title: Směrnice Komise 2005/63/ES ze dne 3. října 2005, kterou se opravuje směrnice 2005/26/ES, pokud jde o seznam složek potravin nebo látek prozatímně vyřazených z přílohy IIIa směrnice 2000/13/ES   (Text s významem pro EHP)

text:
               4.10.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 258/3

      SMĚRNICE KOMISE 2005/63/ES
   ze dne 3. října 2005,
   kterou se opravuje směrnice 2005/26/ES, pokud jde o seznam složek potravin nebo látek prozatímně vyřazených z přílohy IIIa směrnice 2000/13/ES
   (Text s významem pro EHP)
   KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
   s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES ze dne 20. března 2000 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin, jejich obchodní úpravy a související reklamy (1), a zejména na čl. 6 odst. 11 uvedené směrnice,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Na základě stanoviska Evropského úřadu pro bezpečnost potravin (EFSA) stanovila směrnice Komise 2005/26/ES (2) seznam složek potravin nebo látek prozatímně vyřazených z přílohy IIIa směrnice 2000/13/ES.

               (2)

               EFSA došla ve svém stanovisku ze dne 2. prosince 2004, které se týká některých použití rybí želatiny, k závěru, že tento produkt nemůže při použití jako nosič vitaminových a karotenoidních přípravků způsobit závažné alergické reakce.

               (3)

               Karotenoidy byly omylem opomenuty v seznamu uvedeném v příloze směrnice 2005/26/ES, a proto musejí být do tohoto seznamu doplněny,

         PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
   Článek 1
   Ve druhém sloupci přílohy směrnice 2005/26/ES se sedmý řádek nahrazuje tímto:

               „—

               Rybí želatina použitá jako nosič vitaminových nebo karotenoidních přípravků nebo jako nosič aroma.“

         Článek 2
   1.   Členské státy přijmou a zveřejní nejpozději do 3. prosince 2005 právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí. Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů, jakož i srovnávací tabulku mezi uvedenými předpisy a touto směrnicí.
   Členské státy budou tyto předpisy používat ode dne 25. listopadu 2005.
   Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
   2.   Členské státy sdělí Komisi znění zásadních vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
   Článek 3
   Tato směrnice vstupuje v platnost dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
   Článek 4
   Tato směrnice je určena členským státům.

      V Bruselu dne 3. října 2005.

            Za Komisi

         Markos KYPRIANOU

            člen Komise

      (1)  Úř. věst. L 109, 6.5.2000, s. 29. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí 2003/89/ES (Úř. věst. L 308, 25.11.2003, s. 15).

      (2)  Úř. věst. L 75, 22.3.2005, s. 33.


title: Šestá směrnice Komise 95/32/ES ze dne 7. července 1995 o metodách analýzy nezbytných pro kontrolu složení kosmetických prostředkůText s významem pro EHP.

text:
Důležité právní upozornění

|

31995L0032

Úřední věstník L 178 , 28/07/1995 S. 0020 - 0035

		Šestá směrnice Komise 95/32/ESze dne 7. července 1995o metodách analýzy nezbytných pro kontrolu složení kosmetických prostředků(Text s významem pro EHP)KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,s ohledem na směrnici Rady 76/768/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kosmetických prostředků [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 94/32/ES [2], a zejména na čl. 8 odst. 1 uvedené směrnice,vzhledem k tomu, že se ve směrnici 76/768/EHS stanoví úřední zkoušení kosmetických prostředků s cílem zajistit dodržení podmínek předepsaných předpisy Společenství, které se týkají složení kosmetických prostředků;vzhledem k tomu, že by všechny nezbytné metody analýzy měly být stanoveny co nejdříve; že některé metody již byly přijaty ve směrnici Komise 80/1335/EHS [3] ve znění směrnice 87/143/EHS [4], směrnici 82/434/EHS [5] ve znění směrnice 90/207/EHS [6] a ve směrnicích 83/514/EHS [7], 85/490/EHS [8] a 93/73/EHS [9];vzhledem k tomu, že důkaz a stanovení kyseliny benzoové, kyseliny 4hydroxybenzoové, kyseliny sorbové, kyseliny salicylové a kyseliny propionové v kosmetických prostředcích a důkaz a stanovení hydrochinonu, hydrochinonmonomethyletheru, hydrochinonmonoethyletheru a hydrochinonmonobenzyletheru v kosmetických prostředcích jsou šestým krokem;vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobení směrnice 76/768/EHS technickému pokroku,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Členské státy učiní všechny nezbytné kroky k zajištění toho, aby se při úředním zkoušení kosmetických prostředků:- důkaz a stanovení kyseliny benzoové, kyseliny 4hydroxybenzoové, kyseliny sorbové, kyseliny salicylové a kyseliny propionové,- důkaz a stanovení hydrochinonu, hydrochinonmonomethyletheru, hydrochinonmonoethyletheru a hydrochinonmonobenzyletheruprováděly metodami popsanými v příloze.Článek 21. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. září 1996. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí takový odkaz být učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.Článek 3Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.Článek 4Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 7. července 1995.Za KomisiEmma Boninočlenka Komise[1] Úř. věst. L 262, 27.9.1976, s. 169.[2] Úř. věst. L 181, 15.7.1994, s. 31.[3] Úř. věst. L 383, 31.12.1980, s. 27.[4] Úř. věst. L 57, 27.2.1987, s. 56.[5] Úř. věst. L 185, 30.6.1982, s. 1.[6] Úř. věst. L 108, 28.4.1990, s. 92.[7] Úř. věst. L 291, 24.10.1983, s. 9.[8] Úř. věst. L 295, 7.11.1985, s. 30.[9] Úř. věst. L 231, 14.9.1993, s. 34.--------------------------------------------------PŘÍLOHAI. DŮKAZ A STANOVENÍ KYSELINY BENZOOVÉ, KYSELINY 4HYDROXYBENZOOVÉ, KYSELINY SORBOVÉ, KYSELINY SALICYLOVÉ A KYSELINY PROPIONOVÉ V KOSMETICKÝCH PROSTŘEDCÍCH1. Rozsah a oblast použitíMetoda je použitelná pro důkaz a stanovení kyseliny benzoové, kyseliny 4hydroxybenzoové, kyseliny sorbové, kyseliny salicylové a kyseliny propionové v kosmetických prostředcích. Samostatně jsou popsány postupy důkazu těchto konzervačních přísad, stanovení kyseliny propionové a stanovení kyseliny 4hydroxybenzoové, kyseliny salicylové, kyseliny sorbové a kyseliny benzoové.2. DefiniceMnožství kyseliny benzoové, kyseliny 4hydroxybenzoové, kyseliny salicylové, kyseliny sorbové a kyseliny propionové stanovená touto metodou se vyjádří v hmotnostních procentech volných kyselin.A. DŮKAZ1. Podstata metodyPo kyselé/zásadité extrakci konzervačních přísad se extrakt analyzuje chromatografií na tenké vrstvě (TLC) a reakční chromatografií ("derivatizace na desce"). V závislosti na výsledcích se důkaz potvrdí vysokoúčinnou kapalinovou chromatografií (HPLC) nebo, v případě kyseliny propionové, plynovou chromatografií (GC).2. Reakční činidla2.1 ObecněVšechna reakční činidla musí být čistoty p.a. Musí být použita destilovaná voda nebo voda alespoň ekvivalentní čistoty.2.2 Aceton2.3 Diethylether2.4 Acetonitril2.5 Toluen2.6 nHexan2.7 Parafin, tekutý2.8 Kyselina chlorovodíková, 4 M2.9 Hydroxid draselný, 4 M vodný roztok2.10 Chlorid vápenatý, CaCl2·2H2O2.11 Uhličitan lithný, Li2CO32.12 2Brom2‘acetonafton2.13 Kyselina 4hydroxybenzoová2.14 Kyselina salicylová2.15 Kyselina benzoová2.16 Kyselina sorbová2.17 Kyselina propionová2.18 Referenční roztokyPřipraví se 0,1 % (m/V) roztoky (100 mg/100 ml) každé z pěti konzervačních přísad (2.13 až 2.17) v diethyletheru.2.19 Derivatizační činidlo0,5 % roztok 2brom2‘acetonaftonu (2.12) v acetonitrilu (2.4) (50 mg/10 ml). Tento roztok by měl být připravován každý týden a uchováván v ledničce.2.20 Roztok katalyzátoru0,3 % (m/V) roztok uhličitanu lithného (2.11) ve vodě (300 mg/100 ml). Tento roztok by měl být připravován čerstvý.2.21 Vyvíjecí rozpouštědloToluen (2.5)/aceton (2.2) (20: 0,5, V/V)2.22 Tekutý parafin (2.7)/nhexan (2.6) (1:2, V/V)3. Přístroje a pomůckyBěžné laboratorní vybavení3.1 Vodní lázeň nastavitelná na teplotu 60 °C3.2 Vyvíjecí komora3.3 Zdroj ultrafialového světla 254 a 366 nm3.4 Hotové desky pro chromatografii na tenké vrstvě, Silikagel 60, bez fluorescenčního indikátoru, 20 × 20 cm, tloušťka vrstvy 0,25 mm s koncentrační zónou 2,5 × 20 cm (Merk 11845 nebo ekvivalentní)3.5 Mikrostříkačka na 10 μl3.6 Mikrostříkačka na 25 μl3.7 Sušárna nastavitelná na teplotu až 105 °C3.8 Erlenmeyerovy baňky na 50 a 200 ml se zabroušenou zátkou3.9 Filtrační papír, průměr 90 mm, Schleicher & Schüll, Weissband No. 5892, nebo ekvivalentní3.10 Univerzální indikátorový papírek, pH 1 – 113.11 Skleněné vzorkovací lahvičky na 5 ml3.12 Rotační filmová odparka (Rotavapor nebo ekvivalentní)3.13 Topná deska4. Postup4.1 Příprava vzorkůDo Erlenmeyerovy baňky na 50 ml se zabroušenou zátkou (3.8) se odváží přibližně 1 g vzorku. Přidají se čtyři kapky 4 M kyseliny chlorovodíkové (2.8) a 40 ml acetonu (2.2). U silně zásaditých výrobků, jako je toaletní mýdlo, by mělo být přidáno 20 kapek 4 M kyseliny chlorovodíkové (2.8). Pomocí indikátorového papírku (3.10) se zkontroluje, zda je pH přibližně 2. Erlenmeyerova baňka se uzavře a po dobu jedné minuty se silně protřepává.Jeli nezbytné usnadnit extrakci konzervačních přísad do acetonové fáze, směs se opatrně zahřeje na asi 60 °C, aby se tekutá fáze rozpustila.Roztok se zchladí na pokojovou teplotu a přefiltruje přes filtrační papír (3.9) do Erlenmeyerovy baňky.20 ml filtrátu se převede do Erlenmeyerovy baňky na 200 ml, přidá se 20 ml vody a promíchá se. pH směsi se upraví přibližně na 10 pomocí 4 M hydroxidu draselného (2.9) za použití indikátorového papírku (3.10).Přidá se 1 g chloridu vápenatého (2.10) a silně se protřepe. Zfiltruje se přes filtrační papír (3.9) do dělicí nálevky na 250 ml obsahující 75 ml diethyletheru (2.3) a silně se třepe jednu minutu. Vrstvy se nechají oddělit a vodná vrstva se odpustí do Erlenmeyerovy baňky na 250 ml. Etherová vrstva se zlikviduje. Za použití indikátorového papírku (3.10) se pH vodného roztoku upraví na přibližně 2 okyselením 4 M kyselinou chlorovodíkovou (2.8). Přidá se 10 ml diethyletheru (2.3), baňka se zazátkuje a silně protřepává jednu minutu; vrstvy se nechají oddělit a etherová vrstva se převede do rotační odparky (3.12). Vodná vrstva se zlikviduje.Etherová vrstva se odpaří téměř do sucha a zbytek se znovu rozpustí v 1 ml diethyletheru (2.3). Roztok se převede do vzorkovací lahvičky (3.11).4.2 Chromatografie na tenké vrstvěNa startovní linii koncentrační zóny desky pro chromatografii na tenké vrstvě (3.4) se do bodů, jejichž počet odpovídá počtu referenčních roztoků a roztoků vzorků, které mají být analyzovány, nanese stříkačkou (3.5) ve stejných odstupech vždy po 3 μl uhličitanu lithného (2.20) a vysuší se v proudu studeného vzduchu.Chromatografická deska se přenese na topnou desku (3.13) zahřátou na 40 °C, aby se skvrny udržely co nejmenší. Mikrostříkačkou (3.5) se na startovní linii desky nanese vždy 10 μl každého referenčního vzorku (2.18) a roztoku vzorku (4.1) přesně do bodů, kam byl nanesen uhličitan lithný.Nakonec se opět přesně do bodů, kam byly naneseny referenční roztoky/roztoky vzorku a roztok uhličitanu lithného, nanese přibližně 15 μl derivatizačního činidla (2.19) (roztok 2brom2‘acetonaftonu).Chromatografická deska se zahřívá v sušárně (3.7) 45 minut při 80 °C. Po vychladnutí se deska vyvíjí v komoře (3.2), která byla (bez vyložení filtračním papírem) 15 minut sycena vyvíjecím rozpouštědlem 2.21 (toluen/aceton), dokud čelo rozpouštědla nedosáhne vzdálenosti 15 cm (doba vyvíjení je přibližně 80 minut).Deska se vysuší v proudu studeného vzduchu a získané skvrny se vyhodnotí pod UV světlem (3.3). Pro zesílení fluorescence slabých skvrn může být chromatografická deska ponořena do tekutého parafinu/nhexanu (2.22).5. DůkazPro každou skvrnu se vypočte hodnota Rf.Hodnoty Rf a chování vzorku pod UV světlem se porovnají s hodnotami a chováním referenčních vzorků.Učiní se předběžné závěry o přítomnosti a důkazu konzervačních přísad. Provede se vysokoúčinná kapalinová chromatografie popsaná v oddílu B, nebo ukazuje-li se, že je přítomna kyselina propionová, provede se plynová chromatografie popsaná v oddílu C. Získané retenční časy se porovnají s retenčními časy referenčních vzorků.Výsledky TLC a HPLC nebo GC se zkombinují a při konečném důkazu konzervačních přísad se vychází z kombinace výsledků.B. STANOVENÍ KYSELINY BENZOOVÉ, KYSELINY 4HYDROXYBENZOOVÉ, KYSELINY SORBOVÉ A KYSELINY SALICYLOVÉ1. Podstata metodyVzorek se po okyselení extrahuje směsí ethanolu a vody. Po filtraci se konzervační přísady stanoví vysokoúčinnou kapalinovou chromatografií (HPLC).2. Reakční činidla2.1 Všechna reakční činidla musí být čistoty p.a. a musí být vhodná pro HPLC. Musí být použita destilovaná voda nebo voda alespoň ekvivalentní čistoty.2.2 Ethanol, absolutní2.3 Kyselina 4hydroxybenzoová2.4 Kyselina salicylová2.5 Kyselina benzoová2.6 Kyselina sorbová2.7 Octan sodný, (CH3COONa·3H2O)2.8 Kyselina octová, d420 = 1,05 g/ml2.9 Acetonitril2.10 Kyselina sírová, 2 M2.11 Hydroxid draselný, 0,2 M vodný roztok2.12 Kyselina 2methoxybenzoová2.13 Směs ethanol/vodaDevět dílů ethanolu (2.2) se smíchá s jedním dílem vody (2:1)2.14 Roztok vnitřního standarduPřipraví se roztok obsahující 1 g kyseliny 2methoxybenzoové (2.12) v 500 ml směsi ethanol/voda (2.13).2.15 Mobilní fáze pro HPLC2.15.1 Acetátový pufr: do 1 litru vody se přidá 6,35 g octanu sodného (2.7) a 20,0 ml kyseliny octové (2.8) a smíchá se.2.15.2 Mobilní fáze se připraví smícháním devíti dílů acetátového pufru (2.15.1) a jednoho dílu acetonitrilu (2.9).2.16 Zásobní roztok konzervačních přísadDo odměrné baňky na 50 ml se přesně naváží asi 0,05 g kyseliny 4hydroxybenzoové (2.3), 0,2 g kyseliny salicylové (2.4), 0,2 g kyseliny benzoové (2.5) a 0,05 g kyseliny sorbové (2.6) a objem se doplní směsí ethanol/voda (2.13). Roztok se uchovává v ledničce. Roztok je stabilní jeden týden.2.17 Standardní roztoky konzervačních přísadDo odměrných baněk na 20 ml se odměří 8,00, 4,00, 2,00, 1,00 a 0,50 ml zásobního roztoku (2.16). Do každé baňky se přidá 10,00 ml roztoku vnitřního standardu (2.14) a 0,5 ml 2 M kyseliny sírové (2.10). Objem se doplní směsí ethanol/voda (2.13). Tyto roztoky musí být připravovány čerstvé.3. Přístroje a pomůckyBěžné laboratorní vybavení a dále:3.1 Vodní lázeň, nastavená na 60 °C3.2 Chromatograf pro vysokoúčinnou kapalinovou chromatografii s UV detektorem s nastavitelnou vlnovou délkou a 10μl nastřikovací smyčkou.3.3 Analytická kolonaKorozivzdorná ocel, délka 12,5 až 25 cm, vnitřní průměr 4,6 mm, plněná Nucleosilem 5C18 nebo ekvivalentní náplní.3.4 Filtrační papír, průměr: 90 mm, Schleicher and Schüll, Weissband No 5892 nebo ekvivalentní.3.5 Erlenmeyerovy baňky na 50 ml3.6 Skleněné vzorkovací lahvičky na 5 ml3.7 Varné kamínky, karborundum, velikost 2–4 mm, nebo ekvivalentní4. Postup4.1 Příprava vzorku4.1.1 Příprava vzorku bez přidání vnitřního standarduDo Erlenmeyerovy baňky na 50 ml (3.5) se naváží 1 g vzorku. Do Erlenmeyerovy baňky se odpipetuje 10 ml 2 M kyseliny sírové (2.10) a 40 ml směsi ethanol/voda (2.13). Přidá se přibližně 1 g varných kamínků (3.7), baňka se uzavře a silně se alespoň jednu minutu protřepává, dokud nevznikne homogenní suspenze. Pro usnadnění extrakce konzervačních přísad do ethanolové fáze se Erlenmeyerova baňka zahřívá přesně pět minut na vodní lázni (3.1) při 60 °C.Erlenmeyerova baňka se ihned ochladí v proudu studené vody a extrakt se na hodinu uloží při 5 °C.Extrakt se zfiltruje přes filtrační papír (3.4). Asi 2 ml extraktu se převedou do vzorkovací lahvičky (3.6). Extrakt se uchovává při 5 °C a stanovení pomocí HPLC se provede do 24 hodin.4.1.2 Příprava vzorku s přidáním vnitřního standarduDo Erlenmeyerovy baňky na 50 ml (3.5) se s přesností na tři desetinná místa naváží 1 ± 0,1 g vzorku (a gramů). Pipetou se přidá 1,00 ml 2 M kyseliny sírové (2.10) a 30,0 ml směsi ethanol/voda (2.13). Přidá se přibližně 1 g varných kamínků (3.7) a 10 ml roztoku vnitřního standardu(2.14). Erlenmeyerova baňka se uzavře a silně se alespoň jednu minutu protřepává, dokud nevznikne homogenní suspenze. Pro usnadnění extrakce konzervačních přísad do ethanolové fáze se Erlenmeyerova baňka zahřívá přesně pět minut na vodní lázni (3.1) při 60 °C.Erlenmeyerova baňka se ihned ochladí v proudu studené vody a extrakt se uloží na hodinu při 5 °C.Extrakt se zfiltruje přes filtrační papír (3.4). Asi 2 ml extraktu se převedou do vzorkovací lahvičky (3.6). Extrakt se uchovává při 5 °C a stanovení pomocí HPLC se provede do 24 hodin.4.2 Vysokoúčinná kapalinová chromatografieMobilní fáze: acetonitril/acetátový pufr (2.15).Průtok mobilní fáze kolonou se nastaví na 2,0 ± 0,5 ml/min. Vlnová délka detektoru se nastaví na 240 nm.4.2.1 KalibraceDo kapalinového chromatografu (3.2) se nastříkne po 10 μl standardních roztoků konzervačních přísad (2.17). Pro každý roztok se ze získaných chromatogramů stanoví poměr výšky píku vyšetřované konzervační přísady k výšce píku vnitřního standardu získaného z chromatogramů. Pro každou konzervační přísadu se sestrojí graf závislosti poměru výšek píků na koncentraci každého standardního roztoku.Přesvědčete se, že při kalibraci byla pro standardní roztoky získána lineární odezva.4.2.2 StanoveníDo kapalinového chromatografu (3.2) se nastříkne 10 μl extraktu vzorku (4.1.1) a zaznamená se chromatogram. Nastříkne se 10 μl standardního roztoku konzervační přísady (2.17) a zaznamená se chromatogram. Obdržené chromatogramy se porovnají. Není-li v chromatogramu extraktu vzorku (4.1.1) žádný pík s přibližně stejným retenčním časem jako pík kyseliny 2methoxybenzoové (doporučený vnitřní standard), nastříkne se do kapalinového chromatografu 10 μl extraktu vzorku s přidaným vnitřním standardem (4.1.2) a zaznamená se chromatogram.Je-li v chromatogramu extraktu vzorku (4.1.1) rušivý pík se stejným retenčním časem jako kyselina 2methoxybenzoová, měl by být vybrán jiný vnitřní standard. (Není-li jedna z vyšetřovaných konzervačních přísad v chromatogramu přítomna, lze tuto konzervační přísadu použít jako vnitřní standard.)Je třeba ověřit, zda chromatogramy získané pro standardní roztok a roztok vzorku splňují následující požadavky:- separace píků nejhůře odděleného páru je alespoň 0,90. (Definice separace píků je uvedena na obrázku 1)+++++ TIFF +++++Obrázek l:Separace píkůNení-li požadované separace dosaženo, měla by být buď použita účinnější kolona nebo by mělo být složení mobilní fáze upraveno tak, aby byl požadavek splněn.- Faktor asymetrie As všech získaných píků by se měl pohybovat od 0,9 do 1,5. (Definice faktoru asymetrie je uvedena na obrázku 2.) Při zaznamenání chromatogramu za účelem stanovení faktoru asymetrie je doporučená rychlost posuvu papíru nejméně 2 cm/min.+++++ TIFF +++++Obrázek 2: Faktor asymetrie píku- Základna musí být stabilní.5. VýpočetPro výpočet koncentrace konzervačních přísad v roztoku vzorku se použijí poměry výšek píků vyšetřovaných konzervačních přísad a výšky píku kyseliny 2methoxybenzoové (vnitřní standard) a dále kalibrační graf. Obsah kyseliny benzoové, kyseliny 4hydroxybenzoové, kyseliny sorbové nebo kyseliny salicylové ve vzorku v hmotnostních procentech (xi) se vypočte pomocí vzorcex%=10· a=b500 · akdea = hmotnost zkušebního vzorku (4.1.2) (g),b = koncentrace konzervační přísady v extraktu vzorku (4.1.2) (μg/ml) odečtená z kalibračního grafu.6. Opakovatelnost [1]Při obsahu kyseliny 4hydroxybenzoové 0,40 % by neměla absolutní hodnota rozdílu výsledků dvou stanovení provedených současně se stejným vzorkem překročit 0,035 %.Při obsahu kyseliny benzoové 0,50 % by neměla absolutní hodnota rozdílu výsledků dvou stanovení provedených současně se stejným vzorkem překročit 0,050 %.Při obsahu kyseliny salicylové 0,50 % by neměla absolutní hodnota rozdílu výsledků dvou stanovení provedených současně se stejným vzorkem překročit 0,045 %.Při obsahu kyseliny sorbové 0,60 % by neměla absolutní hodnota rozdílu výsledků dvou stanovení provedených současně se stejným vzorkem překročit 0,035 %.7. Poznámky7.1 Výsledky testování robustnosti metody ukazují, že množství kyseliny sírové přidané do extraktu kyselin ze vzorku je rozhodující a množství zpracovávaného vzorku by tedy mělo být v předepsaném rozmezí.7.2 Je-li to žádoucí, lze použít vhodnou ochrannou kolonu.C. STANOVENÍ KYSELINY PROPIONOVÉ1. Rozsah a oblast použitíTato metoda je vhodná pro stanovení kyseliny propionové v kosmetických prostředcích až do maximální koncentrace 2 % (m/m).2. DefiniceKoncentrace kyseliny propionové stanovená touto metodou se vyjádří v procentech hmotnosti (% m/m) výrobku.3. Podstata metodyPo extrakci kyseliny propionové z výrobku se stanovení provede plynovou chromatografií za použití kyseliny 2methylpropionové jako vnitřního standardu.4. Reakční činidlaVšechna reakční činidla musí být čistoty p.a; musí být použita destilovaná voda nebo voda alespoň ekvivalentní čistoty.4.1 Ethanol, 96 % (V/V)4.2 Kyselina propionová4.3 Kyselina 2methylpropionová4.4 Kyselina trihydrogenfosforečná, 10 % (m/V)4.5 Roztok kyseliny propionovéDo odměrné baňky na 50 ml se přesně naváží 1 g (p gramů) kyseliny propionové a doplní se na objem ethanolem (4.1).4.6 Roztok vnitřního standarduDo odměrné baňky na 50 ml se přesně naváží 1 g (e gramů) kyseliny 2methylpropionové a doplní se na objem ethanolem (4.1).5. Přístroje a pomůcky5.1 Běžné laboratorní vybavení a dále:5.2 Plynový chromatograf s plamenovým ionizačním detektorem5.3 Skleněná zkumavka (20 × 150 mm) se šroubovacím uzávěrem5.4 Vodní lázeň nastavená na 60 °C5.5 Skleněná injekční stříkačka na 10 ml s filtrační membránou (průměr pórů 0,45 μm)6. Postup6.1 Příprava vzorku6.1.1 Příprava vzorku bez vnitřního standarduDo skleněné zkumavky (5.3) se naváží přibližně 1 g vzorku. Přidá se 0,5 ml kyseliny trihydrogenfosforečné (4.4) a 9,5 ml ethanolu (4.1).Zkumavka se uzavře a silně protřepe. Jeli to nezbytné, umístí se zkumavka na pět minut do vodní lázně zahřáté na 60 °C (5.4), aby se zcela rozpustila tuková fáze. Zkumavka se rychle zchladí pod tekoucí vodou. Část roztoku se zfiltruje přes membránový filtr (5.5). Chromatografie filtrátu se provede tentýž den.6.1.2 Příprava vzorku s vnitřním standardemDo skleněné zkumavky (5.3) se s přesností na 3 desetinná místa naváží 1 ± 0,1 g vzorku. Přidá se 0,5 ml kyseliny trihydrogenfosforečné (4.4), 0,50 ml roztoku vnitřního standardu (4.6)a 9 ml ethanolu (4.1).Zkumavka se uzavře a silně protřepe. Jeli to nezbytné, umístí se zkumavka na pět minut do vodní lázně zahřáté na 60 °C (5.4), aby se zcela rozpustila tuková fáze. Zkumavka se rychle zchladí pod tekoucí vodou. Část roztoku se zfiltruje přes membránový filtr (5.5). Chromatografie filtrátu se provede tentýž den.6.2 Podmínky pro plynovou chromatografiiDoporučují se následující provozní podmínkyKolonaTyp | korozivzdorná ocel |Délka | 2 m |Průměr | ⅛" |Náplň | 10 % SP™ 1000 (nebo ekvivalentní) + 1 % H3PO4 na Chromosorbu WAW 100–120 mesh |TeplotaNástřik | 200 °C |Kolona | 120 °C |Detektor | 200 °C |Nosný plyn | dusík |Průtoková rychlost | 25 ml/min |6.3 Chromatografie6.3.1 KalibraceDo řady odměrných baněk na 20 ml se odpipetuje 0,25, 0,50, 1,00, 2,00 a 4,00 ml roztoku kyseliny propionové (4.5). Do každé odměrné baňky se odpipetuje 1,00 ml roztoku vnitřního standardu (4.6); doplní se na objem ethanolem (4.1) a zamíchá. Takto připravené roztoky obsahují kyselinu 2methylpropionovou jako vnitřní standard v koncentraci e mg/ml (to znamená 1 mg/ml, je-li e = 1,000) a kyselinu propionovou v koncentraci p/4, p/2, p, 2p, 4p mg/ml (to znamená 0,25, 0,50, 1,00, 2,00, 4,00 mg/ml, je-li p = 1,000).Nastříkne se 1 μl těchto roztoků a kalibrační křivka se sestrojí vynesením poměru hmotností kyseliny propionové a kyseliny 2methylpropionové na osu x a poměru odpovídajících ploch píků na osu y.Nastříknou se 3 dávky z každého roztoku a vypočte se průměr poměrů ploch píku.6.3.2 StanoveníNastříkne se 1 μl filtrátu vzorku 6.1.1. Chromatogram se porovná s chromatogramem jednoho ze standardních roztoků (6.3.1). Má-li pík přibližně stejný retenční čas jako pík kyseliny 2methylpropionové, změní se vnitřní standard. Není-li pozorován žádný rušivý vliv, nastříkne se 1 μl filtrátu vzorku 6.1.2 a změří se plochy píku kyseliny propionové a píku vnitřního standardu.Nastříknou se 3 dávky z každého roztoku a vypočte se průměr poměrů ploch píku.7. Výpočty7.1 Z kalibrační křivky sestrojené podle bodu 6.3.1 se odečte poměr hmotností (K), který odpovídá poměru ploch píků vypočtenému v bodu 6.3.2.7.2 Z takto získaného poměru hmotností se vypočte obsah kyseliny propionové ve vzorku (x) v hmotnostních procentech pomocí vzorcex %= K= KeakdeK = poměr vypočtený v bodu 7.1,e = hmotnost vnitřního standardu v gramech podle bodu 4.6,a = hmotnost vzorku v gramech podle bodu 6.1.2,Výsledky se zaokrouhlí na jedno desetinné místo.8. Opakovatelnost [2]Při obsahu kyseliny propionové 2 % (m/m) by neměl rozdíl výsledků dvou stanovení provedených současně se stejným vzorkem překročit 0,12 %.II. DŮKAZ A STANOVENÍ HYDROCHINONU, HYDROCHINONMONOMETHYLETHERU, HYDROCHINONMONOETHYLETHERU A HYDROCHINONMONOBENZYLETHERU V KOSMETICKÝCH PROSTŘEDCÍCHA. DŮKAZ1. Rozsah a oblast použitíV metodě je popsána detekce a důkaz hydrochinonu, hydrochinonmonomethyletheru, hydrochinonmonoethyletheru a hydrochinonmonobenzyletheru (monobenzonu) v kosmetických prostředcích pro zesvětlení kůže.2. Podstata metodyDůkaz hydrochinonu a jeho etherů se provede chromatografií na tenké vrstvě (TLC).3. Reakční činidlaVšechna reakční činidla musí být čistoty p.a.3.1 Ethanol, 96 % (V/V)3.2 Chloroform3.3 Diethylether3.4 Vyvíjecí rozpouštědlo:Chloroform/diethylether, 66: 33 (V/V)3.5 Amoniak, 25 % (m/m) (d420 = 0,91 g/ml)3.6 Kyselina askorbová3.7 Hydrochinon3.8 Hydrochinonmonomethylether3.9 Hydrochinonmonoethylether3.10 Hydrochinonmonobenzylether (monobenzon)3.11 Referenční roztokyNásledující referenční roztoky se připravují čerstvě a jsou stabilní jeden den.3.11.1 Do dělené zkumavky na 10 ml se naváží 0,05 g hydrochinonu (3.7). Přidá se 0,250 g kyseliny askorbové (3.6) a 5 ml ethanolu (3.1). Přidává se amoniak (3.5), dokud není dosaženo pH 10, a doplní se ethanolem na objem 10 ml (3.1).3.11.2 Do dělené zkumavky na 10 ml se naváží 0,05 g hydrochinonmonomethyletheru (3.8). Přidá se 0,250 g kyseliny askorbové (3.6) a 5 ml ethanolu (3.1). Přidává se amoniak (3.5), dokud není dosaženo pH 10, a doplní se ethanolem na objem 10 ml (3.1).3.11.3 Do dělené zkumavky na 10 ml se naváží 0,05 g hydrochinonmonoethyletheru (3.9). Přidá se 0,250 g kyseliny askorbové (3.6) a 5 ml ethanolu (3.1). Přidává se amoniak (3.5), dokud není dosaženo pH 10, a doplní se ethanolem na objem 10 ml (3.1).3.11.4 Do dělené zkumavky na 10 ml se naváží 0,05 g hydrochinonmonobenzyletheru (3.10). Přidá se 0,250 g kyseliny askorbové (3.6) a 5 ml ethanolu (3.1). Přidává se amoniak (3.5), dokud není dosaženo pH 10, a doplní se ethanolem na objem 10 ml (3.1).3.12 Dusičnan stříbrný3.13 Kyselina dodekamolybdofosforečná3.14 Kyanoželezitan draselný hexahydrát3.15 Chlorid železitý hexahydrát3.16 Detekční činidla3.16.1 Do 5 % vodného roztoku (m/V) dusičnanu stříbrného (3.12) se přidává amoniak (3.5), dokud se tvořící se sraženina opět nerozpustí.Upozornění:Při delším stání se v roztoku tvoří výbušné sloučeniny a měl by být po použití zlikvidován.3.16.2 10 % (m/V) roztok kyseliny dodekamolybdofosforečné (3.13) v ethanolu (3.1).3.16.3 Připraví se 1 % (m/V) vodný roztok kyanoželezitanu draselného (3.14) a 2 % (m/V) vodný roztoku chloridu železitého (3.15). Těsně před použitím se smíchají stejné díly obou roztoků.4. Přístroje a pomůckyBěžné laboratorní vybavení, a dále:4.1 Běžné vybavení pro chromatografii na tenké vrstvě4.2 Hotové desky pro chromatografii na tenké vrstvě: silikagel GHR/UV254 (254 je dolním indexem GHR/UV); 20 × 20 cm (Machery, Nagel nebo ekvivalentní). Tloušťka vrstvy 0,25 mm.4.3 Ultrazvuková lázeň4.4 Odstředivka4.5 UV lampa, 254 nm5. Postup5.1 Příprava vzorkuDo dělené zkumavky na 10 ml se naváží 3 g vzorku. Přidá se 0,250 g kyseliny askorbové (3.6) a 5 ml ethanolu (3.1). pH roztoku se upraví amoniakem (3.5) na 10. Objem se doplní ethanolem (3.1) na 10 ml. Zkumavka se uzavře zátkou a homogenizuje se 10 minut v ultrazvukové lázni. Zfiltruje se přes filtrační papír nebo se odstředí při 3000 ot./min.5.2 Chromatografie na tenké vrstvě (TLC)5.2.1 Chromatografická komora se nasytí vyvíjecím rozpouštědlem (3.4).5.2.2 Na desku se nanese po 2 μl referenčních roztoků (3.11) a 2 μl roztoku vzorku (5.1). Vyvíjí se ve tmě při teplotě okolí, dokud čelo rozpouštědla nedosáhne vzdálenosti 15 cm od startu.5.2.3 Deska se vyjme, nechá se vyschnout při pokojové teplotě.5.3 Detekce5.3.1 Deska se pozoruje pod UV světem při 254 nm a poloha skvrn se označí.5.3.2 Deska se postříká- dusičnanem stříbrným (3.16.1), nebo- kyselinou dodekamolybdofosforečnou (3.16.2); zahřeje se na asi 120 °C, nebo- roztokem kyanoželezitanu draselného a roztokem chloridu železitého (3.16.3).6. DůkazSpočítá se hodnota Rf každé skvrny.Skvrny získané pro roztok vzorku se porovnají se skvrnami získanými pro referenční roztoky, pokud jde o jejich hodnoty Rf, barvu skvrn v UV světle a barvu skvrn po zviditelnění detekčním činidlem.Provede se vysokoúčinná kapalinová chromatografie popsaná v následujícím oddílu (B) a porovnají se retenční časy získané pro pík (píky) vzorku s retenčními časy píků referenčních roztoků.Výsledky z TLC a HPLC se zkombinují s cílem dokázat přítomnost hydrochinonu nebo jeho etherů.7. PoznámkyZa uvedených podmínek byly pozorovány následující hodnoty Rf:hydrochinon: | 0,32 |hydrochinonmonomethylether: | 0,53 |hydrochinonmonoethylether: | 0,55 |hydrochinonmonobenzylether: | 0,58 |B. STANOVENÍ1. Rozsah a oblast použitíV metodě je specifikován postup pro stanovení hydrochinonu, hydrochinonmonomethyletheru, hydrochinonmonoethyletheru a hydrochinonmonobenzyletheru v kosmetických prostředcích pro zesvětlení kůže.2. Podstata metodyVzorek je extrahován směsí voda/methanol za mírného zahřátí, kterým se rozpustí tukový materiál. Stanovení analytů ve výsledném roztoku se provede kapalinovou chromatografií s obrácenou fází s UV detekcí.3. Reakční činidla3.1 Všechna reakční činidla musí být čistoty p.a. Musí být použita destilovaná voda nebo voda alespoň ekvivalentní čistoty.3.2 Methanol3.3 Hydrochinon3.4 Hydrochinonmonomethylether3.5 Hydrochinonmonoethylether3.6 Hydrochinonmonobenzylether (monobenzon)3.7 Tetrahydrofuran, čistoty pro HPLC3.8 Směs voda/methanol 1:1 (V/V). Smíchá se jeden díl vody a jeden díl methanolu (3.2)3.9 Mobilní fáze: směs tetrahydrofuran/voda 45:55 (V/V). Smíchá se 45 dílů tetrahydrofuranu (3.7) a 55 dílů vody.3.10 Referenční roztokDo odměrné baňky na 50 ml se naváží 0,06 g hydrochinonu (3.3), 0,08 g hydrochinonmonomethyletheru (3.4), 0,10 g hydrochinonmonoethyletheru (3.5) a 0,12 g hydrochinonmonobenzyletheru (3.6). Rozpustí se a doplní se na objem methanolem (3.2). Referenční roztok se připraví zředěním 10 ml tohoto roztoku na 50 ml směsí voda/methanol (3.8). Tyto roztoky se připravují čerstvé.4. Přístroje a pomůckyBěžné laboratorní vybavení a dále:4.1 Vodní lázeň nastavitelná na teplotu 60 °C4.2 Chromatograf pro vysokoúčinnou kapalinovou chromatografii s UV detektorem s nastavitelnou vlnovou délkou a 10μl nastřikovací smyčkou4.3 Analytická kolona:Chromatografická kolona z korozivzdorné oceli, délka 250 mm, vnitřní průměr 4,6 mm, plněná Zorbax fenylem (chemicky vázaným fenethylsilanem na Zorbaxu SIL, uzavřená trimethylchlorsilanem), velikost částic 6 μm, nebo ekvivalentní náplní. Nepoužívá se ochranná kolona, s výjimkou fenylové kolony nebo kolony s ekvivalentní náplní.4.4 Filtrační papír, průměr 90 mm, Schleicher and Schüll, Weissband No 5892 nebo ekvivalentní5. Postup5.1 Příprava vzorkuDo odměrné baňky na 50 ml se s přesností na tři desetinná místa naváží 1 ± 0,1 g (a gramů) vzorku. Vzorek se rozptýlí ve 25 ml směsi voda/methanol (3.8). Baňka se uzavře a silně protřepe, dokud se nevytvoří homogenní suspenze. Protřepává se alespoň jednu minutu. Baňka se umístí na vodní lázeň (4.1) nastavenou na 60 °C, aby se usnadnila extrakce. Baňka se ochladí a doplní se na objem směsí voda/methanol (3.8). Extrakt se zfiltruje přes filtrační papír (4.4). Důkaz HPLC se provede do 24 hodin od přípravy extraktu.5.2 Vysokoúčinná kapalinová chromatografie5.2.1 Průtoková rychlost mobilní fáze (3.9) se upraví na 1,0 ml/min a vlnová délka detektoru se nastaví na 295 nm.5.2.2 Nastříkne se 10 μl roztoku vzorku získaného podle bodu 5.1 a zaznamená se chromatogram. Změří se plochy píků. Provede se kalibrace podle bodu 5.2.3. Porovnají se chromatogramy získané pro vzorek a referenční roztoky. Pro výpočet koncentrace analytu v roztoku vzorku se použijí plochy píků a faktory odezvy (RF) vypočtené podle bodu 5.2.3.5.2.3 KalibraceNastříkne se 10 μl referenčního roztoku (3.10) a zaznamená se chromatogram. Nástřik se provede několikrát, dokud není plocha píku konstantní.Stanoví se faktor odezvy RFi (i je dolním infexem RF):RF=pcikdepi = plocha píku pro hydrochinon, hydrochinonmonomethylether, hydrochinonmonoethylether nebo hydrochinonmonobenzylether, aci = koncentrace hydrochinonu, hydrochinonmonomethyletheru, hydrochinonmonoethyletheru nebo hydrochinonmonobenzyletheru v referenčním roztoku (3.10) (g/50 ml).Je třeba ověřit, zda chromatogramy získané pro standardní roztok a roztok vzorku splňují následující požadavky:- separace píků nejhůře odděleného páru je alespoň 0,90. (Definice separace píků je uvedena na obrázku 1.).+++++ TIFF +++++Obrázek l: Separace píkůNení-li požadované separace dosaženo, měla by být buď použita účinnější kolona nebo by mělo být složení mobilní fáze upraveno tak, aby byl požadavek splněn.- Faktor asymetrie As všech získaných píků by se měl pohybovat od 0,9 do 1,5. (Definice faktoru asymetrie je uvedena na obrázku 2.) Při zaznamenání chromatogramu za účelem stanovení faktoru asymetrie je doporučená rychlost posuvu papíru nejméně 2 cm/min.+++++ TIFF +++++Obrázek 2:Faktor asymetrie píku- Základna musí být stabilní.6. VýpočetPro výpočet koncentrace analytu (koncentrací analytů) ve vzorku se použijí plochy píků analytů. Koncentrace analytu ve vzorku vyjádřená v hmotnostních procentech (xi) se vypočte pomocí vzorcex%=b· 100RF· akdea = hmotnost vzorku v gramech,bi = plocha píku analytu i ve vzorku.7. Opakovatelnost [3]7.1 Při obsahu hydrochinonu 2,0 % by neměla absolutní hodnota rozdílu výsledků dvou stanovení provedených současně se stejným vzorkem překročit 0,13 %.7.2 Při obsahu hydrochinonmonomethyletheru 1,0 % by neměla absolutní hodnota rozdílu výsledků dvou stanovení provedených současně se stejným vzorkem překročit 0,1 %.7.3 Při obsahu hydrochinonmonoethyletheru 1,0 % by neměla absolutní hodnota rozdílu výsledků dvou stanovení provedených současně se stejným vzorkem překročit 0,11 %.7.4 Při obsahu hydrochinonmonobenzyletheru 1,0 % by neměla absolutní hodnota rozdílu výsledků dvou stanovení provedených současně se stejným vzorkem překročit 0,11 %.8. Reprodukovatelnost [4]8.1 Při obsahu hydrochinonu 2 % by neměla absolutní hodnota rozdílu výsledků dvou stanovení provedených se stejným vzorkem za různých podmínek (různé laboratoře, různí experimentátoři, různé přístroje nebo různá doba) překročit 0,37 %.8.2 Při obsahu hydrochinonmonomethyletheru 1 % by neměla absolutní hodnota rozdílu výsledků dvou stanovení provedených se stejným vzorkem za různých podmínek (různé laboratoře, různí experimentátoři, různé přístroje nebo různá doba) překročit 0,21 %.8.3 Při obsahu hydrochinonmonoethyletheru 1 % by neměla absolutní hodnota rozdílu výsledků dvou stanovení provedených se stejným vzorkem za různých podmínek (různé laboratoře, různí experimentátoři, různé přístroje nebo různá doba) překročit 0,19 %.8.4 Při obsahu hydrochinonmonobenzyletheru 1 % by neměla absolutní hodnota rozdílu výsledků dvou stanovení provedených se stejným vzorkem za různých podmínek (různé laboratoře, různí experimentátoři, různé přístroje nebo různá doba) překročit 0,11 %.9. Poznámky9.1 Jestliže je zjištěn obsah hydrochinonu výrazně vyšší než 2 % a je požadován přesný odhad obsahu, měl by být extrakt vzorku (5.1) zředěn na podobnou koncentraci, jakou by dal vzorek obsahující 2 % hydrochinonu, a stanovení by mělo být opakováno.(U některých přístrojů může při vysokých koncentracích hydrochinonu ležet hodnota absorbance mimo lineární rozsah detektoru.)9.2 Rušivé vlivyVýše popsaná metoda umožňuje stanovení hydrochinonu a jeho etherů v jednom isokratickém průběhu. Použití fenylové kolony zajistí dostatečnou retenci hydrochinonu, kterou nelze zajistit při použití kolony C18 s uvedenou mobilní fází.U této metody však snadno dochází k rušivému vlivu celé řady parabenů. V takovém případě by stanovení mělo být zopakováno s jiným systémem mobilní fáze/stacionární fáze. Vhodné metody lze najít v literatuře v odkazech 2 a 3:Kolona: Zorbax ODS, 4,6 mm × 25 mm nebo ekvivalentní:teplota: 36 °Cprůtok: 1,5 ml/minmobilní fáze:pro hydrochinon: methanol/voda 5/95 (V/V)pro hydrochinonmonomethylether: methanol/voda 30/70 (V/V)pro hydrochinonmonobenzylether: methanol/voda 80/20 (V/V) [5].Kolona: Spherisorb S5ODS nebo ekvivalentní:mobilní fáze: voda/methanol 90/10 (V/V)průtok: 1,5 ml/minTyto podmínky jsou vhodné pro hydrochinon [6].[1] ISO 5725.[2] ISO 5725.[3] ISO 5725.[4] ISO 5725.[5] Herpol-Borremans, M., Masse M.-O., Identification et dosage de l’hydroquinone et de ses éthers méthylique et benzylique dans les produits cosmétiques pour blanchir la peau. Int. J. Cosmet. Sci., 8-203-214 (1986).[6] Firth, J., Rix I., Determination of hydroquinone in skin toning creams, Analyst, (1986), 111, s. 129.--------------------------------------------------


title: Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/77/EU ze dne 27. září 2011 , kterou se mění směrnice 2006/116/ES o době ochrany autorského práva a určitých práv s ním souvisejících

text:
               11.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 265/1

         SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2011/77/EU
   ze dne 27. září 2011,
   kterou se mění směrnice 2006/116/ES o době ochrany autorského práva a určitých práv s ním souvisejících
   EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 53 odst. 1 a články 62 a 114 této smlouvy,
   s ohledem na návrh Evropské komise,
   s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
   v souladu s řádným legislativním postupem (2),
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/116/ES (3) je doba ochrany výkonných umělců a výrobců zvukových záznamů 50 let.

               (2)

               V případě výkonných umělců začíná tato doba dnem podání výkonu nebo, pokud je záznam tohoto výkonu oprávněně vydán nebo oprávněně sdělen veřejnosti v průběhu 50 let po podání výkonu, začíná tato doba prvním takovým vydáním nebo prvním takovým sdělením veřejnosti, a to podle toho, která událost nastane dříve.

               (3)

               V případě výrobců zvukových záznamů začíná toto období pořízením zvukového záznamu nebo jeho oprávněným vydáním v průběhu 50 let po pořízení, nebo není-li takto vydán, po jeho oprávněném sdělení veřejnosti v průběhu 50 let po pořízení.

               (4)

               Společensky uznávaný význam tvůrčího přínosu výkonných umělců by se měl odrážet v úrovni ochrany, která by uznávala jejich tvůrčí a umělecký přínos.

               (5)

               Výkonní umělci obvykle zahajují svou kariéru v mladém věku a stávající doba ochrany 50 let vztahující se na záznamy výkonů často nechrání jejich výkony po celou dobu jejich života. Proto ke konci svého života zažívají někteří výkonní umělci propad příjmů. Výkonní umělci se dále často nemohou spolehnout na svá práva, aby zabránili problematickému využití svých výkonů, ke kterému může dojít v průběhu jejich života, nebo je omezili.

               (6)

               Příjmy vyplývající z výlučných práv na rozmnožování a zpřístupňování, jak je uvedeno ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (4), stejně jako spravedlivou náhradu za rozmnoženiny pro soukromé užití ve smyslu této směrnice, a z výlučných práv na rozšiřování a pronájem ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/115/ES ze dne 12. prosince 2006 o právu na pronájem a půjčování a o některých právech v oblasti duševního vlastnictví (5) souvisejících s autorským právem, by měli výkonní umělci dostávat alespoň po dobu svého života.

               (7)

               Doba ochrany záznamů výkonů a zvukových záznamů by tedy měla být prodloužena na 70 let po příslušné události.

               (8)

               Při vstupu do smluvního vztahu s výrobcem zvukových záznamů musí výkonní umělci obvykle převést na výrobce zvukových záznamů svá výlučná práva na rozmnožování, rozšiřování, pronájem a zpřístupňování záznamů svých výkonů. Výměnou za to je některým výkonným umělcům vyplacena záloha na autorský honorář a platby dostávají až v okamžiku, kdy výrobce zvukových záznamů získá zpět počáteční zálohu a provede smluvně stanovené srážky. Jiní výkonní umělci převádějí svá výlučná práva výměnou za jednorázovou platbu (jednorázová odměna). Platí to zejména pro výkonné umělce, kteří účinkují v pozadí a jejichž jména se neuvádějí („vedlejší výkonní umělci“), ale někdy i pro výkonné umělce, jejichž jména se uvádějí („přední výkonní umělci“)

               (9)

               Práva k záznamu výkonu by se měla vrátit výkonnému umělci, pokud výrobce zvukových záznamů nenabídne k prodeji kopie zvukového záznamu v dostatečném množství ve smyslu Mezinárodní úmluvy o ochraně výkonných umělců, výrobců zvukových záznamů a rozhlasových organizací, nebo nezpřístupní tento zvukový záznam veřejnosti, přičemž bez prodloužení doby ochrany by takový zvukový záznam byl volný. Tato možnost by měla být dostupná po uplynutí přiměřené lhůty pro výrobce zvukových záznamů k vykonání obou uvedených způsobů využití. Práva výrobce zvukových záznamů na zvukový záznam by v důsledku toho měla zaniknout, aby nedošlo k situaci, kdy by tato práva existovala zároveň s právy výkonného umělce k záznamu výkonu, zatímco posledně jmenovaná práva již nejsou na výrobce zvukových záznamů převedena nebo na něj nejsou postoupena.

               (10)

               S cílem zajistit, aby výkonní umělci, kteří převedli svá výlučná práva na výrobce zvukových záznamů nebo mu je postoupili, skutečně měli prospěch z prodloužení doby ochrany, je třeba zavést řadu doprovodných přechodných opatření.

               (11)

               Prvním doprovodným opatřením by mělo být uložení povinnosti výrobcům zvukových záznamů vyčlenit nejméně jednou ročně částku odpovídající 20 % z příjmů z výlučných práv na rozšiřování, rozmnožování a zpřístupňování zvukových záznamů. „Příjmy“ se rozumí příjmy výrobce zvukových záznamů před odečtením nákladů.

               (12)

               Platby těchto částek by měly být vyhrazeny pouze ve prospěch výkonných umělců, jejichž výkony jsou zaznamenány na zvukovém záznamu a kteří převedli svá výlučná práva na výrobce zvukových záznamů nebo mu je postoupili za jednorázovou platbu. Částky tímto způsobem vyčleněné by měly být rozdělovány vedlejším výkonným umělcům nejméně jednou ročně, a to na individuálním základě. Toto rozdělení by mělo být svěřeno organizacím pro kolektivní správu práv a lze použít vnitrostátní právní předpisy o nerozdělitelných příjmech. S cílem zamezit nadměrné zátěži při výběru a správě takových příjmů by členské státy měly mít možnost regulovat rozsah, v jakém mikropodniky podléhají povinnosti přispívat, jestliže by se takové platby jevily jako nepřiměřené v poměru k nákladům na výběr takových příjmů a jejich správu.

               (13)

               Článek 5 směrnice 2006/115/ES však již uděluje výkonným umělcům nezadatelné právo na spravedlivou odměnu za pronájem, mimo jiné za pronájem zvukových záznamů. Stejně tak v souladu se smluvní praxí výkonní umělci obvykle nepřevádějí na výrobce zvukových záznamů svá práva na jedinou spravedlivou odměnu za vysílání a sdělování veřejnosti podle čl. 8 odst. 2 směrnice 2006/115/ES ani svá práva na spravedlivou odměnu za rozmnoženiny pro soukromé užití podle čl. 5 odst. 2 písm. b) směrnice 2001/29/ES. Proto by se při výpočtu celkové částky, kterou má výrobce zvukových záznamů vyčlenit na výplaty doplňkových odměn, neměly brát v úvahu příjmy, které má výrobce zvukových záznamů z pronájmu zvukových záznamů, z jediné spravedlivé odměny za vysílání a sdělování veřejnosti nebo spravedlivé náhrady získané za soukromé rozmnožování.

               (14)

               Za účelem vyvážení smluv, kterými výkonní umělci na základě autorského honoráře převádějí svá výlučná práva na výrobce zvukových záznamů, by druhým doprovodným přechodným opatřením měl být „čistý štít“ pro ty výkonné umělce, kteří přenesli svá výše uvedená výlučná práva na výrobce zvukových záznamů za autorský honorář nebo odměnu. Aby výkonní umělci měli z prodloužené doby ochrany plný prospěch, měly by členské státy zajistit, aby byl výkonným umělcům na základě dohod mezi výrobci zvukových záznamů a výkonnými umělci vyplácen v průběhu prodlouženého časového období autorský honorář nebo sazba odměny nezatížené zálohovými platbami nebo smluvně stanovenými srážkami.

               (15)

               V zájmu právní jistoty by mělo být stanoveno, že nebude-li ve smlouvě jasně uvedeno jinak, smluvní převod nebo postoupení práv na záznam výkonu uzavřené před datem, k němuž mají členské státy přijmout opatření k provedení této směrnice, bude nadále účinné po dobu prodloužené ochrany.

               (16)

               Členské státy by měly mít možnost zajistit, aby některé podmínky ve smlouvách, které zajišťují periodické platby, bylo možno znovu dojednat ve prospěch výkonných umělců. Členské státy by měly mít postupy pro případ, kdy je nové jednání neúspěšné.

               (17)

               Touto směrnicí by neměla být dotčena vnitrostátní pravidla a dohody, jež jsou slučitelné s jejími ustanoveními, jako jsou kolektivní dohody uzavřené v členských státech mezi organizacemi zastupujícími výkonné umělce a organizacemi zastupujícími výrobce.

               (18)

               V některých členských státech se u hudebních skladeb s textem používá jednotná doba ochrany, vypočtená od smrti posledního žijícího autora, zatímco v jiných členských státech se u hudby a textu používají různé doby ochrany. U převážné většiny hudebních skladeb s textem se jedná o spoluautorství. Například opera je často dílem libretisty a skladatele. Kromě toho u hudebních stylů, jako je například jazz, rock a pop, je často tvůrčí proces ze své povahy založen na spolupráci.

               (19)

               Harmonizace doby ochrany u hudebních skladeb s textem, jejichž text a hudba byly vytvořeny tak, aby byly užívány společně, tedy není úplná, čímž vznikají překážky volného pohybu zboží a služeb, jako jsou přeshraniční služby kolektivní správy práv. Aby se zajistilo odstranění těchto překážek, měla by se na veškerá tato díla, jež jsou chráněna ke dni, do kterého jsou členské státy povinny tuto směrnici provést, vztahovat stejná harmonizovaná doba ochrany ve všech členských státech.

               (20)

               Směrnice 2006/116/ES by tedy měla být odpovídajícím způsobem změněna.

               (21)

               Jelikož cílů těchto doprovodných opatření nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, neboť vnitrostátní opatření v této oblasti by vedla buď k narušení hospodářské soutěže nebo by ovlivnila rozsah výlučných práv výrobců zvukových záznamů, která jsou vymezena právními předpisy Unie, a proto jich může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.

               (22)

               Podle bodu 34 interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů (6) jsou členské státy vybízeny k tomu, aby jak pro sebe, tak i v zájmu Unie sestavily vlastní tabulky, z nichž bude v rámci možností patrné srovnání mezi touto směrnicí a prováděcími opatřeními, a aby tyto tabulky zveřejnily,

         PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
   Článek 1
   Změny směrnice 2006/116/ES
   Směrnice 2006/116/ES se mění takto:

               1)

               V článku 1 se doplňuje nový odstavec, který zní:
               „7.   Doba ochrany u hudebních skladeb s textem končí 70 let po smrti poslední z těchto nejdéle žijících osob, bez ohledu na to, zda jsou nebo nejsou označeny za spoluautory: autora textu a skladatele hudební skladby, pokud byla obě díla vytvořena výslovně pro užití v dané hudební skladbě s textem.“

               2)

               Článek 3 se mění takto:

                           a)

                           v odst. 1 se druhá věta nahrazuje tímto:
                           „Pokud je však:

                                       —

                                       záznam výkonu jiný než zvukový záznam oprávněně vydán nebo oprávněně sdělen veřejnosti v průběhu této doby, zaniknou práva za 50 let ode dne, kdy došlo k prvnímu takovému vydání nebo prvnímu takovému sdělení veřejnosti, a to podle toho, která událost nastane dříve,

                                       —

                                       záznam výkonu na zvukovém záznamu oprávněně vydán nebo oprávněně sdělen veřejnosti v průběhu této doby, zaniknou práva za 70 let ode dne, kdy došlo k prvnímu takovému vydání nebo prvnímu takovému sdělení veřejnosti, a to podle toho, která událost nastane dříve,“;

                           b)

                           v odst. 2 se ve druhé a třetí větě se číslo „50“ nahrazuje číslem „70“;

                           c)

                           vkládají se nové odstavce, které znějí:
                           „2a.   Pokud 50 let poté, co byl zvukový záznam oprávněně vydán, nebo, nedošlo-li k takovému vydání, 50 let poté, co byl záznam oprávněně poskytnut veřejnosti, nenabízí výrobce zvukových záznamů kopie tohoto záznamu k prodeji v dostatečném množství nebo je nezpřístupňuje veřejnosti po drátě nebo bezdrátovou cestou tak, že k nim má veřejnost přístup z místa a v čase, které si zvolí, může umělec ukončit smlouvu, ve které převedl nebo postoupil svá práva na záznam svého výkonu výrobci zvukových záznamů (dále jen ‚smlouva o převodu nebo postoupení‘). Tohoto práva ukončit smlouvu o převodu nebo postoupení lze využít tehdy, pokud výrobce ve lhůtě jednoho roku poté, kdy umělec oznámil svůj úmysl ukončit smlouvu o převodu nebo postoupení podle předchozí věty, nevyužívá dotčený záznam oběma způsoby uvedenými v předchozí větě. Umělec se tohoto práva na ukončení smlouvy nemůže vzdát. Pokud zvukový záznam obsahuje záznam výkonů více umělců, mohou tito umělci ukončit své smlouvy o převodu nebo postoupení v souladu s platnými vnitrostátními právními předpisy. Pokud došlo k ukončení smlouvy o převodu nebo postoupení práv podle tohoto odstavce, práva výrobce zvukových záznamů na daný zvukový záznam zanikají.
                           2b.   Pokud má umělec podle smlouvy o převodu nebo postoupení právo požadovat jednorázovou odměnu, má právo obdržet od výrobce zvukových záznamů roční doplňkovou odměnu za každý celý rok bezprostředně navazující na 50. rok poté, co byl zvukový záznam oprávněně vydán, nebo, nedošlo-li k takovému vydání, na 50. rok poté, co byl záznam oprávněně sdělen veřejnosti. Umělec se tohoto práva na roční doplňkovou odměnu nemůže vzdát.
                           2c.   Celková částka, kterou výrobce zvukových záznamů vyčleňuje po 50. roce poté, co byl tento zvukový záznam oprávněně vydán, nebo, nedošlo-li k takovému vydání, po 50. roce poté, co byl záznam oprávněně sdělen veřejnosti, na platby roční doplňkové odměny uvedené v odstavci 2b, musí odpovídat alespoň 20 % z příjmů, který tento výrobce zvukových záznamů získal v průběhu roku, který předchází roku, za nějž se platí uvedená odměna, z rozmnožování, rozšiřování a zpřístupňování dotčeného zvukového záznamu.
                           Členské státy zajistí, aby výrobci zvukových záznamů měli povinnost na požádání poskytnout umělcům, kteří mají právo na roční doplňkovou odměnu uvedenou v odstavci 2b, veškeré informace, které mohou být nezbytné k zajištění plateb této odměny.
                           2d.   Členské státy zajistí, aby právo na roční doplňkovou odměnu uvedené v odstavci 2b bylo spravováno organizacemi pro kolektivní správu práv.
                           2e.   Má-li umělec nárok na periodické platby, nebudou po 50. roce poté, co byl zvukový záznam oprávněně vydán, nebo, nedošlo-li k takovému vydání, po 50. roce poté, co byl záznam oprávněně sdělen veřejnosti, z těchto plateb sráženy žádné zálohy, ani smluvně dohodnuté srážky.“

               3)

               V článku 10 se doplňují nové odstavce, které znějí:
               „5.   Ustanovení čl. 3 odst. 1 až odst. 2e v platném znění ze dne 31. října 2011 se použijí v případě záznamů výkonu a zvukových záznamů, vzhledem k nimž jsou výkonný umělec a výrobce zvukových záznamů stále chráněni ve smyslu uvedených ustanovení v platném znění ze dne 30. října 2011, a to ke dni 1. listopadu 2013, a v případě záznamů výkonu a zvukových záznamů pořízených po tomto datu.
               6.   Článek 1 odst. 7 se použije na hudební skladby s textem, u kterých je alespoň v jednom členském státě chráněna přinejmenším hudební skladba nebo text dne 1. listopadu 2013, a na hudební skladby s textem, které vznikly po tomto datu.
               Prvním pododstavcem tohoto odstavce není dotčeno využití provedené do 1. listopadu 2013. Členské státy přijmou nezbytná opatření zejména na ochranu práv získaných třetími osobami.“

               4)

               Vkládá se nový článek, který zní:
               „Článek 10a
               Přechodná opatření
               1.   Nebude-li ve smlouvě jasně uvedeno jinak, má se za to, že smlouva o převodu nebo postoupení uzavřená před 1. listopadem 2013 je nadále účinná i po okamžiku, kdy by podle čl. 3 odst. 1 v platném znění ze dne 30. října 2011 výkonný umělec již nebyl chráněn.
               2.   Členské státy mohou stanovit, že smlouvy o převodu nebo postoupení, na jejichž základě má umělec nárok na periodické platby a které byly uzavřeny před 1. listopadem 2013, mohou být změněny po 50. roce poté, co byl zvukový záznam oprávněně vydán, nebo, nedošlo-li k takovému vydání, po 50. roce poté, co byl záznam oprávněně sdělen veřejnosti.“.

         Článek 2
   Provedení
   1.   Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. listopadu 2013. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
   Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
   2.   Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
   Článek 3
   Podávání zpráv
   1.   Do 1. listopadu 2016 předloží Komise Evropskému parlamentu, Radě a Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru zprávu o uplatňování této směrnice s ohledem na vývoj na digitálním trhu, doplněnou případně o návrh na další změnu směrnice 2006/116/ES.
   2.   Do 1. ledna 2012 předloží Komise Evropskému parlamentu, Radě a Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru zprávu, ve které zhodnotí, zda je případně potřebné prodloužit dobu ochrany práv výkonných umělců a výrobců v audiovizuálním odvětví. Komise případně připojí vhodné návrhy na další změnu směrnice 2006/116/ES.
   Článek 4
   Vstup v platnost
   Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
   Článek 5
   Určení
   Tato směrnice je určena členským státům.

      Ve Štrasburku dne 27. září 2011.

            Za Evropský parlament

            předseda

         J. BUZEK

            Za Radu

            předseda

         M. DOWGIELEWICZ

      (1)  Úř. věst. C 182, 4.8.2009, s. 36.

      (2)  Postoj Evropského parlamentu ze dne 23. dubna 2009 (Úř. věst. C 184 E, 8.7.2010, s. 331) a rozhodnutí Rady ze dne 12. září 2011.

      (3)  Úř. věst. L 372, 27.12.2006, s. 12.

      (4)  Úř. věst. L 167, 22.6.2001, s. 10.

      (5)  Úř. věst. L 376, 27.12.2006, s. 28.

      (6)  Úř. věst. C 321, 31.12.2003, s. 1.


title: Směrnice Evropského parlamentu A Rady 2002/14/ES ze dne 11. března 2002, kterou se stanoví obecný rámec pro informování zaměstnanců a projednávání se zaměstnanci v Evropském společenství

text:
Důležité právní upozornění

|

32002L0014

Úřední věstník L 080 , 23/03/2002 S. 0029 - 0034

		Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/14/ESze dne 11. března 2002,kterou se stanoví obecný rámec pro informování zaměstnanců a projednávání se zaměstnanci v Evropském společenstvíEVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 137 odst. 2 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise [1],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],v souladu s postupem stanoveným v článku 251 [4], s ohledem na společný návrh schválený dohodovacím výborem dne 23. ledna 2002,vzhledem k těmto důvodům:(1) Podle článku 136 Smlouvy je jedním z cílů Společenství a členských států podpora sociálního dialogu mezi sociálními partnery.(2) Bod 17 Charty Společenství základních sociálních práv pracovníků stanoví mimo jiné, že informovanost zaměstnanců, projednávání se zaměstnanci a jejich účast musí být vhodnými způsoby rozvíjeny s ohledem na zvyklosti platné v jednotlivých členských státech.(3) Komise konzultovala se sociálními partnery na úrovni Společenství zaměření akce Společenství v oblasti informování zaměstnanců a projednání se zaměstnanci v podnicích působících ve Společenství.(4) Komise po takové konzultaci usoudila, že akce Společenství je účelná, znovu konzultovala se sociálními partnery obsah zamýšleného návrhu a sociální partneři předali Komisi své stanovisko.(5) Po této druhé fázi projednávání sociální partneři Komisi nesdělili, zda zamýšlejí zahájit postup, který by mohl vést k uzavření dohody.(6) Existence právního rámce na vnitrostátní úrovni a právního rámce na úrovni Společenství pro zajištění účasti zaměstnanců na záležitostech týkajících se podniku, který je zaměstnává, a na rozhodnutích, které je postihují, nezabránila vždy přijetí a oznámení závažných rozhodnutí majících vliv na zaměstnance bez předchozího provedení vhodných postupů pro informování a projednávání.(7) Je třeba posílit sociální dialog a podporovat vzájemnou důvěru uvnitř podniků, aby se zlepšilo předvídání rizik, aby při současném zachování zajištění zaměstnanců byla organizace práce pružnější a usnadnil se přístup zaměstnanců ke školení uvnitř podniku, aby si zaměstnanci byli vědomi potřeb přizpůsobení, zvýšila se způsobilost zaměstnanců provádět opatření a činnosti ke zvýšení jejich schopnosti profesního zařazení, aby se podporovalo zapojení zaměstnanců do záležitostí týkajících se provozu a budoucnosti podniku a zvyšovala jeho konkurenceschopnost.(8) Je třeba zejména podporovat a prohlubovat informování a projednávání o situaci a pravděpodobném vývoji zaměstnanosti uvnitř podniku a v případě, že z hodnocení zaměstnavatele vyplývá, že zaměstnanost uvnitř podniku je ohrožena, o možných zamýšlených předběžných opatření, zejména pokud jde o školení a zvyšování kvalifikace zaměstnanců s cílem vyhnout se negativnímu vývoji nebo jeho důsledkům a zvýšení schopnosti profesního zařazení a přizpůsobivosti zaměstnanců, kteří by mohli být postiženi.(9) Včasné informování a projednání je předpokladem úspěchu restrukturalizace a přizpůsobení podniků novým podmínkám vytvořeným globalizací hospodářství, zejména prostřednictvím rozvoje nových forem organizace práce.(10) Společenství vypracovalo a zavedlo strategii zaměstnanosti založenou na pojmech "předvídání", "prevence" a "schopnost profesního zařazení", které mají být začleněny jako klíčové prvky do všech veřejných politik způsobilých ke zlepšení zaměstnanosti, včetně politik jednotlivých podniků k posílení sociálního dialogu podporujícího změnu slučitelnou se zachováním prioritního cíle zaměstnanosti.(11) Další rozvoj vnitřního trhu musí být náležitě vyvážený, při zachování základních hodnot, na kterých jsou naše společnosti založeny, a zajištění, aby z hospodářského rozvoje měli prospěch všichni občané.(12) Vstup do třetí etapy hospodářské a měnové unie zvětšil a urychlil konkurenční tlaky na evropské úrovni, a proto jsou na vnitrostátní úrovni potřebná další podpůrná opatření.(13) Stávající právní rámce v oblasti informování zaměstnanců a projednávání se zaměstnanci na úrovni Společenství a na vnitrostátní úrovni jsou často příliš zaměřeny na řešení důsledků procesů změn, opomíjejí hospodářská hlediska přijatých rozhodnutí a nepřispívají ani ke skutečnému předvídání vývoje zaměstnanosti uvnitř podniku, ani k prevenci rizik.(14) Celkový politický, hospodářský, sociální a právní vývoj vyžaduje přizpůsobení stávajícího právního rámce tak, aby poskytoval právní a praktické nástroje umožňující výkon práva na informování a projednávání.(15) Touto směrnicí nejsou dotčeny vnitrostátní systémy, v rámci kterých praktický výkon uvedeného práva vyžaduje kolektivní projev vůle osob oprávněných k výkonu tohoto práva.(16) Touto směrnicí nejsou dotčeny systémy, které stanoví přímou účast zaměstnanců, pokud jim nic nebrání vykonávat právo na informování a projednávání prostřednictvím jejich zástupců.(17) Jelikož cílů navrhované činnosti nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, neboť cílem je vytvoření rámce pro informování zaměstnanců a projednávání se zaměstnanci přizpůsobeného novému evropskému kontextu popsanému výše, a proto, z důvodů rozsahu či účinků navrhované činnosti, jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity podle článku 5 Smlouvy. Podle zásady proporcionality stanovené v uvedeném článku tato směrnice nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení cílů této smlouvy.(18) Účelem tohoto obecného rámce je stanovení minimálních požadavků použitelných v celém Společenství a přitom nebránit členským státům v zavedení předpisů příznivějších pro zaměstnance.(19) Účelem tohoto obecného rámce je rovněž vyhnout se jakýmkoli administrativním, finančním nebo právním překážkám, které by mohly bránit zakládání a rozvoji malých a středních podniků. Za tímto účelem je třeba oblast působnosti této směrnice omezit, podle volby učiněné členskými státy, na podniky s nejméně 50 zaměstnanci nebo závody zaměstnávající nejméně 20 zaměstnanců.(20) Toto vezme v úvahu a nejsou tím dotčeny ostatní vnitrostátní opatření a zvyklosti zaměřené na podporu sociálního dialogu v podnicích, na které se nevztahuje tato směrnice, a ve veřejné správě.(21) V členských státech, kde není zaveden zákonný systém informování zaměstnanců a projednávání se zaměstnanci nebo se zástupci zaměstnanců, by však přechodně měla být možnost dalšího omezení oblasti působnosti směrnice z hlediska k počtu zaměstnanců.(22) Rámec Společenství v oblasti informování a projednávání by měl minimálně zatěžovat podniky nebo závody a přitom zaručit účinný výkon přiznaných práv.(23) Cíle této směrnice má být dosaženo zavedením obecného rámce zahrnujícího zásady, definice a postupy pro informování a projednávání, který bude pro členské státy závazný a který přizpůsobí vlastní vnitrostátní situaci při případném zajištění, že sociální partneři mají rozhodující úlohu tím, že jim umožní svobodně definovat formou dohody postupy pro informování zaměstnanců a projednávání s nimi, které považují za nejlépe odpovídající jejich potřebám a přáním.(24) Je vhodné, aby nebyly dotčeny některé zvláštní předpisy v oblasti informování zaměstnanců a projednávání s nimi, které jsou součástí některých vnitrostátních právních řádů a které jsou určeny pro podniky nebo závody, které slouží k politickým, profesním, organizačním, náboženským, charitativním, vzdělávacím, vědeckým nebo uměleckým účelům, jakož i k účelům zpravodajským a k vyjádření názoru.(25) Podniky a závody by měly být chráněny před prozrazením některých zvláště citlivých informací.(26) Je třeba umožnit zaměstnavateli neinformovat a neprojednávat, pokud by to mohlo vážně poškodit podnik nebo závod nebo pokud musí neprodleně vyhovět příkazu kontrolního orgánu nebo orgánu dozoru.(27) Informování a projednávání zahrnuje jak práva, tak povinnosti sociálních partnerů na úrovni podniků nebo závodů.(28) V případech porušení povinností vyplývajících z této směrnice by se měla použít správní nebo soudní řízení, včetně sankcí, které jsou účinné, odrazující a úměrné závažnosti přestupku.(29) Touto směrnicí by neměla být dotčena zvláštní ustanovení směrnice Rady 98/59/ES ze dne 20. července 1998 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hromadného propouštění [5] a směrnice Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů [6].(30) Touto směrnicí by neměla být dotčena ostatní práva na informování a projednávání, včetně práv vyplývajících ze směrnice Rady 94/45/EHS ze dne 22. září 1994 o zřízení evropské rady zaměstnanců nebo vytvoření postupu pro informování zaměstnanců a projednání se zaměstnanci v podnicích působících na území Společenství a skupinách podniků působících na území Společenství [7].(31) Prováděním této směrnice by nemělo být odůvodňováno snížení obecné úrovně ochrany zaměstnanců v oblastech, na které se vztahuje,PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:Článek 1Účel a zásady1. Cílem této směrnice je zavedení obecného rámce, kterým se stanoví minimální požadavky pro právo na informování zaměstnanců a projednávání se zaměstnanci v podnicích nebo závodech ve Společenství.2. Postupy pro informování a projednávání jsou definovány a prováděny v souladu s vnitrostátními právními předpisy a se zvyklostmi v oblasti vztahů mezi sociálními partnery v jednotlivých členských státech tak, aby byla zajištěna jejich účinnost.3. Při definování nebo provádění postupů pro informování a projednávání pracují zaměstnavatel a zástupci zaměstnanců v duchu spolupráce při dodržování vzájemných práv a povinností, s přihlédnutím k zájmům jak podniku nebo závodu, tak i zaměstnanců.Článek 2DefinicePro účely této směrnice se rozumí:a) "podnikem" veřejný nebo soukromý podnik provozující hospodářskou činnost bez ohledu na to, zda sleduje zisk nebo ne, který je umístěn na území členských států;b) "závodem" podnikatelská jednotka definovaná v souladu s vnitrostátními právními předpisy a zvyklostmi, umístěná na území členského státu, ve které je za použití lidských a materiálových zdrojů vykonávána stálá hospodářská činnost;c) "zaměstnavatelem" fyzická nebo právnická osoba, která je stranou pracovní smlouvy nebo pracovního poměru se zaměstnanci v souladu s vnitrostátními právními předpisy a zvyklostmi;d) "zaměstnancem" jakákoli osoba, která je v dotyčném členském státě chráněna jako zaměstnanec podle vnitrostátního pracovního práva a v souladu s vnitrostátními zvyklostmi;e) "zástupci zaměstnanců" zástupci zaměstnanců stanovení vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi;f) "informováním" předávání údajů zaměstnavatelem zástupcům zaměstnanců, aby se seznámili s určitou záležitostí a posoudili ji;g) "projednáváním" výměna názorů a zavedení dialogu mezi zástupci zaměstnanců a zaměstnavatelem.Článek 3Oblast působnosti1. Tato směrnice se vztahuje podle rozhodnutí učiněného členskými státy naa) podniky zaměstnávající nejméně 50 zaměstnanců v některém z členských států, nebob) závody zaměstnávající nejméně 20 zaměstnanců v některém z členských států.Členské státy určí metodu pro stanovení prahových hodnot pro počet zaměstnaných zaměstnanců.2. V souladu se zásadami a cíli této směrnice mohou členské státy přijmout zvláštní ustanovení vztahující se na podniky nebo závody, které slouží bezprostředně a převážně k politickým, profesním, organizačním, náboženským, charitativním, vzdělávacím, vědeckým nebo uměleckým účelům, jakož i zpravodajským účelům a k vyjádření názorů za podmínky, že ke dni vstupu této směrnice v platnost již tato ustanovení existovala ve vnitrostátních právních předpisech.3. Členské státy mohou přijmout zvláštní předpisy odchylující se od této směrnice pro posádky plavidel plavící se na volném moři.Článek 4Postupy pro informování a projednávání1. V souladu se zásadami stanovenými v článku 1 a aniž jsou dotčeny jakékoli platné předpisy nebo zvyklosti příznivější pro zaměstnance, stanoví členské státy postupy pro výkon práva na informování a projednávání na příslušné úrovni v souladu s tímto článkem.2. Informování a projednávání zahrnujea) informování o nejnovějším a pravděpodobném vývoji činností podniku nebo závodu a o jeho hospodářské situaci;b) informování a projednávání o situaci, struktuře a pravděpodobném vývoji zaměstnanosti uvnitř podniku nebo závodu a o zamýšlených předběžných opatřeních, zejména pokud je ohrožena zaměstnanost;c) informování a projednávání o rozhodnutích, která pravděpodobně povedou k podstatným změnám v organizaci práce nebo ve smluvních vztazích, včetně rozhodnutí, na která se vztahují ustanovení Společenství uvedená v čl. 9 odst. 1.3. Informace musí být poskytovány v době, způsobem, formou a s obsahem, které jsou vhodné, aby umožnily zástupcům zaměstnanců je přiměřeně posoudit a podle potřeby připravit projednávání.4. Projednávání se konáa) v době, způsobem a s obsahem, které jsou vhodné;b) na příslušné úrovni řízení a zastoupení v závislosti na projednávané věci;c) na základě informací poskytnutých zaměstnavatelem podle čl. 2 písm. f) a stanoviska, které jsou zástupci zaměstnanců oprávněni vyjádřit;d) tak, aby měli zástupci zaměstnanců možnost setkat se se zaměstnavatelem a obdržet odůvodněnou odpověď na stanovisko, které mohou vyjádřit;e) s cílem dosáhnout dohody o rozhodnutích, která jsou v pravomoci zaměstnavatele, uvedených v odst. 2 písm. c).Článek 5Informování a projednávání na základě dohodyČlenské státy mohou pověřit sociální partnery na příslušné úrovni, včetně sociálních partnerů na úrovni podniku nebo závodu, aby definovali svobodně a kdykoli formou sjednané dohody postupy pro informování zaměstnanců a projednávání se zaměstnanci. Tyto dohody a dohody již existující ke dni stanovenému v článku 11, včetně jakýchkoli dalších prodloužení těchto dohod, mohou při dodržení zásad stanovených v článku 1 a za podmínek a omezení stanovených členskými státy obsahovat ustanovení odlišná od článku 4.Článek 6Důvěrné informace1. Členské státy stanoví, že za podmínek a omezení stanovených vnitrostátními právními předpisy nejsou zástupci zaměstnanců a odborníci, kteří jim jsou případně nápomocni, oprávněni poskytovat zaměstnancům nebo třetím osobám informace, které jim v oprávněném zájmu podniku nebo závodu byly výslovně sděleny jako důvěrné. Tato povinnost platí nezávisle na místě, kde se nacházejí, a rovněž po skončení jejich funkčního období. Členské státy však mohou oprávnit zástupce zaměstnanců a jakoukoli osobu, která jim je nápomocna, k předávání důvěrných informací zaměstnancům a třetím osobám zavázaným k zachování důvěrnosti.2. Každý členský stát stanoví, že zaměstnavatel není ve zvláštních případech a za podmínek a omezení určených vnitrostátním právním řádem povinen podávat informace nebo projednávat věci, pokud jsou takové povahy, která by mohla podle objektivních kritérií vážně narušit nebo poškodit fungování dotyčného podniku nebo závodu.3. Aniž jsou dotčena stávající vnitrostátní řízení, stanoví členské státy správní nebo soudní řízení o opravném prostředku pro případ, kdy zaměstnavatel vyžaduje důvěrnost informací nebo odmítá informace poskytnout v souladu s odstavci 1 a 2. Dále mohou členské státy stanovit řízení určená pro zachování důvěrnosti dotyčných informací.Článek 7Ochrana zástupců zaměstnancůČlenské státy zajistí, aby zástupci zaměstnanců při výkonu svých funkcí požívali dostatečné ochrany a jistot, které jim umožňují náležitě vykonávat povinnosti, které jim byly svěřeny.Článek 8Ochrana práv1. Členské státy přijmou vhodná opatření pro případ nedodržování této směrnice zaměstnavatelem nebo zástupci zaměstnanců. Zejména dbají, aby byla k dispozici správní nebo soudní řízení, která umožní domoci se splnění povinností vyplývajících z této směrnice.2. Členské státy stanoví vhodné sankce pro případy porušení ustanovení této směrnice zaměstnavatelem nebo zástupci zaměstnanců. Tyto sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.Článek 9Vztah mezi touto směrnicí a jinými předpisy Společenství a vnitrostátními předpisy1. Touto směrnicí nejsou dotčeny zvláštní postupy pro informování a projednávání uvedené v článku 2 směrnice 98/59/ES a článku 7 směrnice 2001/23/ES.2. Touto směrnicí nejsou dotčeny předpisy přijaté v souladu se směrnicemi 94/45/ES a 97/74/ES.3. Touto směrnicí nejsou dotčena ostatní práva na informování, projednávání a na účast podle vnitrostátních právních předpisů.4. Prováděním této směrnice nelze odůvodňovat jakékoli zhoršení oproti stavu, který již v členském státě existuje, ani oproti obecné úrovni ochrany zaměstnanců v oblastech, na které se tato směrnice vztahuje.Článek 10Přechodná ustanoveníBez ohledu na článek 3 může členský stát, ve kterém není ke dni vstupu této směrnice v platnosti žádný obecný, stálý a zákonný systém informování zaměstnanců a projednávání se zaměstnanci, ani obecný, trvalý a zákonný systém zastupování zaměstnanců na pracovišti umožňující zaměstnancům, aby byli zastoupeni pro uvedený účel, omezit používání vnitrostátních právních předpisů uplatněním této směrnice na:a) podniky zaměstnávající nejméně 150 zaměstnanců nebo závody zaměstnávající nejméně 100 zaměstnanců až do 23. března 2007 ab) podniky zaměstnávající nejméně 100 zaměstnanců nebo závody zaměstnávající nejméně 50 zaměstnanců během roku následujícího po dni uvedeném v písmenu a).Článek 11Provedení1. Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 23. března 2005 nebo zajistí, aby nejpozději k uvedenému dni sociální partneři přijali formou dohody nezbytná opatření, a členské státy přitom musí přijmout všechna nezbytná opatření, aby mohly kdykoli zaručit, že výsledků předepsaných touto směrnicí bude dosaženo. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.2. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.Článek 12Přezkum KomisíNejpozději do 23. března 2007 Komise přezkoumá po konzultaci členských států a sociálních partnerů na úrovni Společenství uplatňování této směrnice s cílem navrhnout v případě potřeby nezbytné změny.Článek 13Vstup v platnostTato směrnice vstupuje v platnost dnem svého vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.Článek 14UrčeníTato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 11. března 2002.Za Evropský parlamentpředsedaP. CoxZa RadupředsedaJ. Piqué I Camps[1] Úř. věst. C 2, 5.1.1999, s. 3.[2] Úř. věst. C 258, 10.9.1999, s. 24.[3] Úř. věst. C 144, 16.5.2001, s. 58.[4] Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 14. dubna 1999 (Úř. věst. C 219, 30.7.1999, s. 223), potvrzené dne 16. září 1999 (Úř. věst. C 54, 25.2.2000, s. 55), společný postoj Rady ze dne 27. července 2001 (Úř. věst. C 307, 31.10.2001, s. 16) a rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 23. října 2001 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku). Rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 5. února 2002 a rozhodnutí Rady ze dne 18. února 2002.[5] Úř. věst. L 225, 12.8.1998, s. 16.[6] Úř. věst. L 82, 22.3.2001, s. 16.[7] Úř. věst. L 254, 30.9.1994, s. 64. Směrnice ve znění směrnice 97/74/ES (Úř. věst. L 10, 16.1.1998, s. 22).--------------------------------------------------


title: Směrnice Rady ze dne 12. června 1986 o ochraně životního prostředí a zejména půdy při používání kalů z čistíren odpadních vod v zemědělství

text:
Důležité právní upozornění

|

31986L0278

Úřední věstník L 181 , 04/07/1986 S. 0006 - 0012 Finské zvláštní vydání: Kapitola 15 Svazek 7 S. 0127  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 15 Svazek 7 S. 0127

		Směrnice Radyze dne 12. června 1986o ochraně životního prostředí a zejména půdy při používání kalů z čistíren odpadních vod v zemědělství(86/278/EHS)RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména článek 100 a 235 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise [1],s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],vzhledem k tomu, že cílem této směrnice je regulovat používání kalů z čistíren odpadních vod v zemědělství tak, aby se zabránilo škodlivým účinků na půdu, rostliny, zvířata a člověka, a současně podpořit správné používání kalů z čistíren odpadních vod;vzhledem k tomu, že rozdíly mezi předpisy jednotlivých členských států o používání kalů z čistíren odpadních vod v zemědělství by mohly ovlivnit fungování společného trhu; že ve smyslu článku 100 Smlouvy by mělo být podporováno sbližování právních předpisů v této oblasti;vzhledem k tomu, že používání kalů z čistíren odpadních vod v zemědělství není zahrnuto ve směrnici Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech [4];vzhledem k tomu, že opatření uvedená ve směrnici Rady 78/319/EHS ze dne 20. března 1978 o toxických a nebezpečných odpadech [5] se také vztahují na kaly z čistíren odpadních vod, které obsahují látky nebo materiály uvedené v příloze směrnice, nebo jsou jimi kontaminovány, pokud mohou svojí povahou nebo přítomností v určitém množství nebo koncentraci ohrozit lidské zdraví nebo životní prostředí;vzhledem k tomu, že zvláštní úprava musí zaručit, aby byla zajištěna ochrana člověka, zvířat a rostlin proti škodlivým účinkům způsobených nekontrolovaným používáním kalů z čistíren odpadních vod;vzhledem k tomu, že účelem této směrnice je také stanovení základních opatření Společenství na ochranu půdy;vzhledem k tomu, že kal může být cennou zemědělskou surovinou, a proto je oprávněné podporovat jeho používání v zemědělství, je-li využíván správně; že používání kalů z čistíren odpadních vod nesmí zhoršit kvalitu půdy a zemědělských produktů;vzhledem k tomu, že některé těžké kovy mohou být kvůli své přítomnosti v zemědělských plodinách toxické pro rostliny i pro člověka; že je proto nutné stanovit závazné mezní hodnoty pro tyto prvky v půdě;vzhledem k tomu, že používání kalů musí být zakázáno, jestliže koncentrace příslušných kovů v půdě překročí tyto mezní hodnoty;vzhledem k tomu, že je dále nezbytné zabránit tomu, aby tyto mezní hodnoty byly překračovány v důsledku používání kalů z čistíren odpadních vod; že je tedy nutné omezit množství těžkých kovů vnášených do obdělávané půdy buď stanovením maximálního ročního množství používaného kalu z čistíren odpadních vod, přičemž je nutné zajistit, aby mezní hodnoty koncentrace těžkých kovů v používaném kalu nebyly překračovány, anebo dohlížet na dodržování mezních hodnot u těžkých kovů vnášených do půdy tak, aby nepřesáhly desetiletý průměr;vzhledem k tomu, že kal musí být před používáním v zemědělství podroben zpracování; že však členské státy mohou za zvláštních podmínek povolit využívání nezpracovaného kalu, pokud jeho vstřikování nebo zapracování do půdy neohrozí zdraví lidí nebo zvířat;vzhledem k tomu, že musí být dodržována určitá lhůta mezi používáním kalu a zahájením pastvy nebo sklizně plodin nebo kultur, které jsou běžně v bezprostředním kontaktu s půdou a jejichž výtěžky se běžně konzumují v syrovém stavu; že musí být zakázáno používání kalů z čistíren odpadních vod na pěstování ovoce a zeleniny během vegetačního období s výjimkou ovocných stromů;vzhledem k tomu, že v souladu se směrnicemi 75/440/EHS [6] a 80/68/EHS [7] je při využívání kalu třeba dbát na to, aby byla zajištěna ochrana půdy, jakož i povrchových i podzemních vod;vzhledem k tomu, že z tohoto důvodu je nutné monitorovat jakost kalů a půdy, na které se kal využívá, a proto je třeba provádět rozbory kalů a půdy a informovat o získaných výsledcích jejich uživatele;vzhledem k tomu, že některé významné základní informace musí být ukládány k zajištění lepších znalostí o používání kalů v zemědělství; a že takové informace budou předávány ve formě pravidelných zpráv Komisi; že na základě těchto zpráv bude Komise v případě potřeby předkládat odpovídající návrhy na zajištění intenzivnější ochrany půdy a životního prostředí;vzhledem k tomu, že kaly z malých čistíren odpadních vod, které čistí hlavně odpadní vody z domácností, představují jen malé nebezpečí pro zdraví člověka, zvířat a rostlin a pro životní prostředí, a proto by mělo být povoleno osvobození od některých níže uvedených závazků týkajících se informací a rozborů;vzhledem k tomu, že členské státy by měly vydat přísnější ustanovení, než která jsou uvedena v této směrnici; že tato ustanovení musí být sdělena Komisi;vzhledem k tomu, že některé požadavky obsažené v této směrnici musí být rychle přizpůsobeny vědeckému a technickému pokroku; že z důvodu snadnějšího provádění požadovaných opatření je třeba zavést postup, pomocí něhož bude řízena spolupráce mezi členskými státy a Komisí; že tato spolupráce se uskuteční v rámci výboru pro přizpůsobení vědeckému a technickému pokroku;vzhledem k tomu, že Smlouva, s výjimkou článku 235, nestanoví k tomu nezbytné pravomoci;PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Účelem této směrnice je stanovení pravidel pro používání kalů z čistíren odpadních vod v zemědělství tak, aby se zabránilo škodlivým účinkům na půdu, rostliny, zvířata a člověka a zároveň aby se podpořilo správné používání kalů z čistíren odpadních vod.Článek 2Pro účely této směrnice se:a) "kalem" rozumí:i) zbytkový kal z čistíren městských odpadních vod nebo odpadních vod z domácností, popřípadě z jiných čistíren zpracovávajících jiné odpadní vody složením podobné městským odpadním vodám nebo odpadním vodám z domácností;ii) zbytkový kal ze septiků a jiných podobných zařízení určených k nakládání s odpadními vodami;iii) zbytkový kal z čistíren jiných než je uvedeno v bodech i) a ii);b) "upraveným kalem" rozumí kal,který byl podroben biologické, chemické nebo tepelné úpravě, byl dlouhodobě skladován nebo jinak zpracován tak, že došlo k významnému snížení jeho schopnosti zkvasitelnosti a následně snížena možnost ohrožení zdraví jeho využíváním;c) "zemědělstvím" rozumípěstování všech typů plodin určených k obchodování a k výživě, včetně plodin pro chov dobytka;d) "používáním" rozumírozprostírání kalu na půdě nebo některé jiné využívání kalu v půdě nebo na jejím povrchu.Článek 31. Kal uvedený v čl. 2 písm. a) bod i) smí být využíván jen v souladu s touto směrnicí.2. Aniž jsou dotčeny směrnice 75/442/EHS a 78/319/EHS:- může být používán v zemědělství kal uvedený v čl. 2 písm. a) bod ii) s podmínkou, že příslušné členské státy zajistí vše nezbytné pro ochranu lidského zdraví a životního prostředí,- může být používán v zemědělství kal uvedený v čl. 2 písm. a) bod iii) pouze tehdy, jestliže příslušný členský stát stanovil pro jeho používání předpisy.Článek 4Hodnoty koncentrací těžkých kovů v půdě, ve které je kal obsažen, hodnoty koncentrací těžkých kovů v kalu a hodnoty maximálních množství těžkých kovů za rok, které mohou být vnášeny do zemědělské půdy, jsou uvedeny v přílohách IA, IB a IC.Článek 5Aniž je dotčen článek 12:1. Členské státy zakáží používání kalu, jestliže koncentrace jednoho nebo více těžkých kovů v půdě překračuje mezní hodnoty stanovené v příloze I A, a přijmou nezbytné kroky k zajištění, aby tyto mezní hodnoty nebyly překročeny v důsledku používání kalu.2. Členské státy upraví používání kalu takovým způsobem, aby hromaděním těžkých kovů v půdě nedošlo k překročení mezních hodnot uvedených v odstavci 1. K tomuto účelu použijí členské státy jeden z postupů uvedených pod následujícími písmeny a) nebo b):a) členské státy stanoví maximální množství kalu v tunách sušiny na jednotku plochy půdy za rok se zřetelem na mezní hodnoty koncentrací těžkých kovů v kalu uvedených v příloze IB; nebob) členské státy zajistí dodržování mezních hodnot pro množství kovů vnášených do půdy na jednotku plochy a času podle přílohy IC.Článek 6Aniž je dotčen článek 7:a) kal bude před zemědělským použitím upraven. Členské státy však mohou povolit za podmínek jimi stanovených používání neupraveného kalu, jestliže bude vstřikován nebo zapracován do půdy;b) výrobci kalů z čistíren odpadních vod pravidelně poskytují uživatelům kalu všechny informace uvedené v příloze II A.Článek 7Členské státy zakáží používání kalu nebo dodávky kalu k jeho používání v těchto případech:a) na pastviny po určitou dobu před pastvou a na plochy, kde se pěstují pícniny po určitou dobu před sklizní. Délku této lhůty stanoví jednotlivé členské státy samostatně v závislosti na jejich geografických a klimatických podmínkách, nesmí však být kratší než 3 týdny;b) na půdu určenou k pěstování ovoce a zeleniny ve vegetačním období, s výjimkou ovocných stromů;c) na pozemky určené k pěstování ovoce nebo zeleniny, která je běžně v bezprostředním kontaktu s půdou a která se běžně konzumuje v surovém stavu, ve lhůtě 10 měsíců před sklizní a během sklizně.Článek 8Při používání kalu musí být dodržována následující pravidla:- kal musí být používán s ohledem na výživné potřeby rostlin a jeho využívání nesmí zhoršit kvalitu půdy ani jakost povrchových a podzemních vod,- je-li u půdy používán kal s hodnotou pH menší než 6, berou členské státy ohled na zvýšený pohyb těžkých kovů a jejich následné pohlcení plodinami a v případě potřeby sníží mezní hodnoty uvedené v příloze I A.Článek 9Kal a půda, u které se kal využívá, musí být podrobeny rozboru podle plánu uvedeného v přílohách IIA a IIB.Referenční metody odběru vzorků a provádění rozboru jsou uvedeny v příloze II C.Článek 101. Členské státy zajistí, aby byly vedeny aktualizované záznamy obsahující následující údaje:a) množství vyrobeného kalu a množství kalu dodaného pro zemědělské používání;b) složení a vlastnosti kalu v souladu s ukazateli uvedenými v příloze II A;c) způsob úpravy kalu podle čl. 2 písm. b);d) jména a adresy odběratelů kalu a místa, kde má být kal použit.2. Záznamy jsou přístupné příslušným orgánům a slouží jako podklady pro soubornou zprávu uvedenou v článku 17.3. Informace o metodách zpracovávání a výsledcích rozborů je třeba na žádost sdělit příslušným orgánům.Článek 11Členské státy mohou udělit výjimku z čl. 6 písm. b) a čl. 10 odst. 1 písm. b), c) a d) a z odstavce 2, jedná-li se o kal z čistíren odpadních vod, jejichž kapacita je menší než 300 kg BSK5 za den, což odpovídá počtu 5000 obyvatel, a jsou-li určeny zejména pro čištění odpadních vod z domácností.Článek 12V případě potřeby mohou členské státy přijmout opatření přísnější, než která stanoví tato směrnice.Každé rozhodnutí této povahy musí být neprodleně sděleno Komisi podle stávajících dohod.Článek 13Přizpůsobení vědeckému a technickému pokroku postupem podle článku 15 se týká v ustanovení příloh této směrnice, s výjimkou ukazatelů a hodnot uvedených v příloze IA, IB a IC, jakýchkoli faktorů, které mohou ovlivnit hodnocení těchto hodnot, a ukazatelů rozborů uvedených v přílohách IIA a IIB.Článek 141. Zřizuje se výbor pro přizpůsobení technickému a vědeckému pokroku (dále jen "výbor") složený ze zástupců členských, kterému předsedá zástupce Komise.2. Výbor přijme svůj jednací řád.Článek 151. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, přednese věc výboru jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce členských států.2. Zástupci Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata. Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou 54 hlasů, přičemž hlasům členských států je přidělena váha podle čl. 148 odst. 2 Smlouvy. Předseda nehlasuje.3. a) Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.b) Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata. Rada se usnese kvalifikovanou většinou.c) Pokud se Rada neusnese do tří měsíců neschválí, přijme navrhovaná opatření Komise.Článek 161. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do tří let od jejího oznámení.Neprodleně o tom uvědomí Komisi.2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.Článek 17Členské státy zašlou Komisi každé čtyři roky a poprvé pět let od oznámení této směrnice soubornou zprávu o používání kalů v zemědělství, která zahrne množství použitého kalu, kritéria uplatněná při jeho používání a problémy, jež se vyskytly, a postoupí ho Komisi, která uveřejní informace uvedené v této zprávě. Komise předloží s ohledem na tuto zprávu a v případě potřeby odpovídající návrhy na zajištění intenzivnější ochrany půdy a životního prostředí.Článek 18Tato směrnice je určena členským státům.V Lucemburku dne 12. června 1986Za RadupředsedaP. Winsemius[1] Úř. věst. C 264, 8.10.1982, s. 3 a Úř. věst. C 154, 14.6.1984, s. 6.[2] Úř. věst. C 77, 19.3.1984, s. 136.[3] Úř. věst. C 90, 5.4.1983, s. 27.[4] Úř. věst. L 194, 25.7.1975, s. 39.[5] Úř. věst. L 84, 31.3.1978, s. 43.[6] Úř. věst. L 194, 25.7.1975, s. 26.[7] Úř. věst. L 20, 26.1.1980, s. 43.--------------------------------------------------PŘÍLOHA I AMEZNÍ HODNOTY KONCENTRACÍ TĚŽKÝCH KOVŮ V PŮDĚ(mg/kg sušiny v reprezentativním vzorku půdy definovaném v příloze II C hodnotě pH 6-7)Ukazatele | Mezní hodnoty |kadmium | 1-3 |měď | 50-140 |nikl | 30-75 |olovo | 50-300 |zinek | 150-300 |rtuť | 1-1,5 |chrom | – |--------------------------------------------------PŘÍLOHA I BMEZNÍ HODNOTY KONCENTRACÍ TĚŽKÝCH KOVŮ V KALECH POUŽÍVANÝCH V ZEMĚDĚLSTVÍ(mg/kg sušiny)Ukazatele | Mezní hodnoty |kadmium | 20-40 |měď | 1000-1750 |nikl | 300-400 |olovo | 750-1200 |zinek | 2500-4000 |rtuť | 16-25 |chrom | – |--------------------------------------------------PŘÍLOHA I CMEZNÍ HODNOTY KONCENTRACÍ TĚŽKÝCH KOVŮ, KTERÉ MOHOU BÝT ROČNĚ VNESENY DO ZEMĚDĚLSKÉ PŮDY, STANOVENÉ NA ZÁKLADĚ DESETILETÉHO PRŮMĚRU(kg/ha/rok)Ukazatele | Mezní hodnoty |kadmium | 0,15 |měď | 12 |nikl | 3 |olovo | 15 |zinek | 30 |rtuť | 0,1 |chrom | – |--------------------------------------------------PŘÍLOHA II AROZBOR KALU1. Kaly z čistíren odpadních vod je třeba zpravidla podrobit rozboru nejméně každých 6 měsíců. Jestliže dojde ke změně v jakosti vody, se kterou se nakládá, je nutno zvýšit četnost rozborů. Pokud se výsledky rozborů výrazně neliší v průběhu celého roku, kal musí být podroben rozboru nejméně každých 12 měsíců.2. U kalu pocházejících z čistíren odpadních vod ve smyslu článku 11 se musí provést rozbor v případě, že se rozbor kalu neuskutečnil 12 měsíců před provedením této směrnice v každém členském státě, během 12 měsíců po provedení nebo případně ve lhůtě 6 měsíců od rozhodnutí o povolení používání kalu z takové čistírny v zemědělství. Členské státy rozhodnou o četnosti dalších rozborů na základě výsledků prvních rozborů, jakékoli změny v povaze čištěné odpadní vody nebo dalších jiných významných faktorů.3. S výhradou odstavce 4 se rozbory týkají těchto ukazatelů:- sušina, organické látky,- hodnota pH,- dusík a fosfor,- kadmium, měď, nikl, olovo, zinek, rtuť, chrom.4. V případě mědi, zinku a chromu rozhodnou členské státy o četnosti provádění rozborů, pokud bylo příslušnému orgánu členského státu uspokojivě prokázáno, že tyto prvky nejsou přítomny v odpadních vodách čištěných příslušnou čistírnou odpadních vod nebo jsou přítomny pouze v nepatrných množstvích.--------------------------------------------------PŘÍLOHA II BROZBOR PŮDY1. Pokud má být používán kal jiný než z čistíren odpadních vod podle článku 11, členské státy musí nejprve zjistit, zda obsah těžkých kovů v půdě nepřekročí mezní hodnoty uvedené v příloze I A. Pro tento účel rozhodnou členské státy, že rozbory půdy se provedou s ohledem na dostupné vědecké informace o vlastnostech a homogenitě půdy.2. Členské státy rozhodnou o četnosti provádění dalších rozborů se zřetelem na obsah kovů v půdě stanovený před použitím kalu, se zřetelem na množství a složení používaného kalu a další faktory.3. Rozbory se týkají následujících ukazatelů:- hodnota pH,- kadmium, měď, nikl, olovo, zinek, rtuť, chrom.--------------------------------------------------PŘÍLOHA II CODBĚR VZORKŮ A METODY ROZBORU1. Odběr vzorků půdyReprezentativní vzorek půdy určený k rozboru se získá zpravidla smíšením 25 dílčích hloubkových vzorků odebraných na ploše nepřesahující 5 ha, která je využívána pro stejné účely.Vzorky musí být odebírány z hloubky 25 cm; je-li povrchová vrstva ornice menší než tato hodnota, vzorkovací hloubka nesmí být menší než 10 cm.2. Odběr vzorků kaluVzorek kalu musí být dostatečně reprezentativní pro výrobu kalu, musí být odebírán po úpravě, ale ještě před dodávkou uživateli.3. Metody rozboruRozbor těžkých kovů se musí provádět po rozkladu vzorku silnou kyselinou. Referenční metodou je atomová absorpční spektrometrie (AAS) a mez detekce pro každý kov by neměla být větší než 10 % příslušné mezní hodnoty.--------------------------------------------------