title: Směrnice Rady ze dne 14. května 1991 o právní ochraně počítačových programů

text:
Důležité právní upozornění

|

31991L0250

Úřední věstník L 122 , 17/05/1991 S. 0042 - 0046 Finské zvláštní vydání: Kapitola 17 Svazek 1 S. 0111  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 17 Svazek 1 S. 0111

		Směrnice Radyze dne 14. května 1991o právní ochraně počítačových programů(91/250/EHS)RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,s ohledem na návrh Komise [1],ve spolupráci s Evropským parlamentem [2],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],vzhledem k tomu, že počítačové programy nejsou v současné době platnými právními předpisy členských států jednoznačně chráněny; že taková ochrana, pokud existuje, má různou povahu;vzhledem k tomu, že vývoj počítačových programů vyžaduje využití značných lidských technických a finančních zdrojů, zatímco kopírování počítačových programů je možné s velice nízkými náklady v porovnání s náklady na jejich nezávislý vývoj;vzhledem k tomu, že počítačové programy hrají stále významnější roli v mnoha průmyslových odvětvích a že technologie počítačových programů mohou být tedy považovány za podstatné pro průmyslový rozvoj Společenství;vzhledem k tomu, že určité rozdíly, kterými se vyznačují právní předpisy členských států v oblasti ochrany počítačových programů mají přímé a záporné účinky na fungování společného trhu, pokud jde o počítačové programy, a že tyto rozdíly by se zavedením nových právních předpisů členských států v této oblasti pravděpodobně prohloubily;vzhledem k tomu, že je nezbytné stávající rozdíly, které mají uvedené záporné účinky, odstranit a zabránit tomu, aby se vytvořily rozdíly nové, není však nezbytné odstraňovat či bránit vzniku rozdílů, které příliš nenaruší fungování společného trhu;vzhledem k tomu, že právní rámec Společenství se ve věci ochrany počítačových programů může nejprve omezit na to, že uloží členským státům povinnost chránit počítačové programy stejně jako literární díla podle autorského práva a určit subjekt a předmět právní ochrany, výlučná práva, kterých by se chráněné osoby mohly dovolávat při udělování svolení nebo zakazování určitých právních úkonů, a rovněž stanovit dobu trvání ochrany;vzhledem k tomu, že pro účely této směrnice se "počítačovým programem" rozumí programy v jakékoliv formě, včetně těch, které jsou součástí technického vybavení (hardware); že tento výraz zahrnuje rovněž přípravné koncepční práce vedoucí k vytvoření počítačového programu za podmínky, že povaha těchto prací v pozdější etapě umožní vytvoření počítačového programu;vzhledem k tomu, že kritéria uplatňovaná při zjišťování, zda počítačový program je nebo není původním dílem, by neměla obsahovat žádné kvalitativní hodnocení nebo posuzování estetických vlastností programu;vzhledem k tomu, že Společenství vyvíjí úsilí v podpoře mezinárodní normalizace;vzhledem k tomu, že počítačový program je určen ke komunikaci a spolupráci s ostatními prvky počítačového systému a s uživateli; že za tímto účelem je nezbytné logické a případně i fyzické propojení a interakce umožňující náležité fungování veškerých prvků programového a technického vybavení s jiným programovým a technickým vybavením i s uživateli;vzhledem k tomu, že části programu, které toto vzájemné propojení a interakci mezi jednotlivými prvky programového a technického vybavení umožňují, jsou obecně nazývány "rozhraní";vzhledem k tomu, že toto funkční propojení a interakce jsou obec ně nazývány "interoperabilita"; že tuto "interoperabilitu" lze vymezit jako schopnost vzájemně si vyměňovat informace a vzájemně vyměněné informace užívat;vzhledem k tomu, že pro vyloučení jakýchkoliv nejasností je nutno stanovit, že předmětem ochrany je pouze vyjádření počítačového programu a že myšlenky a zásady, na kterých jsou založeny jednotlivé prvky programu včetně myšlenek a zásad, na kterých jsou založena rozhraní, nejsou chráněny autorským právem ve smyslu této směrnice;vzhledem k tomu, že v souladu s touto zásadou autorského práva se ochrana podle této směrnice nevztahuje na myšlenky a zásady, na kterých je založena logika, algoritmy a programovací jazyky;vzhledem k tomu, že v souladu s právními předpisy a judikaturou členských států, jakož i s mezinárodními smlouvami o autorských právech je autorskými právy chráněno vyjádření těchto myšlenek a zásad;vzhledem k tomu, že pro účely této směrnice se "pronájmem" rozumí zpřístupnění počítačového programu nebo jeho rozmnoženiny k užití na omezenou dobu a za výdělečným účelem; že tento výraz nezahrnuje veřejné půjčování, na které se tudíž tato směrnice nevztahuje;vzhledem k tomu, že výlučné právo autora zamezit neoprávněnému rozmnožování jeho díla musí vzhledem k počítačovým programům podléhat omezené výjimce umožňující pořízení rozmnoženiny technicky nezbytné pro využití programu oprávněným nabyvatelem;vzhledem k tomu, že to znamená, že úkony spočívající v nahrávání a provozování nezbytném k využití oprávněně nabyté rozmnoženiny programu a ani opravování chyb v rozmnoženině nesmí být smluvně zakázáno; že pokud smlouva neobsahuje zvláštní omezení, především pro případ prodeje rozmnoženin programů, může oprávněný nabyvatel provádět jakýkoliv jiný úkon nezbytný k využívání rozmnoženiny programu v souladu s předpokládaným účelem programu;vzhledem k tomu, že oprávněnému uživateli počítačového programu nesmí být bráněno v tom, aby prováděl úkony nezbytné ke zkoumání, studiu nebo zkoušení funkčnosti tohoto programu za podmínky, že těmito úkony nejsou porušena autorská práva k programu;vzhledem k tomu, že neoprávněné rozmnožování, překlad, zpracování nebo změna formy kódu, ve které byla rozmnoženina počítačového programu poskytnuta, je porušením výlučných práv autora;vzhledem k tomu, že však za určitých okolností může rozmnožení kódu počítačového programu anebo překlad formy kódu ve smyslu čl. 4 písm. a) a b) být nezbytné pro získání informací nutných pro interoperabilitu nezávisle vytvořeného programu s jinými programy;vzhledem k tomu, že je tedy nutno mít na zřeteli, že pouze za těchto přesně vymezených okolností jsou úkony spočívající v rozmnožení a překladu, provedené oprávněným uživatelem rozmnoženiny programu nebo jeho jménem, v souladu s právem a s dobrými mravy a nevyžadují tedy svolení nositele autorských práv;vzhledem k tomu, že jedním z cílů této výjimky je umožnit propojení všech prvků počítačového systému včetně prvků pocházejících od různých výrobců, tak, aby tyto prvky mohly společně fungovat;vzhledem k tomu, že taková výjimka z výlučných práv autora nesmí být používána způsobem, který by přivodil újmu právem chráněným zájmům nositele práva nebo by byl v rozporu s využíváním programu obvyklým způsobem;vzhledem k tomu, že za účelem zachování souladu s ustanoveními Bernské úmluvy o ochraně literárních a uměleckých děl musí ochrana trvat po dobu života autora a 50 let od 1. ledna roku následujícího po roce jeho úmrtí nebo v případě děl anonymních nebo pseudonymních padesát let od 1. ledna roku následujícího po roce, ve kterém bylo dílo poprvé vydáno;vzhledem k tomu, že ochrana počítačových programů podle právních předpisů o autorských právech nesmí být na překážku tomu, aby byly v případě nutnosti uplatňovány jiné formy ochrany; že jakákoliv jiná smluvní ustanovení, která jsou v rozporu s článkem 6 anebo s výjimkami uvedenými v čl. 5 odst. 2 a 3 musí být tedy považována od počátku za neplatná;vzhledem k tomu, že ustanoveními této směrnice není dotčeno uplatňování soutěžních předpisů podle článků 85 a 86 Smlouvy, pokud dodavatel mající dominantní postavení odmítne zpřístupnit informace nezbytné k dosažení interoperability ve smyslu této směrnice;vzhledem k tomu, že ustanovení této směrnice by se neměla vztahovat na zvláštní právní předpisy Společenství, které již byly přijaty pokud jde o zveřejňování rozhraní v oblasti telekomunikací, a ani na rozhodnutí Rady týkající se normalizace v oblasti informačních technologií a telekomunikací;vzhledem k tomu, že touto směrnicí nejsou dotčeny odchylky stanovené vnitrostátními právními předpisy, které provádějí Bernskou úmluvu v bodech, které nejsou předmětem této směrnice,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Předmět ochrany1. V souladu s ustanoveními této směrnice chrání členské státy počítačové programy autorskými právy stejně jako literární díla ve smyslu Bernské úmluvy o ochraně literárních a uměleckých děl. Pro účely této směrnice se "počítačovým programem" rozumí i přípravný koncepční materiál.2. Ochrana podle této směrnice se vztahuje na vyjádření počítačového programu v jakékoliv formě. Myšlenky a zásady, na kterých je založen kterýkoliv z prvků počítačového programu včetně myšlenek a zásad, na kterých je založeno jeho rozhraní, nejsou chráněny autorským právem podle této směrnice.3. Počítačový program je chráněn, pokud je původní, v tom smyslu, že je vlastním duševním výtvorem autora. Pro stanovení způsobilosti k ochraně není uplatňováno žádné jiné kritérium.Článek 2Autorství počítačového programu1. Autorem počítačového programu je fyzická osoba nebo skupina fyzických osob, které daný program vytvořily, nebo, pokud to právní předpisy příslušného členského státu připouští, právnická osoba označovaná těmito právními předpisy za nositele tohoto práva. Pokud právní předpisy členského státu uznávají kolektivní díla, považuje se za autora díla osoba, která se podle právních předpisů příslušného členského státu považuje za toho, kdo takové dílo vytvořil.2. Pokud je počítačový program vytvořen několika fyzickými osobami společně, jsou nositeli výlučných práv tyto osoby společně.3. Pokud je počítačový program vytvořen zaměstnancem v rámci výkonu jeho povinností nebo podle pokynů jeho zaměstnavatele, je zaměstnavatel výlučně oprávněn vykonávat veškerá majetková práva k takto vytvořenému počítačovému programu, pokud není smlouvou stanoveno jinak.Článek 3Subjekty ochranyOchrana je přiznána jakékoliv fyzické nebo právnické osobě, která je oprávněná podle ustanovení vnitrostátních právních předpisů o autorském právu k literárním dílům.Článek 4Úkony podléhající omezeníS výhradou ustanovení článků 5 a 6, zahrnují výlučná práva nositele práv ve smyslu článku 2 právo činit sám a právo udělovat svolení jinému k:a) stálému nebo dočasnému rozmnožování počítačového programu jako celku nebo jeho části, a to jakýmikoliv prostředky a v jakékoliv formě. Pokud je takové rozmnožování nezbytné pro zavedení, zobrazení, provoz, přenos nebo ukládání počítačového programu do paměti, vyžadují tyto rozmnožovací úkony svolení nositele práva;b) překladům, zpracování, úpravám a k jakékoliv jiné změně počítačového programu a k rozmnožování programu z těchto úkonů vyplývajícímu, aniž jsou dotčena práva osoby provádějící změnu programu;c) jakékoliv formě veřejného šíření, včetně pronájmu, jehož předmětem je původní počítačový program nebo jeho rozmnoženiny. První prodej rozmnoženiny počítačového programu ve Společenství provedený nositelem práv nebo s jeho svolením je vyčerpáním práva na šíření této rozmnoženiny v rámci Společenství s výjimkou práva na kontrolu dalšího pronájmu počítačového programu nebo jeho rozmnoženin.Článek 5Výjimky z úkonů podléhajících omezení1. Pokud nejsou ve smlouvě sjednána zvláštní ustanovení, nevyžadují svolení nositele práv úkony uvedené v čl. 4 písm. a) a b), pokud se jedná o úkony nezbytné k tomu, aby umožnily oprávněnému nabyvateli užívat počítačový program způsobem, ke kterému je určen, včetně opravy chyb.2. Oprávněnému uživateli počítačového programu nemůže být smluvně bráněno, aby z něho pořizoval záložní rozmnoženinu, pokud je nezbytná pro užívání programu.3. Osoba oprávněná užívat rozmnoženinu počítačového programu může při zavádění, zobrazování, provozu, přenosu nebo ukládání do paměti počítačového programu, k němuž je oprávněna, bez svolení nositele práv tento program zkoumat, studovat nebo zkoušet jeho funkčnost za účelem zjištění myšlenek a zásad, které jsou základem kteréhokoliv z prvků programu.Článek 6Rozklad1. Svolení nositele práv není požadováno, pokud je rozmnožování kódu nebo překlad formy tohoto kódu ve smyslu čl. 4 písm. a) a b) nezbytný pro získání informací o interoperabilitě nezávisle vytvořeného počítačového programu s jinými programy za předpokladu, že jsou splněny tyto podmínky:a) uvedené úkony jsou prováděny nabyvatelem licence nebo oprávněným uživatelem rozmnoženiny počítačového programu anebo jejich jménem, a to osobou k tomuto pověřenou;b) informace nezbytné k dosažení interoperability nebyly dříve pro osoby uvedené v písm. a) snadno a rychle přístupné ac) uvedené úkony jsou omezeny na části původního programu nezbytné pro dosažení interoperability.2. Ustanovení odstavce 1 nezakládají oprávnění k tomu, aby informace získané v rámci uplatňování tohoto odstavce:a) byly používány k jiným účelům, než k dosažení interoperability počítačového programu vytvořeného nezávislým způsobem;b) byly předávány třetím osobám s výjimkou případů, kdy je to nezbytné k dosažení interoperability nezávisle vytvořeného počítačového programu, neboc) byly používány pro vývoj, výrobu nebo odbyt počítačového programu, jehož vyjádření je ve své podstatě podobné, nebo k jakémukoliv úkonu porušujícímu autorská práva.3. V souladu s ustanoveními Bernské úmluvy o ochraně literárních a uměleckých děl nesmí být tento článek vykládán způsobem, který by umožnil, že by jeho provádění způsobilo neodůvodněnou újmu na oprávněných zájmech nositele práva nebo jím bylo dotčeno běžné využívání počítačového programu.Článek 7Zvláštní ochranná opatření1. Členské státy přijmou v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy a aniž tím jsou dotčena ustanovení článků 4, 5 a 6 přiměřená opatření týkající se osob, které se dopustí některého z činů uvedených v písm. a), b) a c) uvedených níže:a) uvádění do oběhu rozmnoženiny počítačového programu s vědomím nebo s důvodným podezřením, že se jedná o nepovolenou rozmnoženinu;b) držení rozmnoženiny počítačového programu pro obchodní účely s vědomím nebo s důvodným podezřením, že se jedná o nepovolenou rozmnoženinu;c) uvádění do oběhu nebo držení jakýchkoliv prostředků pro obchodní účely, jejichž jediným účelem je usnadňovat neoprávněné odstraňování nebo vyřazování z provozu jakéhokoliv technického zařízení, které mohlo být vytvořeno za účelem ochrany počítačového programu.2. Jakákoliv nepovolená rozmnoženina počítačového programu může být podle právních předpisů příslušného členského státu zabavena.3. Členské státy mohou stanovit, že mohou být zabaveny prostředky uvedené v odst. 1 písm. c).Článek 8Trvání ochrany1. Ochrana je zaručena po dobu autorova života a padesát let po jeho smrti nebo po smrti posledního z autorů; pokud je počítačový program anonymním dílem anebo pseudonymním dílem anebo pokud je podle vnitrostátních právních předpisů v souladu s čl. 2 odst. 1 za autora považována právnická osoba, trvá doba ochrany padesát let ode dne, kdy byl počítačový program poprvé oprávněně zveřejněn. Doba trvání ochrany se počítá od 1. ledna roku následujícího po uvedených událostech.2. Členské státy, které již používají dobu ochrany delší než je doba uvedená v odstavci 1, mohou zachovat svoji současnou dobu trvání ochrany až do doby, kdy bude doba trvání ochrany chráněných děl zharmonizována s právem Společenství obecnějším způsobem.Článek 9Další uplatňování jiných právních předpisů1. Ustanoveními této směrnice nejsou dotčeny jiné právní přepisy vztahující se zejména na patenty, ochranné známky, nekalou soutěž, obchodní tajemství, ochranu polovodičových výrobků nebo smluvní právo. Veškerá smluvní ustanovení, která jsou v rozporu s článkem 6 nebo s výjimkami uvedenými v čl. 5 odst. 2 a 3, jsou od počátku neplatná.2. Ustanovení této směrnice se vztahují rovněž na počítačové programy vytvořené před 1. lednem 1993, aniž jsou dotčeny úkony, ke kterým došlo před tímto dnem, a práva nabytá před tímto dnem.Článek 10Závěrečná ustanovení1. Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. ledna 1993. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.Přijímají-li členské státy tato opatření, musí v nich být učiněn odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.Článek 11Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 14. května 1991.Za RadupředsedaJ. F. Poos[1] Úř. věst. C 91, 12.4.1989, s. 4 aÚř. věst. C 320, 20.12.1990, s. 22.[2] Úř. věst. C 231, 17.9.1990, s. 78 a rozhodnutí ze dne 17. dubna 1991 (dosud nezveřejněno v Úř.věst.).[3] Úř. věst. C 329, 30.12.1989, s. 4.--------------------------------------------------


title: Směrnice Rady 94/67/ES ze dne 16. prosince 1994 o spalování nebezpečných odpadů

text:
Avis juridique important

|

31994L0067

Official Journal L 365 , 31/12/1994 P. 0034 - 0045 Finnish special edition: Chapter 15 Volume 14 P. 0186  Swedish special edition: Chapter 15 Volume 14 P. 0186

SMĚRNICE RADY 94/67/ESze dne 16. prosince 1994o spalování nebezpečných odpadůRADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména čl. 130s odst. 1 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise[1],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru[2],v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy[3],vzhledem k tomu, že cíle a zásady politiky životního prostředí Společenství stanovené v článku 130r Smlouvy jsou zaměřeny zejména na prevenci znečišťování, a to pomocí činností prováděných přednostně u zdrojů a uplatňování zásady "znečišťovatel platí";vzhledem k tomu, že usnesením Rady ze dne 7. května 1990 o odpadové politice[4] byla Komise vyzvána, aby jako naléhavý úkol doplnilasvé návrhy týkající se spaloven průmyslových odpadů;vzhledem k tomu, že spalováním nebezpečných odpadů vznikají emise, které mohou způsobovat znečištění, a tím poškozovat lidské zdraví a životní prostředí, pokud nejsou náležitě kontrolovány; že v některých případech může toto znečištění překračovat hranice státu;vzhledem k tomu, že k ochraně životního prostředí před nebezpečnými emisemi ze spalování nebezpečných odpadů je proto nutné preventivní opatření;vzhledem k tomu, že dosavadní rozdíly v předpisech o spalování nebezpečných odpadů platné v jednotlivých členských státech a v některých případech i absence takových předpisů odůvodňují přijetí opatření na úrovni Společenství;vzhledem k tomu, že podle článku 130t Smlouvy přijetí této směrnice nebrání členským státům, aby si zachovaly nebo aby přijaly přísnější opatření k ochraně životního prostředí slučitelná se Smlouvou;vzhledem k tomu, že článek 4 směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech[5] požaduje, aby členské státy přijaly opatření nezbytná k tomu, aby odpady byly využívány nebo odstraňovány, aniž by docházelo k ohrožování lidského zdraví a k poškozování životního prostředí; že za tímto účelem článek 9 uvedené směrnice stanoví, že každé zařízení nebo podnik nakládající s odpady musí mít povolení příslušných orgánů týkající se mimo jiné preventivních opatření, která je třeba přijmout;vzhledem k tomu, že články 3 a 4 směrnice Rady 84/360/EHS ze dne 28.června 1984 o boji proti znečišťování ovzduší z průmyslových zařízení[6] stanoví, že k provozu průmyslových zařízení spadajících do uvedených kategorií, k nimž patří i zařízení na spalování odpadů, je třeba předem získat povolení;vzhledem k tomu, že spalovací zařízení vybudovaná a provozovaná podle této směrnice mají omezit rizika spojená se znečištěním vznikajícím oxidací nebezpečných odpadů, snížit množství a objem těchto odpadů a vytvářet zbytky, jež lze opětovně využít nebo bezpečně odstranit;vzhledem k tomu, že vysoká úroveň ochrany životního prostředí vyžaduje stanovení a dodržování odpovídajících provozních podmínek a mezních hodnot emisí pro spalovny nebezpečných odpadů ve Společenství; že jsou nezbytná zvláštní ustanovení pro emise dioxinů a furanů, které je nutno snižovat používáním nejpokročilejší technologie;vzhledem k tomu, že k monitorování emisí je nutno používat nejpokročilejších měřicích metod, aby bylo zajištěno dodržování mezních hodnot emisí a směrných hodnot pro znečišťující látky;vzhledem k tomu, že je nutná komplexní ochrana životního prostředí před emisemi ze spalování nebezpečných odpadů; že vodné odpady z čištění spalin tudíž mohou být vypouštěny pouze po zvláštní úpravě, aby se omezil přenos znečištění z jedné složky životního prostředí do druhé; že do dvou let od vstupu této směrnice v platnost by měly být stanoveny zvláštní mezní hodnoty emisí pro znečišťující látky v těchto vodných odpadech;vzhledem k tomu, že je třeba stanovit opatření pro případy překročení těchto mezních hodnot emisí a pro technicky nevyhnutelné odstávky, poruchy či výpadkyčisticích zařízení;vzhledem k tomu, že spoluspalování nebezpečného odpadu v zařízeních, která původně nebyla pro spalování nebezpečných odpadů určena, by neměla vést k vyšším emisím znečišťujících látek v té části objemu spalin, jež z takového spoluspalování pocházejí, a tudíž musí být pro toto společné spalování stanovena odpovídající omezení;vzhledem k tomu, že pro zlepšení ochrany lidského zdraví a životního prostředí musí být stávající spalovací zařízení urychleně uzpůsobena mezním hodnotám emisí stanoveným v této směrnici, aby se předcházelo zvýšenému přesunu nebezpečných odpadů do těchto zařízení;vzhledem k tomu, že je třeba zřídit výbor, který by Komisi napomáhal při provádění této směrnice a jejím přizpůsobování vědeckému a technickému pokroku;vzhledem k tomu, že zprávy o provádění této směrnice jsou důležitým nástrojem pro informování Komise a členských států o pokroku dosaženém v oblasti metod snižování emisí;vzhledem k tomu, že do 31. prosince 2000 musí být Radě předloženy návrhy na přezkoumání mezních hodnot emisí a s ním souvisejících ustanovení této směrnice z hlediska očekávaného technologického vývoje, zkušeností z provozu spaloven a požadavků ochrany životního prostředí,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 11. Účelem této směrnice je zavést opatření a postupy, jimiž se předejdou, nebo není-li to proveditelné, maximálně omezí negativní vlivy spalování nebezpečných odpadů na životní prostředí, zejména znečišťování ovzduší, půdy, povrchové a podzemní vody a s tím spojená rizikapro lidské zdraví, a k tomuto účelu stanovit nebo zachovat odpovídající provozní podmínky a mezní hodnoty emisí pro spalovny nebezpečného odpadu ve Společenství.2. Tato směrnice se použije, aniž jsou dotčeny jiné příslušné předpisy Společenství, zejména předpisy o odpadech a ochraně zdraví a bezpečnosti práceve spalovacích zařízeních.Článek 2Pro účely této směrnice se:1. "nebezpečným odpadem" rozumějí jakékoli tuhé či kapalné odpady podle definice v čl. 1 odst. 4 směrnice Rady 91/689/EHS ze dne 12. prosince 1991 o nebezpečných odpadech[7].Z oblasti působnosti této směrnice jsou však vyňaty následující nebezpečné odpady:- hořlavé kapalné odpady včetně odpadních olejů podle definice v článku 1 směrnice Rady 75/439/EHS ze dne 16.června 1975 o nakládání s odpadními oleji[8], pokud splňují tato tři kritéria:i) hmotnostní podíl polychlorovaných aromatických uhlovodíků, např. polychlorovaných bifenylů (PCB) nebo pentachlorfenolu (PCP) nepřekračuje koncentrace stanovené příslušnými právními předpisy Společenství;ii) tyto odpady nejsou považovány za nebezpečné, protože neobsahují další složky uvedené v příloze II směrnice 91/689/EHS v množstvích či koncentracích, které nejsou slučitelné s dosažením cílů stanovených v článku 4 směrnice 75/442/EHS;iii) jejich čisté spalné teplo činí minimálně 30 MJ/kg,- všechny hořlavé kapalné odpady, které ve spalinách vznikajících přímo jejich spalováním nemohou způsobovat vyšší koncentrace emisí nebo jiné emise, než jaké vznikají při spalování plynového oleje podle definice v čl. 1 odst. 1 směrnice 75/716/EHS[9],- nebezpečné odpady vznikající při průzkumu a těžbě nalezišť ropy a zemního plynu ze zařízení na moři a spalované v těchto zařízeních,- komunální odpad, na který se vztahují směrnice 89/369/EHS[10] a 89/429/EHS[11],- čistírenské kaly vznikající při úpravě a čištění komunálních odpadních vod, které nejsou považovány za nebezpečné kvůli obsahu složek uvedených v příloze II směrnice 91/689/EHS v množstvích či koncentracích stanovených členskými státy, dokud nebude vydán seznam nebezpečných odpadů podle čl. 1 odst. 4 uvedené směrnice, a které neodpovídají cílům stanoveným v článku 4 směrnice 75/442/EHS. Touto výjimkou nejsou dotčena ustanovení směrnice 86/278/EHS[12];2. "spalovacím zařízením" rozumí technické zařízení používané ke spalování nebezpečných odpadů oxidací, s využitím tepla vzniklého spalováním nebo bez něho, včetně předběžné úpravy a pyrolýzy či jiných procesů tepelné úpravy, jako je např. plasmový proces, pokud jsou látky tímto zpracováním vzniklé následně spáleny. Patří sem také zařízení spalující tyto odpady jako základní nebo doplňkové palivo v průmyslových výrobách.Tato definice zahrnuje stanoviště a celé zařízení včetně zařízení pro příjem odpadů, zařízení pro skladování a předběžnou úpravu odpadů, spalovací pece, jejích odpadů, systémů přívodu paliva a přívodu vzduchu, zařízení na čištění spalin a odpadních vod, jakož i včetně přístrojů a systémů pro řízení spalovacího provozu a pro průběžné zaznamenávání a monitorování podmínek spalování.Tato definice se nevztahuje na tato zařízení:- spalovací pece pro uhynulá těla zvířat nebo jejich části,- spalovací pece pro infekční klinické odpady, pokud nejsou tyto odpady považovány za nebezpečné v důsledku přítomnosti dalších složek uvedených v příloze II ke směrnici 91/689/EHS, nebo- zařízení pro spalování komunálního odpadu, v nichž jsou rovněž spalovány infekční klinické odpady nesmíšené s jinými odpady, které jsou považovány za nebezpečné na základě jedné z dalších vlastností uvedených v příloze III ke směrnici 91/689/EHS;3. "novým spalovacím zařízením" rozumí zařízení, k jehož provozu bylo vydáno povolení počínaje dnem uvedeným v čl. 18 odst.1;4. "stávajícím spalovacím zařízením" rozumí zařízení, k jehož provozu bylo vydáno původní povolení přede dnem uvedeným v čl. 18 odst. 1;5. "mezní hodnotou emisí" rozumí hmotnostní koncentrace znečišťujících látek, která nesmí být v emisích ze zařízení během stanoveného období překročena;6. "provozovatelem" rozumí fyzická nebo právnická osoba, která provozuje spalovací zařízení nebo která převedla rozhodovací hospodářskou pravomoc k tomuto zařízení nebo na kterou tato rozhodovací hospodářská pravomoc byla převedena.Článek 31. Povolení podle článků 9 a 10 směrnice 75/442/EHS, článku 11 téže směrnice ve znění doplněném článkem 3 směrnice 91/689/EHS a článku 3 směrnice 84/360/EHS se udělí pouze tehdy, jestliže ze žádosti vyplývá, že spalovací zařízení je navrženo, vybaveno a bude provozováno tak, aby byla uplatňována vhodná preventivní opatření proti znečišťování životního prostředí a plněny požadavky stanovené v článcích 5 až 12 této směrnice.2. V povolení uděleném příslušným orgánem musí být výslovně uvedeny druhy a množství nebezpečných odpadů, které mohou být spalovacím zařízením zpracovávány, jakož i celková kapacita spalovacího zařízení.3. Pokud se v zařízení, které není v první řadě určeno ke spalování nebezpečných odpadů, spalují jako příměs také nebezpečné odpady, přičemž na spalování nebezpečných odpadů připadá v kterémkoli okamžiku provozu nejvýše 40 % celkového množství tepla produkovaného tímto zařízením, vztahují se na takové zařízení přinejmenšímustanovení těchto článků:- články 1 až 5,- čl. 6 odst.1 a 5,- článek 7, včetně ustanovení o měření podle článků 10 a 11,- článek 9,- články 12, 13 a 14.4. Povolení pro spoluspalování podle odstavce 3 se udělí pouze tehdy, jestliže ze žádosti vyplývá, že:- hořáky pro nebezpečné odpady jsou umístěny a odpad přiváděn tak, aby bylo dosaženo pokud možno co nejúplnějšího spálení,- podle výpočtů stanovených v příloze II budou dodržena ustanovení článku 7.V povolení musí být výslovně uvedeny druhy a množství nebezpečných odpadů, které mohou být v zařízení spoluspalovány. Dále v něm musí být předepsány minimální a maximální hmotnostní tokytěchto nebezpečných odpadů, jejich nejnižší a nejvyšší spalné teplo a maximální obsah znečišťujících látek, např. PCB, PCP, chlóru, fluoru, síry a těžkých kovů.Výsledky měření prováděných v průběhu šesti měsíců od zahájení provozu za nejméně příznivých předpokládaných podmínek musí prokázat, že jsou dodržována ustanovení článku 7. Pro toto období mohou příslušné orgány udělit výjimky z plnění požadavku procentního podílu podle odstavce 3.Článek 4Žádosti o povolení a rozhodnutí příslušných orgánů o těchto žádostech, jakož i výsledky monitorování podle článku 11 této směrnice, musí být zpřístupněny veřejnosti v souladu se směrnicí Rady 90/313/EHS ze dne 7. června 1990 o svobodě přístupu k informacím o životním prostředí[13].Článek 51. Provozovatel učiní všechna opatření týkající se dodávky a příjmu odpadu s cílem předcházení, nebo pokud to není proveditelné, maximálního omezování negativních účinků na životní prostředí, zejména znečišťování ovzduší, půdy a povrchových i podzemních vod a rizika pro lidské zdraví. Tato opatření musí přinejmenším splnit požadavky stanovené v odstavcích 2 a 3.2. Před přijetím odpadů do spalovacího zařízení musí mít provozovatel k dispozici popis odpadů obsahující tyto údaje:- fyzikální, a pokud možno i chemické složení odpadu a všechny další údaje nutné k vyhodnocení vhodnosti odpadu pro zamýšlený spalovací proces,- nebezpečné vlastnosti odpadů, látky, se kterými se nemají směšovat, a předběžná opatření nutná při manipulaci s daným odpadem.3. Před přijetím odpadů do spalovacího zařízení musí provozovatel provést přinejmenším tyto postupy přejímky:- stanovení hmotnosti odpadu,- kontrolu dokumentace požadovanou směrnicí 91/689/EHS a popřípadě i nařízení Rady (EHS) č. 259/93 ze dne 1. února 1993 o dozoru nad přepravou odpadů v rámci Evropského společenství, do něj a z něj a o její kontrole[14] a dokumentů požadovaných v předpisech o přepravě nebezpečných nákladů,- odběr reprezentativních vzorků, pokud není nepřiměřený, který se uskuteční pokud možno před vyložením odpadu, aby bylo možno kontrolami ověřit shodu s popisem podle odstavce 2 a aby příslušné orgány mohly zjistit charakter zpracovávaných odpadů. Tyto vzorky se uschovají nejméně jeden měsíc po spálení odpadu.4. Příslušné orgány mohou povolit výjimku z ustanovení odstavců 2 a 3 průmyslovým závodům a podnikům, které spalují pouze vlastní odpad v místě jeho vzniku za předpokladu, že je dosahováno stejné úrovně ochrany.Článek 61. Zařízení ke spalování nebezpečných odpadů jsou provozována tak, aby bylo dosaženo co nejdokonalejšího spálení. To si může vyžádat použití vhodných metod předběžné úpravy odpadu.2. Všechna spalovací zařízení musí být navržena, vybavena a provozována tak, aby plyn ze spalování nebezpečných odpadů byl za posledním přívodem spalovacího vzduchu v kontrolované a homogenní formě i za nejméně příznivých podmínek a za přítomnosti nejméně 6 % kyslíku ohřát na teplotu minimálně 850 °C dosaženouna vnitřní stěně nebo v blízkosti vnitřní stěny spalovací komory, a to po dobu alespoň dvou sekund za přítomnosti minimálně 6 % kyslíku; jsou-li spalovány nebezpečné odpady obsahující více než 1 % halogenovaných organických látek, vyjádřených jako obsah chlóru, musí být tato teplota zvýšena na minimálně 1 100 °C.Jestliže se v peci spalují pouze kapalné nebezpečné odpady nebo směs plynných látek a práškovitých tuhých látek z tepelné předběžné úpravy nebezpečných odpadů za nedostatku kyslíku a pokud na plynnou složku připadá více než 50 % veškerého uvolňovaného tepla, musí obsah kyslíku za posledním přívodem spalovacího vzduchu činit alespoň 3 %.3. Všechna spalovací zařízení musí být vybavena hořáky, které se automaticky zapnou, jakmile teplota spalin za posledním přívodem spalovacího vzduchu klesne pod příslušnou minimální teplotu stanovenou v odstavci 2. Tyto hořáky se musí rovněž používat během uvádění zařízení do provozunebo odstavování z provozu, aby se zajistilo udržení této minimální teploty po dobu přítomnosti nespáleného odpadu ve spalovací komoře.Během uvádění zařízení do provozu a odstavování z provozu nebo když teplota spalin klesne pod příslušnou minimální teplotu stanovenou v odstavci 2, nesmějí být k hořákům přiváděna taková paliva, která mohou způsobovat větší emise, než jaké vznikají při spalování plynového oleje podle definice v čl. 1 odst. 1 směrnice 75/716/EHS, zkapalněného plynu nebo zemního plynu.Zařízení musí být povinně vybaveno funkčním systémem, který brání přívodu nebezpečného odpadu:- při spouštění, dokud není dosaženo požadované minimální spalovací teploty,- ve všech případech, kdy není dosaženo požadované minimální spalovací teploty,- ukazují-li nepřetržitá měření podle čl. 11 odst.1, že došlo k překročení některé mezní hodnoty emisí v důsledku poruchy nebo výpadku čisticího zařízení.4. Příslušné orgány mohou v povolení pro některé nebezpečné odpady schválit a specifikovat požadavky odlišné od požadavků stanovených v odstavci 2. Takové schválení je podmíněno minimálně tím, že jsou dodržena ustanovení článku 7 a že úrovněemitovaných dioxinů a furanů jsou nižší než hodnoty nebo rovny hodnotám, kterých je dosaženo uplatněním požadavků stanovených v odstavci 2 tohoto článku.Veškeré provozní podmínky stanovené v tomto odstavci a výsledky provedených ověření musí být oznámeny Komisi jako součást informací poskytovaných podle článku 17.5. Mezní hodnoty emisí oxidu uhelnatého (CO) ve spalinách jsou během provozu spalovacího zařízení splněny, pokud:a) žádný denní průměr nepřekročí 50 mg/m3;b) v průběhu 24 hodin minimálně 95 % veškerých desetiminutových průměrů nepřekročí 150 mg/m3 nebo žádný půlhodinový průměr za stejné období nepřekročí 100 mg/m3.6. Všechna spalovací zařízení musí být navržena, vybavena a provozována tak, aby se zabránilo emisím do ovzduší významně zvyšujícím imise; zejména je nutné, aby spaliny byly regulovaným způsobem vypouštěny komínem.Výška komínu se vypočte tak, aby byla zajištěna ochrana lidského zdraví a životního prostředí.Článek 71. Spalovací zařízení musí být navržena, vybavena a provozována tak, aby ve spalinách nebyly překračovány přinejmenším tyto mezní hodnoty emisí:a) Denní průměry:1. tuhé znečišťující látky celkem 10 mg/m32. plynné a těkavé organické látky, vyjádřené jako celkový obsah organického uhlíku 10 mg/m33. chlorovodík (HCl) 10 mg/m34. fluorovodík (HF) 1 mg/m35. oxid siřičitý (SO2) 50 mg/m3b) Půlhodinové průměry:A B1. tuhé znečišťující látky celkem 30 mg/m3 10 mg/m32. plynné a těkavé organické látky, vyjádřené jako celkový obsah organického uhlíku 20 mg/m3 10 mg/m33. chlorovodík (HCl) 60 mg/m3 10 mg/m34. fluorovodík (HF) 4 mg/m3 2 mg/m35. oxid siřičitý (SO2) 200 mg/m3 50 mg/m3c) Všechny průměry během období odběru vzorků trvajícího minimálně 30 minut a maximálně osm hodin:1. kadmium a jeho sloučeniny vyjádřené jako kadmium (Cd) součtová koncentrace 0,05 mg/m3(*); 0,1 mg/m3(**)2. thalium a jeho sloučeniny vyjádřené jako thalium (Tl) součtová koncentrace 0,05 mg/m3(*); 0,1 mg/m3(**)3. rtuť a její sloučeniny vyjádřené jako rtuť (Hg) součtová koncentrace 0,05 mg/m3(*); 0,1 mg/m3(**)4. antimon a jeho sloučeniny vyjádřené jako antimon (Sb) součtová koncentrace 0,5 mg/m3(*); 1 mg/m3(**)5. arsen a jeho sloučeniny vyjádřené jako arsen (As) součtová koncentrace 0,5 mg/m3(*); 1 mg/m3(**)6. olovo a jeho sloučeniny vyjádřené jako olovo (Pb) součtová koncentrace 0,5 mg/m3(*); 1 mg/m3(**)7. chrom a jeho sloučeniny vyjádřené jako chrom (Cr) součtová koncentrace 0,5 mg/m3(*); 1 mg/m3(**)8. kobalt a jeho sloučeniny vyjádřené jako kobalt (Co) součtová koncentrace 0,5 mg/m3(*); 1 mg/m3(**)9. měď a její sloučeniny vyjádřené jako měď (Cu) součtová koncentrace 0,5 mg/m3(*); 1 mg/m3(**)10. mangan a jeho sloučeniny vyjádřené jako mangan (Mn) součtová koncentrace 0,5 mg/m3(*); 1 mg/m3(**)11. nikl a jeho sloučeniny vyjádřené jako nikl (Ni) součtová koncentrace 0,5 mg/m3(*); 1 mg/m3(**)12. vanad a jeho sloučeniny vyjádřené jako vanad (V) součtová koncentrace 0,5 mg/m3(*); 1 mg/m3(**)13. cín a jeho sloučeniny vyjádřené jako cín (Sn) součtová koncentrace 0,5 mg/m3(*); 1 mg/m3(**)Tyto průměry se vztahují i na emise příslušných těžkých kovů a jejich sloučenin v těkavé formě._________(*) Nová spalovací zařízení.(**) Stávající spalovací zařízení.2. Emise dioxinů a furanů musí být snižovány pomocí nejpokročilejších metod. Nejpozději od 1. ledna 1997 nesmí žádný z průměrů naměřených během období odběru vzorků trvajícího minimálně šest hodin a maximálně osm hodin překročit mezní hodnotu 0,1 ng/m3, pokud alespoň šest měsíců před tímto datem nejsou k dispozici harmonizované měřicí hodnoty stanovené Komisí na úrovni Společenství, a to postupem podle článku 16. Tato mezní hodnota je definována jako součet koncentrací jednotlivých dioxinů a furanů vyjádřených na ekvivalent toxicity podle přílohy I.Do dne, kdy se začne uplatňovat tato mezní hodnota, ji budou členské státy používat alespoň jako směrnou hodnotu.3. Výsledky měření prováděných za účelem prověření dodržování mezních hodnot a směrných hodnot stanovených v článku 6 a v tomto článku platí pro podmínky stanovené v čl. 11 odst. 2.4. Jsou-li spalovány nebezpečné odpady společně s palivy v souladu s čl. 3 odst. 3, vztahují se ustanovení čl. 6 odst.5 a odstavců 1, 2 a 3 tohoto článku pouze na tu část objemu odpadních plynů, která pochází ze spalování nebezpečných odpadů, a to v souladu s kritérii stanovenými v příloze II.Přiměřené mezní hodnoty emisí a směrné hodnoty pro příslušné znečišťující látky emitované v odpadních plynech ze zařízení, na která se vztahují ustanovení čl. 3 odst. 3, musí být stanoveny v souladu s přílohou II.Článek 81. Veškeré odpadní vody mohou být ze spalovacího zařízení vypouštěny pouze na základě povolení vydaného příslušnými orgány.2. Vypouštění vodných odpadů z čištění odpadních plynů do vodního prostředí se co nejvíce omezí.Na základě zvláštního ustanovení uvedeného v povolení se mohou vodné odpady vypouštět po oddělené úpravě pod podmínkou, že:- jsou splněny požadavky příslušných předpisů Společenství, vnitrostátních a místních předpisů ve formě mezních hodnot emisí,- hmotnost těžkých kovů, dioxinů a furanů obsažených ve výše uvedených vodných odpadech v poměru k množství zpracovaného nebezpečného odpadu je snížena natolik, že hmotnost, jež smí být vypouštěna do vody, je nižší než hmotnost, jež smí být vypouštěna do ovzduší.3. Aniž jsou dotčena ustanovení odstavce 2, stanoví Rada na návrh Komise do dvou let ode dne vstupu této směrnice v platnost řadu zvláštních mezních hodnot pro znečišťující látky obsažené ve vypouštěných odpadních vodách z čištění spalin.4. Areály spaloven, včetně navazujících skladovacích ploch pro nebezpečné odpady musí být navrženy a provozovány tak, aby se zabránilo proniknutí jakékoli znečišťující látky do půdy a podzemních vod podle ustanovení směrnice Rady 80/68/EHS ze dne 17. prosince 1979 o ochraně podzemních vod před znečišťováním některými nebezpečnými látkami[15]. Kromě toho musí být pamatováno na retenční kapacitu k zachycení odtoku srážkových vod z areálu spalovacího zařízení nebo znečištěných vod v případě úniků nebo hašení požáru. Tato retenční kapacita musí být tak velká, aby bylo možné zadrženou vodu podrobit rozborua v případě potřeby před vypuštěním vyčistit.Článek 91. Zbytkyvznikající při provozu spalovacího zařízení se využijí nebo odstraní v souladu se směrnicemi 75/442/EHS a 91/689/EHS. To si může vyžádat předběžnou úpravu těchto zbytků. Až do rozhodnutí o jejich využití nebo odstranění musí být tyto zbytky uchovávány odděleně; k dalšímu usnadnění těchto činností by měly být používány vhodné technologie.2. Přeprava a dočasné skladování suchých zbytků ve formě prachu, např. kotelního prachu a suchých zbytků z čištění spalin, se provádí v uzavřených kontejnerech.3. Veškeré teplo vznikající při spalovacích procesech, by mělo být v co největší míře využíváno.4. Před určením metod odstranění nebo využití zbytků ze spalování nebezpečných odpadů se provedou vhodné rozbory fyzikálních a chemických vlastností a znečišťujícíhopotenciálu různých zbytků ze spalování. Tyto rozboryse týkají zejména rozpustného podílu a těžkých kovů.Článek 101. Požadavky na měření za účelem monitorování ukazatelů, podmínek a hmotnostních koncentrací znečišťujících látek souvisejícíchs procesem spalování musí být, v souladu s ustanoveními článku 11, stanoveny v povolení nebo v podmínkách, jež jsou součástí povolení vydaného příslušnými orgány, nebo v příslušných obecně závazných předpisech obsahujících požadavky na měření.2. Povolení se vydá pouze tehdy, jestliže ze žádosti vyplývá, že navrhované měřicí metody splňují požadavky podle přílohy III. Hodnoty intervalu spolehlivosti (95 %) pro mezní hodnoty emisí, uvedené v čl. 6 odst. 5 písm. a) a v čl. 7 odst. 1 písm. a) bodech 1, 2, 3 a 5, nesmí překročit hodnoty uvedené v bodu 4 přílohy III.U automatizovaného monitorovacího zařízení je nutno kontrolovat správnost jeho instalace a funkcea podrobovat je každý rok ověřovací zkoušce.3. Metody odběru vzorků a měření používané ke splnění povinnosti provádět jednorázová měření každé látky znečišťující ovzduší, jakož i místa odběru vzorků a měření, musí být stanoveny v povolení vydávaném příslušnými orgány nebo v podmínkách, jež jsou součástí takového povolení, nebo v příslušných obecně závazných předpisech o metodách odběru vzorků a měření.Požadavky na jednorázová měření musí příslušné orgány stanovit v souladu s přílohou III.Článek 111. V souladu s přílohou III musí být u spalovacího zařízení prováděna tato měření:a) nepřetržité měření látek uvedených v čl. 6 odst. 5 a v čl. 7 odst.1 písm. a) a b);b) nepřetržité měření těchto technologických provozních ukazatelů:- teplota podle čl. 6 odst. 2 a 4,- teplota, tlak, koncentrace kyslíku a obsah vodní páry ve spalinách;c) minimálně dvě měření ročně u látek uvedených v čl. 7 odst. 1 písm. c) a odst. 2; během prvních 12 měsíců provozu se však musí provádět jedno měření každé dva měsíce;d) alespoň jednou při uvádění spalovacího zařízení do provozu a za předpokládaných nejméně příznivých provozních podmínek je třeba vhodným způsobem ověřit dobu zdržení, příslušnou minimální teplotu a obsah kyslíku ve spalinách podle čl. 6 odst. 2 a 4.Od nepřetržitého měření HF je možné upustit, pokud jsou používány čisticí stupně pro HCl, které zajišťují, že mezní hodnoty emisí podle čl. 7 odst. 1 písm. a) bodu 3 a odst. 1 písm. b) bodu 3 nejsou překračovány. V tomto případě musí být emise HF měřeny pravidelně.Nepřetržité měření obsahu vodní páry není nezbytné, pokud se odebírané vzorky odpadních plynů před rozborem vysušují.Měření znečišťujících látek uvedených v čl. 7 odst. 1 není nezbytné za předpokladu, že povolení připouští spalování pouze takových nebezpečných odpadů, jež nemohou způsobit výskyt průměrných hodnot výše uvedených znečišťujících látek vyšších než 10 % mezních hodnot emisí uvedených v čl. 7 odst. 1.Jakmile budou v rámci Společenství k dispozici vhodné měřicí metody, Komise postupem podle článku 16 rozhodne, odkdy musí být v souladu s přílohou III prováděno nepřetržité měření látek uvedených v čl. 7 odst. 1 písm. c) a odst. 2.2. Výsledky měření, prováděných za účelem ověření dodržování mezních hodnot emisí a směrných hodnot stanovených v článcích 6 a 7, se vztahují na následující podmínky:- teplota 273 K, tlak 101,3 kPa, 11 % kyslíku, suchý plyn,- teplota 273 K, tlak 101,3 kPa, 3 % kyslíku, suchý plyn, a to pouze v případě spalování odpadního oleje podle definice ve směrnici 75/439/EHS.Jsou-li nebezpečné odpady spalovány v atmosféře obohacené kyslíkem, mohou se výsledky měření vztahovat na obsah kyslíku stanovený příslušnými orgány s ohledem na specifické podmínky jednotlivých případů. V případě, na který se vztahuje čl. 3 odst. 3, se výsledky měření vztahují na celkový obsah kyslíku vypočítaný podle přílohy II.Jsou-li emise znečišťujících látek snižovány čištěním spalin, bude přepočet výsledků na vztažný obsah kyslíku podle prvního pododstavce prováděno pouze tehdy, pokud obsah kyslíku měřený během stejného období jako příslušná znečišťující látka překročí příslušný vztažný obsah kyslíku.3. Mezní hodnoty emisí jsou splněny, pokud:- žádný denní průměr nepřekračuje mezní hodnoty emisí stanovené v čl. 6 odst. 5 písm. a) a čl. 7 odst. 1 písm. a), přičemžbuď žádný z půlhodinových průměrů během roku nepřekračuje mezní hodnoty emisí ve sloupci A v čl. 7 odst. 1 písm. b),nebo 97 % půlhodinových průměrů během roku nepřekračuje mezní hodnoty emisí ve sloupci B v čl. 7 odst. 1 písm. b),- žádný průměr za období odběru vzorků podle čl. 7 odst. 1 písm. c) nepřekračuje mezní hodnoty emisí uvedené tamtéž,- jsou splněna ustanovení čl. 6 odst. 5 písm. b).K průměrům za období uvedená v čl. 12 odst. 2 se přitom nepřihlíží.Půlhodinové průměry a desetiminutové průměry se určují během skutečné doby provozu (včetně doby uvádění zařízení do provozu a odstavování z provozu, kdy se spaluje nebezpečný odpad) z naměřených hodnot po odečtení hodnoty intervalu spolehlivosti uvedené v bodu 4 přílohy III. Denní průměry se určují z takto stanovených validovaných průměrných hodnot.Průměry za období odběru vzorků, a v případě jednorázového měření HF i průměry pro HF, se určují v souladu s požadavky čl. 10 odst. 3.Článek 121. Jestliže provedená měření ukazují, že došlo k překročení mezních hodnot emisí stanovených touto směrnicí, musí o tom být neprodleně uvědoměny příslušné orgány. Při neplnění mezních hodnot emisí nesmí příslušné spalovací zařízení pokračovat ve spalovánínebezpečného odpadu do té doby, než příslušné orgány obnovení spalování tohoto odpadu povolí.2. Příslušné orgány stanoví maximální přípustné období pro technicky nevyhnutelné odstávky, poruchy či závady čisticího zařízení nebo měřicích přístrojů, během kterých může koncentrace regulovaných látek ve výpustích do ovzduší překročit stanovené mezní hodnoty emisí. Za žádných okolností se v zařízení nesmí pokračovat ve spalování nebezpečného odpadu po dobu delší než souvislé čtyři hodiny; navíc celková doba trvání provozu za těchto podmínek musí být v průběhu jednoho roku kratší než 60 hodin.V případě poruchy musí provozovatel co nejrychleji omezit nebo zastavit provoz, dokud se nepodaří obnovit obvyklé provozní podmínky. V zařízeních, na která se vztahuje čl. 3 odst. 3, musí být přívod nebezpečného odpadu zastaven.Celkový obsah tuhých znečišťujících látek ve vypouštěných spalinách nesmí za žádných okolností překročit hodnotu 150 mg/m3 vyjádřenou jako půlhodinový průměr; navíc nesmí být překročena mezní hodnota emisí stanovená v čl. 7 odst. 1 písm. a) bodu 2 a odst.1 písm. b) bodu. 2. Musí být splněny veškeré další podmínky uvedené v článku 6.Článek 131. Ustanovení této směrnice začínají platit pro stávající spalovací zařízení nejpozději tři roky a šest měsíců ode dne uvedeného v čl. 18 odst. 1.2. Provozovatel však může do šesti měsíců ode dne uvedeného v čl. 18 odst. 1 příslušným orgánům oznámit, že stávající zařízení předtím, než bude definitivně uzavřeno, nebude v provozu déle než 20 000 hodin v průběhu maximálně pětiletého období, počínaje dnem oznámení provozovatele. Na tento případ se nevztahuje ustanovení odstavce 1.Článek 14Se zřetelem k očekávanému rozvoji techniky, ke zkušenostem z provozu spaloven a k požadavkům ochrany životního prostředí předloží Komise do 31. prosince 2000 Radě zprávu vycházející ze zkušeností získaných při provádění této směrnice a z pokroku dosaženého v oblasti metod snižování emisí, ke které budou připojeny návrhy na přezkoumání mezních hodnot emisí a s ní souvisejících ustanovení této směrnice.Mezní hodnoty emisí stanovené na základě takového přezkoumání se nevztahují na stávající spalovací zařízení před 31. prosincem 2006.Článek 15Komise přijme v souladu s postupem podle článku 16 změny nutné k tomu, aby ustanovení článků 10 až 12 a příloh I až III byla přizpůsobena technickému pokroku.Článek 161. Komisi je nápomocen výbor složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.2. Zástupce Komise předkládá výboru návrh opatření, která mají být přijata. Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může stanovit předseda podle naléhavosti věci. V případě rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise, se stanovisko přijímá většinou podle čl. 148 odst. 2 Smlouvy.Hlasům zástupců členských států je přidělena váha stanovená v uvedeném článku. Předseda nehlasuje.3. a) Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.b) Pokud navrhovaná opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata. Rada se usnese kvalifikovanou většinou.Pokud se Rada neusnese do tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise s výjimkou případů, kdy se Rada proti opatřením vysloví prostou většinou.Článek 17Zprávy o provádění této směrnice budou vypracovávány postupem podle článku 5 směrnice 91/692/EHS. První zpráva zahrne celé první tříleté období ode dne vstupu této směrnice v platnost.Článek 181. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 1996. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si určí členské státy.2. Členské státy sdělí Komisi znění ustanovení vnitrostátního práva, která přijmou v oblasti působnosti této směrnice.Článek 19Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.Článek 20Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu, dne 16. prosince 1994.Za RadupředsedaA.MERKELPŘÍLOHA IEKVIVALENTY TOXICITY DIOXINŮ A DIBENZOFURANŮKe stanovení souhrnné hodnoty uvedené v čl. 7 odst. 2 se hmotnostní koncentrace níže uvedených dioxinů a dibenzofuranů před sečtením násobí níže uvedenými koeficienty ekvivalentu toxicity (podle koncepce ekvivalentů toxicity).koeficient ekvivalentu toxicity2,3,7,8 - tetrachlordibenzodioxin (TCDD) 11,2,3,7,8 - pentachlordibenzodioxin (PeCDD) 0,51,2,3,4,7,8 - hexachlordibenzodioxin (HxCDD) 0,11,2,3,7,8,9 - hexachlordibenzodioxin (HxCDD) 0,11,2,3,6,7,8 - hexachlordibenzodioxin (HxCDD) 0,11,2,3,4,6,7,8 - heptachlordibenzodioxin (HpCDD) 0,01- oktachlordibenzodioxin (OCDD) 0,0012,3,7,8 - tetrachlordibenzofuran (TCDF) 0,12,3,4,7,8 - pentachlordibenzofuran (PeCDF) 0,51,2,3,7,8 - pentachlordibenzofuran (PeCDF) 0,051,2,3,4,7,8 - hexachlordibenzofuran (HxCDF) 0,11,2,3,7,8,9 - hexachlordibenzofuran (HxCDF) 0,11,2,3,6,7,8 - hexachlordibenzofuran (HxCDF) 0,12,3,4,6,7,8 - hexachlordibenzofuran (HxCDF) 0,11,2,3,4,6,7,8 - heptachlordibenzofuran (HpCDF) 0,011,2,3,4,7,8,9 - heptachlordibenzofuran (HpCDF) 0,01- oktachlordibenzofuran (OCDF) 0,001PŘÍLOHA IISTANOVENÍ MEZNÍCH HODNOT EMISÍ A SMĚRNÝCH HODNOT PRO SPOLUSPALOVÁNÍ NEBEZPEČNÉHO ODPADU S DALŠÍM PALIVEMMezní hodnota emisí nebo směrná hodnota pro každou jednotlivou znečišťující látku a oxid uhelnatý ve spalinách, které vznikají při společném spalování nebezpečného odpadu s dalším palivem, musí být vypočteny podle vzorce:Vodpad x Codpad + Vproc x Cproc -= CVodpad + VprocVodpad: objem spalin vzniklých spalováním pouze nebezpečného odpadu stanovený podle odpadu s nejnižší výhřevností uvedeného v povolení a vztažené na podmínky uvedené v čl. 11 odst. 2.Je-li teplo uvolňované při spalování nebezpečného odpadu nižší než 10 % celkového množství tepla uvolňovaného v tomto zařízení, musí se při výpočtu Vodpad vycházet z (teoretického) množství odpadu, jehož spálením by se dosáhlo 10 % uvolněného tepla při stanovené hodnotě celkového uvolňovaného tepla.Codpad: mezní hodnoty emisí stanovené pro zařízení určená pouze pro spalování nebezpečného odpadu (přinejmenším mezní hodnoty emisí a směrné hodnoty pro znečišťující látky a oxid uhelnatý uvedené v čl. 7 odst. 1 a 2 a v čl. 6 odst. 5).Vproc: objem spalin vznikajících v zařízení při procesu včetně, spalování úředně povolených paliv, která jsou v zařízení obvykle používána (bez nebezpečného odpadu), stanovený na základě obsahu kyslíku, ke kterému musí být emise vztaženy podle předpisů Společenství nebo předpisů vnitrostátních. Pokud pro daný druh zařízení takové předpisy neexistují, musí se použít skutečný obsah kyslíku ve spalinách nezředěný přidáním vzduchu, který je pro vlastní proces zbytečný. Ostatní vztažné podmínky jsou stanoveny v čl. 11 odst. 2.Cproc: mezní hodnoty emisí pro příslušné znečišťující látky a oxid uhelnatý ve spalinách z takových zařízení, která vyhovují vnitrostátním právním předpisům, nařízením a správním předpisům pro tento typ zařízení při spalování obvyklých úředně povolených paliv (bez nebezpečného odpadu). Pokud takové předpisy neexistují, použijí se mezní hodnoty emisí stanovené v povolení. Jestliže ani tyto neexistují, použijí se hodnoty skutečné hmotnostní koncentrace.C: Celková mezní hodnota emisí či směrná hodnota pro CO a příslušné znečišťující látky, který nahrazuje mezní hodnoty emisí a směrnou hodnotu podle čl. 6 odst. 5 a čl. 7 odst. 1 a 2. Celkový obsah kyslíku, jímž se nahradí vztažný obsah kyslíku podle článků 6 a 7, se vypočte na základě výše uvedeného obsahu kyslíku při respektování parciálních objemů.Nepřihlíží se ke znečišťujícím látkám a CO, které nepocházejí přímo ze spalování nebezpečného odpadu nebo paliv (např. pocházejících z materiálů nezbytných pro výrobu nebo z výrobků), ani k CO pocházejícímu přímo z tohoto spalování, jestliže- vyšší koncentrace CO ve spalinách je nutná pro výrobní proces,- je dodržena hodnota Codpad pro dioxiny a furany.V každém případě musí být pro dané nebezpečné odpady, jejichž společné spalování bylo povoleno, vypočtena celková mezní hodnota emisí (C) tak, aby emise do životního prostředí byly co nejnižší.PŘÍLOHA IIIMĚŘICÍ METODY1. Měření ke stanovení koncentraci látek znečišťujících ovzduší v nosném plynu musí být prováděno reprezentativně.2. Odběr vzorků a rozbor všech znečišťujících látek včetně dioxinů a furanů, jakož i referenční měřicí metody ke kalibraci automatizovaných měřicích systémů musí odpovídat normám CEN, jež jsou vypracovávány na žádost Komise. Dokud nebudou tyto normy CEN vypracovány, platí příslušné vnitrostátní normy.3. Postup monitorování dioxinů a furanů může být úředně schválen pouze tehdy, jestliže mez zjistitelnosti pro odběr vzorků a rozbor jednotlivých dioxinů a furanů je dostatečně nízká, aby umožňovala dosažení rozumného výsledku z hlediska ekvivalentu toxicity.4. Hodnoty intervalu spolehlivosti 95 % stanoveného pro mezní hodnoty emisí nesmějí překročit níže uvedené procentní podíly mezních hodnot emisí:oxid uhelnatý (čl. 6 odst. 5 písm. a)): 10 %oxid siřičitý (čl. 7 odst.1 písm. a) bod. 5): 20 %tuhé znečišťující látky celkem (čl. 7 odst.1 písm. a) bod 1): 30 %organický uhlík celkem (čl. 7 odst. 1 písm. a) bod 2): 30 %chlorovodík (čl. 7 odst. 1 písm. a) bod 3): 40 %[1] Úř. věst. C 130, 21.5.1992, s. 1[2] Úř. věst. C 332, 16.12.1992, s. 49.[3] Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 10. května 1993 (Úř. věst. C 115, 26.4.1993, s. 90) Společný postoj Rady ze dne 11.července 1994 (Úř. věst. C 232, 20.8.1994, s. 35) a rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 17. listopadu 1994 (Úř. věst. C 341, 5.12.1994).[4] Úř. věst. C 122, 18.5.1990, s. 2.[5] Úř. věst. L 194, 25.7.1975, s. 39. Směrnice naposledy pozměněna směrnicí 91/692/EHS (Úř. věst. L 377, 31.12.1991, s. 48).[6] Úř. věst. L 188, 16.7.1984, s. 20. Směrnice naposledy pozměněna směrnicí 91/692/EHS.[7] Úř. věst. L 377, 31.12.1991, s. 20.[8] Úř. věst. L 194, 25.7.1975, s. 23. Směrnice naposledy pozměněna směrnicí 91/692/EHS.[9] Směrnice Rady 75/716/EHS ze dne 24. listopadu 1975 o sbližování zákonů členských států týkajících se obsahu síry v některých kapalných palivech (Úř. věst. L 307, 27.11.1975, s. 22) Směrnice naposledy pozměněná směrnicí 91/692/EHS.[10] Směrnice Rady 89/369/EHS ze dne 8. června 1989 o předcházení znečišťování ovzduší z nových spaloven komunálního odpadu (Úř. věst. L 163, 14.6.1989, s. 32).[11] Směrnice Rady 89/429/EHS ze dne 21. června 1989 o snižování znečišťování ovzduší ze stávajících spaloven komunálního odpadu (Úř. věst. L 203, 15.7.1989, s. 50).[12] Směrnice Rady 86/278/EHS ze dne 12. června 1968 o ochraně životního prostředí a zejména půdy při používání čistírenských kalů v zemědělství (Úř. věst. L 181, 4.7.1986, s. 6). Směrnice naposledy pozměněná směrnicí 91/692/EHS.[13] Úř. věst. L 158, 23.6.1990, s. 56.[14] Úř. věst. L 30, 6.2.1993, s. 1.[15] Úř. věst. L 20, 26.1.1980, s. 43. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí 91/692/EHS.


title: Směrnice Rady ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění při fúzích, rozděleních, převodech aktiv a výměně akcií týkajících se společností z různých členských států

text:
Důležité právní upozornění

|

31990L0434

Úřední věstník L 225 , 20/08/1990 S. 0001 - 0005 Finské zvláštní vydání: Kapitola 9 Svazek 2 S. 0020  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 9 Svazek 2 S. 0020

		Směrnice Radyze dne 23. července 1990o společném systému zdanění při fúzích, rozděleních, převodech aktiv a výměně akcií týkajících se společností z různých členských států(90/434/EHS)RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 100 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise [1],s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],vzhledem k tomu, že fúze, rozdělení, převody aktiv a výměny akcií týkající se společností z různých členských států mohou být nezbytné k tomu, aby se ve Společenství vytvořily podmínky obdobné podmínkám vnitřního trhu, a tím zajistilo vytvoření a účinné fungování společného trhu; že těmto operacím by neměly být kladeny překážky v podobě omezení, znevýhodnění nebo zvláštních narušení, které by vyplývaly z daňových předpisů členských států; že je proto nezbytné zavést pro tyto operace daňová pravidla neutrální z hlediska hospodářské soutěže, aby se podniky mohly přizpůsobit požadavkům společného trhu, zvýšit svou produktivitu a zlepšit svou konkurenceschopnost na mezinárodní úrovni;vzhledem k tomu, že daňové předpisy tyto operace znevýhodňují oproti obdobným operacím, které se týkají společností ve stejném členském státě; že je nezbytné tato znevýhodnění odstranit;vzhledem k tomu, že tohoto cíle nelze dosáhnout tím, že by se stávající systémy platné v členských státech rozšířily na úroveň Společenství, neboť rozdíly mezi těmito systémy mohou vyvolávat narušení hospodářské soutěže; že uspokojivé řešení může v tomto ohledu přinést pouze společný daňový systém;vzhledem k tomu, že společný daňový systém musí zamezit ukládání daní v souvislosti s fúzemi, rozděleními, převody aktiv nebo výměnami akcií, a přitom zajišťovat finanční zájmy státu, v němž se nachází převádějící nebo nabytá společnost;vzhledem k tomu, že co se týče fúzí, rozdělení nebo převodů aktiv, vedou tyto operace zpravidla k přeměně převáděné společnosti ve stálou provozovnu společnosti přijímající aktiva nebo k připojení aktiv ke stálé provozovně společnosti přijímající aktiva;vzhledem k tomu, že systém odložení zdanění kapitálových zisků vztahujících se k převáděným aktivům až do jejich skutečného převodu, jenž je uplatňován vůči aktivům, která jsou převáděna na takovou stálou provozovnu, umožňuje zamezit zdanění dotyčných kapitálových zisků a přitom zaručuje jejich konečné zdanění státem převádějící společnosti ke dni jejich vzniku;vzhledem k tomu, že je rovněž nezbytné vymezit daňový systém pro určité opravné položky, rezervy nebo ztráty převádějící společnosti a vyřešit daňové obtíže vznikající v případě, že jedna z obou společností má podíl na základním kapitálu druhé společnosti;vzhledem k tomu, že přidělení cenných papírů přijímající nebo nabývající společnosti společníkům převádějící společnosti by nemělo samo o sobě vést k žádnému zdanění vůči těmto společníkům;vzhledem k tomu, že je nezbytné dát členským státům možnost odmítnout použití této směrnice v případech, kdy cílem fúze, rozdělení, převodu aktiv nebo výměny akcií je daňový únik či vyhnutí se daňovým povinnostem, nebo přestane-li v důsledku takové operace některá společnost, ať už se této operace sama účastní nebo ne, splňovat podmínky požadované pro zastoupení zaměstnanců v orgánech společnosti,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:HLAVA IObecná ustanoveníČlánek 1Každý členský stát použije tuto směrnici na fúze, rozdělení, převody aktiv a výměny akcií, jichž se účastní společnosti ze dvou nebo více členských států.Článek 2Pro účely této směrnice se:a) "fúzí" rozumí operace, při které- jedna nebo více společností, jež se ruší bez likvidace, převádí veškerá svá aktiva a pasiva na jinou existující společnost, přičemž jejich společníkům jsou výměnou vydány cenné papíry představující základní kapitál této jiné společnosti a případně vyplacena hotovost nepřesahující 10 % jmenovité hodnoty, nebo pokud jmenovitá hodnota neexistuje, účetní hodnoty těchto cenných papírů,- dvě nebo více společností, jež se ruší bez likvidace, převádí veškerá svá aktiva a pasiva na společnost, kterou vytvoří, přičemž jejich společníkům jsou výměnou vydány cenné papíry představující základní kapitál této nové společnosti a případně vyplacena hotovost nepřesahující 10 % jmenovité hodnoty, nebo pokud jmenovitá hodnota neexistuje, účetní hodnoty těchto cenných papírů,- společnost, jež se ruší bez likvidace, převádí veškerá svá aktiva a pasiva na společnost, jež vlastní veškeré cenné papíry představující její základní kapitál;b) "rozdělením" rozumí operace, při které společnost, jež se ruší bez likvidace, převádí veškerá svá aktiva a pasiva na dvě nebo více existující nebo nově vytvořené společnosti, přičemž jejím společníkům jsou poměrným dílem vydány cenné papíry představující základní kapitál společností přijímajících tato aktiva a pasiva a případně vyplacena hotovost nepřesahující 10 % jmenovité hodnoty, nebo pokud jmenovitá hodnota neexistuje, účetní hodnoty těchto cenných papírů;c) "převodem aktiv" rozumí operace, při které společnost, aniž by byla zrušena, převádí veškeré nebo jednu nebo více oblastí své činnosti do jiné společnosti výměnou za cenné papíry představující základní kapitál společnosti přijímající převáděnou činnost;d) "výměnou akcií" rozumí operace, při které společnost nabývá podíl na základním kapitálu jiné společnosti, a tím získává většinu hlasovacích práv v této společnosti, přičemž společníkům této jiné společnosti jsou výměnou za jejich cenné papíry vydány cenné papíry první společnosti a případně vyplacena hotovost nepřesahující 10 % jmenovité hodnoty, nebo pokud jmenovitá hodnota neexistuje, účetní hodnoty cenných papírů vydaných výměnou;e) "převádějící společností" rozumí společnost převádějící svá aktiva a pasiva nebo převádějící veškeré nebo jednu nebo více oblastí své činnosti;f) "přijímající společností" rozumí společnost přijímající aktiva a pasiva nebo veškeré nebo jednu nebo více oblastí činnosti převádějící společnosti;g) "nabytou společností" rozumí společnost, na niž jiná společnost nabývá podíl prostřednictvím výměny cenných papírů;h) "nabývající společností" rozumí společnost, jež nabývá podíl prostřednictvím výměny cenných papírů;i) "oblastí činnosti" rozumějí veškerá aktiva a pasiva části společnosti, jež z organizačního hlediska představuje samostatný podnik, tj. jednotku schopnou provozu vlastními prostředky.Článek 3Pro účely této směrnice se "společností členského státu" rozumí každá společnost, kteráa) má některou z forem uvedených v příloze této směrnice;b) je podle daňového práva některého členského státu pro daňové účely považována za daňového rezidenta tohoto státu a podle smlouvy o zamezení dvojího zdanění uzavřené s třetí zemí není pro daňové účely považována za daňového rezidenta mimo Společenství;c) podléhá navíc bez možnosti volby nebo osvobození jedné z následujících daní:- impôt des sociétésvennootschapsbelasting v Belgii,- selskabsskat v Dánsku,- Körperschaftsteuer v Německu,- φόρος εισοδήματος νομικών προσώπων κερδοκοπικού χαρακτήρα v Řecku,- impuesto sobre sociedades ve Španělsku,- impôt sur les sociétés ve Francii,- corporation tax v Irsku,- imposta sul reddito delle persone giuridiche v Itálii,- impôt sur le revenu des collectivités v Lucembursku,- vennootschapsbelasting v Nizozemsku,- imposto sobre o rendimento das pessoas colectivas v Portugalsku,- corporation tax ve Spojeném království,nebo jakékoli jiné dani, která některou z těchto daní v budoucnu nahradí.HLAVA IIPravidla platná pro fúze, rozdělení a výměnu akciíČlánek 41. Fúze ani rozdělení nemá za následek zdanění kapitálových zisků vypočtených jako rozdíl mezi skutečnou hodnotou převedených aktiv a pasiv a jejich hodnotou pro daňové účely. Následujícími výrazy se rozumí:- hodnotou pro daňové účely: hodnota, na jejímž základě by byl vypočítán zisk nebo ztráta pro účely zdanění příjmů, zisků nebo kapitálových zisků převádějící společnosti, pokud by tato aktiva a pasiva byla prodána současně s fúzí nebo rozdělením, ale nezávisle na této operaci,- převedenými aktivy a pasivy: aktiva a pasiva převádějící společnosti, která jsou v důsledku fúze nebo rozdělení fakticky spojena se stálou provozovnou přijímající společnosti v členském státě převádějící společnosti a podílejí se na vytváření hospodářského výsledku, jenž je brán v úvahu pro daňové účely.2. Členské státy podmíní použití odstavce 1 tím, že přijímající společnost vypočítá všechny nové odpisy a zisky nebo ztráty vztahující se k převedeným aktivům a pasivům podle pravidel, jimž by podléhala převádějící společnost nebo společnosti, kdyby k fúzi nebo rozdělení nedošlo.3. Může-li přijímající společnost podle právních předpisů členského státu převádějící společnosti provést výpočet nových odpisů a zisků nebo ztrát vztahujících se k převedeným aktivům a pasivům na jiném základě, než je uvedeno v odstavci 2, nepoužije se odstavec 1 na aktiva a pasiva, u nichž přijímající společnost tuto možnost uplatnila.Článek 5Členské státy přijmou opatření nezbytná k tomu, aby v případech, kdy jsou opravné položky nebo rezervy řádně vytvořené převádějící společností částečně nebo plně osvobozeny od daně a nepocházejí ze stálé provozovny v zahraničí, mohly být tyto opravné položky a rezervy převedeny se stejným osvobozením od daně na stálou provozovnu přijímající společnosti, jež se nachází ve státě převádějící společnosti, s tím, že přijímající společnost převezme práva a závazky převádějící společnosti.Článek 6Pokud některý členský stát používá předpisy umožňující přijímající společnosti převzít ztráty převádějící společnosti, které dosud nebyly vyčerpány pro daňové účely, rozšíří daný stát v případech, kdy jsou operace uvedené v článku 1 uskutečňovány mezi společnostmi z členského státu převádějící společnosti, působnost těchto předpisů ve stejné míře tak, aby se vztahovaly i na převzetí těchto ztrát stálými provozovnami přijímající společnosti nacházejícími se na jeho území.Článek 71. Drží-li přijímající společnost podíl na základním kapitálu převádějící společnosti, nepodléhají zdanění žádné zisky přijímající společnosti vyplývající ze zrušení jejího podílu.2. Členské státy se mohou odchýlit od odstavce 1, pokud podíl přijímající společnosti na základním kapitálu převádějící společnosti nepřesahuje 25 %.Článek 81. Přidělení cenných papírů představujících základní kapitál přijímající nebo nabývající společnosti společníku převádějící nebo nabyté společnosti výměnou za jeho cenné papíry představující základní kapitál druhé společnosti při fúzi, rozdělení nebo výměně akcií nemá samo o sobě za následek zdanění příjmů, zisků nebo kapitálových zisků tohoto společníka.2. Členské země podmíní použití odstavce 1 tím, že společník nepřičte obdrženým cenným papírům vyšší hodnotu pro daňové účely, než byla hodnota vyměněných cenných papírů bezprostředně před fúzí, rozdělením nebo výměnou.Odstavec 1 nebrání členským státům, aby zdaňovaly zisky plynoucí z následného převodu obdržených cenných papírů stejným způsobem, jakým by byl zdaněn zisk z převodu cenných papírů existujících před nabytím."Hodnotou pro daňové účely" se rozumí částka, na jejímž základě by byl vypočten zisk nebo ztráta pro účely zdanění příjmu, zisku nebo kapitálových zisků společníka společnosti.3. Má-li společník podle právních předpisů členského státu, jehož je daňovým rezidentem, právo zvolit si daňové zacházení odlišné od zacházení uvedeného v odstavci 2, nepoužije se odstavec 1 na cenné papíry, u kterých společník toto právo uplatní.4. Odstavce 1, 2 a 3 nejsou překážkou toho, aby členské státy braly při zdanění společníků v úvahu jakoukoliv výplatu hotovosti provedenou při fúzi, rozdělení nebo výměně akcií.HLAVA IIIPravidla pro převody aktivČlánek 9Články 4, 5 a 6 se použijí na převody aktiv.HLAVA IVZvláštní případ převodu stálé provozovnyČlánek 101. Zahrnují-li aktiva převáděná při fúzi, rozdělení nebo převodu aktiv stálou provozovnu převádějící společnosti, jež se nachází na území jiného členského státu než převádějící společnost, vzdá se tento jiný stát práva na zdanění této stálé provozovny. Stát převádějící společnosti však může do zdanitelného příjmu této společnosti zahrnout ty ztráty stálé provozovny, které mohly být dříve odečteny od zdanitelných příjmů společnosti v tomto státě a dosud nebyly vyrovnány. Stát, v němž se stálá provozovna nachází, a stát přijímající společnosti použijí na převod ustanovení této směrnice tak, jako by první z těchto států byl státem převádějící společnosti.2. Pokud členský stát převádějící společnosti uplatňuje systém zdanění celosvětových zisků, je tento členský stát oprávněn odchylně od odstavce 1 zdanit jakékoliv zisky nebo kapitálové zisky stálé provozovny plynoucí z fúze, rozdělení nebo převodu aktiv, avšak jen za podmínky, že na daních, které by, nebýt této směrnice, byly vyměřeny ze zisků nebo kapitálových zisků v členském státě, v němž se stálá provozovna nachází, poskytne úlevu stejným způsobem a o stejnou částku, jako by tato daň byla skutečně vyměřena a zaplacena.HLAVA VZávěrečná ustanoveníČlánek 111. Členský stát může odmítnout použít veškerá ustanovení hlav II, III a IV nebo jejich část nebo odepřít veškeré výhody z nich plynoucí, je-li zjevné, žea) hlavním cílem nebo jedním z hlavních cílů fúze, rozdělení, převodu majetku nebo výměny akcií je daňový únik či vyhnutí se daňovým povinnostem; skutečnost, že některá z operací uvedených v článku 1 není prováděna z platných hospodářských důvodů, např. restrukturalizace nebo racionalizace činnosti společností účastnících se této operace, může vést k předpokladu, že hlavním cílem nebo jedním z hlavních cílů této operace je daňový únik či vyhnutí se daňovým povinnostem;b) v důsledku fúze, rozdělení, převodu majetku nebo výměny akcií přestane některá společnost, ať už se této operace účastní nebo ne, splňovat podmínky požadované pro zastoupení zaměstnanců v orgánech společnosti podle pravidel platných před takovou operací.2. Ustanovení odst. 1 písm. b) se použijí tak dlouho a do té míry, dokud se na společnosti spadající do působnosti této směrnice nebudou vztahovat žádné právní předpisy Společenství obsahující obdobná pravidla o zastoupení zaměstnanců v orgánech společností.Článek 121. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. ledna 1992 a neprodleně o nich uvědomí Komisi.2. Odchylně od odstavce 1 může Portugalská republika odložit účinnost ustanovení týkajících se převodu aktiv a výměny akcií do 1. ledna 1993.3. Členské země sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.Článek 13Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 23. července 1990.Za RadupředsedaG. Carli[1] Úř. věst. C 39, 22.3.1969, s. 1.[2] Úř. věst. C 51, 29.4.1970, s. 12.[3] Úř. věst. C 100, 1.8.1969, s. 4.--------------------------------------------------PŘÍLOHASeznam společností zmíněných v čl. 3 písm. a)a) společnosti podle belgického práva nazvané "société anonyme""naamloze vennootschap", "société en commandite par actions""commanditaire vennootschap op aandelen", "société privée à responsabilité limitée""besloten vennootschap met beperkte aansprakelijkheid" a veřejnoprávní subjekty řídící se soukromým právem;b) společnosti podle dánského práva nazvané "aktieselskab", "anpartsselskab";c) společnosti podle německého práva nazvané "Aktiengesellschaft", "Kommanditgesellschaft auf Aktien", "Gesellschaft mit beschränkter Haftung", "bergrechtliche Gewerkschaft";d) společnosti podle řeckého práva nazvané "ανώνυμη εταιρία";e) společnosti podle španělského práva nazvané "sociedad anónima", "sociedad comanditaria per acciones", "sociedad de responsabilidad limitada" a veřejnoprávní subjekty řídící se soukromým právem;f) společnosti podle francouzského práva nazvané "société anonyme", "société en commandite par actions", "société à responsabilité limitée" a veřejná zařízení a podniky průmyslové a obchodní povahy;g) společnosti podle irského práva nazvané "public companies limited by shares or by guarantee", "private companies limited by shares or by guarantee", zařízení registrovaná podle "Industrial and Provident Societies Act" nebo "building societies" registrované podle "Building Societies Act";h) společnosti podle italského práva nazvané "società per azioni", "società in accomandita per azioni", "società a responsabilità limitata" a veřejné a soukromé subjekty provozující průmyslovou a obchodní činnost;i) společnosti podle lucemburského práva známé jako "société anonyme", "société en commandite par actions", "société à responsabilité limitée";j) společnosti podle nizozemského práva nazvané "naamloze vennootschap", "besloten vennootschap met beperkte aansprakelijkheid";k) obchodní společnosti nebo společnosti občanského práva obchodní povahy nebo jiné právnické osoby, které jsou průmyslovými a obchodními podniky a které jsou vytvořeny v souladu s portugalským právem;l) společnosti vytvořené podle práva Spojeného království.--------------------------------------------------


title: Směrnice Rady ze dne 11. listopadu 1980, kterou se mění směrnice 80/215/EHS, pokud jde o vezikulární chorobu prasat a klasický mor prasat

text:
Důležité právní upozornění

|

31980L1100

Úřední věstník L 325 , 01/12/1980 S. 0016 - 0016 Finské zvláštní vydání: Kapitola 3 Svazek 12 S. 0212  Řecké zvláštní vydání: Kapitola 03 Svazek 31 S. 0241  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 3 Svazek 12 S. 0212  Španělské zvláštní vydání: Kapitola 03 Svazek 19 S. 0240  Portugalské zvláštní vydání Kapitola 03 Svazek 19 S. 0240

		Směrnice Radyze dne 11. listopadu 1980,kterou se mění směrnice 80/215/EHS, pokud jde o vezikulární chorobu prasat a klasický mor prasat(80/1100/EHS)RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na články 43 a 100 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise [1],s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],vzhledem k tomu, že směrnice 80/215/EHS [4] stanovila veterinární požadavky, jež musí masné výrobky určené pro obchod uvnitř Společenství splňovat;vzhledem k tomu, že existence vezikulární choroby prasat ve Společenství představuje nebezpečí pro stádo prasat Společenství; že z toho důvodu je třeba přijmout taková opatření, aby se zajistilo, že se tato choroba nebude šířit při obchodu s některými výrobky z vepřového masa;vzhledem k tomu, že výskyt klasického moru prasat v některých částech Společenství představuje nebezpečí pro stádo prasat v členských státech, které jsou této choroby prosté; že je z toho důvodu třeba do doby, než se klasický mor prasat odstraní i v oblastech, kde se ještě vyskytuje, povolit těmto členským státům, aby přijaly veškerá dodatečná opatření, a předešly tak jakékoli kontaminaci v průběhu obchodu,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Od 1. listopadu 1980 se směrnice 80/215/EHS mění takto:a) v čl. 4 odst. 1 písm. b) se v bodě ii) na začátek vkládá nová část věty, která zní: "pokud dotyčná choroba není vezikulární choroba prasat";b) v čl. 7 odst. 1 písm. a) se slova "vezikulární choroby prasat" vkládají mezi slova "klasického moru prasat" a "nebo těšínské choroby prasat";c) článek 10 se nahrazuje tímto:"Článek 10Pokud se jedná o mor prasat, členské státy, které využily povolení stanovené směrnicí 80/218/EHS a jež jsou úředně prosté moru prasat, se nesmějí stavět proti dovozu masných výrobků na své území, které, i když nebyly ošetřeny žádným ze způsobů uvedených v čl. 4 odst. 1, byly zcela nebo částečně připraveny z čerstvého vepřového masa vyhovujícího požadavkům článku 13a směrnice 72/461/EHS nebo z čerstvého masa pocházejícího z prasat, u nichž bylo nejméně tři měsíce před porážkou provedeno očkování proti moru prasat."Článek 2Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. července 1981 a neprodleně o nich uvědomí Komisi.Do doby, kdy členské státy musí dosáhnout souladu s touto směrnicí, nejpozději však do 1. července 1981, se Dánsku, Irsku a Spojenému království povoluje, aby zachovaly při dovozu výrobků z vepřového masa na své území vlastní vnitrostátní právní a správní předpisy týkající se ochrany proti moru prasat, pokud dodrží obecná ustanovení Smlouvy.Článek 3Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 11. listopadu 1980.Za RadupředsedaG. Ney[1] Úř. věst. C 130, 31.5.1980, s. 9.[2] Úř. věst. C 175, 14.7.1980, s. 79.[3] Úř. věst. C 300, 18.11.1980, s. 20.[4] Úř. věst. L 47, 21.2.1980, s. 4.--------------------------------------------------