry lze splnit cíle této směrnice, pokud budou použity předložené statistické údaje; že by proto směrnice měla stanovit možnost podávat návrhy, jak zdokonalit metody použité pro sestavování těchto statistických údajů; že by Rada měla na návrh Komise rozhodnout o zavedení statistiky přepravy zboží po vnitrozemských vodních cestách námořními plavidly a statistiky mezinárodní přepravy zboží mezi regiony po vnitrozemských vodních cestách;vzhledem k tomu, že statistické údaje jsou nezbytné pro zjištění rozsahu a vývoje přepravy zboží; že Společenství by proto mělo v počátečním období členským státům na dané práce finančně přispět,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 11. Členské státy s jednou nebo více vnitrozemskými vodními cestami provedou statistická zjišťování o dopravě plavidly vnitrozemské plavby bez ohledu na zemi, v níž jsou registrovány nebo v níž mají povolení k plavbě, a to- zjišťování o dopravě prováděné pro vlastní nebo cizí potřebu,- zjišťování zboží nakládaného nebo vykládaného v členském státě nebo přepravovaného po jeho vnitrozemských vodních cestách.2. Pro účely této směrnice se:a) "vnitrozemskou vodní cestou" rozumí každý vodní tok, kanál nebo jezero, jehož přírodní nebo umělé vlastnosti jej činí vhodným pro plavbu, zejména pro plavidla vnitrozemské plavby;b) "plavidlem vnitrozemské plavby" rozumí plavidlo s vlastním pohonem nebo bez něj, které je registrováno nebo povoleno jako plavidlo vnitrozemské plavby, včetně nákladních člunů nesených na plavidlech, a je navrženo nebo postaveno jen pro plavbu v klidných vodách.3. Tato směrnice se nepoužije pro:- nákladní plavidla o hrubé nosnosti menší než 50 t,- plavidla používaná především pro přepravu cestujících,- plavidla používaná jako trajekty,- plavidla používaná přístavními správami a veřejnými orgány výhradně pro nekomerční účely,- plavidla používaná výhradně pro zásobování palivem nebo skladování,- plavidla nepoužívaná pro přepravu zboží, jako rybářské lodě, plovoucí bagry, plovoucí dílny, obytné čluny a rekreační lodě.4. První statistické zjišťování se provede k 1. lednu 1981.Článek 21. Sledují se tyto ukazatele:a) hmotnost nákladu v tunách;b) hlavní dopravní trasy:- vnitrostátní doprava, kdy se zboží nakládá i vykládá ve stejném vykazujícím členském státě, bez ohledu na trasu, po které se plavidlo plaví,- mezinárodní doprava, kdy se zboží buď nakládá nebo vykládá, ne však nakládá i vykládá, ve vykazujícím členském státě, přičemž se rozlišuje mezi zbožím naloženým a zbožím vyloženým,- tranzitní doprava, kdy se zboží přepravuje přes území vykazujícího členského státu, aniž se nakládá, vykládá nebo překládá.V případě člunů přepravovaných na lodi se místem naložení zboží rozumí místo, kde je nákladní člun spuštěn na vodu nebo zdvižen z námořního nosiče, a místem vyložení nákladu se rozumí místo, kde je nákladní člun vytažen nebo zdvihnut na palubu námořního nosiče;c) povaha nákladu podle skupin zboží uvedených v levém sloupci přílohy I;d) státní příslušnost, tj. země, v níž je nákladní plavidlo registrováno nebo má povolení, nebo země, v níž má vlastník plavidla sídlo nebo bydliště;e) typ plavidla podle této klasifikace:- nákladní člun nebo plavidlo s vlastním pohonem:- tankery s vlastním pohonem,- jiný nákladní člun nebo plavidlo s vlastním pohonem,- vlečný nákladní člun nebo plavidlo:- vlečný tanker,- jiný vlečný nákladní člun nebo plavidlo,- tlačný nákladní člun nebo plavidlo (včetně vlečno-tlačných člunů nebo plavidel):- tlačný tanker,- jiný tlačný nákladní člun nebo plavidlo (včetně člunů přepravovaných na lodi),- jiné nákladní plavidlo."Tankerem" se rozumějí všechna plavidla určená pro přepravu kapalného nebo zkapalněného nákladu bez obalu, ne však v sypané formě;f) u vnitrostátní dopravy: národní regiony nakládky a vykládky podle územní klasifikace v příloze II;g) u mezinárodní a tranzitní dopravy: země nakládky a vykládky podle přílohy III;h) vzdálenost v kilometrech ujetá na vnitrozemských vodních cestách.2. Členské státy, jejichž celkový roční objem přepravy zboží po vnitrozemských vodních cestách v režimu mezinárodní nebo tranzitní dopravy nepřesahuje jeden milion tun, nemusí poskytovat statistické údaje požadované touto směrnicí.Článek 31. S výjimkou informací, na které se vztahují právní předpisy jednotlivých členských států o statistické důvěrnosti, sdělí členské státy Komisi statistické výsledky co nejdříve, nejpozději do pěti měsíců po skončení daného sledovaného období.2. Výsledky se předávají v tabulkách podle vzorů uvedených v příloze IV.3. Výsledky zpracované na počítači je možné předat na elektronických formulářích, jejichž typ a formát stanoví Komise po konzultaci s danými členskými státy.Článek 41. Členské státy sdělí Komisi nejpozději do 31. prosince 1980 podrobný popis metod, které hodlají použít pro statistická zjišťování, pokud jde o zpracování údajů a výpočet tunokilometrů.2. Komise ve spolupráci s členskými státy posoudí metodické a technické obtíže vzniklé při zjišťováních a přijme řešení vedoucí k co nejsrovnatelnějším a nejjednotnějším statistickým údajům.Článek 51. Komise zveřejní vhodné výsledky statistických zjišťování.2. Komise předloží Radě do 1. ledna 1983 zprávu o zkušenostech získaných při pracích provedených na základě této směrnice a navrhne případná nezbytná zlepšení.3. Do dvou let od vstupu této směrnice v platnost rozhodne Rada na návrh Komise kvalifikovanou většinou o zavedení statistiky přepravy zboží po vnitrozemských vodních cestách námořními plavidly a statistiky mezinárodní dopravy mezi regiony po vnitrozemských vodních cestách.Článek 6Po dobu prvních tří let, v nichž budou probíhat statistická zjišťování podle této směrnice, se poskytuje finanční příspěvek na výdaje vzniklé členským státům v mezích položek vyčleněných pro tento účel v rozpočtu Evropských společenství.Článek 7Členské státy přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. ledna 1981.Článek 8Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 17. listopadu 1980.Za RadupředsedaJ. Santer[1] Úř. věst. C 85, 8.4.1980, s. 75.[2] Stanovisko ze dne 30. září 1980 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku).--------------------------------------------------PŘÍLOHA ISEZNAM SKUPIN ZBOŽÍSkupiny zboží | Kapitola NST/R [1] | Skupiny NST/R [1] | Popis |1 | 0 | 01 | Obiloviny |2 | 02, 03 | Brambory, ostatní čerstvá nebo zmrazená zelenina a ovoce |3 | 00, 06 | Živá zvířata, cukrovka |4 | 05 | Dřevo a korek |5 | 04, 09 | Textil a textilní odpad, ostatní suroviny živočišného a rostlinného původu |6 | 1 | 11, 12, 13, 14, 16, 17 | Potraviny a krmivo pro zvířata |7 | 18 | Olejnatá semena a plody a tuky |8 | 2 | 21, 22, 23 | Pevná nerostná paliva |9 | 3 | 31 | Ropa |10 | 32, 33, 34 | Ropné produkty |11 | 4 | 41, 46 | Železná ruda, železný a ocelový odpad a odpad z vysokých pecí |12 | 45 | Neželezné rudy a odpad |13 | 5 | 51, 52, 53, 54, 55, 56 | Kovové výrobky |14 | 6 | 64, 69 | Cement, vápno, zpracované stavební materiály |15 | 61, 62, 63, 65 | Zpracované a nezpracované nerostné suroviny |16 | 7 | 71, 72 | Přírodní a chemická hnojiva |17 | 8 | 83 | Chemikálie z uhlí, dehet |18 | 81, 82, 89 | Chemikálie s výjimkou chemikálií z uhlí a dehtu |19 | 84 | Papírová buničina a starý papír |20 | 9 | 91, 92, 93 | Vozidla a dopravní zařízení, strojní zařízení a přístroje, motory; smontované i nesmontované a jejich součásti |21 | 94 | Kovové zboží |22 | 95 | Sklo, výrobky ze skla a keramické výrobky a jiné výrobky z nerostných látek |23 | 96, 97 | Kůže, textil, oděvy a jiné zpracované předměty a polotovary |24 | 99 | Různé zboží |[1] Zveřejněno Statistickým úřadem Evropského společenství, vydání z r. 1968.--------------------------------------------------PŘÍLOHA IIÚZEMNÍ KLASIFIKACE REGIONŮBelgieVlaams gewest, kromě AntwerpenAntwerpenRégion wallonneRégion bruxelloise/Brussels gewestSpolková republika NěmeckoSchleswig-HolsteinHamburgNordostteil von NiedersachsenWestteil von NiedersachsenSüdostteil von NiedersachsenBremen (Land)Nordteil von Nordrhein-WestfalenRuhrgebietSüdwestteil von Hordhein-WestfalenOstteil von Nordrhein-Westfalen (Sieger-Sauerland und Ostteil von Westfalen)Nordteil von HessenSüdteil von HessenNordteil von Rheinland-PfalzSüdteil von Rheinland-PfalzNordbadenSüdbadenWürttembergNordbayern (Franken)Ostbayern (Oberpfalz und Niederbayern)Südbayern (Schwaben und Oberbayern)SaarlandBerlin (West)FrancieÎle-de-FranceChampagne-ArdennesPicardieHaute-NormandieCentreBasse-NormandieBourgogneNord-Pas-de-CalaisLorraineAlsaceFranche-ComtéPays de la LoireBretagnePoitou-CharentesAquitaineMidi-PyrénéesLimousinRhône-AlpesAuvergneLanguedoc-RoussillonProvence-Alpes-Côte d'AzurItáliePiemonteValle d'AostaLiguriaLombardiaTrention-Alto AdigeVenetoFriuli-Venezia GiuliaEmilia-RomagnaToscanaUmbriaMarcheLazioCampaniaAbruzzoMolisePugliaBasilicataCalabriaSiciliaSardegnaLucemburskoLuxembourgNizozemskoNoordWest, kromě Rijnmond und IJmondRijnmondIJmondZuidwestZuidOostSpojené královstvíNorthYorkshire and HumbersideEast MidlandsEast AngliaSouth-EastSouth-WestWest MidlandsNorth-WestWalesScotlandNorthern Ireland--------------------------------------------------PŘÍLOHA IIISEZNAM ZEMÍ A SKUPIN ZEMÍI. Země Evropských společenství01. Belgie02. Dánsko03. Spolková republika Německo04. Řecko05. Francie06. Irsko07. Itálie08. Lucembursko09. Nizozemsko10. Spojené královstvíII. 11. ŠvýcarskoIII. 12. RakouskoIV. Země se státně řízenou obchodní politikou13. SSSR14. Polsko15. Německá demokratická republika16. Československo17. Maďarsko18. Rumunsko19. Bulharsko20. JugoslávieV. 21. Ostatní evropské zeměVI. 22. Spojené státy americkéVII. 23. Ostatní země--------------------------------------------------PŘÍLOHA IVVZORY TABULEKTABULKA 1 A)+++++ TIFF +++++TABULKA 1 B)+++++ TIFF +++++TABULKA 2+++++ TIFF +++++TABULKA 3+++++ TIFF +++++TABULKA 4 A)+++++ TIFF +++++TABULKA 4 B)+++++ TIFF +++++TABULKA 5 A)+++++ TIFF +++++TABULKA 5 B)+++++ TIFF +++++TABULKA 6 A)+++++ TIFF +++++TABULKA 6 B)+++++ TIFF +++++TABULKA 7 A)+++++ TIFF +++++TABULKA 7 B)+++++ TIFF +++++TABULKA 8 A)+++++ TIFF +++++TABULKA 8 B)+++++ TIFF +++++TABULKA 9+++++ TIFF +++++TABULKA 10 A)+++++ TIFF +++++TABULKA 10 B)+++++ TIFF +++++TABULKA 11+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------


title: Směrnice Komise 96/40/ES ze dne 25. června 1996 o vytvoření jednotného vzoru pro průkazy inspektorů státní přístavní inspekceText s významem pro EHP.

text:
Důležité právní upozornění

|

31996L0040

Úřední věstník L 196 , 07/08/1996 S. 0008 - 0009

		Směrnice Komise 96/40/ESze dne 25. června 1996o vytvoření jednotného vzoru pro průkazy inspektorů státní přístavní inspekce(Text s významem pro EHP)KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,s ohledem na směrnici Rady 95/21/ES ze dne 19. června 1995 o uplatňování mezinárodních norem pro bezpečnost lodí, zabránění znečištění a o životních a pracovních podmínkách na lodích, které využívají přístavy Společenství a plují ve výsostných vodách členských států (státní přístavní inspekce) [1], a zejména na čl. 12 odst. 4 uvedené směrnice,vzhledem k tomu, že směrnice 95/21/ES stanoví vytvoření jednotného vzoru průkazů inspektorů státní přístavní inspekce;vzhledem k tomu, že tento průkaz musí obsahovat alespoň tyto informace: název orgánu, který průkaz vystavil, úplné jméno držitel, fotografii držitele, podpis držitele a informaci o tom, že držitele je oprávněn provádět inspekce v souladu s vnitrostátními právními předpisy přijatými na základě uvedené směrnice;vzhledem k tomu, že se inspektor musí prokázat veliteli lodi a členům posádky, a proto je nutné, aby průkaz obsahoval překlad do anglického jazyka, pokud to již není hlavní použitý jazyk;vzhledem k tomu, že určení přesné formy průkazu přísluší členským státům;vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem výboru, zřízeného článkem 12 směrnice Rady 93/75/EHS [2],PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Průkaz uvedený v čl. 12 odst. 4 směrnice 95/21/ES musí splňovat požadavky stanovené v příloze.Článek 21. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. února 1997. Neprodleně o tom uvědomí Komisi.Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.Článek 3Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.Článek 4Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 25. června 1996.Za KomisiNeil Kinnockčlen Komise[1] Úř. věst. L 157, 7.7.1995, s. 1.[2] Úř. věst. L 247, 5.10.1993, s. 19.--------------------------------------------------PŘÍLOHAPOŽADAVKY, KTERÉ MUSÍ SPLŇOVAT PRŮKAZ INSPEKTORA STÁTNÍ PŘÍSTAVNÍ INSPEKCE(ve smyslu čl. 12 odst. 4 směrnice 95/21/ES)Průkaz obsahuje alespoň tyto údaje:a) název orgánu, který průkaz vystavil,b) úplné jméno držitele,c) fotografii držitele z poslední doby,d) podpis držitele,e) prohlášení, že držitel je oprávněn provádět inspekce v souladu s vnitrostátními právními předpisy přijatými na základě uvedené směrnice.V případě, že angličtina není hlavním jazykem, v němž byl průkaz vystaven, obsahuje průkaz překlad do tohoto jazyka.Formát průkazu je ponechán k úvaze příslušným orgánům.--------------------------------------------------


title: Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/35/EU ze dne 5. dubna 2011 o fúzích akciových společností  Text s významem pro EHP

text:
               29.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 110/1

         SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2011/35/EU
   ze dne 5. dubna 2011
   o fúzích akciových společností
   (kodifikované znění)
   (Text s významem pro EHP)
   EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 50 odst. 2 písm. g) této smlouvy,
   s ohledem na návrh Evropské komise,
   po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
   s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
   v souladu s řádným legislativním postupem (2),
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Třetí směrnice Evropského parlamentu a Rady 78/855/EHS ze dne 9. října 1978 založená na čl. 54 odst. 3 písm. g) Smlouvy o fúzích akciových společností (3) byla několikrát podstatně změněna (4). Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti by měla být uvedená směrnice kodifikována.

               (2)

               Koordinace stanovená v čl. 50 odst. 2 písm. g) Smlouvy a v Obecném programu pro odstranění omezení svobody usazování (5) započala první směrnicí Rady 68/151/EHS ze dne 9. března 1968 o koordinaci ochranných opatření, která jsou na ochranu zájmů společníků a třetích osob vyžadována v členských státech od společností ve smyslu čl. 58 druhého pododstavce Smlouvy, za účelem dosažení rovnocennosti těchto opatření (6).

               (3)

               Tato koordinace pokračovala druhou směrnicí Rady 77/91/EHS ze dne 13. prosince 1976 o koordinaci ochranných opatření, která jsou na ochranu zájmů společníků a třetích osob vyžadována v členských státech od společností ve smyslu čl. 58 druhého pododstavce Smlouvy při zakládání akciových společností a při udržování a změně jejich základního kapitálu, za účelem dosažení rovnocennosti těchto opatření (7), pokud jde o zakládání akciových společností a udržování a změnu jejich základního kapitálu, a čtvrtou směrnicí Rady 78/660/EHS ze dne 25. července 1978, založené na čl. 54 odst. 3 písm. g) Smlouvy, o ročních účetních závěrkách některých forem společností (8), pokud jde o roční účetní závěrky některých forem společností.

               (4)

               Ochrana zájmů společníků a třetích osob vyžaduje koordinaci právních předpisů členských států týkajících se fúzí akciových společností a je vhodné zavést do právních řádů všech členských států institut fúze.

               (5)

               V rámci této koordinace je zvláště důležité zajistit přiměřenou a co nejobjektivnější informovanost akcionářů fúzujících společností a zajistit přiměřenou ochranu jejich práv. Není však důvod vyžadovat přezkoumání nezávislým znalcem, jestliže všichni akcionáři projevili souhlas s tím, že takové přezkoumání není nutné.

               (6)

               Ochrana práv pracovníků v případě převodů podniků, provozoven nebo částí podniků nebo provozoven je v současnosti upravena směrnicí Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů (9).

               (7)

               Věřitelé, včetně majitelů dluhopisů, a držitelé jiných cenných papírů fúzujících společností by měli být chráněni před škodou způsobenou fúzí.

               (8)

               Požadavky na zveřejňování stanovené směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2009/101/ES ze dne 16. září 2009 o koordinaci ochranných opatření, která jsou na ochranu zájmů společníků a třetích osob vyžadována v členských státech od společností ve smyslu čl. 48 druhého pododstavce Smlouvy, za účelem dosažení rovnocennosti těchto opatření (10) by měly být rozšířeny na fúze, aby o nich byly třetí osoby dostatečně informovány.

               (9)

               Je nutné rozšířit záruky pro společníky a třetí osoby při provádění fúze i na některé právní operace, které v podstatných bodech vykazují znaky podobné fúzi tak, aby obcházení ochrany nebylo možné.

               (10)

               Pro zajištění právní jistoty ve vztazích mezi dotčenými společnostmi, mezi dotčenými společnostmi a třetími osobami a mezi akcionáři je třeba omezit případy neplatnosti fúze a stanovit na jedné straně zásadu zjednání nápravy pokaždé, kdy je to možné, a na druhé straně krátkou lhůtu pro uplatnění neplatnosti.

               (11)

               Touto směrnicí by neměly být dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení uvedených směrnic ve vnitrostátním právu stanovených v části B přílohy I,

         PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
   KAPITOLA I

      OBLAST PŮSOBNOSTI

   Článek 1
   1.   Koordinační opatření stanovená touto směrnicí se použijí na právní a správní předpisy členských států, které se vztahují na tyto formy společností:

               —

               Belgie:

                           —

                           la société anonyme/de naamloze vennootschap,

               —

               Bulharsko:

                           —

                           акционерно дружество,

               —

               Česká republika:

                           —

                           akciová společnost,

               —

               Dánsko:

                           —

                           aktieselskaber,

               —

               Německá republika:

                           —

                           die Aktiengesellschaft,

               —

               Estonsko:

                           —

                           aktsiaselts,

               —

               Irsko:

                           —

                           public companies limited by shares, public companies limited by guarantee having a share capital,

               —

               Řecko:

                           —

                           ανώνυμη εταιρία,

               —

               Španělsko:

                           —

                           la sociedad anónima,

               —

               Francie:

                           —

                           la société anonyme,

               —

               Itálie:

                           —

                           la società per azioni,

               —

               Kypr:

                           —

                           Δημόσιες εταιρείες περιορισμένης ευθύνης με μετοχές, δημόσιες εταιρείες περιορισμένης ευθύνης με εγγύηση που διαθέτουν μετοχικό κεφάλαιο,

               —

               Lotyšsko:

                           —

                           akciju sabiedrība,

               —

               Litva:

                           —

                           akcinė bendrovė,

               —

               Lucembursko:

                           —

                           la société anonyme,

               —

               Maďarsko:

                           —

                           részvénytársaság,

               —

               Malta:

                           —

                           kumpannija pubblika/public limited liability company, kumpannija privata/private limited liability company,

               —

               Nizozemsko:

                           —

                           de naamloze vennootschap,

               —

               Rakousko:

                           —

                           die Aktiengesellschaft,

               —

               Polsko:

                           —

                           spółka akcyjna,

               —

               Portugalsku:

                           —

                           a sociedade anónima,

               —

               Rumunsko:

                           —

                           societate pe acțiuni,

               —

               Slovinsko:

                           —

                           delniška družba,

               —

               Slovensko:

                           —

                           akciová spoločnosť,

               —

               Finsko:

                           —

                           julkinen osakeyhtiö/publikt aktiebolag,

               —

               Švédsko:

                           —

                           aktiebolag,

               —

               Spojené království:

                           —

                           public companies limited by shares, public companies limited by guarantee having a share capital.

         2.   Členské státy nemusí uplatňovat tuto směrnici na družstva založená v podobě jedné z právních forem společností uvedených v odstavci 1. Využijí-li členské státy této možnosti, uloží těmto společnostem povinnost uvádět slovo „družstvo“ na všech dokumentech uvedených v článku 5 směrnice 2009/101/ES.
   3.   Členské státy nemusí uplatňovat tuto směrnici, je-li jedna nebo více zanikajících společností předmětem insolvenčního řízení nebo jiného obdobného řízení.
   KAPITOLA II

      ÚPRAVA FÚZE SLOUČENÍM JEDNÉ NEBO VÍCE SPOLEČNOSTÍ S JINOU SPOLEČNOSTÍ A FÚZE SPLYNUTÍM

   Článek 2
   Členské státy upraví pro společnosti, které se řídí jejich vnitrostátním právem, fúzi sloučením jedné nebo více společností s jinou společností a fúzi splynutím.
   Článek 3
   1.   Pro účely této směrnice se „fúzí sloučením“ rozumí operace, kterou jedna nebo více společností převádí v důsledku zrušení bez likvidace celé své obchodní jmění na jinou společnost výměnou za přidělení akcií nástupnické společnosti akcionářům jedné nebo více zanikajících společností a případně doplatek na dorovnání, který nesmí překročit 10 % jmenovité hodnoty přidělených akcií, nebo nemají-li jmenovitou hodnotu, jejich účetní hodnoty.
   2.   Právní předpisy členského státu mohou stanovit, že se fúze sloučením může uskutečnit také tehdy, je-li jedna nebo více zanikajících společností v likvidaci, pokud je však tato možnost omezena pouze na společnosti, které ještě nezačaly rozdělovat své jmění mezi své akcionáře.
   Článek 4
   1.   Pro účely této směrnice se „fúzí splynutím“ rozumí operace, kterou více společností převádí v důsledku zrušení bez likvidace celé své obchodní jmění na společnost, kterou zakládají, výměnou za přidělení akcií nové společnosti jejich akcionářům a případně doplatek na dorovnání, který nesmí překročit 10 % jmenovité hodnoty přidělených akcií, nebo nemají-li jmenovitou hodnotu, jejich účetní hodnoty.
   2.   Právní předpisy členského státu mohou stanovit, že fúze splynutím se může uskutečnit také tehdy, je-li jedna nebo více zanikajících společností v likvidaci, pokud je však tato možnost omezena pouze na společnosti, které ještě nezačaly rozdělovat své jmění mezi své akcionáře.
   KAPITOLA III

      FÚZE SLOUČENÍM

   Článek 5
   1.   Správní nebo řídící orgány fúzujících společností vypracují písemný projekt fúze.
   2.   V projektu fúze musí být uvedeny alespoň:

               a)

               právní forma, firma a sídlo fúzujících společností;

               b)

               výměnný poměr akcií a případně výše doplatku na dorovnání;

               c)

               způsoby přidělení akcií nástupnické společnosti;

               d)

               den, od něhož majitelům akcií vzniká právo na podíl na zisku, a případně zvláštní podmínky týkající se tohoto práva;

               e)

               den, od něhož se jednání zanikající společnosti považuje z účetního hlediska za jednání nástupnické společnosti;

               f)

               práva poskytnutá nástupnickou společností akcionářům se zvláštními právy a majitelům jiných cenných papírů než akcie nebo navrhovaná opatření, která se týkají těchto osob;

               g)

               všechny zvláštní výhody poskytnuté znalcům ve smyslu čl. 10 odst. 1, jakož i členům správních, řídících, dozorčích nebo kontrolních orgánů fúzujících společností.

         Článek 6
   Projekt fúze musí být pro každou fúzující společnost zveřejněn alespoň jeden měsíc přede dnem konání valné hromady, která má o projektu fúze rozhodnout, způsobem, který stanoví právní předpisy každého členského státu v souladu s článkem 3 směrnice 2009/101/ES.
   Od povinnosti zveřejnění stanovené článkem 3 směrnice 2009/101/ES je osvobozena kterákoli z fúzujících společností, jež po nepřetržitou dobu začínající alespoň jeden měsíc před stanoveným dnem konání valné hromady, která má rozhodnout o projektu fúze, a končící nejdříve skončením této valné hromady zpřístupní projekt fúze bezplatně veřejnosti na internetové stránce. Členské státy nestanoví v souvislosti s tímto osvobozením jiné požadavky a omezení než ty, jež jsou nezbytné k zabezpečení internetové stránky a ověření pravosti dokumentů, a smějí tyto požadavky nebo omezení uložit pouze v rozsahu přiměřeném pro dosažení těchto cílů.
   Odchylně od druhého pododstavce tohoto článku mohou členské státy požadovat, aby se zveřejnění uskutečnilo prostřednictvím centrální elektronické platformy uvedené v čl. 3 odst. 5 směrnice 2009/101/ES. Členské státy mohou případně požadovat, aby se zveřejnění uskutečnilo na kterékoli jiné internetové stránce, kterou pro tento účel stanoví. Pokud členské státy využijí některé z těchto možností, zajistí, aby společnostem za toto zveřejnění nebyly účtovány zvláštní poplatky.
   Použije-li se internetová stránka jiná než centrální elektronická platforma, zveřejní se na centrální elektronické platformě alespoň jeden měsíc před stanoveným dnem konání valné hromady odkaz umožňující přístup k dané internetové stránce. Tento odkaz musí obsahovat datum zveřejnění projektu fúze na internetové stránce a být bezplatně přístupný veřejnosti. Za toto zveřejnění nesmějí být společnostem účtovány zvláštní poplatky.
   Zákazem vyžadovat od společností zvláštní poplatky za zveřejnění stanoveným ve třetím a čtvrtém pododstavci není dotčena možnost členských států přenést na společnosti náklady vzniklé v souvislosti s centrální elektronickou platformou.
   Členské státy mohou od společností požadovat, aby informace ponechaly na své internetové stránce nebo případně na centrální elektronické platformě nebo jiné internetové stránce určené dotčeným členským státem po určitou dobu po skončení valné hromady. Členské státy mohou stanovit, jaké následky plynou z dočasného přerušení přístupu na tuto internetovou stránku nebo do centrální elektronické platformy způsobeného technickými či jinými faktory.
   Článek 7
   1.   Fúze musí být alespoň schválena valnou hromadou každé z fúzujících společností. Právní předpisy členských států stanoví, že toto rozhodnutí o schválení fúze vyžaduje nejméně dvoutřetinovou většinu hlasů připadajících buď na zastoupené cenné papíry, nebo na zastoupený upsaný základní kapitál.
   Právní předpisy členského státu však mohou stanovit, že v případě, kdy je zastoupena nejméně polovina upsaného základního kapitálu, stačí prostá většina hlasů uvedených v prvním pododstavci. Dále se případně použijí předpisy týkající se změny stanov.
   2.   Jestliže existuje více druhů akcií, je pro rozhodnutí o fúzi nutné oddělené hlasování alespoň u každého druhu akcionářů, jejichž práva jsou operací dotčena.
   3.   Rozhodnutí se musí týkat schválení projektu fúze i případné změny stanov, kterou si vyžádá provedení fúze.
   Článek 8
   Právní předpisy členského státu nemusí vyžadovat schválení fúze valnou hromadou nástupnické společnosti, jestliže jsou splněny tyto podmínky:

               a)

               alespoň jeden měsíc přede dnem konání valné hromady zanikající společnosti nebo společností, která má o projektu fúze rozhodnout, dojde u nástupnické společnosti ke zveřejnění podle článku 6;

               b)

               všichni akcionáři nástupnické společnosti mají právo seznámit se v sídle této společnosti alespoň jeden měsíc přede dnem uvedeným v písmenu a) s dokumenty uvedenými v čl. 11 odst. 1;

               c)

               jeden nebo více akcionářů nástupnické společnosti, kteří disponují akciemi ve výši minimálního procentního podílu na upsaném základním kapitálu, má právo požadovat svolání valné hromady nástupnické společnosti, která má rozhodnout o schválení fúze; tento minimální procentní podíl nesmí být stanoven nad 5 %. Členské státy však mohou stanovit, že akcie bez hlasovacího práva jsou z výpočtu tohoto procentního podílu vyloučeny.

         Pro účely prvního pododstavce písm. b) se použije čl. 11 odst. 2, 3 a 4.
   Článek 9
   1.   Správní nebo řídící orgány každé z fúzujících společností vypracují podrobnou písemnou zprávu, v níž vysvětlí projekt fúze a zvláště výměnný poměr akcií a odůvodní jej z právního a hospodářského hlediska.
   Tato zpráva dále uvede případné zvláštní obtíže, které se vyskytly při oceňování.
   2.   O veškerých podstatných změnách obchodního jmění mezi dnem vypracování projektu fúze a dnem konání valných hromad, které mají rozhodnout o projektu fúze, informují správní nebo řídící orgány každé zúčastněné společnosti valnou hromadu své společnosti a správní nebo řídící orgány ostatních zúčastněných společností tak, aby mohly informovat své příslušné valné hromady.
   3.   Členské státy mohou stanovit, že zpráva uvedená v odstavci 1, informace uvedené v odstavci 2 nebo obojí se nevyžadují, jestliže s tím všichni akcionáři a majitelé jiných cenných papírů, s nimiž je spojeno hlasovací právo, všech společností účastnících se fúze projevili souhlas.
   Článek 10
   1.   Projekt fúze přezkoumá za každou fúzující společnost jeden nebo více nezávislých znalců jmenovaných nebo schválených soudem nebo správním orgánem a vypracuje písemnou zprávu určenou akcionářům. Právní předpisy členského státu však mohou stanovit jmenování jednoho nebo více nezávislých znalců pro všechny fúzující společnosti, jestliže toto jmenování provede soud nebo správní orgán na společnou žádost těchto společností. Těmito znalci mohou být podle právních předpisů každého členského státu fyzické nebo právnické osoby či společnosti.
   2.   Ve zprávě uvedené v odstavci 1 musí znalci v každém případě prohlásit, zda je podle jejich názoru výměnný poměr akcií vhodný a odůvodněný. Toto prohlášení musí uvést:

               a)

               metodu nebo metody použité při stanovení navrhovaného výměnného poměru;

               b)

               zda tato nebo tyto metody jsou v daném případě přiměřené, a uvést výměnné poměry, jakých by se dosáhlo při použití každé z těchto metod; k tomu je třeba uvést stanovisko, jaká váha byla přiznána jednotlivým metodám při stanovení výměnného poměru.

         Zpráva dále uvede případné zvláštní obtíže, které se vyskytly při oceňování.
   3.   Každý znalec má právo získat od fúzujících společností všechny vhodné informace a dokumenty a provádět nezbytná šetření.
   4.   Přezkoumání projektu přeshraniční fúze ani vypracování znalecké zprávy se nevyžadují, jestliže s tím všichni akcionáři a majitelé jiných cenných papírů, s nimiž je spojeno hlasovací právo, všech fúzujících společností projevili souhlas.
   Článek 11
   1.   Každý akcionář má právo seznámit se v sídle společnosti alespoň jeden měsíc přede dnem konání valné hromady, která má rozhodnout o projektu fúze, alespoň s těmito dokumenty:

               a)

               projektem fúze;

               b)

               ročními účetními závěrkami a výročními zprávami za poslední tři účetní období fúzujících společností;

               c)

               případně účetním výkazem vypracovaným ke dni, který nesmí být dřívější než první den třetího měsíce, který předchází dni vypracování projektu fúze, pokud se poslední roční účetní závěrka vztahuje na účetní období, které skončilo více než šest měsíců přede dnem vypracování projektu fúze;

               d)

               případně zprávami správních nebo řídících orgánů fúzujících společností uvedenými v článku 9;

               e)

               případně zprávou uvedenou v čl. 10 odst. 1.

         Pro účely prvního pododstavce písm. c) se účetní výkaz nevyžaduje, jestliže společnost zveřejňuje pololetní finanční zprávu podle článku 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/109/ES ze dne 15. prosince 2004 o harmonizaci požadavků na průhlednost týkajících se informací o emitentech, jejichž cenné papíry jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu (11), a zpřístupňuje ji podle tohoto odstavce akcionářům. Dále mohou členské státy stanovit, že se účetní výkaz nevyžaduje, jestliže s tím všichni akcionáři a majitelé jiných cenných papírů, s nimiž je spojeno hlasovací právo, všech společností účastnících se fúze projevili souhlas.
   2.   Účetní výkaz stanovený v odst. 1 prvním pododstavci písm. c) musí být vypracován podle stejných metod a stejného členění jako poslední roční rozvaha.
   Právní předpisy členského státu však mohou stanovit:

               a)

               že není nutné pořizovat nový soupis majetku;

               b)

               že ocenění uvedená v poslední rozvaze lze měnit pouze v mezích změn v účetních zápisech, přičemž však budou zohledněny:

                           —

                           odpisy a opravné položky,

                           —

                           důležité změny skutečné hodnoty, které nejsou zachyceny v účetnictví.

         3.   Každý akcionář je oprávněn získat na požádání a bezplatně úplnou, nebo pokud tak požaduje, částečnou kopii dokumentů uvedených v odstavci 1.
   Pokud akcionář souhlasil s tím, že společnost bude k poskytování informací využívat elektronické prostředky, mohou mu být takové kopie zasílány elektronickou poštou.
   4.   Společnost je osvobozena od povinnosti zpřístupnit dokumenty uvedené v odstavci 1 ve svém sídle, pokud je po nepřetržitou dobu začínající alespoň jeden měsíc před stanoveným dnem konání valné hromady, která má rozhodnout o projektu fúze, a končící nejdříve skončením této valné hromady zpřístupní na své internetové stránce. Členské státy nestanoví v souvislosti s tímto osvobozením jiné požadavky a omezení než ty, jež jsou nezbytné k zabezpečení internetové stránky a ověření pravosti dokumentů, a smějí tyto požadavky nebo omezení uložit pouze v rozsahu přiměřeném pro dosažení těchto cílů.
   Odstavec 3 se nepoužije, jestliže internetová stránka umožňuje akcionářům po celou dobu uvedenou v prvním pododstavci tohoto odstavce stažení a vytištění dokumentů uvedených v odstavci 1. V tomto případě však mohou členské státy stanovit, že společnost tyto dokumenty zpřístupní akcionářům ve svém sídle k nahlédnutí.
   Členské státy mohou od společností požadovat, aby informace ponechaly na své internetové stránce po určitou dobu po skončení valné hromady. Členské státy mohou stanovit, jaké následky plynou z dočasného přerušení přístupu na tuto internetovou stránku způsobeného technickými či jinými faktory.
   Článek 12
   Ochrana práv zaměstnanců jednotlivých fúzujících společností je upravena v souladu se směrnicí 2001/23/ES.
   Článek 13
   1.   Právní předpisy členských států musí stanovit přiměřený systém ochrany zájmů věřitelů fúzujících společností, jejichž pohledávky vznikly před zveřejněním projektu fúze a které se v okamžiku tohoto zveřejnění ještě nestaly splatnými.
   2.   Za tímto účelem právní předpisy členských států alespoň stanoví, že tito věřitelé mají nárok na přiměřené záruky, jestliže finanční situace fúzujících společností tuto ochranu vyžaduje a jestliže tito věřitelé takové záruky již nemají.
   Členské státy stanoví podmínky ochrany uvedené v odstavci 1 a v prvním pododstavci tohoto odstavce. V každém případě zajistí, aby se věřitelé mohli obrátit na příslušný správní orgán nebo soud se žádostí o přiměřené záruky, pokud mohou spolehlivě prokázat, že fúze ohrozí úhradu jejich pohledávek a že jim společnost neposkytla žádné přiměřené záruky.
   3.   Ochrana může být odlišná pro věřitele nástupnické společnosti a pro věřitele zanikající společnosti.
   Článek 14
   Aniž jsou dotčena pravidla pro společný výkon práv majitelů dluhopisů fúzujících společností, použije se na ně článek 13, ledaže fúze byla schválena schůzí majitelů dluhopisů, jestliže vnitrostátní právní předpisy takovou schůzi stanoví, nebo každým jednotlivým majitelem dluhopisů.
   Článek 15
   Majitelé jiných cenných papírů než akcií, s nimiž jsou spojena zvláštní práva, musí získat v nástupnické společnosti práva, která jsou alespoň rovnocenná právům, jež měli v zanikající společnosti, ledaže byla změna těchto práv schválena schůzí majitelů těchto cenných papírů, jestliže vnitrostátní právní předpisy takovou schůzi připouštějí, nebo každým jednotlivým majitelem těchto cenných papírů, nebo jestliže mají tito majitelé právo na odkoupení svých cenných papírů nástupnickou společností.
   Článek 16
   1.   Jestliže právní předpisy členského státu nestanoví předběžnou soudní nebo správní kontrolu zákonnosti fúze nebo jestliže se tato kontrola nevztahuje na všechny právní úkony nezbytné pro fúzi, musí mít zápisy z valných hromad, na kterých se rozhoduje o fúzi, a případně smlouva o fúzi uzavřená po těchto valných hromadách formu úředního zápisu. V případech, kdy fúze nemusí být schválena valnými hromadami všech fúzujících společností, musí mít projekt fúze formu úředního zápisu.
   2.   Notář nebo orgán příslušný k sepsání a osvědčení úředního zápisu musí osvědčit a potvrdit existenci a platnost právních úkonů a náležitostí, ke kterým je společnost, pro kterou je činný, povinna, jakož i projektu fúze.
   Článek 17
   Právní předpisy členských států určí den účinnosti fúze.
   Článek 18
   1.   Fúze musí být pro každou fúzující společnost zveřejněna způsobem, který stanoví právní předpisy každého členského státu v souladu s článkem 3 směrnice 2009/101/ES.
   2.   Nástupnická společnost může pro zanikající společnost nebo společnosti sama zajistit náležitosti zveřejnění.
   Článek 19
   1.   Fúze má ipso iure následující účinky, které působí současně:

               a)

               veškeré obchodní jmění zanikající společnosti přechází na nástupnickou společnost, jak mezi zanikající a nástupnickou společností, tak vůči třetím osobám;

               b)

               akcionáři zanikající společnosti se stávají akcionáři nástupnické společnosti;

               c)

               zanikající společnost zaniká.

         2.   Nástupnická společnost nevymění akcie zanikající společnosti za své akcie, které jsou drženy:

               a)

               buď nástupnickou společností nebo osobou jednající vlastním jménem, ale na účet této společnosti, nebo

               b)

               samotnou zanikající společností nebo osobou jednající vlastním jménem, ale na účet této společnosti.

         3.   Právní předpisy členských států, které požadují zvláštní náležitosti pro účinnost převodu určitého majetku, práv a závazků zanikající společnosti vůči třetím osobám, nejsou dotčeny. Nástupnická společnost může zajistit tyto náležitosti sama; právní předpisy členských států však mohou zanikající společnosti dovolit pokračovat v plnění těchto náležitostí během omezeného období, které nesmí být, kromě výjimečných případů, stanoveno na dobu delší než šest měsíců ode dne účinnosti fúze.
   Článek 20
   Právní předpisy členských států upraví vůči akcionářům zanikající společnosti alespoň občanskoprávní odpovědnost členů správního a řídícího orgánu této společnosti za zaviněné jednání těchto členů při přípravě a provádění fúze.
   Článek 21
   Právní předpisy členských států upraví vůči akcionářům zanikající společnosti alespoň občanskoprávní odpovědnost znalců pověřených vypracovat pro tuto společnost zprávu uvedenou v čl. 10 odst. 1 za zaviněné jednání při plnění jejich povinností.
   Článek 22
   1.   Právní předpisy členských států mohou upravit neplatnost fúze pouze za těchto podmínek:

               a)

               neplatnost musí být prohlášena soudním rozhodnutím;

               b)

               neplatnost fúze, která je účinná ve smyslu článku 17, může být prohlášena, pouze pokud chyběla předběžná soudní nebo správní kontrola zákonnosti nebo úřední zápis nebo pokud je zjištěno, že rozhodnutí valné hromady je podle vnitrostátního práva neplatné nebo může být prohlášeno za neplatné;

               c)

               žalobu na neplatnost nelze podat po uplynutí lhůty šesti měsíců ode dne nabytí účinnosti fúze vůči tomu, kdo se neplatnosti dovolává, nebo jestliže byla zjednána náprava;

               d)

               jestliže je možné zjednat nápravu nedostatku, pro který by fúze mohla být prohlášena za neplatnou, poskytne příslušný soud zúčastněným společnostem lhůtu pro zjednání nápravy;

               e)

               soudní rozhodnutí o neplatnosti fúze musí být zveřejněno způsobem, který stanoví právní předpisy každého členského státu v souladu s článkem 3 směrnice 2009/101/ES;

               f)

               opravný prostředek třetích osob proti soudnímu rozhodnutí, pokud jej právní předpisy členského státu stanoví, není přípustný po uplynutí lhůty šesti měsíců ode dne zveřejnění rozhodnutí podle směrnice 2009/101/ES;

               g)

               rozhodnutím o neplatnosti fúze není dotčena platnost závazků, které vznikly k tíži nebo ve prospěch nástupnické společnosti před zveřejněním rozhodnutí, avšak po dni, kdy fúze nabyla účinnosti;

               h)

               společnosti zúčastněné na fúzi odpovídají společně a nerozdílně za závazky nástupnické společnosti uvedené v písmenu g).

         2.   Odchylně od odst. 1 písm. a) mohou právní předpisy členského státu také dovolit, aby neplatnost fúze prohlásil správní orgán, jestliže lze proti takovému rozhodnutí podat opravný prostředek k soudu. Odst. 1 písm. b) a d) až h) se použijí obdobně na správní orgán. Toto řízení o neplatnosti nelze zahájit po uplynutí lhůty šesti měsíců ode dne, kdy fúze nabyla účinnosti.
   3.   Právní předpisy členských států upravující neplatnost fúze, která je prohlášena v důsledku jiné kontroly, než je předběžná soudní nebo správní kontrola zákonnosti, nejsou dotčeny.
   KAPITOLA IV

      FÚZE SPLYNUTÍM

   Článek 23
   1.   Články 5, 6 a 7 a články 9 až 22 této směrnice se použijí na fúzi splynutím, aniž jsou dotčeny články 12 a 13 směrnice 2009/101/ES. Pro tento účel se „fúzujícími společnostmi“ nebo „zanikající společností“ rozumějí společnosti, které zanikají, a „nástupnickou společností“ se rozumí nová společnost.
   Ustanovení čl. 5 odst. 2 písm. a) této směrnice se použije rovněž na novou společnost.
   2.   Projekt fúze, akt, kterým se společnost zakládá, nebo jeho návrh a stanovy, pokud jsou obsaženy v samostatném aktu, nebo jejich návrh pro novou společnost schvaluje valná hromada každé zanikající společnosti.
   KAPITOLA V

      SLOUČENÍ JEDNÉ SPOLEČNOSTI S JINOU SPOLEČNOSTÍ, KTERÁ VLASTNÍ NEJMÉNĚ 90 % AKCIÍ PRVNÍ SPOLEČNOSTI

   Článek 24
   Členské státy upraví pro společnosti, které spadají pod jejich právní úpravu, operaci, kterou jedna nebo více společností převádí v důsledku zrušení bez likvidace celé své obchodní jmění na jinou společnost, která je držitelkou všech jejich akcií a jiných cenných papírů, s nimiž je spojeno hlasovací právo, na valných hromadách. Na tento postup se použije kapitola III. Členské státy však neuplatňují požadavky stanovené v čl. 5 odst. 2 písm. b), c) a d), článcích 9 a 10, čl. 11 odst. 1 písm. d) a e), čl. 19 odst. 1 písm. b) a článcích 20 a 21.
   Článek 25
   Členské státy nepoužijí článek 7 na operace uvedené v článku 24, jestliže jsou splněny tyto podmínky:

               a)

               alespoň jeden měsíc před nabytím účinnosti této operace dojde u každé společnosti zúčastněné na dané operaci ke zveřejnění podle článku 6;

               b)

               všichni akcionáři nástupnické společnosti mají právo seznámit se v sídle této společnosti alespoň jeden měsíc před nabytím účinnosti operace s dokumenty uvedenými v čl. 11 odst. 1 písm. a), b) a c);

               c)

               použije se čl. 8 první pododstavec písm. c).

         Pro účely prvního pododstavce písm. b) tohoto článku se použije čl. 11 odst. 2, 3 a 4.
   Článek 26
   Členské státy mohou uplatňovat články 24 a 25 na operace, kterými jedna nebo více společností převádí v důsledku zrušení bez likvidace celé své obchodní jmění na jinou společnost, jestliže všechny akcie a jiné cenné papíry uvedené v článku 24 zanikající společnosti nebo zanikajících společností patří nástupnické společnosti nebo osobám, které drží tyto akcie a cenné papíry vlastním jménem, ale na účet nástupnické společnosti.
   Článek 27
   Provádí-li fúzi sloučením společnost, která drží nejméně 90 % akcií a jiných cenných papírů, s nimiž je spojeno hlasovací právo, ale ne všechny, na valné hromadě zanikající společnosti nebo společností, nevyžadují členské státy schválení fúze valnou hromadou nástupnické společnosti, jestliže jsou splněny tyto podmínky:

               a)

               alespoň jeden měsíc přede dnem konání valné hromady zanikající společnosti nebo zanikajících společností, která má rozhodnout o projektu fúze, dojde u nástupnické společnosti ke zveřejnění podle článku 6;

               b)

               všichni akcionáři nástupnické společnosti mají právo seznámit se v sídle této společnosti alespoň jeden měsíc přede dnem uvedeným v písmenu a) s dokumenty uvedenými v čl. 11 odst. 1 písm. a), b) a případně c), d) a e);

               c)

               použije se čl. 8 první pododstavec písm. c).

         Pro účely prvního pododstavce písm. b) tohoto článku se použije čl. 11 odst. 2, 3 a 4.
   Článek 28
   Členské státy neuplatňují požadavky stanovené v článcích 9, 10 a 11 v případě fúze ve smyslu článku 27, jestliže jsou splněny tyto podmínky:

               a)

               menšinoví akcionáři zanikající společnosti mohou uplatnit právo na odkoupení svých akcií nástupnickou společností;

               b)

               v tomto případě mají právo obdržet peněžní vypořádání odpovídající hodnotě jejich akcií;

               c)

               v případě neshody může výši vypořádání určit soud nebo správní orgán určený k tomuto účelu členským státem.

         Členský stát nemusí uplatňovat první pododstavec, pokud jeho právní předpisy opravňují nástupnickou společnost k tomu, aby bez předchozí veřejné nabídky převzetí požadovala od všech majitelů zbývajících cenných papírů společnosti či společností, které mají zaniknout, aby jí tyto cenné papíry prodali za spravedlivou cenu před provedením fúze.
   Článek 29
   Členské státy mohou použít články 27 a 28 na operace, kterými jedna nebo více společností převádí v důsledku zrušení bez likvidace celé své obchodní jmění na jinou společnost, jestliže nejméně 90 % akcií a jiných cenných papírů zanikající společnosti nebo společností uvedených v článku 27, ale ne všechny, vlastní nástupnická společnost nebo osoby, které drží tyto akcie a cenné papíry vlastním jménem, ale na účet nástupnické společnosti.
   KAPITOLA VI

      JINÉ OPERACE PODOBNÉ FÚZI

   Článek 30
   Jestliže právní předpisy členského státu dovolují u některé z operací uvedených v článku 2, aby doplatek na dorovnání přesáhl 10 %, použijí se kapitoly III a IV a články 27, 28 a 29.
   Článek 31
   Jestliže právní předpisy členského státu dovolují některou z operací uvedených v článcích 2, 24 a 30, aniž by převádějící společnosti zanikly, použijí se kapitola III, s výjimkou čl. 19 odst. 1 písm. c), a kapitoly IV a V.
   KAPITOLA VII

      ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ

   Článek 32
   Směrnice 78/855/EHS ve znění aktů uvedených v části A přílohy I se zrušuje, aniž jsou dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení uvedených směrnic ve vnitrostátním právu stanovených v části B přílohy I.
   Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze II.
   Článek 33
   Tato směrnice vstupuje v platnost dnem 1. července 2011.
   Článek 34
   Tato směrnice je určena členským státům.

      Ve Štrasburku dne 5. dubna 2011.

            Za Evropský parlament

            předseda

         J. BUZEK

            Za Radu

            předsedkyně

         GYŐRI E.

      (1)  Úř. věst. C 51, 17.2.2011, s. 36.

      (2)  Postoj Evropského parlamentu ze dne 18. ledna 2011 (dosud nezveřejněný v Úředním věstníku) a rozhodnutí Rady ze dne 21. března 2011.

      (3)  Úř. věst. L 295, 20.10.1978, s. 36.

      (4)  Viz část A přílohy I.

      (5)  Úř. věst. 2, 15.1.1962, s. 36/62.

      (6)  Úř. věst. L 65, 14.3.1968, s. 8.

      (7)  Úř. věst. L 26, 31.1.1977, s. 1.

      (8)  Úř. věst. L 222, 14.8.1978, s. 11.

      (9)  Úř. věst. L 82, 22.3.2001, s. 16.

      (10)  Úř. věst. L 258, 1.10.2009, s. 11.

      (11)  Úř. věst. L 390, 31.12.2004, s. 38.

      PŘÍLOHA I
      ČÁST A

         Zrušená směrnice a její následné změny

      (uvedené v článku 32)

                  Směrnice Rady 78/855/EHS
                  (Úř. věst. L 295, 20.10.1978, s. 36)

                  Příloha I bod III.C aktu o přistoupení z roku 1979
                  (Úř. věst. L 291, 19.11.1979, s. 89)

                  Příloha I bod II písm. d) aktu o přistoupení z roku 1985
                  (Úř. věst. L 302, 15.11.1985, s. 157)

                  Příloha I bod XI.A.3 aktu o přistoupení z roku 1994
                  (Úř. věst. C 241, 29.8.1994, s. 194)

                  Příloha II bod 4.A.3 aktu o přistoupení z roku 2003
                  (Úř. věst. L 236, 23.9.2003, s. 338)

                  Směrnice Rady 2006/99/ES
                  (Úř. věst. L 363, 20.12.2006, s. 137)

                  Pouze pokud se týče odkazu na směrnici 78/855/EHS v článku 1 a v oddíle A.3 přílohy

                  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/63/ES
                  (Úř. věst. L 300, 17.11.2007, s. 47)

                  Pouze článek 2

                  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/109/ES
                  (Úř. věst. L 259, 2.10.2009, s. 14)

                  Pouze článek 2

            ČÁST B

         Seznam lhůt pro provedení ve vnitrostátním právu

      (uvedených v článku 32)

                  Směrnice

                  Lhůta pro provedení

                  78/855/EHS

                  13. říjen 1981

                  2006/99/ES

                  1. leden 2007

                  2007/63/ES

                  31. prosinec 2008

                  2009/109/ES

                  30. červen 2011

      PŘÍLOHA II

         Srovnávací tabulka

                  Směrnice 78/855/EHS

                  Tato směrnice

                  Článek 1

                  Článek 1

                  Články 2, 3 a 4

                  Články 2, 3 a 4

                  Články 5 až 22

                  Články 5 až 22

                  Čl. 23 odst. 1

                  Čl. 23 odst. 1 první pododstavec

                  Čl. 23 odst. 2

                  Čl. 23 odst. 1 druhý pododstavec

                  Čl. 23 odst. 3

                  Čl. 23 odst. 2

                  Články 24 až 29

                  Články 24 až 29

                  Články 30 a 31

                  Články 30 a 31

                  Článek 32

                  —

                  —

                  Článek 32

                  —

                  Článek 33

                  Článek 33

                  Článek 34

                  —

                  Příloha I

                  —

                  Příloha II


title: Směrnice Rady ze dne 8. června 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se mechanismu řízení motorových vozidel a jejich přípojných vozidel

text:
Důležité právní upozornění

|

31970L0311

Úřední věstník L 133 , 18/06/1970 S. 0010 - 0013 Finské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 1 S. 0139  Dánské zvláštní vydání: Řada I Kapitola 1970(II) S. 0323  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 1 S. 0139  Anglické zvláštní vydání: Řada I Kapitola 1970(II) S. 0375  Řecké zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 1 S. 0093  Španělské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 1 S. 0221  Portugalské zvláštní vydání Kapitola 13 Svazek 1 S. 0221

		Směrnice Radyze dne 8. června 1970o sbližování právních předpisů členských států týkajících se mechanismu řízení motorových vozidel a jejich přípojných vozidel(70/311/EHS)RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 100 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise,s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],vzhledem k tomu, že technické požadavky, které musí motorová vozidla podle vnitrostátních právních předpisů splňovat, se mimo jiné vztahují na mechanismus řízení;vzhledem k tomu, že se tyto požadavky v jednotlivých členských státech liší; že je proto nutné, aby všechny členské státy zavedly stejné požadavky vedle nebo namísto svých stávajících právních předpisů, zejména aby bylo možné použít u všech typů vozidel postup EHS schvalování typu, který je předmětem směrnice Rady ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [3],PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Pro účely této směrnice se "vozidlem" rozumí každé motorové vozidlo určené k provozu na pozemních komunikacích, s karoserií nebo bez karoserie, které má nejméně čtyři kola a maximální konstrukční rychlost vyšší než 25 km/h, a jeho přípojná vozidla, s výjimkou kolejových vozidel, zemědělských traktorů a strojů a strojů pro veřejné práce.Článek 2Členské státy nesmějí odmítnout udělit EHS schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu vozidla z důvodů týkajících se jeho mechanismu řízení, pokud tento mechanismus splňuje požadavky stanovené v příloze.Článek 3Změny nezbytné pro přizpůsobení požadavků přílohy technickému pokroku se přijímají postupem stanoveným v článku 13 směrnice Rady ze dne 6. února 1970 o schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel.Článek 41. Členské státy uvedou v účinnost předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 18 měsíců od jejího oznámení a neprodleně o nich uvědomí Komisi.2. Členské státy zajistí, aby bylo Komisi sděleno znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.Článek 5Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 8. června 1970.Za RadupředsedaP. Harmel[1] Úř. věst. C 160, 18. 12. 1969 s. 7.[2] Úř. věst. C 10, 27.1.1970, s. 18.[3] Úř. věst. L 42, 23.2.1970, s. 1.--------------------------------------------------PŘÍLOHA1. DEFINICE1.1 Mechanismus řízení"Mechanismem řízení" se rozumí celek zařízení, jehož účelem je určit směr pohybu vozidla.Mechanismus řízení sestává z těchto částí:- ovládací orgán řízení,- převod řízení,- řízená kola,- přívod energie, pokud je jím mechanismus vybaven1.1.1 Ovládací orgánem řízení"Ovládacím orgánem řízení" se rozumí část mechanismu řízení ovládaná řidičem při řízení vozidla.1.1.2 Převod řízení1.1.2.1 U motorových vozidel se "převodem řízení" rozumějí všechny konstrukční části mezi ovládacím orgánem řízení a řízenými koly, s výjimkou zvláštního zařízení, o němž je zmínka v bodu 1.1.4. Převod řízení může být mechanický, hydraulický, pneumatický, elektrický nebo může být založen na kombinaci kterýchkoli těchto druhů.1.1.2.2 U přípojných vozidel se "převodem řízení" rozumějí všechny konstrukční části, které přenášejí k řízeným kolům sílu potřebnou k docílení změny směru pohybu vozidla.1.1.3 Řízená kola"Řízenými koly" se rozumějí kola, jejichž poloha vzhledem k podélné ose vozidla může být měněna přímo nebo nepřímo za účelem změny směru pohybu vozidla.1.1.4 Zvláštní zařízení"Zvláštním zařízením" se rozumí část mechanismu řízení, jíž se přivádí přídavná nebo nezávislá energie. Přídavná nebo nezávislá energie může být produkována mechanickým, hydraulickým, pneumatickým nebo elektrickém systému, nebo systémem, který je kombinací kterýchkoli těchto druhů (např. hydraulické čerpadlo, vzduchový kompresor nebo elektrická baterie).1.2 Různé druhy mechanismů řízení1.2.1 V závislosti na zdroji síly, která je zapotřebí k natočení řízených kol, rozlišují se tyto druhy mechanismu řízení:1.2.1.1 ruční mechanismus řízení, ve kterém jsou řídicí síly vyvozovány pouze ze svalové síly řidiče;1.2.1.2 mechanismus řízení s posilovačem, ve kterém jsou řídicí síly vyvozovány ze svalové síly řidiče a ze zvláštního zařízení uvedeného v bodě 1.1.4.1.2.1.3 mechanismus strojního řízení, ve kterém jsou řídicí síly vyvozovány pouze zvláštního zařízení uvedeného v bodě 1.1.4.1.3 Ovládací síla řízení"Ovládací silou řízení" se rozumí síla, jíž působí řidič na ovládací orgán řízení při řízení vozidla.2. POŽADAVKY NA KONSTRUKCI, MONTÁŽ A KONTROLU2.1 Obecné požadavky2.1.1 Mechanismus řízení musí zajišťovat snadné a bezpečné ovládání vozidla; v případě potřeby musí být vybaven posilovačem řízení.2.2 Podrobné požadavky2.2.1 Ovládací orgán řízení2.2.1.1 Ovládací orgán řízení musí být snadno použitelný a ovladatelný. Musí být zkonstruován tak, aby umožňoval plynulou změnu natočení vozidla. Směr pohybu ovládacího orgánu řízení musí souhlasit se zamýšlenou změnou směru jízdy vozidla.2.2.1.2 Ovládací síla řízení, kterou je nutno vynaložit k docílení kruhu otáčení o poloměru 12 m z přímého směru dopředu nesmí překročit 25kg.V případě, že u mechanismů řízení s posilovačem selže zdroj pomocné energie, nesmí potřebná ovládací síla řízení překročit 60 kg.2.2.1.3 Za účelem kontroly, že je vyhověno požadavkům výše uvedeného bodu 2.2.1.2, musí vozidlo z přímého směru dopředu najet do spirály při rychlosti 10 km/hod. Musí se zaznamenávat ovládací síla řízení působící na volant až do okamžiku, kdy volant dosáhne polohy, v níž vozidlo najede do kruhu otáčení o poloměru 12 m; ovládací síla řízení nesmí překročit stanovené hodnoty. Doba trvání manévru (doba od okamžiku, kdy začne činnost ovládacího orgánu řízení, do okamžiku kdy je provedeno měření) nesmí překročit čtyři vteřiny v normálních případech a šest vteřin, jestliže selže zdroj přídavné energie. Jeden manévr musí být vykonán vlevo a jeden vpravo.K provedení testu musí být vozidlo naloženo na maximální technicky přípustnou hmotnost; tlak v pneumatikách a rovněž rozložení hmotnosti na nápravy musí udat výrobce.2.2.2 Převod řízení2.2.2.1 Musí být možné řídit vozidlo i v případě celkové nebo částečné poruchy hydraulických, pneumatických nebo elektrických konstrukčních částí převodu řízení.2.2.2.2 Mechanický převod řízení musí být zkonstruován tak, aby vyhovoval všem provozním požadavkům. Musí být snadno přístupný pro účely údržby a kontroly.2.2.3 Řízená kola2.2.3.1 Zadní kola nesmějí být jedinými řízenými koly.2.2.3.2 Motorová vozidla, jejichž zadní kola jsou též řízena, se musí podrobit následující zkoušce:2.2.3.2.1 Řidič musí udržet zadní kola v přímé dráze na rovné a vodorovné silnici v rychlosti 80 km/hod nebo v maximální konstrukční rychlosti, je-li nižší než 80 km/hod, aniž by učinil jakýkoli abnormální korekční úkon v řízení. [1]2.2.3.3 Přípojná vozidla se musí také podrobit zkoušce předepsané v bodu 2.2.3.2.1 při rychlosti 80 km/hod nebo při technicky přípustné rychlosti stanovené výrobcem, je-li tato rychlost nižší než 80 km/hod, a to v těchto případech:- je-li přípojné vozidlo vybaveno více než jednou nápravou s řízenými koly,- je-li přípojným vozidlem návěs s alespoň jednou nápravou s řízenými koly.2.2.4 Zvláštní zařízení2.2.4.1 Mechanismus strojního řízení není povolen.2.2.4.2 Nemá-li mechanismus řízení s posilovačem svůj vlastní zdroj přídavné energie, musí mít zásobník energie. Jestliže je použitým médiem stlačený vzduch, musí být zásobník stlačeného vzduchu opatřen zpětným ventilem.2.2.4.3 Musí být možno řídit vozidlo, i když nastane porucha zvláštního zařízení.[1] Opraveno tiskovou opravou uverejnenou v Úr. vest. L 196 ze dne 3. zárí 1970.--------------------------------------------------


title: Směrnice Komise 98/39/ES ze dne 5. června 1998, kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 75/321/EHS týkající se mechanismu řízení kolových zemědělských a lesnických traktorůText s významem pro EHP.

text:
Důležité právní upozornění

|

31998L0039

Úřední věstník L 170 , 16/06/1998 S. 0015 - 0015

		Směrnice Komise 98/39/ESze dne 5. června 1998,kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 75/321/EHS týkající se mechanismu řízení kolových zemědělských a lesnických traktorů(Text s významem pro EHP)KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,s ohledem na směrnici Rady 75/321/EHS ze dne 20. května 1975 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se mechanismu řízení kolových zemědělských a lesnických traktorů [1], naposledy pozměněnou směrnicí Rady 97/54/ES [2], a zejména na článek 4 uvedené směrnice,vzhledem k tomu, že je nyní potřebné považovat poruchu motoru za potenciální příčinu selhání zvláštního zařízení, což může způsobit zablokování řízení;vzhledem k tomu, že v důsledku toho je potřebné změnit směrnici 75/321/EHS;vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku zřízeného směrnicí 74/150/EHS [3], naposledy pozměněnou směrnicí 97/54/ES,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1V příloze směrnice 75/321/EHS se první věta bodu 2.2.4.1.2 nahrazuje tímto:"Jestliže má traktor mechanismus strojního řízení ve smyslu bodu 1.2.1.3 a má-li tento mechanismus plně hydraulický převod, musí být možné v případě poruchy zvláštního zařízení nebo motoru vykonat dva manévry stanovené v bodě 2.2.1.3 s použitím zvláštního doplňkového zařízení."Článek 21. Od 1. května 1999 nesmějí členské státy- odmítnout udělit ES schválení typu nebo vydat doklad uvedený v čl. 10 odst. 1 třetí odrážce směrnice 74/150/EHS nebo udělit vnitrostátní schválení typu pro typ traktoru, ani- zakázat první uvedení traktorů do provozu,pokud tento typ traktoru nebo tyto traktory splňují požadavky směrnice 75/321/EHS ve znění této směrnice.2. Od 1. října 1999 členské státy- nesmějí již vydat doklad uvedený v čl. 10 odst. 1 třetí odrážce směrnice 74/150/EHS pro typ traktoru, který nesplňuje požadavky směrnice 75/321/EHS ve znění této směrnice, a- mohou odmítnout udělit vnitrostátní schválení typu pro typ traktoru, který nesplňuje požadavky směrnice 75/321/EHS ve znění této směrnice.Článek 31. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. dubna 1999. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.Článek 4Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.Článek 5Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 5. června 1998.Za KomisiMartin bangemannčlen Komise[1] Úř. věst. L 147, 9. 6. 1975, s. 24.[2] Úř. věst. L 277, 10. 10. 1997, s. 24.[3] Úř. věst. L 84, 28. 3. 1974, s. 10.--------------------------------------------------


title: Směrnice Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů

text:
Důležité právní upozornění

|

32001L0023

Úřední věstník L 082 , 22/03/2001 S. 0016 - 0020

		Směrnice Rady 2001/23/ESze dne 12. března 2001o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodůRADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 94 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise,s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],Vzhledem k těmto důvodům:(1) Směrnice Rady 77/187/EHS ze dne 14. února 1977 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodu podniků, závodů nebo částí závodů [3] byla zásadně pozměněna [4]. V zájmu přehlednosti a racionality je třeba ji kodifikovat.(2) Hospodářský vývoj vyvolává na úrovni členských států a na úrovni Společenství změny ve struktuře podniků, ke kterým dochází v důsledku převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů na jiné zaměstnavatele, které vyplývají ze smluvních převodů nebo fúzí.(3) Je proto nezbytné stanovit opatření na ochranu zaměstnanců pro případ změny zaměstnavatele, zejména zajistit zachování jejich práv.(4) V členských státech přetrvávají rozdíly v rozsahu ochrany zaměstnanců v této oblasti a je vhodné tyto rozdíly zmenšit.(5) Charta Společenství základních sociálních práv pracovníků přijatá dne 9. prosince 1989 ("sociální charta") v bodech 7, 17 a 18 zejména uvádí, že: "Dotvoření vnitřního trhu musí vést ke zlepšení životních a pracovních podmínek pracovníků v Evropském společenství. Zlepšení musí být tam, kde je to nezbytné, spojeno s rozvojem určitých hledisek právní úpravy zaměstnanosti, jako jsou postupy pro hromadné propouštění a postupy v případě konkurzu. Informování zaměstnanců, projednání se zaměstnanci a jejich účast musí být vhodnými způsoby rozvíjeny s ohledem na zvyklosti platné v jednotlivých členských státech. Informování zaměstnanců, projednání se zaměstnanci a jejich účast musí být prováděny v přiměřené době, zejména v souvislosti s restrukturalizací podniků nebo s fúzemi podniků, které mají dopad na zaměstnání pracovníků".(6) V roce 1977 Rada přijala směrnici 77/187/EHS na podporu harmonizace vnitrostátních právních předpisů, které zajišťují zachování práv zaměstnanců a požadují, aby převodci a nabyvatelé informovali zástupce zaměstnanců a jednali s nimi v dostatečném předstihu.(7) Tato směrnice byla následně pozměněna v souvislosti s působením vnitřního trhu, s tendencemi v právních předpisech členských států ve vztahu k záchraně podniků v hospodářských obtížích, v souvislosti s judikaturou Soudního dvora Evropských společenství, se směrnicí Rady 75/129/EHS ze dne 17. února 1975 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hromadného propouštění [5] a s právními předpisy již platnými ve většině členských států.(8) Právní jistota a průhlednost vyžadují vyjasnění významu převodu v souvislosti s judikaturou Soudního dvora. Toto vyjasnění nemění oblast působnosti směrnice 77/187/EHS tak, jak byla vyložena Soudním dvorem.(9) Sociální charta uznává právní význam boje proti všem formám diskriminace, zejména diskriminace na základě pohlaví, barvy pleti, rasy, názoru a víry.(10) Touto směrnicí nesmí být dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení směrnic uvedených v příloze I části B,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:KAPITOLA IOblast působnosti a definiceČlánek 11. a) Tato směrnice se vztahuje na veškeré převody podniku, závodu nebo části podniku nebo závodu na jiného zaměstnavatele, které vyplývají ze smluvního převodu nebo sloučení;b) S výhradou písmene a) a následujících ustanovení tohoto článku se převodem podle této směrnice rozumí převod hospodářské jednotky, která si zachovává svou identitu, považované za organizované seskupení prostředků, jehož cílem je vykonávat hospodářskou činnost jako činnost hlavní nebo doplňkovou;c) Tato směrnice se vztahuje na veřejné a soukromé podniky vykonávající hospodářskou činnost s cílem dosáhnout zisku nebo bez tohoto cíle. Správní reorganizace orgánů veřejné správy nebo převod správních funkcí mezi orgány veřejné správy není převodem ve smyslu této směrnice.2. Tato směrnice se použije, pokud podnik, závod nebo část podniku nebo závodu, které mají být převedeny, spadají do oblasti územní působnosti Smlouvy.3. Tato směrnice se nevztahuje na námořní lodě.Článek 21. Pro účely této směrnice se:a) "převodcem" rozumí jakákoli fyzická nebo právnická osoba, která v důsledku převodu podle čl. 1 odst. 1 přestává být zaměstnavatelem ve vztahu k podniku, závodu nebo části podniku nebo závodu;b) "nabyvatelem" rozumí jakákoli fyzická nebo právnická osoba, která se v důsledku převodu podle čl. 1 odst. 1 stává zaměstnavatelem ve vztahu k podniku, závodu nebo části podniku nebo závodu;c) "zástupci zaměstnanců" a souvisejícími výrazy rozumí zástupci zaměstnanců podle právních předpisů nebo zvyklostí členských států;d) "zaměstnancem" rozumí jakákoli osoba, které je v příslušném členském státě poskytována ochrana jako zaměstnanci v souladu s platnými vnitrostátními předpisy o zaměstnávání.2. Tato směrnice se nedotýká vnitrostátních právních předpisů, pokud jde o vymezení pracovní smlouvy nebo pracovního poměru.Členské státy však nevyloučí z oblasti působnosti této směrnice pracovní smlouvy nebo pracovní poměry pouze z důvodua) počtu hodin vykonané práce nebo práce, která má být vykonána;b) že se jedná o pracovní poměry upravené pracovní smlouvou na dobu určitou ve smyslu čl. 1 odst. 1 směrnice Rady 91/383/EHS ze dne 25. června 1991, kterou se doplňují opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví při práci zaměstnanců v pracovním poměru na dobu určitou nebo v dočasném pracovním poměru [6], neboc) že se jedná o dočasné pracovní poměry ve smyslu čl. 1 odst. 2 směrnice 91/383/EHS a převáděný podnik, závod nebo část podniku nebo závodu je podnikem pro dočasnou práci, který je zaměstnavatelem.KAPITOLA IIZachování práv zaměstnancůČlánek 31. Práva a povinnosti, které pro převodce vyplývají z pracovní smlouvy nebo pracovního poměru platných ke dni převodu, jsou v důsledku převodu převedeny na nabyvatele.Členské státy mohou stanovit, že převodce a nabyvatel ode dne převodu společně a nerozdílně odpovídají za závazky, které vznikly přede dnem převodu z pracovní smlouvy nebo z pracovního poměru existujících ke dni převodu.2. Členské státy mohou přijmout vhodná opatření, aby zajistily, že převodce oznámí nabyvateli všechna práva a povinnosti, které na něj budou převedeny v souladu s tímto článkem, pokud tato práva a povinnosti jsou nebo by měly být převodci známy v okamžiku převodu. Skutečnost, že nabyvatel opomene oznámit nabyvateli některé z těchto práv nebo povinností, nemá vliv na převod tohoto práva nebo této povinnosti ani na práva zaměstnanců vůči nabyvateli nebo převodci související s tímto právem nebo touto povinností.3. Po převodu nabyvatel zachová pracovní podmínky sjednané v kolektivní smlouvě za stejných podmínek, jaké tato smlouva stanovila pro převodce, až do dne rozvázání kolektivní smlouvy nebo skončení její platnosti nebo do vstupu v platnost nebo nabytí účinnosti jiné kolektivní smlouvy.Členské státy mohou omezit dobu pro zachování pracovních podmínek, avšak s výhradou, že tato doba nebude kratší než jeden rok.4. a) Pokud členské státy nestanoví jinak, nevztahují se odstavce 1 a 3 na nároky zaměstnanců na starobní, invalidní nebo pozůstalostní důchody plynoucí ze systémů podnikového nebo mezipodnikového připojištění, existující mimo platné systémy sociálního zabezpečení v členských státech.b) I v případě, že členské státy v souladu s písmenem a) nestanoví, že se odstavce 1 až 3 vztahují na tato práva, přijmou opatření nezbytná na ochranu zájmů zaměstnanců a osob, které v době převodu v závodě převodce již nebyly zaměstnány, pokud jde o jejich nabyté nebo nabývané nároky na starobní důchod včetně pozůstalostního důchodu plynoucí ze systému důchodového připojištění uvedeného v písmenu a).Článek 41. Převod podniku, závodu nebo části podniku nebo závodu nepředstavuje sám o sobě pro převodce nebo nabyvatele důvod k propouštění. Toto ustanovení však nebrání propouštění z hospodářských, technických nebo organizačních důvodů, se kterými jsou spojeny změny stavu zaměstnanců.Členské státy mohou stanovit, že se první pododstavec nevztahuje na určité zvláštní kategorie zaměstnanců, na které se nevztahují právní předpisy nebo zvyklosti členských států týkající se ochrany před propuštěním.2. Je-li skončena pracovní smlouva nebo rozvázán pracovní poměr v důsledku podstatné změny pracovních podmínek v neprospěch zaměstnance způsobené převodem, je zaměstnavatel považován za osobu, z jejíž strany byly pracovní smlouva nebo pracovní poměr ukončeny.Článek 51. Nestanoví-li členské státy jinak, nevztahují se články 3 a 4 na převod podniku, závodu nebo části podniku nebo závodu, pokud je převodce předmětem konkursního řízení nebo obdobného úpadkového řízení, které bylo zahájeno s cílem likvidace majetku převodce a které probíhá pod dohledem příslušného orgánu veřejné moci (kterým může být správce konkurzní podstaty schválený příslušným orgánem veřejné moci).2. Použijí-li se články 3 a 4 na převod během úpadkového řízení, které bylo zahájeno vůči převodci (je-li řízení zahájeno s cílem likvidace majetku převodce či nikoli), může členský stát za podmínky, že toto řízení probíhá pod dohledem příslušného orgánem veřejné moci (kterým může být správce konkurzní podstaty určený vnitrostátními právními předpisy), stanovit, žea) bez ohledu na čl. 3 odst. 1 nejsou závazky převodce vyplývající z pracovní smlouvy nebo pracovního poměru, které vznikly přede dnem převodu nebo před zahájením úpadkového řízení, převedeny na nabyvatele, je-li toto řízení podle právních předpisů členského státu spojeno alespoň s takovou ochranou, jaká je poskytována v situacích uvedených ve směrnici Rady 80/987/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se ochrany zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele [7], nebo žeb) nabyvatel, převodce nebo osoba či osoby vykonávající oprávnění převodce na jedné straně a zástupci zaměstnanců na straně druhé se mohou, pokud to stávající právní úprava nebo zvyklosti dovolují, dohodnout na změně pracovních podmínek zaměstnanců s cílem zachovat pracovní příležitosti zajištěním přežití podniku, závodu nebo části podniku nebo závodu.3. Členský stát může uplatnit odst. 2 písm. b) na jakýkoli převod, pokud je převodce ve stavu vážné hospodářské krize vymezené ve vnitrostátních právních předpisech, za podmínky, že tento stav prohlásí příslušný orgán veřejné moci a podléhá soudnímu dohledu, jestliže tato ustanovení již existují ve vnitrostátních právních předpisech ke dni 17. července 1998.Komise předloží před 17. červencem 2003 zprávu o účincích tohoto ustanovení a předloží Radě vhodné návrhy.4. Členské státy přijmou vhodná opatření s cílem zamezit zneužívání úpadkového řízení k tomu, aby zaměstnanci pozbyli práv vyplývajících z této směrnice.Článek 61. Zachová-li si podnik, závod nebo část podniku nebo závodu samostatnost, zůstávají status a funkce zástupců nebo zastoupení zaměstnanců dotčených převodem zachovány ve stejné míře a za stejných podmínek jako přede dnem převodu na základě právních a správních předpisů nebo dohod za předpokladu, že podmínky nezbytné pro vytvoření zastoupení zaměstnanců jsou splněny.První pododstavec se nepoužije, pokud jsou podle právních a správních předpisů nebo zvyklostí členských států nebo podle dohody se zástupci zaměstnanců splněny podmínky nezbytné pro nové jmenování zástupců zaměstnanců nebo pro znovuvytvoření zastoupení zaměstnanců.Je-li převodce předmětem konkurzního řízení nebo obdobného úpadkového řízení, které bylo zahájeno s cílem likvidace majetku převodce a probíhá pod dohledem příslušného orgánu veřejné moci (kterým může být správce konkurzní podstaty schválený příslušným orgánem veřejné moci), mohou členské státy přijmout opatření nezbytná k zajištění toho, aby převádění zaměstnanci byli řádně zastoupeni až do nových voleb nebo jmenování zástupců zaměstnanců.Nezachová-li si podnik, závod nebo část podniku nebo závodu samostatnost, přijmou členské státy opatření nezbytná k zajištění toho, aby převádění zaměstnanci, kteří byli zastoupeni před převodem, byli nadále řádně zastoupeni po dobu nezbytnou pro nové vytvoření nebo jmenování zastoupení zaměstnanců v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi.2. Skončí-li funkční období zástupců zaměstnanců dotčených převodem v důsledku tohoto převodu, požívají tito zástupci i nadále ochrany stanovené právními předpisy, nařízeními nebo zvyklostmi členských států.KAPITOLA IIIInformování a projednávání se zaměstnanciČlánek 71. Převodce a nabyvatel jsou povinni uvědomit zástupce svých zaměstnanců dotčených převodem o- stanoveném nebo navrhovaném dni převodu,- důvodech převodu,- právních, hospodářských a sociálních důsledcích převodu pro zaměstnance,- předpokládaných opatřeních vůči zaměstnancům.Převodce je povinen sdělit tyto informace zástupcům svých zaměstnanců v dostatečném předstihu před provedením převodu.Nabyvatel je povinen sdělit tyto informace zástupcům svých zaměstnanců v dostatečném předstihu a v každém případě dříve, než jsou tito zaměstnanci přímo dotčeni převodem, pokud jde o jejich podmínky zaměstnání a pracovní podmínky.2. Pokud převodce nebo nabyvatel předpokládá přijetí opatření vůči svým zaměstnancům, je povinen tato opatření projednat se zástupci zaměstnanců v dostatečném předstihu s cílem dosáhnout dohody.3. Členské státy, jejichž právní a správní předpisy stanoví pro zástupce zaměstnanců možnost obrátit se na rozhodčí orgán s žádostí o rozhodnutí o opatřeních, která mají být přijata vůči zaměstnancům, mohou omezit povinnosti stanovené v odstavcích 1 a 2 na případy, kdy prováděný převod vyvolá v závodě změnu, která může závažně znevýhodnit velkou část zaměstnanců.Informování a projednávání se musí vztahovat alespoň na opatření, která mají být přijata vůči zaměstnancům.K informování a projednávání musí dojít v dostatečném předstihu před provedením změny v závodě uvedené v prvním pododstavci.4. Povinnosti stanovené v tomto článku platí bez ohledu na skutečnost, zda rozhodnutí o převodu přijal zaměstnavatel nebo podnik, který ho kontroluje.Při posuzování údajných porušení povinností v oblasti informování a projednávání stanovených touto směrnicí se nepřihlíží k námitce založené na skutečnosti, že podnik, který kontroluje zaměstnavatele, neposkytl informaci.5. Členské státy mohou omezit povinnosti stanovené v odstavcích 1, 2 a 3 na podniky nebo závody, které z hlediska počtu zaměstnaných zaměstnanců splňují podmínky pro volbu nebo jmenování kolektivního orgánu zastupujícího zaměstnance.6. Členské státy stanoví, že pokud v podniku nebo závodě nejsou zástupci zaměstnanců z důvodů, které nezávisí na jejich vůli, musí být dotčení zaměstnanci předem informováni o- stanoveném nebo navrhovaném dni převodu,- důvodech převodu,- právních, hospodářských a sociálních důsledcích převodu pro zaměstnance,- předpokládaných opatřeních vůči zaměstnancům.KAPITOLA IVZávěrečná ustanoveníČlánek 8Tato směrnice se nedotýká práva členských států uplatňovat nebo přijímat právní a správní předpisy, které jsou pro zaměstnance příznivější nebo které podporují či povolují uzavírání kolektivních smluv nebo dohod mezi sociálními partnery příznivějších pro zaměstnance.Článek 9Členské státy zavedou do svých vnitrostátních právních řádů nezbytná opatření, která umožní všem zaměstnancům a zástupcům zaměstnanců, kteří se považují za poškozené nedodržováním povinností vyplývajících z této směrnice, aby se mohli domáhat svých nároků soudní cestou po případném využití jiných příslušných prostředků.Článek 10Komise předloží Radě rozbor účinků této směrnice před 17. červencem 2006. Navrhne veškeré změny, které se mohou zdát nezbytné.Článek 11Členské státy sdělí Komisi znění právních a správních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.Článek 12Zrušuje se směrnice 77/187/EHS ve znění směrnice uvedené v příloze I části A, aniž jsou dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení uvedených v příloze I části B.Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze II.Článek 13Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.Článek 14Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 12. března 2001.Za RadupředsedaB. Ringholm[1] Stanovisko ze dne 25. října 2000 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku).[2] Úř. věst. C 367, 20.12.2000, s 21.[3] Úř. věst. L 61, 5.3.1977, s. 26.[4] Viz příloha I část A.[5] Úř. věst. L 48, 22.2.1975, s. 29. Směrnice nahrazená směrnicí 98/59/ES (Úř. věst. L 225, 12.8.1998, s. 16).[6] Úř. věst. L 206, 29.7.1991, s. 19.[7] Úř. věst. L 283, 20.10.1980, s. 23. Směrnice naposledy pozměněná aktem o přistoupení z roku 1994.--------------------------------------------------PŘÍLOHA IČÁST AZrušená směrnice a pozměňující směrnice(uvedená v článku 12)Směrnice Rady 77/187/EHS (Úř. věst. L 61, 5.3.1977, s. 26)Směrnice Rady 98/50/ES (Úř. věst. L 201, 17.7.1998, s. 88)ČÁST BLhůty pro provedení ve vnitrostátním právu(uvedené v článku 12)Směrnice | Lhůta pro provedení |77/187/EHS | 16. února 1979 |98/50/ES | 17. července 2001 |--------------------------------------------------PŘÍLOHA IISROVNÁVACÍ TABULKASměrnice 77/187/EHS | Tato směrnice |Článek 1 | Článek 1 |Článek 2 | Článek 2 |Článek 3 | Článek 3 |Článek 4 | Článek 4 |Článek 4a | Článek 5 |Článek 5 | Článek 6 |Článek 6 | Článek 7 |Článek 7 | Článek 8 |Článek 7a | Článek 9 |Článek 7b | Článek 10 |Článek 8 | Článek 11 |— | Článek 12 |— | Článek 13 |— | Článek 14 |— | PŘÍLOHA I |— | PŘÍLOHA II |--------------------------------------------------