title: Směrnice Rady 2001/86/ES ze dne 8. října 2001, kterou se doplňuje statut evropské společnosti s ohledem na zapojení zaměstnanců

text:
Důležité právní upozornění

|

32001L0086

Úřední věstník L 294 , 10/11/2001 S. 0022 - 0032

		Směrnice Rady 2001/86/ESze dne 8. října 2001,kterou se doplňuje statut evropské společnosti s ohledem na zapojení zaměstnancůRADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 308 této smlouvy,s ohledem na pozměněný návrh Komise [1],s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],Vzhledem k těmto důvodům:(1) K dosažení cílů Smlouvy stanoví nařízení Rady (ES) č. 2157/2001 [4] statut evropské společnosti (SE).(2) Účelem tohoto nařízení je vytvořit jednotný právní rámec, ve kterém by společnosti z různých členských států mohly plánovat a provádět reorganizaci svých podnikatelských činností v měřítku Společenství.(3) Na podporu sociálních cílů Společenství musí být přijaty zvláštní předpisy, zejména v oblasti zapojení zaměstnanců, aby bylo zajištěno, že založení SE nemá mít za následek zánik nebo omezení praxe v oblasti zapojení zaměstnanců, která je obvyklá ve společnostech podílejících se na založení SE. Tohoto cíle by mělo být dosaženo vytvořením souboru pravidel v této oblasti, která doplní ustanovení zmíněného nařízení.(4) Jelikož cílů navrhované akce, jak bylo uvedeno výše, nemůže být uspokojivě dosaženo členskými státy, poněvadž cílem je vytvořit soubor pravidel o zapojení zaměstnanců použitelných na SE, a proto jej může být vzhledem z důvodu rozsahu či účinků navrhované akce lépe dosaženo Společenstvím. Společenství může přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity podle článku 5 Smlouvy. V souladu se zásadou proporcionality podle uvedeného článku tato směrnice nepřekročí rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.(5) Kvůli velké rozmanitosti pravidel a praxe v jednotlivých členských státech, pokud jde o způsob, jakým se zástupci zaměstnanců podílejí na rozhodování v rámci společností, není vhodné vytvářet jednotný evropský model účasti zaměstnanců použitelný na SE.(6) Ve všech případech založení SE by však měly být zajištěny postupy pro poskytování informací a projednání na nadnárodní úrovni.(7) Existuje-li v jedné nebo více společnostech zakládajících SE právo na účast zaměstnanců, mělo by být toto právo zachováno převedením na SE po jejím založení, nerozhodnou-li strany jinak.(8) Konkrétní postupy týkající se nadnárodního informování a projednání se zaměstnanci a jejich případné účasti, které se uplatňují na jednotlivé SE, by měly být definovány přednostně prostřednictvím dohody mezi dotyčnými stranami nebo v případě neexistence dohody pomocí uplatnění souboru podpůrných pravidel.(9) Členské státy by nadále měly mít možnost neuplatňovat referenční ustanovení týkající se účasti v případě fúze vzhledem k rozmanitosti vnitrostátních systémů zapojení zaměstnanců. Stávající systémy a obvyklá praxe účasti, popřípadě na úrovni zúčastněných společností, musí být v uvedeném případě zachovány úpravou předpisů pro zápis do rejstříku.(10) Pravidla hlasování v rámci zvláštního výboru zastupujícího zaměstnance pro účely jednání, zejména při uzavírání dohod stanovících nižší míru účasti, než je míra existující v jedné nebo ve více zúčastněných společnostech, by měla být úměrná riziku zániku nebo omezení stávajících systémů a zvyklostí v oblasti účasti. Toto riziko je větší v případě SE vytvořené přeměnou nebo fúzí než při založení holdingové společnosti nebo společné dceřiné společnosti.(11) Nevedou-li jednání mezi zástupci zaměstnanců a příslušnými orgány zúčastněných společností k dohodě, měly by být vytvořeny určité standardní požadavky uplatňované na SE po jejím založení. Tyto standardní požadavky by měly zajistit účinné postupy při nadnárodním informování a projednání se zaměstnanci a jejich účast v příslušných orgánech SE, pokud existovala taková účast v zúčastněných společnostech před založením SE.(12) Je třeba stanovit, že zástupci zaměstnanců jednající v rámci směrnice při výkonu svých funkcí požívají podobné ochrany a záruk, jaké poskytují zástupcům zaměstnanců právní předpisy nebo zvyklosti země zaměstnání. Neměli by podléhat žádné diskriminaci v důsledku řádného výkonu činnosti a měli by požívat přiměřené ochrany, pokud jde o propuštění ze zaměstnání nebo jiné sankce.(13) Důvěrnost citlivých údajů by měla být zachována i po uplynutí funkčního období zástupců zaměstnanců a mělo by být přijato ustanovení, které by umožnilo příslušnému orgánu SE neposkytnout údaje, které by po zveřejnění mohly vážně poškodit fungování SE.(14) Vztahuje-li se na SE a její dceřiné společnosti a závody směrnice Rady 94/45/ES ze dne 22. září 1994 o zřízení evropské rady zaměstnanců nebo vytvoření postupu pro informování a projednání se zaměstnanci v podnicích působících na území Společenství a skupinách podniků působících na území Společenství [5], neměla by se ustanovení uvedené směrnice a vnitrostátní právní předpisy přijaté k jejímu provedení uplatňovat na SE ani na její dceřiné společnosti nebo závody, nerozhodne-li zvláštní vyjednávací výbor nezahájit jednání nebo ukončit již zahájená jednání.(15) Pravidla stanovená touto směrnicí by se neměla dotknout ostatních stávajících práv týkajících se zapojení a nemusí mít vliv na ostatní stávající struktury zastoupení podle právních předpisů Společenství a vnitrostátních právních předpisů a zvyklostí.(16) Členské státy by měly přijmout vhodná opatření v případě, že nejsou dodrženy povinnosti stanovené v této směrnici.(17) Smlouva neposkytuje Společenství jiné pravomoci nezbytné pro přijetí navrhované směrnice kromě těch stanovených v článku 308.(18) Základní zásadou a stanoveným účelem této směrnice je zajistit zaměstnancům nabytá práva v oblasti jejich zapojení do rozhodování podniku. Práva zaměstnanců existující před založením SE by měla být základem pro práva zaměstnanců v oblasti zapojení v SE (zásada "předtím i potom"). V důsledku toho by se tento přístup měl uplatnit nejen na založení nové SE, ale také na strukturální změny ve stávající SE a ve společnostech dotčených těmito strukturálními změnami.(19) Členské státy by měly být schopny zajistit, aby zástupci odborových svazů mohli být členy zvláštního vyjednávacího výboru bez ohledu na to, zda jsou zaměstnáni společností zúčastněnou na založení SE. V této souvislosti by členské státy měly být zejména schopny zavést toto právo v případech, kdy zástupci odborových svazů mají právo být členy a hlasovat v dozorčích nebo správních orgánech společnosti v souladu s vnitrostátními právními předpisy.(20) V některých členských státech jsou zapojení zaměstnanců a jiné oblasti vztahů mezi sociálními partnery založeny jak na vnitrostátních právních předpisech, tak na zvyklostech, přičemž zvyklostmi se v této souvislosti rozumí také kolektivní smlouvy na úrovni členského státu, odvětví nebo podniku,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:ODDÍL IOBECNÁ USTANOVENÍČlánek 1Cíl1. Tato směrnice upravuje zapojení zaměstnanců do záležitostí evropských akciových společností (Societas Europaea, dále jen "SE"), uvedených v nařízení (ES) č. 2157/2001.2. K tomuto účelu se v každé SE přijme úprava zapojení zaměstnanců postupem vyjednávání uvedeným v článcích 3 až 6 nebo za okolností uvedených v článku 7 v souladu s přílohou.Článek 2DefinicePro účely této směrnice se:a) "SE" rozumí společnost založená podle nařízení (ES) č. 2157/2001;b) "zúčastněnými společnostmi" rozumějí společnosti přímo se účastnící na založení SE;c) "dceřinou společností" společnosti rozumí společnost, nad níž mateřská společnost vykonává dominantní vliv ve smyslu čl. 3 odst. 2 až 7 směrnice 94/45/ES;d) "dotyčnou dceřinou společností nebo závodem" rozumí dceřiná společnost nebo závod zúčastněné společnosti, který se má stát dceřinou společností nebo závodem SE po jejím založení;e) "zástupci zaměstnanců" rozumějí zástupci zaměstnanců stanovení vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi;f) "zastupujícím orgánem" rozumí orgán zastupující zaměstnance, který byl zřízen na základě dohod uvedených v článku 4 nebo v souladu s přílohou za účelem informování a projednání se zaměstnanci SE a jejich dceřiných společností a závodů nacházejících se ve Společenství a případně za účelem vykonávání práv na účast ve vztahu k SE;g) "zvláštním vyjednávacím výborem" rozumí výbor zřízený v souladu s článkem 3 pro vyjednávání s příslušným orgánem zúčastněných společností, pokud jde o přijetí úpravy pro zapojení zaměstnanců v SE;h) "zapojením zaměstnanců" rozumí mechanismus, včetně informování, projednání a účasti, pomocí něhož mohou zástupci zaměstnanců ovlivňovat rozhodnutí, která mají být ve společnosti přijata;i) "informováním" rozumí informování orgánu zastupujícího zaměstnance nebo zástupců zaměstnanců příslušným orgánem SE o záležitostech, které se týkají samotné SE a kterékoli z jejích dceřiných společností nebo závodů nacházejících se v jiném členském státě nebo které překračují pravomoci rozhodovacích orgánů v jednotlivém členském státě, a to v době, způsobem a o obsahu, které umožňují zástupcům zaměstnanců, aby důkladně posoudili možný dopad a případně připravili projednání s příslušným orgánem SE;j) "projednáním" rozumí navázání dialogu a výměna názorů mezi orgánem zastupujícím zaměstnance nebo zástupci zaměstnanců a příslušným orgánem SE, a to v době, způsobem a o obsahu, které umožňují zástupcům zaměstnanců vyjádřit na základě poskytnutých informací stanovisko k plánovaným opatřením příslušného orgánu, které lze vzít v úvahu v procesu rozhodování v rámci SE;k) "účastí" rozumí vliv orgánu zastupujícího zaměstnance nebo zástupců zaměstnanců na záležitosti společnosti prostřednictvím:- práva volit nebo jmenovat některé členy dozorčího nebo správního orgánu společnosti nebo- práva doporučovat nebo zamítat jmenování některých nebo všech členů dozorčího nebo správního orgánu společnosti.ODDÍL IIPOSTUP VYJEDNÁVÁNÍČlánek 3Vytvoření zvláštního vyjednávacího výboru1. Pokud řídící nebo správní orgány zúčastněných společností vypracují plán na založení SE, učiní co nejdříve po zveřejnění návrhu podmínek fúze nebo vytvoření holdingové společnosti nebo po dohodnutí plánu vytvořit dceřinou společnost nebo plánu na přeměnu na SE nezbytné kroky, včetně poskytnutí informací o totožnosti zúčastněných společností, dotyčných dceřiných společností nebo závodů a o počtu jejich zaměstnanců, pro zahájení jednání se zástupci zaměstnanců společností o úpravách zapojení zaměstnanců v SE.2. Za tímto účelem se zřizuje zvláštní vyjednávací výbor zastupující zaměstnance zúčastněných společností a dotyčných dceřiných společností nebo závodů v souladu s těmito ustanoveními:a) Při volbě nebo jmenování členů zvláštního vyjednávacího výboru musí být zajištěno,i) aby tito členové byli zvoleni nebo jmenováni v poměru k počtu zaměstnanců, které zaměstnávají zúčastněné společnosti a dotyčné dceřiné společnosti a závody v každém členském státě, tak, že se pro každý členský stát přidělí jedno křeslo na podíl zaměstnanců zaměstnaných ve zmíněném členském státě rovnající se 10 % nebo zlomku tohoto procenta z celkového počtu zaměstnanců zaměstnaných zúčastněnými společnostmi a dotyčnými dceřinými společnostmi nebo závody ve všech členských státech dohromady;ii) aby v případě SE vytvořené fúzí bylo přítomno tolik dalších doplňujících členů z každého členského státu, kolik je zapotřebí k zajištění toho, aby zvláštní vyjednávací výbor zahrnoval nejméně jednoho člena zastupujícího každou zúčastněnou společnost, která je v uvedeném členském státě zapsána do rejstříku a má zde zaměstnance a která má zaniknout jako samostatná právnická osoba v důsledku zapsání SE do rejstříku, pokud- počet těchto doplňujících členů nepřekračuje 20 % počtu členů jmenovaných na základě bodu i) a- složení zvláštního vyjednávacího výboru nepovede ke dvojímu zastoupení dotyčných zaměstnanců.Pokud je počet těchto společností vyšší než počet doplňujících členů podle prvního pododstavce, přidělí se tato doplňující křesla společnostem v různých členských státech v sestupném pořadí podle počtu zaměstnanců, které zaměstnávají.b) Členské státy stanoví způsob, který má být použit pro volbu nebo jmenování členů zvláštního vyjednávacího výboru, kteří mají být zvoleni nebo jmenováni na jejich území. Přijmou nezbytná opatření k zajištění, aby, je-li to možné, tito členové zahrnovali nejméně jednoho zástupce z každé zúčastněné společnosti, která má zaměstnance v dotyčném členském státě. Tato opatření nesmějí zvyšovat celkový počet členů.Členské státy mohou stanovit, že mezi těmito členy mohou být zástupci odborových svazů, a to i ti, kteří nejsou zaměstnanci zúčastněné společnosti nebo dotyčné dceřiné společnosti nebo závodu.Aniž jsou dotčeny vnitrostátní právní předpisy nebo zvyklosti stanovící prahové hodnoty pro vytvoření zastupujícího orgánu, stanoví členské státy, že zaměstnanci společností nebo závodů, ve kterých nezávisle na jejich vůli nepůsobí žádní zástupci zaměstnanců, mají právo volit nebo jmenovat členy zvláštního vyjednávacího výboru.3. Zvláštní vyjednávací výbor a příslušné orgány zúčastněných společností stanoví písemnou dohodou úpravu zapojení zaměstnanců v SE.Za tímto účelem příslušné orgány zúčastněných společností uvědomí zvláštní vyjednávací výbor o plánu založit SE a o skutečném průběhu zakládání až do okamžiku zápisu SE do rejstříku.4. S výhradou odstavce 6 přijímá zvláštní vyjednávací výbor rozhodnutí nadpoloviční většinou svých členů za předpokladu, že tato většina zastupuje rovněž nadpoloviční většinu zaměstnanců. Každý člen má jeden hlas. Vede-li však výsledek jednání k omezení práv na účast, jsou většinou požadovanou pro schválení této dohody hlasy dvou třetin členů zvláštního vyjednávacího výboru, kteří zastupují nejméně dvě třetiny zaměstnanců, a tato většina musí zahrnovat hlasy členů, kteří zastupují zaměstnance zaměstnané nejméně ve dvou členských státech, a to- v případě SE, která má být založena fúzí, pokud se účast vztahuje na nejméně 25 % z celkového počtu zaměstnanců zúčastněných společností nebo- v případě SE, která má být založena vytvořením holdingové společnosti nebo dceřiné společnosti, pokud se účast vztahuje na nejméně 50 % z celkového počtu zaměstnanců zúčastněných společností.Omezením práv na účast se rozumí podíl členů orgánů SE ve smyslu čl. 2 písm. k), který je nižší než nejvyšší podíl existující v zúčastněných společnostech.5. Za účelem jednání může zvláštní vyjednávací výbor požádat odborníky podle svého výběru, například zástupce příslušných odborových svazů na úrovni Společenství, aby mu byli nápomocni. Tito odborníci se mohou na žádost zvláštního vyjednávacího výboru účastnit zasedání jako poradci, je-li to vhodné na podporu celistvosti a soudržnosti na úrovni Společenství. Zvláštní vyjednávací výbor se může rozhodnout informovat o zahájení jednání zástupce vhodných externích organizací včetně odborových svazů.6. Zvláštní vyjednávací výbor může rozhodnout níže uvedenou většinou hlasů o nezahájení jednání nebo ukončení již zahájených jednání a o použití úpravy o informování a projednání se zaměstnanci platné v členských státech, ve kterých má SE zaměstnance. Tímto rozhodnutím se zastavuje postup k uzavření dohody uvedené v článku 4. Je-li přijato takovéto rozhodnutí, ustanovení přílohy se nepoužijí.Většinou požadovanou k rozhodnutí o nezahájení nebo ukončení jednání jsou hlasy dvou třetin členů, kteří zastupují nejméně dvě třetiny zaměstnanců, a tato většina musí zahrnovat hlasy členů, kteří zastupují zaměstnance zaměstnané v nejméně dvou členských státech.V případě SE založené přeměnou se tento odstavec nepoužije, je-li ve společnosti, která má být přeměněna, zavedena účast.Zvláštní vyjednávací výbor se znovu svolává na písemnou žádost nejméně 10 % zaměstnanců SE, jejích dceřiných společností a závodů, nebo jejich zástupců nejdříve dva roky po výše uvedeném rozhodnutí, ledaže se strany usnesly znovu zahájit jednání dříve. Rozhodne-li se zvláštní vyjednávací výbor znovu zahájit jednání s vedením společnosti, avšak při těchto jednáních není dosaženo dohody, ustanovení přílohy se nepoužijí.7. Veškeré výdaje související s činností zvláštního vyjednávacího výbor a obecně s vyjednáváním hradí zúčastněné společnosti, aby zvláštní vyjednávací výbor mohl provádět své úkoly náležitým způsobem.V souladu s touto zásadou mohou členské státy stanovit rozpočtová pravidla pro financování činnosti zvláštního vyjednávacího výboru. Tato pravidla mohou zejména omezit hrazení nákladů pouze na jednoho odborníka.Článek 4Obsah dohody1. Příslušné orgány zúčastněných společností a zvláštní vyjednávací výbor musí jednat v duchu spolupráce, aby dosáhly dohody o úpravě pro zapojení zaměstnanců v SE.2. Aniž je dotčena autonomie stran a s výhradou odstavce 4, stanoví dohoda mezi příslušnými orgány zúčastněných společností a zvláštním vyjednávacím výborem podle odstavce 1:a) oblast působnosti dohody;b) složení, počet členů a rozdělení křesel zastupujícího orgánu, který je partnerem pro vyjednávání příslušného orgánu SE v souvislosti s úpravami informování a projednání se zaměstnanci SE a jejích dceřiných společností a závodů;c) pravomoci a postup informování a projednání se zastupujícím orgánem;d) četnost zasedání zastupujícího orgánu;e) finanční a hmotné prostředky, které je třeba zastupujícímu orgánu poskytnout;f) rozhodnou-li se strany v průběhu jednání zavést jeden nebo více postupů pro informování a projednání namísto zřízení zastupujícího orgánu, úpravy pro provádění těchto postupů;g) rozhodnou-li se strany v průběhu jednání zavést úpravu pro účast, obsah této úpravy včetně (případně) počtu členů v správním nebo dozorčím orgánu SE, které jsou zaměstnanci oprávněni volit, jmenovat, doporučovat nebo zamítat, postupy pro volby, jmenování, doporučování nebo zamítání těchto členů zaměstnanci a jejich práva;h) den vstupu dohody v platnost a doba jejího trvání, případy, ve kterých by měla být dohoda znovu sjednána, a postup pro nové jednání.3. Není-li v dohodě stanoveno jinak, nepodléhá dohoda referenčním ustanovením uvedeným v příloze.4. Aniž je dotčen čl. 13 odst. 3 písm. a), musí dohoda v případě SE založené přeměnou zajistit přinejmenším stejnou úroveň všech podmínek zapojení zaměstnanců, jaká existuje ve společnosti, jež má být přeměněna na SE.Článek 5Doba trvání vyjednávání1. Jednání se zahajují, jakmile je zřízen zvláštní vyjednávací výbor, a mohou trvat až šest měsíců.2. Strany se mohou společně dohodnout na prodloužení jednání nad dobu uvedenou v odstavci 1, a to až na dobu jednoho roku od zřízení zvláštního vyjednávacího výboru.Článek 6Právní předpisy uplatňované na postup vyjednáváníNení-li v této směrnici stanoveno jinak, uplatňují se na postup vyjednávání podle článku 3 až 5 právní předpisy členského státu, ve kterém bude mít SE své sídlo.Článek 7Referenční ustanovení1. K dosažení cíle uvedeného v článku 1 stanoví členské státy, aniž je dotčen níže uvedený odstavec 3, referenční ustanovení pro zapojení zaměstnanců, která musí být v souladu s ustanoveními uvedenými v příloze.Referenční ustanovení stanovená právními předpisy členského státu, ve kterém má mít SE sídlo, se uplatňují ode dne zápisu SE do rejstříku, pokuda) se strany takto dohodly nebob) ve lhůtě stanovené v článku 5 nebyla uzavřena dohoda a- příslušný orgán každé zúčastněné společnosti se rozhodl přijmout uplatnění referenčních ustanovení ve vztahu k SE, a tím pokračovat v postupu k zápisu SE do rejstříku a- zvláštní vyjednávací výbor nepřijal rozhodnutí podle čl. 3 odst. 6.2. Kromě toho se referenční ustanovení stanovená vnitrostátními právními předpisy členského státu, ve kterém má být SE zapsána do rejstříku, uplatňují v souladu s částí 3 přílohy pouze:a) v případě SE založené přeměnou, jestliže se na společnost přeměněnou na SE vztahovaly předpisy členského státu týkající se účasti zaměstnanců ve správním nebo dozorčím orgánu;b) v případě SE založené fúzí:- uplatňovala-li se před zápisem SE do rejstříku jedna nebo více forem účasti zaměstnanců v jedné nebo více zúčastněných společnostech zahrnujících nejméně 25 % z celkového počtu zaměstnanců ve všech zúčastněných společnostech nebo- uplatňovala-li se před zápisem SE do rejstříku jedna nebo více forem účasti zaměstnanců v jedné nebo více zúčastněných společnostech zahrnujících méně než 25 % z celkového počtu zaměstnanců ve všech zúčastněných společnostech a pokud takto rozhodl zvláštní vyjednávací výbor;c) v případě SE založené zřízením holdingové společnosti nebo dceřiné společnosti:- uplatňovala-li se před zápisem SE do rejstříku jedna nebo více forem účasti zaměstnanců v jedné nebo více zúčastněných společnostech zahrnujících nejméně 50 % z celkového počtu zaměstnanců ve všech zúčastněných společnostech nebo- uplatňovala-li se před zápisem SE do rejstříku jedna nebo více forem účasti zaměstnanců v jedné nebo více zúčastněných společnostech zahrnujících méně než 50 % z celkového počtu zaměstnanců ve všech zúčastněných společnostech a pokud takto rozhodl zvláštní vyjednávací výbor.Jestliže se v různých zúčastněných společnostech používala více než jedna forma účasti zaměstnanců, rozhodne zvláštní vyjednávací výbor, která z těchto forem musí být zavedena v SE. Členské státy mohou stanovit pravidla použitelná v případě, nebylo-li v této otázce pro SE zapsanou do rejstříku na jejich území přijato rozhodnutí. Zvláštní vyjednávací výbor uvědomí příslušné orgány zúčastněných společností o rozhodnutích přijatých podle tohoto odstavce.3. Členské státy mohou stanovit, že referenční ustanovení v části 3 přílohy se nepoužijí v případě uvedeném v odst. 2 písm. b).ODDÍL IIIRŮZNÁ USTANOVENÍČlánek 8Mlčenlivost a důvěrnost informací1. Členské státy stanoví, že členové zvláštního vyjednávacího výboru nebo zastupujícího orgánu a odborníci, kteří jsou jim nápomocni, nejsou oprávněni poskytovat třetím osobám informace, které jim byly sděleny jako důvěrné.Totéž platí pro zástupce zaměstnanců v rámci postupu informování a projednání.Tato povinnost trvá bez ohledu na místo, kde se dotyčná osoba nachází, i po uplynutí jejího funkčního období.2. Každý členský stát stanoví, že dozorčí nebo správní orgán SE nebo orgán zúčastněné společnosti se sídlem na jeho území nejsou ve zvláštních případech a za podmínek a omezení určených vnitrostátními právními předpisy povinny podávat informace, pokud jsou takové povahy, že by jejich zveřejnění mohlo podle objektivních kritérií vážně ohrozit nebo poškodit fungování SE (nebo případně zúčastněné společnosti) nebo jejích dceřiných společností a závodů.Členský stát může toto osvobození podmínit předchozím správním nebo soudním schválením.3. Každý členský stát může přijmout zvláštní ustanovení pro SE usazené na jeho území, které přímo a převážně sledují cíl ideologického směrování týkající se informování o názorech a jejich vyjadřování, za podmínky, že ke dni přijetí této směrnice jsou tato zvláštní ustanovení již obsažena ve vnitrostátních právních předpisech.4. Při uplatňování odstavců 1, 2 a 3 stanoví členské státy správní nebo soudní řízení o opravném prostředku, která mohou zahájit zástupci zaměstnanců, pokud dozorčí nebo správní orgán SE nebo zúčastněné společnosti vyžadují důvěrnost informací nebo odmítají informace poskytnout.Tato řízení mohou zahrnovat řízení určená pro zachování důvěrnosti dotyčných informací.Článek 9Fungování zastupujícího orgánu a postup informování zaměstnanců a projednání se zaměstnanciPříslušný orgán SE a zastupující orgán pracují v duchu spolupráce při dodržování vzájemných práv a povinností.Totéž platí pro spolupráci mezi dozorčím nebo správním orgánem SE a zástupci zaměstnanců v rámci postupu informování zaměstnanců a projednání se zaměstnanci.Článek 10Ochrana zástupců zaměstnancůČlenové zvláštního vyjednávacího výboru, členové zastupujícího orgánu, zástupci zaměstnanců vykonávající funkce v rámci postupu informování zástupců zaměstnanců a projednání se zástupci zaměstnanců v dozorčím nebo správním orgánu SE, kteří jsou zaměstnanci SE, jejích dceřiných společností nebo závodů nebo zúčastněných společností, požívají při výkonu svých funkcí stejné ochrany a záruk jako zástupci zaměstnanců podle vnitrostátních právních předpisů nebo zvyklostí uplatňovaných zemí zaměstnání.To se týká zejména účasti na schůzích zvláštního vyjednávacího výboru nebo zastupujícího orgánu, na všech ostatních schůzích pořádaných v rámci dohody uvedené v čl. 4 odst. 2 písm. f) nebo na schůzích správního nebo dozorčího orgánu, jakož i vyplácení mezd členům, kteří jsou zaměstnanci zúčastněné společnosti nebo SE, jejích dceřiných společností nebo závodů, po dobu nepřítomnosti nezbytnou k výkonu jejich funkcí.Článek 11Zneužití postupůČlenské státy přijmou v souladu s právem Společenství příslušná opatření zaměřená na předcházení zneužití SE k odnětí práv zaměstnanců na zapojení nebo k odpírání těchto práv.Článek 12Dodržování směrnice1. Každý členský stát zajistí, aby vedení závodů SE a dozorčí nebo správní orgány dceřiných společností a zúčastněných společností, které se nacházejí na jeho území, a zástupci zaměstnanců nebo případně zaměstnanci dodržovali povinnosti stanovené touto směrnicí, bez ohledu na to, zda má SE sídlo na jeho území.2. Členské státy přijmou vhodná opatření pro případ nedodržování této směrnice; zejména zajistí, aby byla k dispozici správní nebo soudní řízení, která umožní splnění povinností vyplývajících z této směrnice.Článek 13Vztah mezi touto směrnicí a jinými ustanoveními1. Je-li SE podnikem působícím na území Společenství nebo řídícím podnikem skupiny podniků působící na území Společenství ve smyslu směrnice 94/45/ES nebo směrnice 97/74/ES [6], kterou se rozšiřuje oblast působnosti uvedené směrnice na Spojené království, neuplatňují se na ně ani na jejich dceřiné společnosti ustanovení těchto směrnic a vnitrostátní právní předpisy přijaté k jejich provedení.Rozhodne-li se však zvláštní vyjednávací výbor v souladu s čl. 3 odst. 6 nezahájit jednání nebo ukončit již zahájená jednání, použije se směrnice 94/45/ES nebo směrnice 97/74/ES a vnitrostátní právní předpisy přijaté k jejich provedení.2. Ustanovení o účasti zaměstnanců v orgánech společnosti podle vnitrostátních právních předpisů nebo zvyklostí s výjimkou těch, kterými se provádí tato směrnice, se nepoužijí na společnosti založené v souladu s nařízením (ES) č. 2157/2001, na které se vztahuje tato směrnice.3. Touto směrnicí nejsou dotčena:a) stávající práva zaměstnanců na zapojení podle vnitrostátních právních předpisů nebo zvyklostí v členských státech, která náležejí zaměstnancům SE a jejich dceřiných společností nebo závodů, s výjimkou účasti v orgánech SE;b) ustanovení o účasti v orgánech podle vnitrostátních právních předpisů nebo zvyklostí a uplatňovaných na dceřiné společnosti SE.4. K zachování práv uvedených v odstavci 3 mohou členské státy přijmout nezbytná opatření, aby i po zápisu SE do rejstříku byly zachovány struktury zastoupení zaměstnanců v zúčastněných společnostech, které mají zaniknout jako samostatné právnické osoby.Článek 14Závěrečná ustanovení1. Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 8. října 2004 nebo zajistí, aby nejpozději k uvedenému dni sociální partneři zavedli nezbytná opatření prostřednictvím dohod; členské státy musí přijmout veškerá nezbytná opatření, která jim umožní kdykoli zajistit výsledky uložené touto směrnicí. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.2. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.Článek 15Přezkum KomisíNejpozději do 8. října 2007 Komise přezkoumá po konzultaci členských států a sociálních partnerů na úrovni Společenství postupy pro uplatňování této směrnice, aby Radě případně navrhla potřebné změny.Článek 16Vstup v platnostTato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.Článek 17UrčeníTato směrnice je určena členským státům.V Lucemburku dne 8. října 2001.Za RadupředsedkyněL. Onkelinx[1] Úř. věst. C 138, 29.5.1991, s. 8.[2] Úř. věst. C 342, 20.12.1993, s. 15.[3] Úř. věst. C 124, 21.5.1990, s. 34.[4] Viz strana 1 v tomto čísle Úředního věstníku.[5] Úř. věst. L 254, 30.9.1994, s. 64. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí 97/74/ES (Úř. věst. L 10, 16.1.1998, s. 22).[6] Úř. věst. L 10, 16.1.1998, s. 22.--------------------------------------------------PŘÍLOHAREFERENČNÍ USTANOVENÍ(podle článku 7)Část 1: Složení orgánu zastupujícího zaměstnanceZa účelem dosažení cíle popsaného v článku 1 a v případech uvedených v článku 7 se zřizuje zastupující orgán v souladu s těmito pravidly:a) Zastupující orgán se skládá ze zaměstnanců SE a jejích dceřiných společností a závodů, které ze svého středu volí nebo jmenují zástupci zaměstnanců, nebo, nejsou-li určeni, všichni zaměstnanci.b) Volba nebo jmenování členů zastupujícího orgánu se provádí podle vnitrostátních právních předpisů nebo zvyklostí.Členské státy stanoví pravidla k zajištění toho, aby počet členů zastupujícího orgánu a rozdělení křesel v tomto orgánu byly upraveny tak, aby byly zohledňovány změny, ke kterým v SE a jejích dceřiných společnostech a závodech dochází.c) Je-li to odůvodněno počtem členů, zvolí si zastupující orgán ze svého středu užší výbor tvořený nejvýše třemi členy.d) Zastupující orgán přijme svůj jednací řád.e) Členové zastupujícího orgánu jsou voleni nebo jmenováni v poměru k počtu zaměstnanců, které zaměstnávají zúčastněné společnosti a dotyčné dceřiné společnosti a závody v každém členském státě, tak, že se pro každý členský stát přidělí jedno křeslo na podíl zaměstnanců zaměstnaných ve zmíněném členském státě rovnající se 10 % nebo zlomku tohoto procenta z celkového počtu zaměstnanců zaměstnaných zúčastněnými společnostmi a dotyčnými dceřinými společnostmi nebo závody ve všech členských státech dohromady.f) O složení zastupujícího orgánu SE je informován příslušný orgán.g) Čtyři roky po svém zřízení přezkoumá zastupující orgán, zda má zahájit jednání o uzavření dohody uvedené v článcích 4 a 7, nebo zda se mají nadále uplatňovat referenční ustanovení přijatá v souladu s touto přílohou.Ustanovení čl. 3 odst. 4 až 7 a články 4 až 6 se použijí obdobně, pokud bylo přijato rozhodnutí o vyjednání dohody podle článku 4, a v tom případě se slova "zvláštní vyjednávací výbor" nahrazují slovy "zastupující orgán". Nebyla-li dohoda uzavřena ve lhůtě stanovené pro konec vyjednávání, uplatňuje se nadále úprava přijatá původně v souladu s referenčními ustanoveními.Část 2: Referenční ustanovení pro informování a projednáníPůsobnost a pravomoc zastupujícího orgánu zřízeného v SE se řídí těmito pravidly:a) Působnost zastupujícího orgánu se omezuje na záležitosti, které se týkají SE samotné a jejích dceřiných společností a závodů nacházejících se v jiném členském státě nebo které přesahují pravomoci rozhodovacích orgánů v jednotlivém členském státě.b) Aniž jsou dotčeny schůze konané podle písmena c), má zastupující orgán právo, aby byl informován, bylo s ním projednáno a aby se za tímto účelem nejméně jednou ročně sešel s příslušným orgánem SE, o vývoji obchodních činností SE a jejích výhledech na základě pravidelných zpráv vypracovaných příslušným orgánem. Uvědomí o tom místní vedení společnosti.Příslušný orgán SE poskytne zastupujícímu orgánu pořad jednání správního nebo případně řídícího a dozorčího orgánu a kopie všech dokumentů předaných valné hromadě jejích akcionářů.Schůze se týká zejména struktury, hospodářské a finanční situace, pravděpodobného vývoje obchodních činností, výroby a odbytu, situace a pravděpodobného vývoje zaměstnanosti, investic a podstatných změn týkajících se organizace, zavádění nových pracovních metod nebo výrobních procesů, přesunu výroby, fúzí, omezení nebo uzavření podniků, závodů nebo jejich důležitých částí a hromadného propouštění.c) Nastanou-li mimořádné okolnosti, které mají výrazný dopad na zájmy zaměstnanců, zejména při přemístění nebo zavření závodů nebo podniků nebo při hromadném propouštění, má zastupující orgán právo být o tom informován. Zastupující orgán nebo, je-li tak rozhodnuto zejména z důvodu naléhavosti, užší výbor je oprávněn sejít se na žádost s příslušným orgánem SE nebo jinou lépe odpovídající úrovní vedení SE, která má vlastní rozhodovací pravomoci, aby byl informován o opatřeních, která se významně dotýkají zájmů zaměstnanců, a aby s ním byla tato opatření projednána.Rozhodne-li se příslušný orgán nejednat v souladu se stanoviskem zastupujícího orgánu, má tento orgán právo sejít se znovu s příslušným orgánem SE za účelem dosažení dohody.Schůze organizované užším výborem se mohou rovněž účastnit členové zastupujícího orgánu, kteří zastupují zaměstnance, kteří jsou těmito opatřeními bezprostředně dotčeni.Tato schůze se nedotýká výhradních práv příslušného orgánu.d) Členské státy mohou stanovit pravidla týkající se předsednictví schůzí zaměřených na informování a projednání.Zastupující orgán nebo užší výbor, případně rozšířený podle písm. c) třetího pododstavce, jsou oprávněny sejít se před schůzí s příslušným orgánem SE bez účasti zástupců příslušného orgánu.e) Aniž je dotčen článek 8, informují členové zastupujícího orgánu zástupce zaměstnanců SE a jejích dceřiných společností a závodů o obsahu a výsledcích informování a projednání.f) Zastupujícímu orgánu nebo užšímu výboru mohou být nápomocni odborníci podle jejich výběru.g) Je-li to nezbytné k plnění jejich úkolů, mají členové zastupujícího orgánu nárok na placené pracovní volno za účelem účasti na školení.h) Výdaje zastupujícího orgánu hradí SE, která poskytuje členům zastupujícího orgánu finanční a hmotné prostředky, aby jim umožnila plnit jejich povinnosti odpovídajícím způsobem.Není-li dohodnuto jinak, hradí SE zejména náklady na pořádání jednání a na tlumočení a náklady na ubytování a cestovní výdaje členů zastupujícího orgánu a užšího výboru.Členské státy mohou při zachování těchto zásad stanovit rozpočtová pravidla pro fungování zastupujícího orgánu. Mohou zejména omezit úhradu nákladů pouze na jednoho odborníka.Část 3: Referenční ustanovení týkající se účastiÚčast zaměstnanců v SE se řídí těmito ustanoveními:a) V případě SE založené přeměnou, uplatňovala-li se pravidla členského státu týkající se účasti zaměstnanců ve správním nebo dozorčím orgánu před zápisem do rejstříku, uplatňují se na SE nadále všechna hlediska účasti zaměstnanců. Za tímto účelem se uplatňuje obdobně písmeno b).b) V ostatních případech založení SE jsou zaměstnanci SE, jejích dceřiných společností a závodů nebo jejich zastupující orgán oprávněni volit, jmenovat, doporučovat nebo zamítat jmenování takového počtu členů správního nebo dozorčího orgánu SE, který se rovná nejvyššímu platnému podílu v dotyčných zúčastněných společnostech před zápisem SE do rejstříku.Neuplatňovala-li žádná ze zúčastněných společností před zápisem do rejstříku pravidla o účasti zaměstnanců, není SE povinna zavést předpisy týkající se účasti zaměstnanců.Zastupující orgán rozhodne o rozdělení křesel ve správním nebo dozorčím orgánu členům, kteří zastupují zaměstnance z různých členských států, nebo o způsobu, kterým mohou zaměstnanci SE doporučovat nebo zamítat jmenování členů těchto orgánů podle podílu zaměstnanců SE v každém členském státě. Nejsou-li podle tohoto poměrného kritéria zastoupeni zaměstnanci jednoho nebo více členských států, jmenuje zastupující orgán člena z jednoho z těchto členských států, přednostně z členského státu, ve kterém má SE své sídlo, je-li to možné. Každý členský stát může určit, jak rozdělí křesla, která mu jsou připsána ve správním nebo dozorčím orgánu.Každý člen správního nebo případně dozorčího orgánu SE, který byl zvolen, jmenován nebo doporučen zastupujícím orgánem nebo za určitých okolností zaměstnanci, je řádným členem se stejnými právy a povinnostmi, jaké mají členové zastupující akcionáře, včetně hlasovacího práva.--------------------------------------------------


Důležité právní upozornění

|

31993L0008

Směrnice Komise 93/8/EHS ze dne 15. března 1993, kterou se mění směrnice Rady 82/711/EHS, kterou se stanoví základní pravidla nezbytná pro zkoušení migrace složek z materiálů a předmětů z plastů určených pro styk s potravinami

Úřední věstník L 090 , 14/04/1993 S. 0022 - 0025 Finské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 24 S. 0016  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 24 S. 0016  CS.ES Kapitola 13 Svazek 012 S. 21  - 24 ET.ES Kapitola 13 Svazek 012 S. 21  - 24 HU.ES Kapitola 13 Svazek 012 S. 21  - 24 LT.ES Kapitola 13 Svazek 012 S. 21  - 24 LV.ES Kapitola 13 Svazek 012 S. 21  - 24 MT.ES Kapitola 13 Svazek 012 S. 21  - 24 PL.ES Kapitola 13 Svazek 012 S. 21  - 24 SK.ES Kapitola 13 Svazek 012 S. 21  - 24 SL.ES Kapitola 13 Svazek 012 S. 21  - 24

		Směrnice Komise 93/8/EHSze dne 15. března 1993,kterou se mění směrnice Rady 82/711/EHS, kterou se stanoví základní pravidla nezbytná pro zkoušení migrace složek z materiálů a předmětů z plastů určených pro styk s potravinamiKOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,s ohledem na směrnici Rady 89/109/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se materiálů a předmětů určených pro styk s potravinami [1], a zejména na článek 3 uvedené směrnice,vzhledem k tomu, že opatření Společenství stanovená v této směrnici jsou nejen nutná, ale i nezbytná k dosažení cílů vnitřního trhu; že těchto cílů nemohou členské státy dosáhnout jednotlivě; že je navíc jejich dosažení na úrovni Společenství již stanoveno ve směrnici 89/109/EHS;vzhledem k tomu, že směrnice Komise 90/128/EHS ze dne 23. února 1990 o materiálech a předmětech z plastů určených pro styk s potravinami [2], ve znění směrnice 92/39/EHS [3], stanoví možnost provádění zkoušek migrace s potravinami nebo se simulanty potravin, zatímco ve směrnici Rady 82/711/EHS [4] je požadováno provádění zkoušek migrace pouze se simulanty potravin, pokud by nebyla úředně přijata analytická metoda umožňující stanovení velikosti migrace do potravin; že tento rozpor může ovlivnit správné provádění směrnice, a že je tedy nezbytné jej odstranit;vzhledem k tomu, že rostoucí používání mikrovlnných trub vytváří nutnost stanovit nové specifické zkušební podmínky;vzhledem k tomu, že je pro odstranění stávajících rozdílů nezbytné zrušit možnost danou členským státům přijmout vnitrostátní pravidla pro zkoušení při vysokých teplotách;vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potraviny,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Směrnice 82/711/EHS se mění takto:1. Články 2 a 3 se nahrazují tímto:"Článek 2Celkové a specifické hodnoty migrace složek materiálů a předmětů podle článku 1 do potravin nebo do simulantů potravin či na ně nesmějí překročit množství stanovená ve směrnici Rady 90/128/EHS [5] nebo v kterékoli jiné související zvláštní směrnici.Článek 31. Kontrola dodržení limitů migrace do potravin bude provedena za nejextrémnějších časových a teplotních podmínek předvídatelných při skutečném použití.Kontrola dodržení limitů migrace do simulantů potravin bude provedena za použití konvenčních zkoušek migrace, jejichž základní pravidla jsou stanovena v příloze této směrnice.2. a) Pokud členský stát na základě podrobného odůvodnění v důsledku nových informací nebo přehodnocení stávajících informací provedeného po přijetí zvláštní směrnice shledá, že základní pravidla pro zkoušky migrace stanovená v příloze pro daný materiál nebo předmět z plastu jsou technicky nevhodná nebo nevhodná z důvodu zásadního rozdílu mezi skutečnými podmínkami použití a zkušebními podmínkami stanovenými v tabulce v příloze, může pouze pro daný případ přechodně pozastavit nebo omezit používání základních pravidel uvedených v příloze a povolit používání vhodnějších základních pravidel na svém území. Uvědomí o tom neprodleně ostatní členské státy a Komisi a uvede důvody svého rozhodnutí.b) Komise co nejdříve přezkoumá důvody uvedené členským státem, konzultuje záležitost s členskými státy v rámci Stálého výboru pro potraviny a neprodleně zaujme stanovisko a, pokud je to nezbytné, tuto směrnici změní. Členský stát, který přijal vhodnější základní pravidla, je v tom případě může ponechat, dokud uvedené změny nevstoupí v platnost."2. Příloha se nahrazuje přílohou této směrnice.Článek 2Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí ode dne 1. dubna 1994. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.Článek 3Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 15. března 1993.Za KomisiMartin bangemannčlen Komise[1] Úř. věst. L 40, 11.2.1989, s. 38.[2] Úř. věst. L 75, 21.3.1990, s. 19, opravená Úř. věst. L 349, 13.12.1990, s. 26.[3] Úř. věst. L 168, 23.6.1992, s. 21.[4] Úř. věst. L 297, 23.10.1982, s. 26.[5] Úř. věst. L 75, 21.3.1990, s. 19, pozměněná Úř. věst. L 349, 13.12.1990, s 26.--------------------------------------------------PŘÍLOHA"PŘÍLOHAZÁKLADNÍ PRAVIDLA PRO ZKOUŠENÍ MIGRACE V SIMULANTECH POTRAVINStanovení migrace do simulantů se provede za použití simulantů uvedených v kapitole I této přílohy a za zkušebních podmínek uvedených v kapitole II přílohy. Stanovení migrace je však omezeno na simulant(y) potravin a na zkušební podmínku (podmínky), které mohou být v konkrétním zkoumaném případě na základě zkušeností považovány za nejpřísnější.KAPITOLA ISimulanty potravin1. Obecný případ: materiály a předměty z plastů určené pro styk s potravinami všech druhůZkoušky se provedou za použití níže uvedených simulantů, přičemž se pro každý simulant odebere nový vzorek materiálu nebo předmětu z plastu:- destilovaná voda nebo voda rovnocenné čistoty (= simulant A),- 3 % (m/V) vodný roztok kyseliny octové (= simulant B),- 15 % (V/V) vodný roztok ethanolu (= simulant C),rektifikovaný olivový olej [1] (= simulant D); je-li z technických důvodů souvisejících s analytickou metodou nezbytné použít jiné simulanty potravin, musí být olivový olej nahrazen směsí syntetických triglyceridů [2] nebo slunečnicovým olejem (= simulant D). Jsou-li veškeré simulanty potravin uvedené v této odrážce nevhodné, mohou být použity jiné simulanty potravin a časové a teplotní podmínky.Simulant A se však použije pouze v případech, které jsou výslovně uvedeny v tabulce této přílohy.2. Zvláštní případ: materiály a předměty z plastů určené pro styk s jedinou potravinou nebo se zvláštní skupinou potravinZkoušky se provedou tímto způsobem:- pouze za použití simulantu (simulantů) potravin uvedeného jako vhodný pro dotyčnou potravinu nebo dotyčnou skupinu potravin ve směrnici 85/572/EHS [3];- v případě, že potravina nebo skupina potravin není zahrnuta do seznamu podle první odrážky, výběrem simulantu (simulantů) potravin předepsaného v bodě 1, který svými vyluhovacími schopnostmi nejvíce odpovídá této potravině nebo skupině potravin.KAPITOLA IIZkušební podmínky (doby a teploty)1. Pro zkoušky migrace se zvolí takové doby a teploty uvedené v tabulce, které jsou pro zkoumané materiály nebo předměty z plastů nejbližší obvyklým nebo předvídatelným podmínkám styku, ale nejsou nižší.2. Pokud materiál nebo předmět z plastu vyhoví zkoušce při dané době zkoušky a při dané zkušební teplotě, nemusí být zkouška provedena pro kratší dobu při stejné teplotě ani pro stejnou dobu při nižší teplotě.3. Je-li však materiál nebo předmět z plastu určen pro použití ve styku s potravinou, které zahrnuje dvě nebo více kombinací dob a teplot převzatých z tabulky, stanoví se migrace tak, že materiál nebo předmět bude postupně podroben všem stanoveným zkušebním podmínkám za použití téhož vzorku simulantu potravin.4. Může-li být materiál nebo předmět z plastu při skutečném použití použit po jakoukoli dobu styku, jsou zkušební podmínky tyto:a) v případě, že materiál nebo předmět z plastu může být při skutečném použití použit při jakékoliv teplotě do 70 °C (včetně) a je-li toto uvedeno na odpovídající etiketě nebo v pokynech, provede se pouze 10denní zkouška (zkoušky) při 40 °C;b) v případě, že materiál nebo předmět z plastu může být při skutečném použití použit při teplotě nad 70 °C:i) pokud žádné označení nebo pokyny neuvádějí teplotu předpokládanou při skutečném použití, použijí se simulanty B a C při teplotě kondenzace, nebo při dvouhodinové zkoušce (zkouškách) při 100 °C a simulant D se použije po dvě hodiny při 175 °C;ii) pokud existuje označení nebo pokyny uvádějící podmínky předpokládané při skutečném použití, vyberou se doba a teploty z tabulky.5. Odchylně od podmínek stanovených v tabulce a v odstavci 2 se provedena pouze dvouhodinová zkouška při teplotě 70 °C a 10denní zkouška při teplotě 40 °C, pokud materiál nebo předmět z plastu může být při skutečném použití použit po dobu 15 minut nebo kratší při teplotách mezi 70 °C a 100 °C a je-li to uvedeno na odpovídajícím označení nebo v pokynech. Tyto zkoušky se provedou jednotlivě a. s. různými vzorky. Pro každý z těchto dvou druhů zkoušek se použije nový vzorek stejného materiálu nebo předmětu, který má být zkoumán.6. Pokud se zjistí, že provedením zkoušek za podmínek uvedených v tabulce dojde k fyzikálním nebo jiným změnám materiálu nebo předmětu z plastu, které se nevyskytují za obvyklých nebo předvídatelných podmínek použití tohoto materiálu nebo předmětu, měly by být zkoušky migrace provedeny za podmínek vhodnějších pro tento zvláštní případ.7. Pro materiály a předměty určené k použití v mikrovlnných troubách se při zkouškách migrace použije konvenční trouba a odpovídající časové a teplotní podmínky vybrané z tabulky.TabulkaPodmínky styku při skutečném použití | Zkušební podmínky |Doba styku | Zkušební doba |t ≤ 0,5 hodiny | 0,5 hodiny |0,5 hodiny < t ≤ 1 hodina | 1 hodina |1 hodina < t ≤ 2 hodiny | 2 hodiny |2 hodiny < t ≤ 24 hodiny | 24 hodin |t > 24 hodiny | 10 dní |Teplota při styku | Zkušební teplota |T ≤ 5 °C | 5 °C |5 °C < T ≤ 20 °C | 20 °C |20 °C < T ≤ 40 °C | 40 °C |40 °C < T ≤ 70 °C | 70 °C |70 °C < T ≤ 100 °C | 100 °C nebo teplota kondenzace |100 °C < T ≤ 121 °C | 121 °C [4] |121 °C < T ≤ 130 °C | 130 °C [4] |130 °C < T ≤ 150 °C | 150 °C [5] |T > 150 °C | 175 °C [5] |"[1] Charakteristiky rektifikovaného olivového oleje:- jodové číslo (podle Wijse) = 80 až 88,- index lomu při 25 °C = 1,4665 až 1,4679,- kyselost (vyjádřena v % olejové kyseliny) = nejvýše 0,5 %,- peroxidové číslo (vyjádřené v miliekvivalentech kyslíku na kg oleje) = nejvýše 10.[2] Charakteristiky standardní syntetické směsi triglyceridů, jak jsou popsány v článku od K Figge "Food Cosmet. Toxicol" 10 (1972), 815.[3] Úř. věst. L 372, 31.12.1985, s. 14.[4] Použije se simulant C při teplotě kondenzace.[5] Kromě simulantů A, B a C vhodných při 100 °C nebo při teplotě kondenzace se použije simulant D při teplotě 150 °C nebo 175 °C.--------------------------------------------------


title: Směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/27/ES ze dne 30. června 1994, kterou se podvanáctéNávrh Komise byl předložen při čtrnácté změně směrnice 76/769/EHS (Úř. věst. C 116, 27.4.1993, s. 18). mění směrnice 76/769/EHS o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se omezení uvádění na trh a používání některých nebezpečných látek a přípravků

text:
Důležité právní upozornění

|

31994L0027

Úřední věstník L 188 , 22/07/1994 S. 0001 - 0002 Finské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 26 S. 0128  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 26 S. 0128

		Směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/27/ESze dne 30. června 1994,kterou se podvanácté [1] mění směrnice 76/769/EHS o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se omezení uvádění na trh a používání některých nebezpečných látek a přípravkůEVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,s ohledem na návrh Komise [2],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [4],vzhledem k tomu, že článek 8a Smlouvy vytváří prostor bez vnitřních hranic, ve kterém je zajištěn volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu;vzhledem k tomu, že činnost na vnitřním trhu by měla postupně zlepšit kvalitu života, ochranu zdraví a bezpečnost spotřebitele; že opatření této směrnice jsou v souladu s usnesením Rady ze dne 9. listopadu 1989 o budoucích prioritách pro obnovení politiky ochrany spotřebitele;vzhledem k tomu, že přítomnost niklu v některých předmětech, které přichází do přímého a dlouhotrvajícího styku s pokožkou, může způsobit přecitlivělost lidí na nikl a vést k alergickým reakcím; že by z těchto důvodů mělo být používání niklu v takových předmětech omezeno;vzhledem k tomu, že jeden členský stát již zavedl na svém území soubor kontrolních opatření zabraňujících vzniku přecitlivělosti a alergie na nikl a druhý členský stát plánuje zavést na svém území odlišný soubor kontrolních opatření; že tím vzniká nebezpečí vytvoření překážek obchodu;vzhledem k tomu, že by zkušební metody, které budou použity k prokázání souladu s touto směrnicí, měly být vymezeny a zveřejněny před jejím provedením; že by tyto zkušební metody měly být součástí evropských norem;vzhledem k tomu, že omezení již přijatá nebo plánovaná některými členskými státy na používání niklu mají přímý dopad na dotvoření a fungování vnitřního trhu; že je proto nezbytné uvést v soulad právní předpisy členských států v této oblasti a změnit odpovídajícím způsobem přílohu I směrnice 76/769/EHS [5],PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:Článek 1Příloha I směrnice 76/769/EHS se doplňuje textem uvedeným v příloze této směrnice.Článek 21. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do šesti měsíců poté, kdy Komise zveřejnění v Úředním věstníku Evropských společenství normy pro všechny zkušební metody použité k prokázání souladu výrobků s touto směrnicí a přijaté Evropským výborem pro normalizaci (CEN), nebo šest měsíců po přijetí této směrnice, pokud je toto datum pozdější než předchozí, a to tak že:- šest měsíců po uplynutí jedné nebo druhé z těchto lhůt žádný výrobce nebo dovozce nesmí uvádět na trh výrobky, které nejsou v souladu s touto směrnicí,- osmnáct měsíců po uplynutí jedné nebo druhé z těchto lhůt výrobky, které nejsou v souladu s touto směrnicí, nesmějí být prodávány nebo dodávány konečnému spotřebiteli, pokud nebyly uvedeny na trh před uplynutím uvedeného období.Neprodleně o nich uvědomí Komisi.2. Předpisy uvedené v odstavci 1 přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.Článek 3Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 30. června 1994.Za Evropský parlamentpředsedaE. KlepschZa RadupředsedaA. Baltas[1] Návrh Komise byl předložen při čtrnácté změně směrnice 76/769/EHS (Úř. věst. C 116, 27.4.1993, s. 18).[2] Úř. věst. C 116, 27.4.1993, s. 18.[3] Úř. věst. C 304, 10.11.1993, s. 2.[4] Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 2. prosince 1993 (Úř. věst. C 342, 20.12.1993, s. 15), společný postoj Rady ze dne 4. března 1994 (Úř. věst. C 137, 19.5.1994, s. 60) a rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 5. května 1994 (dosud nezveřejněno).[5] Úř. věst. L 262, 27.9.1976, s. 201. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí 91/339/EHS (Úř. věst. L 186, 12.7.1991, s. 64).--------------------------------------------------PŘÍLOHA"28.Niklč. CAS 7440-02-0č. EINECS 2311114 a jeho sloučeniny | Nesmí se používat: 1.v částech souprav, které se vkládají do propíchnutých uší nebo jiných propíchnutých částí lidského těla při epitelizaci ran způsobených propíchnutím následně odstraněných nebo neodstraněných s výjimkou těch částí souprav, které jsou homogenní a koncentrace niklu vyjádřená v poměru hmotnosti niklu k celkové hmotnosti je menší než 0,05 %;2.u výrobků určených k přímému a dlouhodobému styku s pokožkou, jako jsounáušnice,náhrdelníky, náramky a řetízky, ozdoby na kotníky, prsteny,pouzdra náramkových hodinek, pásky a upínací části hodinek,stiskací knoflíky, upínadla, nýty, zipy a kovové značky, jsou-li použity u oděvů,jestliže rychlost uvolňování niklu z těch částí výrobků, které přicházejí do přímého a dlouhodobého styku s pokožkou, je vyšší než 0,5 μg/cm2 za týden;3.u výrobků obdobných, jako jsou uvedeny v bodě 2, jestliže mají povrchovou úpravu neobsahující nikl, není-li tato povrchová úprava dostatečná pro zabezpečení, aby po dobu alespoň dvou let běžného používání výrobku rychlost uvolňování niklu z těch částí výrobků, které přicházejí do přímého a dlouhodobého styku s pokožkou, nebyla vyšší než 0,5 μg/cm2 za týden.Kromě toho výrobky, na něž se vztahují body 1, 2 a 3, nesmí být uvedeny na trh, pokud nesplňují požadavky uvedené v těchto bodech." |--------------------------------------------------


title: Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/30/ES ze dne 8. května 2003 o podpoře užívání biopaliv nebo jiných obnovitelných pohonných hmot v dopravě

text:
Důležité právní upozornění

|

32003L0030

Úřední věstník L 123 , 17/05/2003 S. 0042 - 0046

		Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/30/ESze dne 8. května 2003o podpoře užívání biopaliv nebo jiných obnovitelných pohonných hmot v dopravěEVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise [1],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [4],vzhledem k těmto důvodům:(1) Evropská rada se na zasedání v Göteborgu ve dnech 15. a 16. června 2001 dohodla na strategii Společenství pro udržitelný rozvoj, který spočívá v řadě opatření obsahujících rozvoj biopaliv.(2) Přírodní zdroje, jejichž obezřetné a racionální využívání stanoví čl. 174 odst. 1 Smlouvy, zahrnují ropu, zemní plyn a pevná paliva, která jsou hlavním zdrojem energie, avšak tvoří zároveň hlavní zdroje emisí oxidu uhličitého.(3) Existuje však ještě možnost využívat biomasu vhodnou k výrobě biopaliv ze zemědělských a lesnických produktů, jakož i ze zbytků a odpadů v lesnictví a z lesnického a potravinářského průmyslu.(4) Odvětví dopravy představuje více než 30 % konečné spotřeby energie ve Společenství a tato spotřeba se stále zvyšuje, a pokud by se tato tendence měl zachovat, pak by docházelo ke zvyšování emisí oxidu uhličitého a tento nárůst spotřeby bude procentuálně ještě větší v kandidátských zemích po jejich přistoupení k Evropské unii.(5) Bílá kniha Komise "Evropská dopravní politika do roku 2010: čas rozhodnutí" vychází z předpokladu, že by v letech 1990 až 2010 emise CO2 z dopravy mohly vzrůst o 50 % a představovat 1113 miliónů tun, přičemž tuto situaci způsobuje nejvíce silniční doprava, která představuje 84 % emisí CO2 souvisejících s dopravou. Z ekologického hlediska tedy Bílá kniha požaduje, aby se závislost na ropě (v současné době 98 %) v odvětví dopravy snížila použitím alternativních pohonných hmot, jako jsou například biopaliva.(6) Zvýšené užívání biopaliv v dopravě představuje součást opatření nutných za účelem dodržení Kjótského protokolu a jakéhokoliv dalšího souboru opatření za účelem splnění dalších závazků v tomto směru.(7) Zvýšená spotřeba biopaliv v dopravě, aniž jsou vyloučeny další možnosti případných náhradních pohonných hmot, včetně zkapalněného ropného plynu a komprimovaného zemního plynu v automobilech, je jedním z prostředků, jimiž Společenství může snížit svou závislost na dovážené energii a ovlivňovat trh s pohonnými hmotami v dopravě, a následně i bezpečnost zásobování energií ve střednědobém a dlouhodobém výhledu. Tato úvaha by však v žádném případě neměla nijak bránit dodržování právních předpisů Společenství o jakosti pohonných hmot, emisích vozidel a kvalitě ovzduší.(8) Díky vývoji nových technologií může většina vozidel v současnosti provozovaných v Evropské unii bez problému používat slabou směs biopaliv. Nejnovější technologické výzkumy ukazují, že bude možné zvýšit procento biopaliv ve směsi. V některých zemích se již používají směsi obsahující 10 a více procent biopaliv.(9) Vozový park veřejné dopravy nabízí možnost použití biopaliv ve vyšší koncentraci. V některých městech již existuje vozový park fungující pouze na bionaftu, což v mnoha případech přispělo ke zlepšení kvality ovzduší v městských oblastech. Členské státy by tedy mohly i nadále podporovat užívání biopaliv ve veřejných dopravních prostředcích.(10) Propagace užívání biopaliv v dopravě je krokem k širšímu využívání biomasy, z níž bude možné dále vyvíjet biologické pohonné hmoty, aniž se vyloučí další možnosti, zejména technologie na bázi vodíku.(11) Politika členských států v oblasti výzkumu zvýšeného využívání biopaliv by měla výrazněji začlenit technologie na bázi vodíku a podporovat tuto cestu, s ohledem na odpovídající rámcové programy Společenství.(12) Čistý rostlinný olej z olejných plodin vyrobený lisováním, vyluhováním nebo srovnatelnými postupy, surový nebo rafinovaný, avšak bez chemické úpravy, může být také použit jako biopalivo v některých zvláštních případech, kdy je jeho užití slučitelné s typem motoru a odpovídajícími požadavky týkajícími se emisí.(13) Nové typy pohonných hmot by měly vyhovovat uznávaným technickým normám, pokud je mají spotřebitelé i výrobci automobilů přijímat ve větší míře, a mají tedy být schopné proniknout na trh. Technické normy představují také základ pro požadavky týkající se emisí a jejich sledování. Je možné, že vzniknou těžkosti při zajištění toho, aby nové typy pohonných hmot splňovaly současné technické normy, které byly z velké míry definovány pro tradiční fosilní paliva. Komise a normalizační subjekty by měly sledovat vývoj a upravovat nebo aktivně rozvíjet normy, zejména ukazatele odpařování, aby tak bylo možné zavést nové typy pohonných hmot splňujících stejné požadavky týkající se životního prostředí.(14) Bioethanol a bionafta, pokud jsou užívány ve vozidlech v čisté formě nebo ve formě směsi, by měly splňovat jakostní normy stanovené tak, aby byl zajištěn optimální výkon motorů. Je třeba poznamenat, že v případě bionafty pro dieselové motory, kde je výrobním postupem esterifikace, by se mohla použít norma prEN 14214 Evropského výboru pro normalizaci (CEN) pro methylestery mastných kyselin (FAME). Dále by bylo vhodné, aby CEN vypracoval příslušné normy pro jiné biologické pohonné hmoty používané v dopravě v Evropské unii.(15) Propagace užívání biopaliv vyráběných při dodržování udržitelného zemědělství a lesnictví, stanoveného v pravidlech, jimiž se řídí společná zemědělská politika, by mohla vytvořit nové příležitosti pro udržitelný rozvoj venkova v rámci společné zemědělské politiky dále zaměřené na trh, zejména trh evropský, a na respektování životnosti venkova a multifunkčního zemědělství a mohla by otevřít nový trh pro inovované zemědělské produkty stávajících i budoucích členských států.(16) V usnesení ze dne 8. června 1998 [5] schválila Rada strategii a akční plán Komise ve prospěch obnovitelných zdrojů energie a požadovala, aby se přijala specifická opatření na úseku biopaliv.(17) Komise v Zelené knize "K evropské strategii bezpečnosti zásobování energií" stanovila za cíl nahrazení 20 % tradičních pohonných hmot náhradními palivy v oboru silniční dopravy do roku 2020.(18) Náhradní pohonné hmoty mohou proniknout na trh pouze tehdy, pokud jsou široce dostupné a konkurenceschopné.(19) V usnesení ze dne 18. června 1998 [6] se Evropský parlament vyslovil pro zvýšení podílu biopaliv na trhu s pohonnými hmotami na 2 % do pěti let zavedením řady opatření, včetně daňových úlev, finanční podpory zpracovatelskému průmyslu a stanovením povinného procenta biopaliv pro společnosti zpracovávající ropu.(20) Optimální metoda pro zvýšení podílu biopaliv na vnitrostátních trzích a na trhu Společenství závisí na dostupnosti zdrojů a surovin, na politikách členských států i politice Společenství na podporu biopaliv a na daňových opatřeních, jakož i na stupni angažovanosti všech dotčených kruhů a osob.(21) Politiky členských států na podporu užití biopaliv by neměly vést k zákazu volného oběhu pohonných hmot, které splňují harmonizované normy pro životní prostředí stanovené právními předpisy Společenství.(22) Propagace výroby a užívání biopaliv by měla přispět ke snížení závislosti na dovozu energie, jakož i ke snížení emisí skleníkových plynů. Dále biopalivo v čisté formě nebo ve formě směsi může být v zásadě používáno v automobilech se stávajícím motorem a může ho dodávat současná distribuční síť pohonných hmot. Přimíchávání biopaliv do pohonných hmot z fosilních paliv by mohlo usnadnit případné snížení nákladů distribučního systému ve Společenství.(23) Jelikož cíle plánované akce, totiž zavedení obecných zásad stanovujících uvádění na trh a distribuci minimálního procenta biopaliv, nemůže být uspokojivě dosaženo pouze na úrovni členských států, a proto, z důvodu rozsahu této akce, může být tohoto cíle lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je pro dosažení tohoto cíle nezbytné.(24) Výzkum a technologický rozvoj v oblasti udržitelnosti biopaliv je třeba podporovat.(25) Zvýšené užívání biopaliv by mělo být doprovázeno podrobnou analýzou dopadů na životní prostředí a na oblast hospodářskou a sociální, aby bylo možno rozhodnout, zda je vhodné zvýšit podíl biopaliv v poměru k tradičním pohonným hmotám.(26) Je třeba stanovit možnost rychle upravovat seznam biologických pohonných hmot, procento obnovitelných energií, jakož i harmonogram zavádění biopaliv na trh s pohonnými hmotami pro dopravu s ohledem na technický pokrok a výsledky hodnocení dopadů první fáze jejího zavádění na životní prostředí.(27) Je třeba zavést opatření pro rychlý rozvoj jakostních norem pro biopaliva užívaná k pohonu automobilů, ať v ní jsou používána jako čisté biologické pohonné hmoty nebo ve formě směsi s tradičními pohonnými hmotami. Ačkoliv biologické odbourávání a rozklad odpadů je potenciálně užitečným zdrojem výroby biopaliv, je třeba, aby jakostní normy braly v úvahu i možnou přítomnost kontaminujících látek v odpadech tak, aby zvláštní složky nemohly ohrozit vozidlo nebo nepůsobily zhoršení emisí.(28) Podpora propagace biopaliv by měla být sladěna s cíli bezpečnosti zásobování a ochrany životního prostředí, jakož i se souvisejícími cíli a opatřeními jednotlivých členských států. Za tím účelem by členské státy mohly zvážit nákladově efektivní způsoby popularizace možností používat biologické pohonné hmoty.(29) Opatření nezbytná pro provedení této směrnice by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/EHS ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [7],PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:Článek 1Účelem této směrnice je podpořit využívání biopaliv nebo jiných obnovitelných pohonných hmot za účelem nahrazení nafty nebo benzinu pro dopravní účely v každém členském státě se záměrem přispět k dosahování takových cílů, jako je dodržování závazků týkajících se změny klimatu, zajištění bezpečnosti zásobování šetrného k životnímu prostředí a podpora obnovitelných zdrojů energie.Článek 21. Pro účely této směrnice se rozumí:a) "biopalivem" kapalná nebo plynná pohonná hmota pro dopravu vyráběná z biomasy;b) "biomasou" výsledek biologického rozkladu produktů, odpadů a zbytků ze zemědělství (včetně rostlinných a živočišných látek), z lesnictví a s nimi příbuzných průmyslových oborů, jakož i výsledek biologického rozkladu průmyslových a městských odpadů;c) "jinými obnovitelnými palivy" obnovitelné pohonné hmoty kromě biopaliv, pocházející z obnovitelných zdrojů energie ve smyslu směrnice 2001/77/ES [8] a používané pro účely dopravy;d) "energetickým obsahem" minimální kalorická hodnota paliva.2. Za biopalivo se považují přinejmenším níže vyjmenované výrobky:a) "bioethanol": ethanol vyrobený z biomasy nebo biologického rozkladu odpadů, užívaný jako biopalivo;b) "bionafta": methylester vyrobený z rostlinného nebo živočišného oleje, s kvalitou nafty, užívaný jako biopalivo;c) "bioplyn": plynná pohonná hmota vyrobená z biomasy nebo biologického rozkladu odpadů, která může být vyčištěna až na kvalitu zemního plynu a užívána jako biopalivo, nebo dřevoplyn;d) "biomethanol": methanol vyrobený z biomasy, který se užívá jako biopalivo;e) "biodimethylether": dimethylether vyrobený z biomasy, užívaný jako biopalivo;f) "bio-ETBE (ethyl-tercio-butyl-ether)": ETBE vyrobený z bioethanolu. Objemové procento biopaliva v bio-ETBE je 47 %;g) "bio-MTBE (methyl-tercio-butyl-ether)": palivo vyrobené z biomethanolu. Objemové procento biopaliva v bio-MTBE je 36 %;h) "syntetická biopaliva": syntetické uhlovodíky nebo směsi syntetických uhlovodíků vyrobené z biomasy;i) "biovodík": vodík vyrobený z biomasy nebo biologického rozkladu odpadů, užívaný jako biopalivo;j) "čistý rostlinný olej": olej vyrobený z olejných rostlin lisováním, vyluhováním nebo srovnatelnými postupy, surový nebo rafinovaný, avšak chemicky neupravovaný, pokud je jeho využití slučitelné s typem daného motoru a odpovídajícími požadavky týkajícími se emisí.Článek 31. a) Členské státy by měly zajistit, aby na jejich trh bylo uváděno alespoň minimální procento biopaliv a jiných obnovitelných pohonných hmot, a za tím účelem stanoví vnitrostátní orientační cíle.b) i) Referenční hodnota pro tyto cíle činí 2 % a je vypočítána na základě energetického obsahu celkového množství benzinu a nafty pro dopravní účely prodávaného na jejich trzích do 31. prosince 2005.ii) Referenční hodnota pro tyto cíle je 5,75 %, vypočítaná podle energetického obsahu celkového množství benzinu a nafty pro dopravní účely prodávaného na jejich trzích, do 31. prosince 2010.2. Biopaliva mohou být upravena k prodeji v těchto podobách:a) jako čistá biopaliva nebo deriváty minerálních olejů o vysoké koncentraci, v souladu se zvláštními jakostními normami pro použití v dopravě;b) biopaliva smíšená s deriváty minerálních olejů, v souladu s příslušnými evropskými normami popisujícími technické specifikace pro dopravní pohonné hmoty (EN 228 a EN 590);c) kapaliny odvozené od biopaliv, jako ETBE (ethyl-tercio-butyl-ether), jejichž obsah biopaliva je uveden v čl. 2 odst. 2.3. Členské státy sledují působení biopaliv používaných jako částečná více než 5 % náhražka v naftě u vozidel, která k tomuto účelu nebyla upravena, a v případě potřeby přijmou opatření, aby zajistily slučitelnost s právními předpisy Společenství o emisních normách.4. Členské státy by v opatřeních, která přijmou, měly zohlednit celkovou klimatickou situaci i dopad na životní prostředí u různých typů biopaliv a jiných obnovitelných biopaliv, a měly by především podporovat pohonné hmoty, jejichž celkový dopad na životní prostředí a návratnost vykazují velmi dobré výsledky, přičemž by měly brát také v úvahu konkurenceschopnost a bezpečnost zásobování.5. Členské státy zajistí, aby veřejnost byla informována o dostupnosti biopaliv a jiných obnovitelných pohonných hmot. Pokud směsi biopaliv s deriváty minerálních olejů překročí mezní hodnotu 5 % methylesterů mastných kyselin (FAME) nebo 5 % bioethanolu, musí být tato skutečnost zvláštním způsobem vyznačena v prodejních místech.Článek 41. Členské státy oznámí Komisi do 1. července každého roku- jaká opatření přijaly na podporu využití biopaliv a jiných obnovitelných pohonných hmot, aby jimi nahradily naftu nebo benzin v dopravě,- státní zdroje přidělené na produkci biomasy pro jiné energetické účely než dopravu a- celkové množství prodaných pohonných hmot pro dopravu a podíl biopaliv, čistých nebo ve směsi, a jiných obnovitelných paliv uvedených na trh za předchozí rok. V případě potřeby členské státy uvedou mimořádné podmínky v dodávce ropy nebo ropných produktů, které ovlivnily uvádění na trh biopaliv a jiných obnovitelných pohonných hmot.V první zprávě po vstupu této směrnice v platnost členské státy uvedou úroveň svých vnitrostátních orientačních cílů pro první fázi. Ve zprávě za rok 2006 členské státy uvedou své vnitrostátní orientační cíle pro druhou fázi.V těchto zprávách se zdůvodní rozdíl mezi vnitrostátními cíli a referenčními hodnotami uvedenými v čl. 3 odst. 1 písm. b), přičemž tento rozdíl může spočívat v těchto skutečnostech:a) v objektivních faktorech, jako je omezený vnitrostátní potenciál pro výrobu biopaliv z biomasy;b) objemu zdrojů přidělených na výrobu biomasy pro jiné energetické účely než dopravu a specifických technických nebo klimatických vlastnostech vnitrostátního trhu s pohonnými hmotami pro dopravu;c) vnitrostátní politice přidělující srovnatelné prostředky na výrobu jiných pohonných hmot pro dopravu pocházejících z obnovitelných zdrojů energie a slučitelných s cíli této směrnice.2. Nejpozději do 31. prosince 2006 a pak každé dva roky ke stejnému dni vypracuje Komise hodnotící zprávu pro Evropský parlament a pro Radu o dosaženém pokroku ve využívání biopaliv a jiných obnovitelných pohonných hmot v členských státech.Tato zpráva zahrnuje přinejmenším tato hlediska:a) návratnost opatření přijatých členskými státy na podporu využívání biopaliv a jiných obnovitelných pohonných hmot;b) hospodářské aspekty a dopad zvýšení podílu na trhu s biopalivy a jinými obnovitelnými pohonnými hmotami na životní prostředí;c) očekávaný spotřební cyklus biopaliv a jiných obnovitelných pohonných hmot, s cílem ukázat možná opatření pro budoucí podporu těch biopaliv, která jsou šetrná k ovzduší i životnímu prostředí a mohou se stát konkurenceschopnými a nákladově efektivními;d) udržitelnost plodin používaných pro výrobu biopaliv, a zejména využití půdy, stupně intenzivního pěstování, střídání plodin a používání pesticidů;e) posouzení využití biopaliva a jiných obnovitelných pohonné hmoty s ohledem na jejich rozdílné působení na změnu klimatu a dopad na snížení emisí CO2;f) přezkum dalších dlouhodobějších rozhodnutí týkajících se opatření energetické efektivnosti v dopravě.Komise na základě této zprávy v případě potřeby předloží Evropskému parlamentu a Radě návrhy na úpravu systému cílů uvedených v čl. 3 odst. 1. Pokud zpráva dojde k závěru, že existuje nebezpečí, že orientačních cílů nebude dosaženo z příčin, které nejsou odůvodněny nebo se nezakládají na nových vědeckých důkazech, budou se tyto návrhy týkat vnitrostátních cílů, včetně případných povinných hodnot, ve vhodné podobě.Článek 5Seznam uvedený v čl. 2 odst. 2 může být přizpůsoben technickému pokroku postupem podle čl. 6 odst. 2. Při úpravě seznamu je třeba brát v úvah dopad biopaliv na životní prostředí.Článek 61. Komisi je nápomocen výbor.2. Odkazuje-li se tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.3. Výbor přijme svůj jednací řád.Článek 71. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 2004. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.Článek 8Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.Článek 9Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 8. května 2003.Za Evropský parlamentpředsedaP. CoxZa RadupředsedaM. Chrisochoïdis[1] Úř. věst. C 103, 30.4.2002, s. 205 a Úř. věst. C 331 E, 31.12.2002, s. 291.[2] Úř. věst. C 149, 21.6.2002, s. 7.[3] Úř. věst. C 278, 14.11.2002, s. 29.[4] Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 4. července 2002 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku), společný postoj Rady ze dne 18. listopadu 2002 (Úř. věst. C 32 E, 11.2.2003, s. 1) a rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 12. března 2003 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku).[5] Úř. věst. C 198, 24.6.1998, s. 1.[6] Úř. věst. C 210, 6.7.1998, s. 215.[7] Úř. věst. L 184, 17.7.1999, s. 23.[8] Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/77/ES ze dne 27. září 2001 o podpoře elektrické energie vyrobené z obnovitelných zdrojů energie na vnitřním trhu s elektrickou energií (Úř. věst. L 283, 27.10.2001, s. 33).--------------------------------------------------


title: Směrnice Rady ze dne 17. prosince 1973 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zařízení bránících neoprávněnému použití motorových vozidel

text:
Důležité právní upozornění

|

31974L0061

Úřední věstník L 038 , 11/02/1974 S. 0022 - 0028 Finské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 3 S. 0206  Řecké zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 2 S. 0188  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 3 S. 0206  Španělské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 3 S. 0162  Portugalské zvláštní vydání Kapitola 13 Svazek 3 S. 0162

		Směrnice Radyze dne 17. prosince 1973o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zařízení bránících neoprávněnému použití motorových vozidel(74/61/EHS)RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 100 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise,s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],vzhledem k tomu, že technické požadavky, které musí motorová vozidla podle vnitrostátních právních předpisů splňovat, se mimo jiné vztahují na zařízení bránící neoprávněnému použití vozidel;vzhledem k tomu, že se tyto požadavky v jednotlivých členských státech liší; že je proto nutné, aby všechny členské státy zavedly stejné požadavky vedle nebo namísto svých stávajících právních předpisů, zejména aby bylo možno použít u všech typů vozidel postup EHS schvalování typu, který je předmětem směrnice Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkající se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [3];vzhledem k tomu, že je žádoucí vzít v úvahu technické požadavky přijaté Evropskou hospodářskou komisí Organizace spojených národů v jejím předpisu č. 18 [4] (Jednotná ustanovení pro schvalování typu vozidel z hlediska jejich ochrany proti neoprávněnému použití), který je přílohou Dohody ze dne 20. března 1958 o přijetí jednotných podmínek pro schvalování typu a vzájemné uznávání schválení typu výstroje a dílů motorových vozidel,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Pro účely této směrnice se "vozidlem" rozumí každé motorové vozidlo určené k provozu na pozemních komunikacích, s karoserií nebo bez karoserie, které má nejméně čtyři kola a maximální konstrukční rychlost vyšší než 25 km/h, s výjimkou kolejových vozidel, zemědělských traktorů a strojů a strojů pro veřejné práce.Článek 2Členské státy nesmějí odmítnout udělit EHS schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro určitý typ vozidla z důvodů týkajících se zařízení bránících neoprávněnému použití, pokud tato zařízení splňují požadavky stanovené v příloze I.Článek 3Členské státy nesmějí odmítnout nebo zakázat registraci, prodej, uvedení do provozu nebo užívání vozidla z důvodů týkajících se zařízení bránících neoprávněnému použití, pokud tato zařízení splňují požadavky stanovené v příloze I.Článek 4Členský stát, který udělí schválení typu, přijme nezbytná opatření, aby byl informován o každé úpravě konstrukční části nebo vlastností uvedených v bodě 2.2 přílohy I. Příslušné orgány dotyčného členského státu posoudí, zda je nutné provést na změněném typu vozidla nové zkoušky a vystavit nový protokol. Změna se nepovolí, jestliže se při těchto zkouškách prokáže nesplnění požadavků této směrnice.Článek 5Změny nezbytné pro přizpůsobení požadavků příloh I a II technickému pokroku se přijímají postupem stanoveným v článku 13 směrnice Rady ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typů motorových vozidel a jejich přípojných vozidel.Článek 61. Členské státy uvedou v účinnost předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 18 měsíců od jejího oznámení a neprodleně o nich uvědomí Komisi.2. Členské státy zajistí, aby bylo Komisi sděleno znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.Článek 7Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 17. prosince 1973.Za RadupředsedaI. Nørgaard[1] Úř. věst. C 112, 27.10.1972, s. 16.[2] Úř. věst. C 60, 26.7.1973, s.12.[3] Úř. věst. L 42, 23.2.1970, s. 1.[4] EHK/OSN, Ženeva, E/ECE/324/– E/ECE/TRANS/505/Rev. Dopl. 17.--------------------------------------------------PŘÍLOHA I [1]OBSAH, DEFINICE, ŽÁDOST O EHS SCHVÁLENÍ TYPU, POŽADAVKY1. MONTÁŽ ZAŘÍZENÍKaždé vozidlo kategorií M1 a N1 (podle definice v příloze I směrnice ze dne 6. února 1970) musí být vybaveno zařízením k zabránění neoprávněnému používání. Montáž takového zařízení u vozidel jiných kategorií je nepovinná.2. DEFINICEPro účely této směrnice(2.1) 2.2 "typem vozidla" se rozumějí vozidla, která se v souvislosti se zabráněním jeho neoprávněnému použití neliší v takových zásadních hlediscích, jako jsou:2.2.1 popis typu vozidla podle výrobce;2.2.2 uspořádání a konstrukce součástí nebo součástí vozidla, na které působí ochranné zařízení;2.2.3 typ ochranného zařízení;2.3 "ochranným zařízením" se rozumí soubor součástí, konstruovaných pro zabránění neoprávněnému používání vozidla. Ochranné zařízení je tvořeno kombinováním zařízení, zabraňujícím nastartování motoru pomocí běžného ovladače s jedním z následujících zařízení. Ochranné zařízení může:- působit na řízení,- působit na ovladač řazení převodů,- působit na převodovou skříň,- bránit motoru v běhu.2.3.1 Zařízení zabraňující pouze uvolnění brzd vozidla se nepovažují za "ochranná zařízení";(2.4) 2.5 "mechanismem řízení" se rozumí volant, sloupek řízení a jejich kryty, hřídel řízení, převodovka řízení a všechny ostatní součásti, jako jsou části konstruované k tomu, aby se podílely na pohlcení energie v případě nárazu na volant.3. ŽÁDOST O EHS SCHVÁLENÍ TYPU3.1 Žádost o schválení typu vozidla z hlediska ochranného zařízení pro zabránění neoprávněnému použití vozidla podává výrobce vozidla nebo jeho pověřený zástupce.3.2 K žádosti musí být přiloženy náledující dokumenty ve trojím vyhotovení a následující údaje:3.2.1 podrobný popis typu vozidla z hlediska uspořádání a konstrukce ovládání nebo orgánu, na které ochranné zařízení působí;3.2.2 ve vhodném měřítku dostatečně podrobné výkresy ochranného zařízení a jeho montáže na vozidle;3.2.3 technický popis zařízení.3.3 Technické zkušebně provádějící zkoušky pro schválení typu se předloží:3.3.1 vozidlo představující typ vozidla, který má být schválen, a3.3.2 na vyžádání technické zkušebny takové konstrukční části vozidla, které zkušebna považuje za podstatné pro ověření předepsané v bodech 5 a 6.4. EHS SCHVÁLENÍ TYPU(4.1) (4.2) 4.3 K certifikátu EHS schválení typu se přikládá certifikát podle vzoru v příloze II.(4.4) (4.4.1) (4.4.2) (4.5) (4.6) 5. OBECNÉ POŽADAVKY5.1 Ochranné zařízení musí být konstruováno tak, aby musilo být vyřazeno z činnosti pro umožnění:5.1.1 nastartování motoru prostřednictvím normálního ovládání, nebo5.1.2 pohonu vozidla nebo jeho dopředného pohybu jeho vlastní silou.5.2 Pokud je zařízení v činnosti, nesmí být možno jeho části nutné pro splnění podmínky bodu 5.1.2 vyřadit z činnosti jednoduchými prostředky.5.3 Motor musí být možno spustit a požadavky bodu 5.1 musí být možno splnit pouze působením jednoho klíče na jediný zámek; s výjimkou případu uvedeného v bodu 6.1.6 nesmí být možno klíč zcela vytáhnout ze zámku, aniž by bylo ochranné zařízení podle bodu 5.1 uvedeno v činnost nebo bylo k činnosti nastaveno.5.4 Ochranné zařízení podle bodu 5.1 musí být konstruováno tak, aby nemohlo být rychle a bez vzbuzení pozornosti otevřeno, učiněno neúčinným nebo zničeno.5.5 Ochranné zařízení musí být namontováno na vozidle jako část jeho trvalého příslušenství. Zařízení musí být upevněno takovým způsobem, aby v uzamčeném stavu nemohlo být ani po odstranění jeho krytu odmontováno jinak než se speciálním nářadím. Jestliže by bylo možné učinit ochranné zařízení neúčinným odstraněním šroubů, musí být tyto šrouby, pokud nejde o nedemontovatelné šrouby, zakryty částmi ochranného zařízení v jeho uzamknuté poloze.5.6 Zámek musí být bezpečně instalován v ochranném zařízení.5.7 Použité zámky musí obsahovat nejméně 1000 různých kombinací, tj. klíč příslušný k jedné kombinaci nesmí být v průměru schopen otevření více než jednoho zámku z 1000. Ve vozidlech jednoho typu musí být četnost výskytu kterékoliv kombinace zhruba jedna na 1000 vozidel.5.8 Ochranná zařízení musí být taková, aby se vyloučilo jakékoliv riziko nahodilého uzamknutí při jízdě vozidla, které by ohrozilo bezpečnost.5.9 Jestliže funkce ochranného zařízení vyžaduje použití zásoby energie jiné než energie řidiče, musí být tato zásoba energie použita pouze k aktivaci systému uzamykání a odemykání zařízení. Ochranné zařízení musí být udržováno v příslušné poloze čistě mechanickými prostředky.5.10 Jako doplňkem smí být ochranné zařízení vybaveno vnějším zvukovým výstražným zařízením, které se uvede do činnosti při jakémkoliv pokusu o odemknutí zařízení, o zmaření jeho funkce nebo o jeho zničení; vydávané signály musí být krátké a končit automaticky nejvýše po 30 sekundách; signály musí začínat znovu pouze v případě, kdy je zařízení opět uváděno do činnosti. Tyto zvukové signály musí být navíc vydávány výstražným zařízením, které je normálně montováno na vozidle.(5.10.1) (5.10.2) 6. ZVLÁŠTNÍ POŽADAVKYJako doplněk obecných požadavků podle bodu 5 musí ochranné zařízení, je-li typu působícího na řízení, na převodové ústrojí nebo na ovládač řazení převodů, splňovat níže uvedené jednotlivé podmínky pro tyto typy zařízení.6.1 Ochranná zařízení působící na řízení6.1.1 Ochranné zařízení působící na řízení musí uzamykat řízení.6.1.2 Řízení nesmí být možno neúmyslně uzamknout, pokud je klíč v zámku ochranného zařízení, a to ani tehdy, kdy zařízení zabraňující spuštění motoru vstoupilo v činnost nebo bylo nastaveno k činnosti.6.1.3 Zapnout zapalování u vozidla s benzínovým motorem nebo spustit motor u vozidla s naftovým motorem nesmí být možné prostředky normálního ovládání, dokud nebyl otevřen zámek působící na řízení.6.1.4 Pokud je ochranné zařízení nastaveno k činnosti, nesmí být v žádném případě možné zabránit vstupu závory do jejího protikusu.6.1.5 Závora se musí zasunout do dostatečné hloubky, aby se zajistilo, že ochranné zařízení je účinné i tehdy, když prodělalo jistý stupeň opotřebení.6.1.6 Jestliže je ochranné zařízení takové, aby bylo možno klíč vyjmout v jiné poloze než poloha, ve které je řízení uzamčeno, musí být toto zařízení konstruováno tak, aby manévr vyžadovaný k dosažení této polohy a k vyjmutí klíče nemohl být uskutečněn neúmyslně.6.1.7 Ochranné zařízení musí být natolik pevné, aby bez poškození mechanismu řízení které by snížilo bezpečnost odolalo za statických podmínek kroutícímu momentu 19,6 mdaN, působícímu v obou směrech rovnoběžně s osou hřídele řízení.6.2 Ochranná zařízení působící na převodové ústrojí.Ochranné zařízení působící na převodové ústrojí musí zabránit otáčení hnacích kol vozidla.6.3 Ochranná zařízení působící na ovládač řazení převodů6.3.1 Ochranné zařízení působící na ovládač řazení převodů musí být schopno zabránit jakékoliv změně v řazení převodů.6.3.2 U ručně řazených převodovek musí být možné uzamknout řadicí páku převodovky pouze v těchto polohách: zpětný chod a neutrál nebo jenom zpětný chod.6.3.3 U automatických převodovek musí být uzamknutí možné pouze v poloze "parkování"; další uzamykání v poloze "neutrál" je přípustné.[1] Technické požadavky této přílohy jsou podobné požadavkům předpisu č. 18 Evropské hospodářské komise OSN. Jmenovitě je shodné rozdělení do částí. Proto tam, kde část předpisu č. 18 nemá v této směrnici odpovídající část, je její číslo pro orientaci uvedeno v závorce.--------------------------------------------------PŘÍLOHA II+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------


title: Směrnice Komise 1999/99/ES ze dne 15. prosince 1999, kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 80/1269/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se výkonu motoru motorových vozidelText s významem pro EHP

text:
Důležité právní upozornění

|

31999L0099

Úřední věstník L 334 , 28/12/1999 S. 0032 - 0035

		Směrnice Komise 1999/99/ESze dne 15. prosince 1999,kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 80/1269/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se výkonu motoru motorových vozidel(Text s významem pro EHP)KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,s ohledem na směrnici Rady 70/156/EHS [1] ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel, naposledy pozměněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 98/91/ES [2], a zejména na čl. 13 odst. 2 uvedené směrnice,s ohledem na směrnici Rady 80/1269/EHS ze dne 16. prosince 1980 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se výkonu motoru motorových vozidel [3], naposledy pozměněnou směrnicí 97/21/ES [4], a zejména její článek 3,vzhledem k těmto důvodům:(1) Směrnice 80/1269/EHS je jednou ze zvláštních směrnic týkajících se postupu ES schvalování typu zavedeného směrnicí 70/156/EHS. Ustanovení směrnice 70/156/EHS týkající se systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků vozidel se proto vztahují i na směrnici 80/1269/EHS.(2) V rámci schvalování typu vozidel poháněných plynem (zkapalněným ropným plynem a zemním plynem) je nutno zavést do směrnice 80/1269/EHS ustanovení pro měření výkonu motoru takových vozidel, zejména s ohledem na zkušební paliva, která se mají použít a která jsou definována ve směrnici Komise 98/77/ES ze dne 2. října 1998, kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 70/220/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti znečišťování ovzduší emisemi z motorových vozidel [5]. V této věci je účelné řídit se technickými požadavky přijatými Evropskou hospodářskou komisí Organizace spojených národů v jejím předpisu č. 85 [6].(3) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku, zřízeného směrnicí 70/156/EHS,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Příloha I směrnice 80/1269/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.Článek 21. Od 1. ledna 2000 členské státy nesmějí z důvodů týkajících se výkonu motoru- odmítnout udělit ES schválení typu podle čl. 4 odst. 1 směrnice 70/156/EHS pro typ motorového vozidla, ani- odmítnout udělit vnitrostátní schválení typu, ani- zakázat registraci, prodej nebo uvedení do provozu vozidla podle článku 7 směrnice 70/156/EHS,pokud hodnoty výkonu motoru byly určeny podle požadavků směrnice 80/1269/EHS ve znění této směrnice.2. Od 1. ledna 2000 členské státy- nesmějí udělit ES schválení typu podle čl. 4 odst. 1 směrnice 70/156/EHS a- mohou odmítnout udělit vnitrostátní schválení typu, pokud se nepoužije čl. 8 odst. 2 směrnice 70/156/EHS,pro typ vozidla, pokud výkon motoru nebyl určen podle požadavků směrnice 80/1269/EHS ve znění této směrnice.Článek 31. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 1999. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů přijatých v oblasti působnosti této směrnice.Článek 4Tato směrnice vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.Článek 5Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 15. prosince 1999.Za KomisiErkki Liikanenčlen Komise[1] Úř. věst. L 42, 23.2.1970, s. 1.[2] Úř. věst. L 11, 16.1.1999, s. 25.[3] Úř. věst. L 375, 31.12.1980, s. 46.[4] Úř. věst. L 125, 16.5.1997, s. 31.[5] Úř. věst. L 286, 23.10.1998, s. 34.[6] Předpis č. 85 EHK OSN (E/ECE324-E/ECE/TRANS/505/Rev.1/Dopl.84) v platném znění.--------------------------------------------------PŘÍLOHAZMĚNY PŘÍLOHY I SMĚRNICE 80/1269/EHS1. Bod 5.3.11 se nahrazuje tímto:"5.3.1 Použije se toto palivo:5.3.11.1 Pro zážehové benzinové motory:použije se palivo, které je na trhu. V případě sporu se použije referenční palivo uvedené v bodě 1 přílohy IX směrnice 70/220/EHS ve znění pozdějších předpisů. Místo uvedeného referenčního paliva lze použít referenční paliva definovaná CEC [1] pro benzinové motory v dokumentu CEC č. RF-08-A-85.5.3.11.2 Pro zážehové motory pracující se zkapalněným ropným plynem:5.3.11.2.1 u motorů, které se přizpůsobují samočinně palivu:použije se palivo, které je na trhu. V případě sporu se použije jedno z referenčních paliv uvedených v příloze IXa směrnice 70/220/EHS ve znění pozdějších předpisů;5.3.11.2.2 u motorů, které se nepřizpůsobují samočinně palivu:použije se palivo uvedené v příloze Xa směrnice 70/220/EHS ve znění pozdějších předpisů, které má nejnižší obsah C3, nebo:5.3.11.2.3 u motorů označených k použití jednoho určitého složení paliva:použije se palivo, pro které je motor označen.5.3.11.2.4 Palivo, které se použilo, se uvede ve zkušebním protokolu.5.3.11.3 Pro zážehové motory pracující se zemním plynem:5.3.11.3.1 u motorů, které se přizpůsobují samočinně palivu:použije se palivo, které je na trhu. V případě sporu se užije jedno z referenčních paliv uvedených v příloze IXa směrnice 70/220/EHS ve znění pozdějších předpisů;5.3.11.3.2 u motorů, které se nepřizpůsobují samočinně palivu:použije se palivo, které je na trhu, s Wobbeho indexem nejméně 52,6 MJ/m3 (0 °C, 101,3 kPa). V případě sporu se použije referenční palivo G20 uvedené v příloze IXa směrnice 70/220/EHS ve znění pozdějších předpisů, tj. palivo s nejvyšším Wobbeho indexem, nebo:5.3.11.3.3 u motorů označených k použití určité skupiny paliv:použije se palivo, které je na trhu, s Wobbeho indexem nejméně 52,6 MJ/m-3 (0 °C, 101,3 kPa), jestliže je motor označen pro skupinu plynů H, nebo nejméně 47,2 MJ/m-3 (0 °C, 101,3 kPa), jestliže je motor označen pro skupinu plynů L. V případě sporu se použije referenční palivo G20, uvedené v příloze Xa směrnice 70/220/EHS ve znění pozdějších předpisů, jestliže je motor označen pro skupinu plynů H, nebo referenční palivo G23, jestliže je motor označen pro skupinu plynů L, tj. palivo s nejvyšším Wobbeho indexem pro příslušnou skupinu, nebo:5.3.11.3.4 u motorů označených k použití jednoho určitého složení paliva:použije se palivo, pro které je motor označen.5.3.11.3.5 Palivo, které se použilo, se uvede ve zkušebním protokolu.5.3.11.4 Pro vznětové motory:použije se palivo, které je na trhu. V případě sporu se užije referenční palivo uvedené v bodě 2 přílohy IX směrnice 70/220/EHS ve znění pozdějších předpisů. Místo výše uvedeného referenčního paliva se může použít referenční palivo definované CEC pro vznětové motory v dokumentu CEC RF-03-A-84. [2]5.3.11.5 Zážehové motory vozidel, která mohou být poháněna jak benzinem, tak plynným palivem, se zkoušejí s oběma palivy podle ustanovení bodů 5.3.11.1 až 5.3.11.3. Vozidla, která mohou být poháněna jak benzinem, tak plynným palivem, avšak u nichž je benzinový systém namontován jen pro nouzové účely nebo pro startování a u nichž nádrž na benzin nemůže obsahovat více než 15 l benzinu, se pro zkoušku pokládají za vozidla, která mohou být poháněna pouze plynným palivem."2. V bodě 8.1 se doplňuje nová poznámka pod čarou, která zní:"1 Pokud je výkon motoru u jedné varianty typu motoru týž, smí výrobce deklarovat jen jednu hodnotu. Každá varianta musí být jasně definována."3. Bod 3.2.2 dodatku 1 se nahrazuje tímto:"3.2.2 Palivo: motorová nafta/benzin/zkapalněný ropný plyn/zemní plyn1"4. V dodatku 1 se vkládají se nové body, které znějí:"3.2.15 Palivový systém pro zkapalněný ropný plyn: ano/ne13.2.15.1 Číslo schválení typu podle směrnice 70/221/EHS3: …3.2.15.2 Elektronická řídicí jednotka motoru používajícího jako palivo zkapalněný ropný plyn:3.2.15.2.1 Značka (značky): …3.2.15.2.2 Typ (typy): …3.2.15.2.3 Možnosti seřizování z hlediska emisí: …3.2.15.3 Další dokumentace:3.2.15.3.1 Popis ochrany katalyzátoru při přepínání z benzinu na zkapalněný ropný plyn a naopak: …3.2.15.3.2 Uspořádání systému (elektrické zapojení, podtlakové přípojky, kompenzační hadice atd.): …3.2.15.3.3 Výkres značky: …3.2.16 Palivový systém pro zemní plyn: ano/ne13.2.16.1 Číslo schválení typu podle směrnice 70/221/EHS3: …3.2.16.2 Elektronická řídicí jednotka motoru používajícího jako palivo zemní plyn:3.2.16.2.1 Značka (značky): …3.2.16.2.2 Typ (typy): …3.2.16.2.3 Možnosti seřizování z hlediska emisí: …3.2.16.3 Další dokumentace:3.2.16.3.1 Popis ochrany katalyzátoru při přepínání z benzinu na zemní plyn a naopak: …3.2.16.3.2 Uspořádání systému (elektrické zapojení, podtlakové přípojky, kompenzační hadice atd.): …3.2.16.3.3 Výkres značky: …"5. V dodatku 1 se doplňuje nová poznámka pod čarou, která zní:"3 Až se tato směrnice změní a bude se týkat také nádrží na plynná paliva."6. Bod 1.1.3 doplňku k dodatku 2 se nahrazuje tímto:"1.1.3 Palivo: motorová nafta/benzin/zkapalněný ropný plyn/zemní plyn1".[1] Evropská koordinační Rada pro vývoj testů motororých maziv a paliv.[2] Evropská koordinační Rada pro vývoj testů motororých maziv a paliv.--------------------------------------------------