title: Směrnice Rady 2003/122/Euratom ze dne 22. prosince 2003 o kontrole vysokoaktivních uzavřených zdrojů záření a opuštěných zdrojů

text:
Důležité právní upozornění

|

32003L0122

Úřední věstník L 346 , 31/12/2003 S. 0057 - 0064

		Směrnice Rady 2003/122/EURATOMze dne 22. prosince 2003o kontrole vysokoaktivních uzavřených zdrojů záření a opuštěných zdrojůRADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 31odst. 2 a článek 32 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise, vypracovaný po obdržení stanoviska skupiny osob jmenovaných Výborem pro vědu a techniku z řad vědeckých odborníků členských států podle článku 31 Smlouvy,po konzultaci s Evropským hospodářským a sociálním výborem,s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],vzhledem k těmto důvodům:(1) Článek 30 Smlouvy vyžaduje, aby byly ve Společenství přijaty základní standardy pro ochranu zdraví pracovníků a obyvatelstva před nebezpečím, které vyplývá z ionizujícího záření.(2) Směrnice Rady 96/29/Euratom ze dne 13. května 1996, kterou se stanoví základní bezpečnostní standardy na ochranu zdraví pracovníků a obyvatelstva před riziky vyplývajícími z ionizujícího záření [2], je pokračováním řady směrnic, jimiž se stanovují základní bezpečnostní standardy od roku 1959.(3) Čl. 4 odst. 1 písm. e) směrnice 96/29/Euratom vyžaduje předběžné povolení mimo jiné na používání zdrojů záření pro účely průmyslové radiografie, zpracování výrobků, výzkumu nebo ozáření osob pro léčebné účely. Tento požadavek je třeba rozšířit na všechny činnosti spojené s používáním vysokoaktivních zdrojů záření, a to za účelem dalšího snížení pravděpodobnosti výskytu úrazů způsobovaných těmito zdroji.(4) Před vydáním povolení by měla být přijata odpovídající opatření a předpisy pro bezpečné nakládání se zdroji záření.(5) Mezinárodní agentura pro atomovou energii (MAAE) vydává pravidla pro bezpečnou přepravu radioaktivních látek, které stanoví limity aktivity pro potřeby těchto pravidel. Z těchto limitů by se mělo vycházet při vymezení vysokoaktivních uzavřených zdrojů záření spadajících do oblasti působnosti této směrnice [3].(6) Ve směrnici 96/29/Euratom jsou stanoveny hodnoty pro zproštění povinnosti ohlašovat činnost příslušným orgánům. Tyto hodnoty jsou v uvedené směrnici definovány na základě zanedbatelného stupně rizika. Protože požadavky této směrnice by neměly být pro držitele malých zdrojů administrativní zátěží neúměrnou možné zdravotní újmě, nemělo by být vymezení vysokoaktivních zdrojů záření rozšířeno až na zprošťovací úrovně stanovené směrnicí 96/29/Euratom.(7) Na přepravu uzavřených zdrojů mezi členskými státy se vztahuje postup stanovený nařízením Rady (Euratom) č. 1493/93 ze dne 8. června 1993 o přepravě radioaktivních látek mezi členskými státy [4].(8) Ačkoli požadavky vyplývající ze stávajících právních předpisů na úrovni Společenství i členských států zajišťují základní ochranu, vysokoaktivní zdroje stále představují značná potenciální rizika pro lidské zdraví a pro životní prostředí, a proto musejí být podrobeny přísné kontrole, a to od doby jejich vyrobení až do doby jejich umístění do schváleného zařízení za účelem dlouhodobého skladování nebo uložení.(9) Z důvodu předcházení radiačním haváriím a poškození zdraví je nutné, aby umístění každého vysokoaktivního zdroje bylo známo, registrováno a ověřováno od doby vyrobení zdroje nebo jeho dovozu do Společenství do doby jeho umístění ve schváleném zařízení za účelem dlouhodobého skladování nebo uložení nebo jeho vyvezení ze Společenství. Změny podmínek vysokoaktivního zdroje, např. jeho umístění nebo používání, by také měly být zaznamenávány a oznamovány. Žádné fyzické ani finanční překážky by za rozumně předvídatelných podmínek neměly bránit vhodnému opětovnému využití, recyklaci nebo uložení zdrojů po skončení jejich používání.(10) Případy neplánovaného ozáření by měly být hlášeny příslušnému orgánu.(11) Pohyb vysokoaktivních zdrojů v rámci Společenství vyžaduje harmonizaci kontroly těchto zdrojů a informací o nich prostřednictvím uplatňování minimálních kritérií.(12) Zkušenosti však ukazují, že i přes existenci příslušného regulačního rámce může dojít ke ztrátě kontroly nad vysokoaktivními zdroji. Navíc existence opuštěných zdrojů, které zbyly z dřívějších aktivit, vyžaduje vyvíjení zvláštních iniciativ.(13) Proto je nezbytné přijmout ustanovení pro identifikaci, označování a registraci každého vysokoaktivního zdroje, jakož i pro zvláštní výcvik a informování všech osob, které se podílejí na aktivitách souvisejících s používáním zdrojů. Avšak označování stávajících vysokoaktivních zdrojů rytím nebo potiskem jinými osobami než výrobcem by mohlo být problematické a je třeba se mu vyhnout. Dále je též vhodné poskytnout příslušný výcvik a informace osobám, které mohou neplánovaně přijít do styku s opuštěnými zdroji.(14) Je rovněž třeba přijmout ustanovení pro zajištění vhodných prostředků pro nakládání s opuštěnými vysokoaktivními zdroji, stejně jako pro zajištění mezinárodní spolupráce a výměny informací v této oblasti, inspekcí a konečně finančních zdrojů pro případy, kdy původní držitel buď nemůže být zjištěn, nebo byl zjištěn, ale nachází se v platební neschopnosti.(15) Členské státy by měly stanovit pravidla pro sankce za porušení ustanovení této směrnice a zajistit jejich uplatňování; tyto sankce by měly být účinné, přiměřené a odrazující,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Účel a oblast působnosti1. Účelem této směrnice je zabránit ozáření pracovníků a veřejnosti ionizujícím zářením v důsledku nedostatečné kontroly vysokoaktivních uzavřených zdrojů záření a opuštěných zdrojů a harmonizovat kontroly prováděné v členských státech stanovením zvláštních požadavků, které zajistí udržení každého takového zdroje pod kontrolou.2. Tato směrnice se vztahuje na vysokoaktivní zdroje podle definice v článku 2. Členské státy mohou vyjmout z působnosti této směrnice zdroje, jejichž aktivita klesla pod zprošťovací úrovně stanovené ve směrnici 96/29/Euratom.3. Minimální povinnosti vyplývající z této směrnice doplňují požadavky stanovené ve směrnici 96/29/Euratom.Článek 2DefinicePro účely této směrnice se rozumí:a) "opuštěným zdrojem" uzavřený zdroj, jehož aktivita je v době jeho nálezu vyšší než zprošťovací úroveň podle čl. 3 odst. 2 písm. a) směrnice 96/29/Euratom a který není pod předpisy stanovenou kontrolou, a to buď proto, že pod takovou kontrolou nikdy nebyl, nebo proto, že byl opuštěn, ztracen, odložen na nesprávné místo, ukraden nebo převeden na nového držitele bez řádného oznámení příslušnému orgánu anebo bez vyrozumění příjemce;b) "vysokoaktivním zdrojem" (dále jen "zdroj") uzavřený zdroj obsahující radionuklid, jehož aktivita v době výroby nebo – není-li známa – v době prvního uvedení na trh je rovná nebo vyšší než příslušná úroveň aktivity uvedená v příloze I;c) "činností" činnost ve smyslu definice uvedené ve směrnici 96/29/Euratom;d) "povolením" písemné povolení k provádění činnosti se zdrojem udělované příslušnými orgány na základě žádosti;e) "příslušným orgánem" jakýkoliv orgán určený členským státem k provádění úkolů vyplývajících z této směrnice;f) "nepoužívaným zdrojem" zdroj, který se již k činnosti, na niž bylo vydáno povolení, nepoužívá a ani se s jeho dalším používáním nepočítá;g) "držitelem" každá fyzická nebo právnická osoba, která podle vnitrostátních právních předpisů za zdroj odpovídá, včetně výrobců, dodavatelů a uživatelů zdrojů, ale s výjimkou "schválených zařízení";h) "výrobcem" každá fyzická nebo právnická osoba, která zajišťuje výrobu zdroje;i) "schváleným zařízením" zařízení nacházející se na území členského státu, kterému v souladu s vnitrostátními právními předpisy vydaly příslušné orgány daného státu povolení k dlouhodobému skladování nebo ukládání zdrojů, nebo zařízení podle vnitrostátních právních předpisů náležitě schválené pro dočasné skladování zdrojů;j) "pracovníkem vystaveným záření" pracovník ve smyslu definice uvedené ve směrnici 96/29/Euratom;k) "uzavřeným zdrojem" zdroj ve smyslu definice uvedené ve směrnici 96/29/Euratom. Tato definice případně zahrnuje i pouzdro, v němž jsou uzavřeny radioaktivní látky a které je nedílnou součástí zdroje;l) "dodavatelem" každá fyzická nebo právnická osoba, která dodává nebo poskytuje nějaký zdroj;m) "převodem" zdroje převod zdroje z jednoho držitele na jiného;n) "obalem zdroje" obal uzavřeného zdroje, který není součástí zdroje, ale slouží k přepravě zdroje, k nakládání s ním apod.Článek 3Povolení1. Členské státy budou požadovat, aby držitel před zahájením jakékoliv činnosti se zdrojem, včetně jeho převzetí do držby, měl povolení.2. Členské státy se před vydáním povolení ujistí, že:a) byla přijata odpovídající opatření, zejména opatření vyplývající z této směrnice, pro zajištění bezpečného nakládání se zdroji, včetně opatření týkajících se nepoužívaných zdrojů. Tato posledně jmenovaná opatření mohou stanovovat převod zdrojů na dodavatele nebo jejich umístění do schváleného zařízení, anebo povinnost výrobce či dodavatele tyto zdroje přijmout;b) byla přijata odpovídající opatření, ve formě finančního zajištění nebo jakéhokoli jiného rovnocenného prostředku vhodného pro daný zdroj, pro zajištění bezpečného nakládání s nepoužívanými zdroji, včetně případů, kdy se jejich držitel dostane do platební neschopnosti nebo ukončí podnikání.3. Členské státy zajistí, aby povolení obsahovalo:a) odpovědnosti,b) minimální kvalifikaci zaměstnanců, včetně informovanosti a výcviku,c) minimální kritéria pro nakládání se zdroji, jejich obaly a přídavným zařízením,d) požadavky na postupy a komunikační spojení v případech mimořádných událostí,e) pracovní postupy, které je třeba dodržovat,f) údržbu zařízení, zdrojů a obalů,g) vhodné nakládání s nepoužívanými zdroji, včetně dohod o jejich případném převodu na dodavatele, jiného oprávněného držitele nebo do schváleného zařízení.Článek 4PřevodyČlenské státy zřídí systém, který jim umožní dostatečnou informovanost o jednotlivých převodech zdrojů.Článek 5Záznamy1. Držitel vede záznamy o všech zdrojích v jeho odpovědnosti, o jejich umístění a jejich převodu. Záznamy obsahují především informace uvedené v příloze II. Tyto informace mohou být zapsány na normalizovaném záznamovém listu podle odstavce 5.2. Držitel poskytne příslušnému orgánu elektronickou nebo písemnou kopii všech záznamů podle odstavce 1 nebo jejich části, podle požadavků daného členského státu:- bez zbytečného prodlení v době pořízení těchto záznamů, což by mělo být co nejdříve po nabytí zdroje,- dále v pravidelných intervalech stanovených členskými státy/příslušnými orgány, které však nebudou delší dvanácti měsíců,- změní-li se stav uvedený v informačnímu listu,- bez zbytečného prodlení při uzavření záznamů o určitém zdroji v případě, kdy držitel již tento zdroj nedrží; v takovém případě musí rovněž uvést jméno držitele nebo schváleného zařízení, na nějž byl dotyčný zdroj převeden,- bez zbytečného prodlení při uzavření těchto záznamů v případě, kdy držitel nedrží již žádné zdroje a- kdykoli o to požádá příslušný orgán.Záznamy držitele musí být dostupné pro inspekci příslušným orgánem.3. Příslušné orgány vedou záznamy o oprávněných držitelích a jimi držených zdrojích. Tyto záznamy obsahují zejména údaje o daném radionuklidu, o aktivitě v době výroby nebo – není-li známa – v době prvního uvedení na trh nebo v době, kdy držitel zdroj získal, a o typu zdroje.4. Příslušné orgány záznamy aktualizují, přičemž berou v úvahu mimo jiné převody zdrojů.5. Komise poskytne normalizovaný záznamový list pro pořizování záznamů, který je uveden v příloze II, v elektronické podobě.6. Komise může postupem podle článku 17 aktualizovat požadované informace uvedené v příloze II, jakož i normalizovaný záznamový list pro pořizování záznamů uvedený v příloze II.Článek 6Povinnosti držitelůKaždý držitel zdrojů je povinen:a) zajistit pravidelné provádění příslušných zkoušek, jako například zkoušek těsnosti podle mezinárodních norem, za účelem kontroly a zachování integrity každého zdroje;b) ověřovat pravidelně ve stanovených intervalech, které mohou stanovit členské státy, že se každý zdroj, případně zařízení obsahující daný zdroj, nachází na místě svého používání nebo skladování a že je ve zjevně dobrém stavu;c) zajistit, aby se na každý stacionární i mobilní zdroj vztahovala odpovídající dokumentovaná opatření, např. písemné protokoly a postupy, aby se zabránilo neoprávněnému přístupu ke zdroji nebo ztrátě či krádeži zdroje, anebo jeho poškození požárem;d) neprodleně oznámit příslušnému orgánu ztrátu, krádež nebo neoprávněné použití zdroje, zajistit provedení kontroly integrity každého zdroje po jakékoliv události, která mohla zdroj poškodit, včetně požáru, a v případě takové události o ní a o přijatých opatřeních informovat příslušný orgán;e) vrátit každý nepoužívaný zdroj dodavateli nebo jej umístit do schváleného zařízení nebo zajistit převod na jiného oprávněného držitele, není-li s příslušným orgánem dohodnut jiný postup, a to bez zbytečného prodlení po ukončení jeho používání;f) před převodem se ujistit o tom, že příjemce je držitelem příslušného povolení;g) neprodleně oznámit příslušnému orgánu každou mimořádnou událost nebo nehodu, která způsobí neplánované ozáření pracovníka nebo příslušníka veřejnosti.Článek 7Identifikace a označování1. Výrobce opatří každý zdroj nezaměnitelným identifikačním číslem a v případě zdrojů dovezených ze třetí země zajistí dodavatel, aby každý zdroj byl takovým číslem opatřen. Je-li to proveditelné, toto číslo se vyryje nebo natiskne na zdroj.Toto číslo musí být rovněž vyryto nebo natištěno na obalu zdroje. Není-li to proveditelné nebo v případě přepravních obalů pro vícenásobné použití musí být na obalu uvedeny alespoň informace o povaze zdroje.Výrobce nebo dodavatel zajistí, aby obal zdroje a, je-li to proveditelné, i zdroj byly označeny a opatřeny příslušnou značkou varující před nebezpečím ozáření.Výrobce poskytne fotografii každého vyráběného typu zdroje a pro něj obvykle používaného obalu.2. Držitel zajistí, aby ke každému zdroji byla připojena písemná informace o tom, že zdroj je identifikován a označen v souladu s odstavcem 1, a aby nápisy a značky podle odstavce 1 zůstaly čitelné. Uvedená informace obsahuje v závislosti na případu fotografie zdroje, obalu zdroje, přepravního obalu, zařízení a vybavení.Článek 8Výcvik a informování1. Při organizaci informování a výcviku v oblasti radiační ochrany v souladu s článkem 22 směrnice 96/29/Euratom je držitel povinen zajistit, aby tento výcvik zahrnoval specifické požadavky týkající se bezpečného nakládání se zdroji.Informování a výcvik musí klást zvláštní důraz na nezbytné bezpečnostní požadavky a obsahovat specifické informace o možných následcích ztráty odpovídající kontroly nad zdroji.Informování a výcvik se musí opakovat v pravidelných intervalech a musí být dokumentovány, aby byla zajištěna dostatečná připravenost příslušných pracovníků na uvedené události.Příslušné informování a výcvik jsou určeny pracovníkům vystaveným záření.2. Členské státy poskytnou podporu vedení a pracovníkům zařízení, v nichž je nejvyšší pravděpodobnost nálezu opuštěných zdrojů nebo manipulace s nimi (např. velká šrotiště a velká zařízení na recyklaci šrotu), a vedení a pracovníkům ve významných tranzitních uzlových bodech (např. na celnicích) tak, aby zajistily, že tito pracovníci budou:a) informováni o možnosti, že se setkají se zdrojem;b) poučeni a vyškoleni v tom, jak vizuálně rozpoznat zdroje a jejich obaly;c) informováni o základních skutečnostech týkajících se ionizujícího záření a jeho účinků,d) informováni a vyškoleni v tom, jaká opatření je třeba učinit na místě v případě zjištění přítomnosti zdroje nebo podezření na jeho přítomnost.Článek 9Opuštěné zdroje1. Členské státy zajistí, aby příslušné orgány byly připraveny nebo přijaly předpisy, včetně určení odpovědností, pro případ nálezu opuštěných zdrojů a pro zvládnutí radiačních mimořádných situací způsobených opuštěnými zdroji a aby vypracovaly odpovídající havarijní plány a opatření pro takové situace.2. Členské státy zajistí, aby osobám, které běžně nevykonávají aktivity, na něž se vztahují požadavky radiační ochrany, a které mají podezření na přítomnost opuštěného zdroje, byly neprodleně poskytnuty odborné technické rady a pomoc. Hlavním účelem těchto rad a pomoci je ochrana pracovníků a veřejnosti před zářením a zabezpečení zdroje.3. Členské státy podporují zavedení systémů určených k detekci opuštěných zdrojů na místech, na jakých se opuštěné zdroje obecně vyskytují, jako např. na velkých šrotištích a ve velkých zařízeních na recyklaci šrotu, nebo případně ve významných tranzitních uzlových bodech, např. na celnicích.4. Členské státy zajistí případnou organizaci kampaní vedoucích k opětnému převzetí opuštěných zdrojů, které zbyly po dřívějších aktivitách, pod kontrolu.Tyto kampaně mohou zahrnovat finanční spoluúčast členských států na nákladech spojených s opětným převzetím opuštěných zdrojů pod kontrolu, s nakládáním s nimi a s jejich ukládáním a jejich součástí může také být vyhledávání v archivech orgánů, jako jsou např. celnice, a držitelů, jako jsou např. výzkumné ústavy, zkušebny materiálu nebo nemocnice.Článek 10Finanční zajištění pro opuštěné zdrojeČlenské státy zajistí, aby byl v souladu s pravidly, která samy určí, zřízen systém finančního zajištění nebo jakýkoli jiný rovnocenný prostředek hrazení nákladů spojených s opětným převzetím opuštěných zdrojů pod kontrolu a nákladů, které mohou vyplynout z provádění požadavků uvedených v článku 9.Článek 11Mezinárodní spolupráce a výměna informacíKaždý členský stát si neprodleně vyměňuje informace a spolupracuje s ostatními příslušnými členskými státy či třetími zeměmi a s příslušnými mezinárodními organizacemi ve věcech týkajících se ztráty, přemístění, krádeže nebo odhalení zdrojů a následných kroků nebo šetření, aniž jsou dotčeny příslušné požadavky týkající se důvěrnosti a vnitrostátní předpisy.Článek 12InspekceČlenské státy zřídí nebo zachovají inspekční systém za účelem zajištění dodržování předpisů přijatých podle této směrnice.Článek 13Příslušný orgán1. Členské státy určí orgán příslušný pro vykonávání úkolů podle této směrnice.2. Členské státy sdělí Komisi název a adresu příslušného orgánu a všechny údaje, které jsou nezbytné pro pohotovou komunikaci s těmito orgány.3. Má-li členský stát více příslušných orgánů, určí jedno styčné místo pro komunikaci s orgány ostatních členských států.4. Členské státy sdělí Komisi jakékoli změny údajů podle odstavců 2 a 3.5. Komise sdělí údaje podle odstavců 2, 3 a 4 všem příslušným orgánům ve Společenství a pravidelně je zveřejňuje v Úředním věstníku Evropské unie v nejvýše dvouletých intervalech.Článek 14Zpráva o zkušenostechNejpozději 31. prosince 2010 podají členské státy Komisi zprávu o zkušenostech získaných při provádění této směrnice, včetně posouzení veškerých případných účinků čl. 1 odst. 2.Na základě těchto zpráv předloží Komise zprávu Evropskému parlamentu, Radě a Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru.Článek 15SankceČlenské státy stanoví sankce za porušení vnitrostátních předpisů přijatých podle této směrnice. Tyto sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.Článek 16Provedení1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 2005.Pokud jde o zdroje uvedené na trh přede dnem uvedeným v prvním pododstavci, mohou členské státy stanovit, že:a) články 3 až 6 se nebudou uplatňovat až do 31. prosince 2007;b) článek 7 se nebude uplatňovat, s výjimkou těchto požadavků, které se budou uplatňovat nejpozději od 31. prosince 2007:- držitel zajistí, aby ke každému takovému zdroji a obalu zdroje byla – je-li to proveditelné – připojena písemná informace umožňující identifikovat zdroj a jeho povahu,- držitel zajistí, aby každý takový zdroj a obal zdroje byly – je-li to proveditelné – označeny příslušnou značkou varující před nebezpečím ozáření.Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice, a připojí srovnávací tabulku mezi ustanoveními této směrnice a přijatými vnitrostátními předpisy.Článek 17VýborKomisi je při plnění úkolů uvedených v čl. 5 odst. 6 nápomocen poradní výbor složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.Zástupce Komise předkládá výboru návrh opatření, která mají být přijata. Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci, případně hlasováním.Stanovisko výboru je uvedeno do zápisu; kromě toho má každý členský stát právo požádat, aby byl v tomto zápisu uveden jeho postoj.Komise přihlíží co nejvíce ke stanovisku výboru. Sdělí výboru způsob, jakým vzala toto stanovisko na vědomí.Článek 18Vstup v platnostTato směrnice vstupuje v platnost dnem jejího vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.Článek 19Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 22. prosince 2003.Za RadupředsedaA. Matteoli[1] Stanovisko ze dne 18. listopadu 2003 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku).[2] Úř. věst. L 159, 29.6.1996, s. 1.[3] Bezpečnostní série č. TS-R-1 (ST, revidováno), MAAE, Vídeň, 2000.[4] Úř. věst. L 148, 19.6.1993, s. 1.--------------------------------------------------PŘÍLOHA IÚrovně aktivityU radionuklidů, které nejsou uvedeny v níže uvedené tabulce, ale které jsou zmíněny v tabulce A přílohy I směrnice 96/29/Euratom, se příslušná úroveň aktivity rovná jedné setině odpovídající hodnoty A1 udané v pravidlech MAAE pro bezpečnou přepravu radioaktivních látek [1].Prvek (atomové číslo) | Radionuklid | Úroveň aktivity (Bq) |Železo (26) | Fe-55 | 4 × 1011 |Kobalt (27) | Co-60 | 4 × 109 |Selen (34) | Se-75 | 3 × 1010 |Krypton (36) | Kr-85 | 1 × 1011 |Stroncium (38) | Sr-90 | 3 × 109 |Palladium (46) | Pd-103 | 4 × 1011 |Jod (53) | I-125 | 2 x 1011 |Cesium (55) | Cs-137 | 2 × 1010 |Promethium (61) | Pm-147 | 4 × 1011 |Gadolinium (64) | Gd-153 | 1× 1011 |Thulium (69) | Tm-170 | 3 × 1010 |Iridium (77) | Ir-192 | 1 × 1010 |Thallium (81) | Tl-204 | 1 × 1011 |Radium (88) | Ra-226 | 2 × 109 |Plutonium (94) | Pu-238 | 1 × 1011 |Americium (95) | Am-241 | 1 × 1011 |Kalifornium (98) | Cf-252 | 5 × 108 |[1] Č. TS-R-1 (ST-1, revidováno) – Mezinárodní agentura pro atomovou energii, Vídeň, 2000.--------------------------------------------------PŘÍLOHA II+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------


title: Směrnice Rady ze dne 27. července 1976 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se směrových svítilen motorových vozidel a jejich přípojných vozidel

text:
Důležité právní upozornění

|

31976L0759

Úřední věstník L 262 , 27/09/1976 S. 0071 - 0084 Finské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 5 S. 0100  Řecké zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 4 S. 0042  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 5 S. 0100  Španělské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 5 S. 0110  Portugalské zvláštní vydání Kapitola 13 Svazek 5 S. 0110

		Směrnice Radyze dne 27. července 1976o sbližování právních předpisů členských států týkajících se směrových svítilen motorových vozidel a jejich přípojných vozidel(76/759/EHS)RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 100 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise,s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],vzhledem k tomu, že technické požadavky, které musí motorová vozidla podle vnitrostátních právních předpisů splňovat, se mimo jiné vztahují na směrové svítilny;vzhledem k tomu, že se tyto požadavky v jednotlivých členských státech liší; že je proto nutné, aby všechny členské státy zavedly stejné požadavky vedle nebo namísto svých stávajících právních předpisů, zejména aby bylo možné použít u všech typů vozidel postup EHS schvalování typu, který je předmětem směrnice Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [3];vzhledem k tomu, že směrnicí 76/756/EHS [4] stanovila Rada společné požadavky na montáž zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci motorových vozidel a jejich přípojných vozidel;vzhledem k tomu, že harmonizovaný postup schvalování typu směrových svítilen umožní každému členskému státu ověřovat plnění společných požadavků na konstrukci a zkoušení a informovat o výsledku ostatní členské státy zasláním kopie certifikátu schválení typu vystaveného pro každý typ směrové svítilny; že umístění značky EHS schválení typu konstrukční části na všechny směrové svítilny, které byly vyrobeny ve shodě se schváleným typem, vyloučí nutnost technického ověření těchto směrových svítilen v ostatních členských státech;vzhledem k tomu, že je žádoucí vzít v úvahu technické požadavky přijaté Evropskou hospodářskou komisí Organizace spojených národů v jejím předpisu č. 6 ("Jednotná ustanovení pro schvalování typu směrových svítilen pro motorová vozidla (s výjimkou motocyklů) a jejich přípojná vozidla") [5], který je přílohou Dohody ze dne 20. března 1958 o přijetí jednotných podmínek pro schvalování typu a vzájemné uznávání schválení typu výstroje a dílů motorových vozidel;vzhledem k tomu, že sbližování vnitrostátních právních předpisů týkajících se motorových vozidel předpokládá, že členské státy budou vzájemně uznávat kontroly provedené kterýmkoli z nich podle společných požadavků,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 11. Každý členský stát udělí EHS schválení typu konstrukční části pro každý typ směrové svítilny, který splňuje požadavky na konstrukci a zkoušení stanovené v přílohách 0, I, III, IV a V.2. Členský stát, který uděluje EHS schválení typu konstrukční části, přijme podle potřeby a popřípadě ve spolupráci s příslušnými orgány ostatních členských států nezbytná opatření k ověření, že vyráběné typy jsou shodné se schváleným typem. Toto ověření se omezí na namátkovou kontrolu.Článek 2Pro každý typ směrové svítilny, který schválí podle článku 1, přidělí členské státy výrobci nebo jeho pověřenému zástupci značku EHS schválení typu konstrukční části podle vzoru uvedeného v příloze III.Členské státy přijmou veškerá vhodná opatření, aby zabránily užívání značek, které by mohly vést k záměně směrových svítilen, jejichž typ byl schválen podle článku 1, s jinými zařízeními.Článek 31. Členské státy nesmějí zakázat uvedení směrových svítilen na trh z důvodů týkajících se jejich konstrukce nebo funkčního principu, jestliže jsou opatřeny značkou EHS schválení typu konstrukční části.2. Členský stát však může zakázat uvedení směrových svítilen opatřených značkou EHS schválení typu konstrukční části na trh, jestliže soustavně nevykazují shodu se schváleným typem.O přijatých opatřeních dotyčný členský stát neprodleně uvědomí ostatní členské státy a Komisi a uvede důvody svého rozhodnutí.Článek 4Příslušný orgán každého členského státu zašle do jednoho měsíce příslušným orgánům ostatních členských států kopie certifikátu schválení typu konstrukční části, jehož vzor je uveden v příloze II, pro každý typ směrové svítilny, pro který schválení typu udělil nebo udělit odmítl.Článek 51. Pokud členský stát, který udělil EHS schválení typu konstrukční části, zjistí, že se více směrových svítilen opatřených touž značkou EHS schválení typu konstrukční části neshoduje s typem, který byl schválen, přijme nezbytná opatření, aby byla znovu zajištěna shodnost vyráběných zařízení se schváleným typem. O přijatých opatřeních, která mohou při trvalé neshodnosti vést až k odejmutí EHS schválení typu konstrukční části, uvědomí příslušný orgán dotyčného státu příslušné orgány ostatních členských států. Stejná opatření tento orgán přijme, jestliže je o takové neshodnosti informován příslušnými orgány jiného členského státu.2. Příslušné orgány členských států se do jednoho měsíce vzájemně informují o každém odejmutí EHS schválení typu konstrukční části s uvedením důvodů.Článek 6Veškerá rozhodnutí o odmítnutí nebo odejmutí schválení typu konstrukční části pro typ směrové svítilny nebo o zákazu jeho uvedení na trh nebo jeho užívání, učiněná na základě předpisů přijatých k provedení této směrnice, musí být podrobně odůvodněna. Rozhodnutí se oznamuje dotčené osobě s uvedením možnosti podat opravné prostředky, která jsou jí podle platných právních předpisů členských států k dispozici, a o lhůtách pro jejich podání.Článek 7Členské státy nesmějí odmítnout udělit EHS schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro určitý typ vozidla z důvodů týkajících se směrových svítilen, jestliže jsou tyto svítilny opatřeny značkou EHS schválení typu konstrukční části a jestliže jsou namontovány v souladu s požadavky stanovenými ve směrnici 76/756/EHS.Článek 8Členské státy nesmějí odmítnout nebo zakázat prodej, registraci, uvedení do provozu nebo užívání vozidla z důvodů týkajících se směrových svítilen, jestliže jsou tyto svítilny opatřeny značkou EHS schválení typu konstrukční části a jestliže jsou namontovány v souladu s požadavky stanovenými ve směrnici 76/756/EHS.Článek 9Pro účely této směrnice se "vozidlem" rozumí každé motorové vozidlo určené k provozu na pozemních komunikacích, s karoserií nebo bez karoserie, které má nejméně čtyři kola a maximální konstrukční rychlost vyšší než 25 km/h, a jeho přípojné vozidlo, s výjimkou kolejových vozidel, zemědělských traktorů a strojů a strojů pro veřejné práce.Článek 10Změny nezbytné pro přizpůsobení požadavků příloh technickému pokroku se přijímají postupem stanoveným v článku 13 směrnice 70/156/EHS.Článek 111. Členské státy přijmou a zveřejní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. července 1977 a neprodleně o nich uvědomí Komisi. Použijí tyto předpisy nejpozději ode dne 1. října 1977.2. Po oznámení této směrnice uvědomí členské státy v dostatečném časovém předstihu Komisi také o všech návrzích právních a správních předpisů, které hodlají přijmout v oblasti působnosti této směrnice, a to tak, aby se k nim Komise mohla vyjádřit.Článek 12Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 27. července 1976.Za RadupředsedaM. van der Stoel[1] Úř. věst. 28, 17.2.1967, s. 458/67.[2] Úř. věst. L 224, 5.12.1966, s. 3802/66.[3] Úř. věst. L 42, 23.2.1970, s. 1.[4] Úř. věst. L 262, 27.9.1976, s. 1.[5] Evropská hospodářská komise, dokument E/ECE/324, doplněk 5 ze dne 22. května 1967.--------------------------------------------------Seznam přílohPříloha 0 | —Definice, obecné požadavky, svítivost vyzařovaného světla, postup zkoušení, barva vyzařovaného světla, shodnost výroby |Příloha I | —Kategorie směrových svítilen: minimální požadované úhly rozložení světla v prostoru |Příloha II | —Vzor certifikátu EHS schválení typu konstrukční části |Příloha III | EHS schválení typu konstrukční části a požadavky na označeníDodatek: Příklad značky EHS schválení typu konstrukční části |Příloha IV | —Fotometrická měření |Příloha V | —Barva vyzařovaného světla, trichromatické souřadnice |--------------------------------------------------


title: Směrnice Rady ze dne 27. března 1991 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se systémů proti rozstřiku u určitých kategorií motorových vozidel a jejich přípojných vozidel

text:
Důležité právní upozornění

|

31991L0226

Úřední věstník L 103 , 23/04/1991 S. 0005 - 0028 Finské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 20 S. 0071  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 20 S. 0071

		Směrnice Radyze dne 27. března 1991o sbližování právních předpisů členských států týkajících se systémů proti rozstřiku u určitých kategorií motorových vozidel a jejich přípojných vozidel(91/226/EHS)RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,s ohledem na návrh Komise [1],ve spolupráci s Evropským parlamentem [2],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],vzhledem k tomu, že je třeba přijmout opatření, jejichž cílem je postupné vytváření vnitřního trhu v období do 31. prosince 1992; že vnitřní trh zahrnuje prostor bez vnitřních hranic, ve kterém je zajištěn volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu;vzhledem k tomu, že technické požadavky, které musí motorová vozidla podle vnitrostátních právních předpisů splňovat, se mimo jiné vztahují na systémy proti rozstřiku u těchto vozidel;vzhledem k tomu, že se tyto požadavky v jednotlivých členských státech liší; že je proto nutné, aby všechny členské státy zavedly stejné požadavky vedle nebo namísto svých stávajících právních předpisů, zejména aby bylo možné použít u všech typů vozidel postup EHS schvalování typu, který je předmětem směrnice Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [4], naposledy pozměněné směrnicí 87/403/EHS [5];vzhledem k tomu, že pro zvýšení bezpečnosti provozu na pozemních komunikacích je důležité, aby všechna těžká užitková motorová vozidla s určitou minimální konstrukční rychlostí byla vybavena účinnými systémy proti rozstřiku vody;vzhledem k tomu, že je žádoucí zavést jedinou zkoušku účinnosti systémů tohoto druhu namontovaných na různých typech vozidel, čímž by se výrazně zlepšila situace; že pro EHS schválení typu konstrukční části byly vzaty v úvahu dva druhy zařízení běžné na trhu, založené jednak na pohlcování energie a jednak na separaci vzduchu a vody; že bylo proto nutné stanovit dvě různé zkoušky v závislosti na druhu schvalovaného zařízení;vzhledem k tomu, že na základě probíhajících studií, výzkumu a zkoušek bude co nejdříve stanovena zkouška funkce na typech vozidel vybavených těmito zařízeními;vzhledem k tomu, že členské státy by měly věnovat pozornost tomu, že k rozstřiku dochází též v závislosti na vlastnostech povrchu vozovky, na vzorku běhounu pneumatiky a na rychlosti a aerodynamických vlastnostech vozidla;vzhledem k tomu, že sbližování vnitrostátních právních předpisů pro motorová vozidla předpokládá, že členské státy budou vzájemně uznávat kontroly provedené kterýmkoli z nich podle společných požadavků,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 11. Členské státy udělí EHS schválení typu konstrukční části pro každý typ zařízení určeného k omezení rozstřiku od pneumatik jedoucích vozidel (dále jen "zařízení proti rozstřiku"), který splňuje požadavky na konstrukci a zkoušení uvedené v příloze II s ohledem na defnice uvedené v příloze I.2. Členský stát, který udělí EHS schválení typu konstrukční části, přijme nezbytná opatření, která v případě potřeby umožní ověřit shodu vyráběných zařízení se schváleným typem, podle potřeby ve spolupráci s příslušnými orgány ostatních členských států. K tomuto účelu členský stát použije požadavky přílohy IV.Článek 2Pro každý typ zařízení proti rozstřiku, který schválí podle článku 1, přidělí členské státy výrobci nebo jeho pověřenému zástupci značku EHS schválení typu konstrukční části podle vzoru uvedeného v dodatku 3 k příloze II.Členské státy přijmou veškerá vhodná opatření, aby zabránily použití značek, které by mohly vést k záměně zařízení proti rozstřiku, jejichž typ byl schválen podle článku 1, s jinými zařízeními.Článek 3Členské státy nesmějí zakázat uvedení zařízení proti rozstřiku na trh z důvodů týkajících se jejich konstrukce a funkce, jestliže jsou opatřena značkou EHS schválení typu konstrukční části.Toto ustanovení však nebrání členskému státu, aby taková opatření přijal proti zařízením proti rozstřiku, která jsou opatřena značkou EHS schválení typu konstrukční části, jestliže soustavně nevykazují shodu se schváleným typem.O přijatých opatřeních dotyčný členský stát neprodleně uvědomí ostatní členské státy a Komisi a uvede důvody svého rozhodnutí. Rovněž se použije článek 5.Neshodnost zařízení se schváleným typem ve smyslu prvního pododstavce nastane, pokud nejsou splněny požadavky přílohy II.Článek 4Příslušný orgán každého členského státu zašle do jednoho měsíce příslušným orgánům ostatních členských států kopie certifikátu EHS schválení typu konstrukční části pro každý typ zařízení proti rozstřiku, pro který schválení typu udělil nebo odmítl udělit.Článek 51. Pokud příslušný orgán členského státu, který udělil EHS schválení typu konstrukční části, zjistí, že se zařízení proti rozstřiku opatřené prohlášením o shodě s určitým typem neshodují s typem, který dotyčný členský stát schválil, přijme nezbytná opatření, aby byla znovu zajištěna shodnost vyráběných zařízení se schváleným typem. O přijatých opatřeních, která mohou vést až k odejmutí schválení typu konstrukční části, uvědomí tento orgán příslušné orgány ostatních členských států.Stejná opatření tento orgán přijme, jestliže je o takové neshodnosti informován příslušnými orgány jiného členského státu.2. Příslušné orgány členských států se do jednoho měsíce vzájemně informují o každém odejmutí EHS schválení typu konstrukční části s uvedením důvodů; za tím účelem si předají podepsanou a datovanou kopii certifikátu schválení typu konstrukční části, označenou velkými písmeny slovy "EHS SCHVÁLENÍ TYPU KONSTRUKČNÍ ČÁSTI ODEJMUTO".3. Pokud členský stát, který udělil EHS schválení typu konstrukční části, popírá závadu ve shodnosti, o které byl uvědoměn, usilují dotyčné členské státy o urovnání sporu. Průběžně o tom informují Komisi. V případě potřeby uskuteční Komise vhodná jednání s cílem dosáhnout urovnání sporu.Článek 6Veškerá rozhodnutí o odmítnutí nebo odejmutí EHS schválení typu konstrukční části pro zařízení proti rozstřiku nebo o zákazu jeho uvedení na trh nebo jeho užívání, učiněná na základě předpisů přijatých k provedení této směrnice, musí být podrobně odůvodněna. Rozhodnutí se oznamuje dotčené osobě s uvedením možnosti podat opravné prostředky, které jsou jí podle platných právních předpisů členských států k dispozici, a o lhůtách pro jejich podání.Článek 7Pro účely této směrnice se "vozidlem" rozumí každé motorové vozidlo kategorie N a přípojné vozidlo kategorie O definované v příloze I směrnice 70/156/EHS.Článek 8Členské státy nesmějí odmítnout udělit EHS schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro určitý typ vozidla ani odmítnout nebo zakázat prodej, registraci, uvedení do provozu nebo používání vozidla z důvodů týkajících se zařízení proti rozstřiku, jestliže jsou tato zařízení namontována v souladu s požadavky přílohy III a jestliže jsou zařízení proti rozstřiku, jimiž je vozidlo vybaveno, opatřena značkou EHS schválení typu konstrukční části.Článek 9Změny nezbytné pro přizpůsobení požadavků příloh této směrnice technickému pokroku se přijímají postupem stanoveným v článku 13 směrnice 70/156/EHS.Článek 101. Členské státy uvedou v účinnost předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 10. dubna 1992. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.3. Opatření přijatá členskými státy podle odstavce 1 musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí takový odkaz být učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.Článek 11Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 27. března 1991.Za RadupředsedaR. Goebbels[1] Úř. věst. C 203, 14.8.1990, s. 16.[2] Úř. věst. C 96, 17.4.1990, s. 92 a rozhodnutí ze dne 13. března 1991 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku).[3] Úř. věst. C 62, 12.3.1990, s. 2.[4] Úř. věst. L 42, 23.2.1970, s. 1.[5] Úř. věst. L 220, 8.8.1987, s. 44.--------------------------------------------------SEZNAM PŘÍLOHPŘÍLOHA I: | Definice |Dodatek 1: | Zkoušky typu zařízení proti rozstřiku s pohlcováním energie |Dodatek 2: | Zkoušky typu zařízení proti rozstřiku se separátorem vzduchu a vody |Dodatek 3: | Vzor značky EHS schválení typu konstrukční části |Dodatek 4: | Vzor certifikátu EHS schválení typu konstrukční části ||Dodatek: | Příloha k certifikátu EHS schválení typu pro typ vozidla z hlediska montáže systémů proti rozstřiku ||PŘÍLOHA IV: | Shodnost výroby Ukončení výroby |OBRÁZKY: | (obrázky 1 až 9) |--------------------------------------------------