title: Směrnice Komise 93/87/EHS ze dne 22. října 1993, kterou se mění směrnice 90/377/EHS, pokud jde o místa a oblasti zjišťování ve Spolkové republice Německo

text:
Důležité právní upozornění

|

31993L0087

Úřední věstník L 277 , 10/11/1993 S. 0032 - 0032 Finské zvláštní vydání: Kapitola 12 Svazek 2 S. 0171  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 12 Svazek 2 S. 0171

		Směrnice Komise 93/87/EHSze dne 22. října 1993,kterou se mění směrnice 90/377/EHS, pokud jde o místa a oblasti zjišťování ve Spolkové republice NěmeckoKOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,s ohledem na směrnici Rady 90/377/EHS ze dne 29. června 1990 o postupu Společenství pro zvýšení transparentnosti cen plynu a elektřiny účtovaných konečným průmyslovým velkoodběratelům [1],s ohledem na směrnici Rady 90/653/EHS ze dne 4. prosince 1990, kterou se mění některé směrnice Společenství o statistice nákladní dopravy a statistice cen plynu a elektřiny, pokud jde o provádění těchto směrnic v Německu [2],vzhledem k tomu, že Německo stanovilo místa bývalé Německé demokratické republiky pro účely rozšíření členění statistiky cen plynu a elektřiny na oblasti a místa;vzhledem k tomu, že opatření této směrnice byla konzultována s poradním výborem zřízeným článkem 7 směrnice 90/377/EHS,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Přílohy směrnice 90/377/EHS se doplňují o tato místa a oblasti pro zjišťování cen plynu a elektřiny ve Spolkové republice Německo:a) příloha I bod 11 — Spolková republika Německo:- "Drážďany a Berlín"b) příloha II bod 2 — Spolková republika Německo:- "Erfurt, Lipsko a Rostock"c) příloha II bod 13 — Spolková republika Německo:- "východ"d) příloha II bod 13 poznámka pod čarou 2 se nahrazuje tímto:"Spolkové země se člení na čtyři oblasti:- sever/střed: Šlesvicko-Holštýnsko, Hamburk, Brémy, Berlín, Dolní Sasko a severní Hesensko,- západ: Severní Porýní-Vestfálsko, Porýní-Falc, jižní Hesensko a Sársko,- jih: Bádensko-Württembersko a Bavorsko,- východ: spolkové země neuvedené v předchozích oblastech."Článek 2Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 22. října 1993.Za KomisiHenning Christophersenmístopředseda[1] Úř. věst. L 185, 17.7.1990, s. 16.[2] Úř. věst. L 353, 17.12.1990, s. 46.--------------------------------------------------


title: Směrnice Rady ze dne 12. července 1982, kterou se mění směrnice 78/663/EHS, kterou se stanoví specifická kritéria pro čistotu emulgátorů, stabilizátorů, zahušťovadel a želírujících látek pro použití v potravinách

text:
Důležité právní upozornění

|

31982L0504

Úřední věstník L 230 , 05/08/1982 S. 0035 - 0037 Finské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 12 S. 0103  Španělské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 12 S. 0245  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 12 S. 0103  Portugalské zvláštní vydání Kapitola 13 Svazek 12 S. 0245

		Směrnice Radyze dne 12. července 1982,kterou se mění směrnice 78/663/EHS, kterou se stanoví specifická kritéria pro čistotu emulgátorů, stabilizátorů, zahušťovadel a želírujících látek pro použití v potravinách(82/504/EHS)RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,s ohledem na směrnici Rady 74/329/EHS ze dne 18. června 1974 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se emulgátorů, stabilizátorů, zahušťovadel a želírujících látek pro použití v potravinách [1], naposledy pozměněnou směrnicí 80/597/EHS [2], a zejména na čl. 7 odst. 1 uvedené směrnice,s ohledem na návrh Komise,vzhledem k tomu, že směrnice Rady 78/663/EHS [3] stanoví specifická kritéria pro čistotu emulgátorů, stabilizátorů, zahušťovadel a želírujících látek pro použití v potravinách;vzhledem k tomu, že směrnicí 80/597/EHS byla změněna příloha I směrnice 74/329/EHS tak, že je povoleno použití xanthanu (E 415) a práškové celulosy (E 460 – ii), a proto by měla být stanovena kritéria pro čistotu těchto látek, a následně by mělo být změněno názvosloví E 460;vzhledem k tomu, že směrnice 78/663/EHS stanoví, že pokud jde o látky E 474 a E 477, může Rada do 31. prosince 1981 na návrh Komise jednomyslně rozhodnout o případných nutných změnách;vzhledem k tomu, že kritéria pro čistotu látek E 400, E 401, E 402, E 403, E 404 a E 405 by měla být změněna s ohledem na vědecký vývoj, zejména pokud jde o metody analýzy,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Směrnice 78/663/EHS se mění takto:1. Článek 2 se nahrazuje tímto:"Článek 2Pokud jde o látku uvedenou v příloze pod číslem E 477, mohou členské státy do 31. prosince 1984 povolit pro použití v potravinách výrobek, který neobsahuje více než 4 % dimeru a trimeru propan-1,2-diolu."2. Příloha se mění takto:a) U látek E 400, E 401, E 402, E 403, E 404 a E 405 se vypouštějí položky týkající se složky nerozpustné ve zředěném NaOH a znění položek týkajících se popela nerozpustného v kyselině se nahrazuje slovy "Ne více než 2 %."b) Mezi látky E 414 a E 420 – i) se vkládá nový odstavec, který zní:"E 415– xanthanová gumaChemický popis: | xanthanová guma je polysacharid s vysokou molekulovou hmotností vyráběný fermentací sacharidů čistou kulturou Xanthomonas campestris, přečištěný ethanolem nebo isopropanolem, vysušený a rozemletý. Obsahuje D-glukosu a D-mannosu jako převládající hexózové jednotky, společně s kyselinou D- glukoronovou a kyselinou 2-oxopropanovou, a připravuje se jako sodná, draselná nebo vápenatá sůl. Jeho roztoky jsou neutrální. |Popis: | smetanově zbarvený prášek. |Obsah: | xXanthanová guma vydává ne méně než 4,2 % a ne více než 5,0 % oxidu uhličitého, vztaženo na látku bez těkavých složek. |Těkavé látky: | ne více než 15 %, stanoveno dvouapůlhodinovým sušením při teplotě 105 oC. |Popel: | nejvýše 16 %, vztaženo na látku bez těkavých složek, stanoveno při 600 oC po čtyřhodinovém sušení při teplotě 105 oC. |Kyselina 2-oxopropanová: | ne méně než 1,5 %. |Dusík: | ne více než 1,5 %. |Isopropanol: | více než 750 mg/kg. |Mikrobiologická kritéria: | nesmějí být přítomny žádné životaschopné buňky Xanthomonas campestris." |c) Dosavadní odstavec "E 460" se označuje jako "E 460 – i)".d) Mezi odstavce E 460 – i) a E 461 se vkládá nový odstavec, který zní:"E 460— ii) Prášková celulosaChemický popis: | prášková celulosa je přečištěná mechanicky rozdrcená celulosa připravená zpracováním α-celulosy získané přímo z rostlinných pletiv. Její molekulová hmotnost je 1,6.105 nebo větší. |Popis: | bílý prášek, bez zápachu. |Obsah: | ne méně než 92 % (C12H20O10). |Těkavé látky: | ne více než 7 %, stanoveno tříhodinovým sušením při 105 oC. |pH: | přibližně 5 g se protřepe 20 minut se 40 ml vody bez oxidu uhličitého a odstředí se. Hodnota pH supernatantu je mezi 5,0 a 7,5. |Síranový popel: | více než 0,3 %, stanoveno při 800 ± 25 oC. |Látky rozpustné ve vodě: | ne více než 1 %." |e) U látky E 474:- se poslední věta položky týkající se chemického popisu nahrazuje tímto: "Při jejich přípravě se nesmějí používat žádná jiná rozpouštědla než cyklohexan, dimethylformamid, octan ethylnatý, isobutanol a isopropanol."- se vkládá nová položka, která zní:"celkový obsah cyklohexanu a isobutanolu: | Ne více než 10 mg/kg volného nebo vázaného." |f) U látky E 477 se položka týkající se dimeru a trimeru propan-1,2-diolu nahrazuje tímto: "Ne více než 0,5 %."Článek 2Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. ledna 1984. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.Článek 3Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 12. července 1982.Za RadupředsedaJ. Nørgaard[1] Úř. věst. L 189, 12.7.1974, s. 1.[2] Úř. věst. L 155, 23.6.1980, s. 23.[3] Úř. věst. L 223, 14.8.1978, s. 7.--------------------------------------------------


title: Směrnice Komise ze dne 1. srpna 1989, kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 77/538/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zadních mlhových svítilen motorových vozidel a jejich přípojných vozidel

text:
Důležité právní upozornění

|

31989L0518

Úřední věstník L 265 , 12/09/1989 S. 0024 - 0029 Finské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 19 S. 0086  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 19 S. 0086

		Směrnice Komiseze dne 1. srpna 1989,kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 77/538/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zadních mlhových svítilen motorových vozidel a jejich přípojných vozidel(89/518/EHS)KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,s ohledem na směrnici Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [1], naposledy pozměněnou směrnicí 87/403/EHS [2], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,s ohledem na směrnici Rady 77/538/EHS ze dne 28. června 1977 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zadních mlhových svítilen motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [3], naposledy pozměněnou směrnicí 87/354/EHS [4], a zejména na článek 10 uvedené směrnice,vzhledem k tomu, že na základě zkušeností a s ohledem na současný stav je nyní možné zjednodušit značku EHS schválení typu konstrukční části pro svítilny, které jsou skupinové, sdružené nebo sloučené s jinými svítilnami nebo světlomety;vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování směrnic o odstraňování technických překážek obchodu v oblasti motorových vozidel technickému pokroku,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Přílohy 0 a II směrnice 77/538/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.Článek 2Od 1. ledna 1990 nesmějí členské státya) - odmítnout udělit EHS schválení typu nebo vydat doklad uvedený v čl. 10 odst. 1 třetí odrážce směrnice 70/156/EHS nebo udělit vnitrostátní schválení typu pro typ vozidla, ani- zakázat první uvedení do provozu vozidla, pokud jeho zadní mlhové svítilny splňují požadavky této směrnice;b) - odmítnout udělit EHS schválení typu konstrukční části nebo vnitrostátní schválení typu konstrukční části pro typ zadní mlhové svítilny, pokud splňuje požadavky této směrnice, nebo- zakázat uvedení na trh zadní mlhové svítilny, pokud je opatřena značkou EHS schválení typu konstrukční části podle této směrnice.Článek 3Členské státy uvedou v účinnost předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 1989. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.Opatření přijatá podle prvního pododstavce musí obsahovat odkaz na tuto směrnici.Článek 4Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 1. srpna 1989.Za KomisiMartin Bangemannmístopředseda[1] Úř. věst. L 42, 23.2.1970, s. 1.[2] Úř. věst. L 220, 8.8.1987, s. 44.[3] Úř. věst. L 220, 29.8.1977, s. 60.[4] Úř. věst. L 192, 11.7.1987, s. 43.--------------------------------------------------PŘÍLOHAPříloha 0 se mění takto:Body 1 až 1.4 se nahrazují tímto:"1. DEFINICE1.1 Pro tuto směrnici platí definice uvedené ve směrnici 76/756/EHS pro:- zadní mlhovou svítilnu,- svítilnu,- žárovky jako zdroje světla,- samostatné svítilny,- skupinové svítilny,- sdružené svítilny,- sloučené svítilny,- zařízení,- svíticí plochu signální svítilny jiné než odrazky,- přivrácenou plochu,- plochu výstupu světla,- vztažnou osu,- vztažný střed,- jednotlivou svítilnu."Dosavadní body 1.5 až 1.5.4 se označují jako body 1.2 až 1.2.4.Bod 3.4 se nahrazuje tímto:"3.4 Svíticí plocha svítilny nepřekračuje 140 cm2."V bodě 6 se údaj "2854 K" nahrazuje údajem "2856K".V německém znění se zkratka Mezinárodní komise pro osvětlení zapisuje "CIE".Příloha II se mění takto:Bod 1.2.2 se nahrazuje tímto:"1.2.2 Výkresy (ve trojím vyhotovení) dostatečně podrobné umožňující identifikovat typ svítilny a udávající geometrickou polohu, v níž má být svítilna namontována na vozidlo, osu pozorování, která se bere jako vztažná osa při zkouškách (vodorovný úhel H = 0o, svislý úhel v = 0o) a bod, který se pro tyto zkoušky považuje za vztažný střed, svislé a vodorovné tečny k svíticí ploše a jejich vzdálenost od vztažného středu svítilny."V bodě 3.3 se slovo "značka" nahrazuje slovem "číslo".Bod 4.2 se nahrazuje tímto:"4.2 Tuto značku tvoří obdélník, v němž je vepsáno malé písmeno "e". a rozlišovací číslo nebo písmena členského státu, který udělil schválení typu:1  pro Německo,2  pro Francii,3  pro Itálii,4  pro Nizozemsko,6  pro Belgii,9  pro Španělsko,11  pro Spojené království,13  pro Lucembursko,18  pro Dánsko,21  pro Portugalsko,EL  pro Řecko,IRL  pro Irsko.Značka musí obsahovat také číslo EHS schválení typu konstrukční části, které odpovídá číslu EHS certifikátu schválení typu konstrukční části pro daný typ zadní mlhové svítilny (viz příloha I) a kterému předcházejí dvě číslice udávající pořadové číslo přidělené poslední významné změně směrnice Rady 77/538/EHS ke dni, kdy bylo EHS schválení typu konstrukční části uděleno. Pro tuto směrnici je tímto pořadovým číslem 00".Bod 4.6 se nahrazuje tímto:"4.6 Příklady značky EHS schválení typu konstrukční části a doplňkové znaky jsou uvedeny v dodatku 1.Čísla schválení typu konstrukční části podle dodatku 1 směrnice 77/538/EHS v jejím původním znění, tj. bez označení pořadovým číslem 00, mohou být ponechána za předpokladu, že technické požadavky na zadní mlhové svítilny se nemění."Bod 4.7 se nahrazuje tímto:"4.7 Pokud je podle bodu 3.3 pro zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci, sestávající ze zadní mlhové svítilny, která je skupinová, sdružená nebo sloučená s jinými svítilnami, vydáno jediné číslo EHS schválení typu konstrukční části, může být připojena jediná značka EHS schválení typu konstrukční části, kterou tvoří:- obdélník, v němž je vepsáno malé písmeno "e" a rozlišovací číslo nebo písmena členského státu, který udělil schválení typu,- číslo EHS schválení typu konstrukční části a případné odpovídající šipky."Za bod 4.7 se vkládá nový bod, který zní:"4.7.1 Tato značka schválení typu konstrukční části může být umístěna kdekoliv na svítilně, která je skupinová, sdružená nebo sloučená, za předpokladu, že4.7.1.1 je viditelná i po namontování svítilny;4.7.1.2 žádná část skupinových, sdružených nebo sloučených svítilen přenášející světlo nemůže být demontována, aniž by současně nebyla odstraněna značka EHS schválení typu konstrukční části.4.7.2 Identifikační značka každé svítilny, která odpovídá zvláštní směrnici, podle níž bylo EHS schválení typu konstrukční části uděleno, spolu s oběma číslicemi zmíněnými v bodu 4.2, a kde je požadováno dodatkové písmeno D, musí být vyznačeny4.7.2.1 buď na odpovídající ploše výstupu světla,4.7.2.2 nebo ve skupině tak, aby každá ze skupinových, sdružených nebo sloučených svítilen mohla být jasně identifikována."Bod 4.9 se nahrazuje tímto:"4.9 Příklady značky EHS schválení typu konstrukční části pro svítilny skupinové, sdružené nebo sloučené s jinými svítilnami nebo světlomety jsou uvedeny v dodatku 2."Dodatek 1 se mění takto:V názvu se slovo "Příklad" nahrazuje slovem "Příklady".V příkladu značky EHS schválení typu konstrukční části se vkládá "Obrázek 1".Za obrázkem 1 se vkládá následující nový obrázek:+++++ TIFF +++++Zařízení opatřené výše uvedenou značkou EHS schválení typu konstrukční části je zařízení zahrnující zadní obrysovou (boční) svítilnu a zadní mlhovou svítilnu schválenou jako typ v Belgii (e 6) pod číslem 00390.Šipka udává stranu, na které jsou fotometrické vlastnosti zadní obrysové (boční) svítilny splněny až do úhlu 80 °H."Dodatek 2 se nahrazuje tímto:"Dodatek 2PŘÍKLADY ZJEDNODUŠENÉHO OZNAČENÍ SKUPINOVÝCH, SDRUŽENÝCH NEBO SLOUČENÝCH SVÍTILEN+++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++Poznámka:V uvedených příkladech vyznačují vodorovné a svislé čáry uspořádání skupiny svítilen a netvoří součást značky schválení typu konstrukční části.Uvedené tři příklady značek EHS schválení typu konstrukční částí, vzor A, vzor B a vzor C, představují tři možné varianty označení zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci, v němž jsou dvě nebo více svítilen částí stejné soustavy skupinových, sdružených nebo sloučených svítilen. Vzory udávají, že toto zařízení bylo schváleno jako typ v Nizozemsku (e 4) pod číslem 3333 a že sestává z (ze):- odrazky třídy IA schválené jako typ podle směrnice 76/757/EHS,- zadní směrové svítilny kategorie 2a schválené jako typ podle směrnice 76/759/EHS,- červené zadní obrysové svítilny (R) schválené jako typ podle směrnice 75/758/EHS,- zadní mlhové svítilny (F) schválené jako typ podle této směrnice,- zpětného světlometu (AR) schváleného jako typ podle směrnice 77/539/EHS,- brzdové svítilny (S1) schválené jako typ podle směrnice 76/758/EHS."--------------------------------------------------


title: Směrnice Rady ze dne 18. prosince 1975 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se povinných štítků a nápisů pro motorová vozidla a pro jejich přípojná vozidla a pro jejich umístění a způsob upevnění

text:
Důležité právní upozornění

|

31976L0114

Úřední věstník L 024 , 30/01/1976 S. 0001 - 0005 Finské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 4 S. 0175  Řecké zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 3 S. 0144  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 4 S. 0175  Španělské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 4 S. 0184  Portugalské zvláštní vydání Kapitola 13 Svazek 4 S. 0184

		Směrnice Radyze dne 18. prosince 1975o sbližování právních předpisů členských států týkajících se povinných štítků a nápisů pro motorová vozidla a pro jejich přípojná vozidla a pro jejich umístění a způsob upevnění(76/114/EHS)RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 100 této Smlouvy,s ohledem na návrh Komise,s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],vzhledem k tomu, že technické požadavky, které musí motorová vozidla podle vnitrostátních právních předpisů splňovat, se mimo jiné vztahují na povinné štítky a nápisy a jejich umístění a způsob upevnění;vzhledem k tomu, že se tyto požadavky v jednotlivých členských státech liší; že je proto nutné, aby všechny členské státy zavedly stejné požadavky vedle nebo namísto svých stávajících právních předpisů, zejména aby bylo možno použít u všech typů vozidel postup EHS schvalování typu, který je předmětem směrnice Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkající se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [3];vzhledem k tomu, že sbližování vnitrostátních právních předpisů týkajících se motorových vozidel předpokládá, že členské státy budou vzájemně uznávat kontroly provedené kterýmkoli z nich podle společných požadavků; že má-li tento systém řádně fungovat, musí tyto požadavky uplatňovat všechny členské státy od téhož dne,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Pro účely této směrnice se "vozidlem" rozumí každé motorové vozidlo určené k provozu na pozemních komunikacích, s karoserií nebo bez karoserie, které má nejméně čtyři kola a maximální konstrukční rychlost vyšší než 25 km/h, s výjimkou kolejových vozidel, zemědělských nebo lesnických traktorů a strojů a strojů pro veřejné práce.Článek 2Členské státy nesmějí odmítnout udělit EHS schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu vozidla z důvodů týkajících se povinných štítků a nápisů a jejich umístění a způsobu upevnění, pokud splňují požadavky stanovené v příloze této směrnice.Článek 3Členské státy nesmějí odmítnout nebo zakázat registraci, prodej, uvedení do provozu nebo užívání vozidla z důvodů týkajících se povinných štítků a nápisů a jejich umístění a způsobu upevnění, pokud splňují požadavky stanovené v příloze této směrnice.Článek 4Změny nezbytné pro přizpůsobení požadavků přílohy technickému pokroku se přijímají postupem stanoveným článkem 13 směrnice 70/156/EHS.Článek 51. Členské státy přijmou a zveřejní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. ledna 1977 a neprodleně o nich uvědomí Komisi.Použijí tyto předpisy ode dne 1. října 1978.2. Po oznámení této směrnice uvědomí členské státy v dostatečném časovém předstihu Komisi také o všech návrzích právních a správních předpisů, které hodlají přijmout v oblasti působnosti této směrnice, a to tak, aby se k nim Komise mohla vyjádřit.Článek 6Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 18. prosince 1975.Za RadupředsedaM. Toros[1] Úř. věst. C 5, 8.1.1975, s. 41.[2] Úř. věst. C 47, 27.2.1975, s. 4.[3] Úř. věst. L 42, 23.2.1970, s. 1.--------------------------------------------------PŘÍLOHA1. OBECNĚ1.1 Všechna vozidla musí být opatřena štítkem a nápisy popsanými v následujících bodech. Štítek a nápisy musí upevnit buď výrobce, nebo jeho pověřený zástupce.2. ŠTÍTEK VÝROBCE2.1 Štítek výrobce odpovídající vzoru, který je uveden v dodatku, musí být pevně uchycen na dobře viditelném a snadno přístupném místě na části, která se při používání vozidla nevyměňuje. Na štítku musí být zřetelně a nesmazatelně uvedeny následující informace v tomto pořadí:2.1.1 Jméno výrobce.2.1.2 Číslo EHS schválení typu [1].Toto číslo je tvořeno malým písmenem "e" a rozlišovacími písmeny nebo číslem členského státu, který udělil schválení typu (1 pro Spolkovou republiku Německo, 2 pro Francii, 3 pro Itálii, 4 pro Nizozemsko, 6 pro Belgii, 11 pro Spojené království, 13 pro Lucembursko, DK pro Dánsko, IRL pro Irsko) a číslem schválení typu odpovídajícím číslu v certifikátu schválení typu vozidla. Mezi písmeno "e" a rozlišovací číslo nebo písmena státu, který udělil EHS schválení typu, a dále mezi rozlišovací číslo nebo písmena a číslo schválení typu se vloží hvězdička.2.1.3 Identifikační číslo vozidla.2.1.4 Maximální přípustná hmotnost naloženého vozidla.2.1.5 Maximální přípustná hmotnost naložené jízdní soupravy, je-li vozidlo použito pro tažení.2.1.6 Maximální přípustné zatížení každé z náprav, v pořadí od přední k zadní nápravě.2.1.7 Jde-li o návěs, maximální technicky přípustné zatížení návěsového čepu.2.1.8 Požadavky bodů 2.1.4 až 2.1.7 vstupují v platnost 12 měsíců po dni přijetí směrnice Rady o hmotnostech a rozměrech motorových vozidel a jejich přípojných vozidel. Do té doby smějí členské státy vyžadovat, aby byly na štítku každého vozidla, které je uváděno do provozu na jejich území, uvedeny maximální přípustné hmotnosti předepsané jejich vnitrostátními právními předpisy.Je-li technicky přípustná hmotnost vyšší než maximální přípustná hmotnost, může dotyčný členský stát požadovat též uvedení technicky přípustné hmotnosti. Hmotnost se uvede ve dvou sloupcích: maximální přípustná hmotnost nalevo a technicky přípustná hmotnost napravo.2.2 Výrobce může uvést dodatečnou informaci pod předepsanými nápisy nebo vedle nich, vně zřetelně vyznačeného obdélníku, kterým jsou ohraničeny pouze informace předepsané v bodech 2.1.1 až 2.1.8 (viz dodatek této přílohy).3. IDENTIFIKAČNÍ ČÍSLO VOZIDLAIdentifikační číslo vozidla je pevně stanovená kombinace znaků, které ke každému vozidlu přiřazuje výrobce. Jeho účelem je zajistit, aby každé vozidlo mohlo být výrobcem přesně identifikováno po dobu 30 let, aniž by bylo nutno ověřovat další údaje. Identifikační číslo vozidla musí odpovídat následujícím požadavkům:3.1 Musí být vyznačeno na štítku výrobce a také na podvozku, rámu nebo jiné obdobné nosné konstrukci.3.1.1 Musí sestávat ze dvou oddílů: z prvního, složeného z nejvýše šesti znaků (písmen nebo číslic) označujícího obecné vlastnosti vozidla, zejména typ a model, a z druhého, složeného z osmi znaků, z nichž první čtyři mohou být písmena nebo číslice a další čtyři jsou pouze číslice, zajišťující spolu s prvním oddílem přesné rozlišení jednotlivého vozidla.3.1.2 Identifikační číslo vozidla musí být pokud možno vyznačeno v jednom řádku. Výjimečně smí být vyznačeno ve dvou řádcích, pokud jsou k tomu technické důvody. V tomto případě však nesmějí být uvnitř obou oddílů mezery.Mezi znaky nesmějí být odstupy.Aby byl celkový počet znaků osm, musí být všechna nepoužitá místa v druhém oddílu vyplněna nulami.Začátek a konec každého řádku musí být vyznačen znakem, který není ani arabskou číslicí, ani velkým latinským písmenem, a který s nimi není možné zaměnit. Tento znak může být též umístěn na jednom řádku mezi oběma oddíly (3.1.1).3.2 Kromě toho musí být identifikační číslo:3.2.1 vyznačeno na podvozku, rámu nebo jiné obdobné nosné konstrukci na pravé straně vozidla;3.2.2 umístěno na dobře viditelném a přístupném místě a musí být vyraženo nebo vylisováno tak, aby nemohlo být zahlazeno nebo poškozeno.4. ZNAKY4.1 Pro všechna označení uvedená v bodech 2 a 3 se použijí latinská písmena a arabské číslice. Latinská písmena použitá v označeních podle bodů 2.1.1 a 2.1.3 a 3 musí však být velká.4.2 Pro identifikační číslo vozidla:4.2.1 není dovoleno používání písmen I, O a Q, pomlček, hvězdiček a ostatních zvláštních znaků jiných než uvedených v závěru bodu 3.1.2;4.2.2 minimální výška písmen a číslic je tato:4.2.2.1 7 mm u znaků vyznačených přímo na podvozku, rámu nebo na obdobné nosné konstrukci vozidla;4.2.2.2 4 mm u znaků vyznačených na štítku výrobce.[1] Než bude typu vozidla uděleno EHS schválení typu, smí být použito číslo vnitrostátního schválení typu.--------------------------------------------------


title: Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/55/EU ze dne 16. dubna 2014 o elektronické fakturaci při zadávání veřejných zakázek  Text s významem pro EHP

text:
               6.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 133/1

         SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2014/55/EU
   ze dne 16. dubna 2014
   o elektronické fakturaci při zadávání veřejných zakázek
   (Text s významem pro EHP)
   EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 114 této smlouvy,
   s ohledem na návrh Evropské komise,
   po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
   s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
   s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),
   v souladu s řádným legislativním postupem (3),
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               V členských státech v současné době existuje a používá se řada celosvětových, celostátních, regionálních i soukromých norem pro elektronickou fakturaci. Žádná z těchto norem nepřevažuje a většina z nich není navzájem interoperabilní.

               (2)

               Jelikož neexistuje žádná společná norma, členské státy v případě, kdy prosazují používání elektronických faktur při zadávání veřejných zakázek nebo toto používání povinně ukládají, volí vytvoření vlastního technického řešení založeného na vlastní vnitrostátní normě. V důsledku toho počet odlišných norem koexistujících v rámci všech členských států narůstá a je pravděpodobné, že poroste i do budoucna.

               (3)

               Velké množství norem, které nejsou interoperabilní, vede k nadměrné složitosti, právní nejistotě a dodatečným provozním nákladům pro hospodářské subjekty, které elektronické faktury v různých členských státech používají. Od hospodářských subjektů, které se chtějí účastnit přeshraničního zadávání veřejných zakázek, se tak často vyžaduje, aby se pokaždé, kdy vstoupí na nový trh, řídily novou normou elektronické fakturace. Odlišné právní a technické požadavky na elektronické faktury odrazují hospodářské subjekty od přeshraničního zadávání veřejných zakázek, a vytvářejí tak překážky přístupu na trh přeshraničního zadávání veřejných zakázek a překážky obchodu. Znemožňují tím využívání základních svobod, a mají proto přímý účinek na fungování vnitřního trhu.

               (4)

               Tyto překážky obchodu uvnitř Unie budou v budoucnu pravděpodobně dále narůstat, neboť vzhledem k tomu, že používání elektronických faktur při zadávání veřejných zakázek se v členských státech rozšiřuje nebo se stává povinným, vzniká čím dál více vnitrostátních a soukromých norem, které nejsou interoperabilní.

               (5)

               Překážky přeshraničního obchodu plynoucí z koexistence vícera souborů právních požadavků a technických norem v oblasti elektronické fakturace a ze skutečnosti, že tyto normy nejsou interoperabilní, by měly být odstraněny nebo zmírněny. K dosažení tohoto cíle by měla být vytvořena společná evropská norma pro sémantický datový model základních prvků elektronické faktury (dále jen „evropská norma pro elektronickou fakturaci“). Tato norma by měla stanovit a charakterizovat základní prvky, které musí elektronická faktura vždy obsahovat, a usnadnit tak zasílání a přijímání elektronických faktur mezi systémy založenými na různých technických normách. Za předpokladu, že stávající vnitrostátní technické normy nejsou s touto evropskou normou v rozporu, neměla by je tato norma nahrazovat ani omezovat jejich používání a rovněž by měla být zachována možnost pokračovat v jejich uplatňování souběžně s evropskou normou.

               (6)

               Zajištěním sémantické interoperability a zvýšením právní jistoty tato směrnice podpoří využívání elektronické fakturace při zadávání veřejných zakázek, čímž bude mít pro členské státy, veřejné zadavatele, zadavatele a hospodářské subjekty zásadní přínos z hlediska úspor, dopadu na životní prostředí a snížení administrativní zátěže.

               (7)

               Přínosy elektronické fakturace jsou maximalizovány, pokud lze vystavování, zasílání, předávání, příjem a zpracování faktur plně automatizovat. Z tohoto důvodu by za slučitelné s evropskou normou pro elektronickou fakturaci měly být považovány pouze strojově čitelné faktury, které může příjemce zpracovávat automaticky a digitálně. Pouhý obrázkový soubor by neměl být považován za elektronickou fakturu pro účely této směrnice.

               (8)

               Cílem interoperability je umožnit jednotnou prezentaci a zpracovávání informací mezi obchodními systémy bez ohledu na jejich technologii, použití nebo platformu. Úplnou interoperabilitou se rozumí schopnost být interoperabilní na třech odlišných úrovních: z hlediska obsahu faktury (úroveň sémantická), formátu nebo použitého jazyka (úroveň syntaktická) a způsobu předání faktury. Sémantickou interoperabilitou se rozumí, že elektronická faktura obsahuje určité nezbytné informace a je zachován přesný význam vyměňovaných informací, jemuž je jednoznačně porozuměno nezávisle na způsobu, jímž jsou tyto informace fyzicky ztvárněny nebo předány. Syntaktickou interoperabilitou se rozumí, že datové prvky jsou na elektronické faktuře uváděny v takovém formátu, který umožňuje jejich přímou výměnu mezi odesílatelem a příjemcem a automatické zpracování. Syntaktickou interoperabilitu lze zajistit jedním ze dvou způsobů, a sice použitím společné syntaxe nebo pomocí mapování různých syntaxí.

               (9)

               Na trhu se používá značné množství syntaxí. Syntaktická interoperabilita je stále častěji zajišťována pomocí mapování. Tento způsob je účinný, pokud faktura obsahuje všechny nezbytné datové prvky na sémantické úrovni a jejich význam je jednoznačný. Jelikož tomu tak ale často není, je třeba přijmout opatření k zajištění interoperability na sémantické úrovni. V zájmu dalšího zjednodušení používání elektronické fakturace a snížení nákladů by jedním z dlouhodobých cílů mělo být omezení počtu používaných syntaxí, pokud možno soustředěním se pouze na nejpoužívanější z nich.

               (10)

               Normalizace elektronické fakturace rovněž doplňuje snahy o podporu využívání elektronického zadávání zakázek, jak je odrážejí příslušná ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU (4) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/25/EU (5).

               (11)

               Evropská rada v závěrech ze zasedání ve dnech 28. a 29. června 2012 a 24. října 2013 uvedla, že prioritou by měla být opatření zaměřená na další rozvoj přeshraničního elektronického obchodování a modernizaci veřejné správy, mimo jiné usnadněním přechodu k elektronické fakturaci a jejím urychleným zavedením.

               (12)

               Evropský parlament v usnesení ze dne 20. dubna 2012 poukázal na roztříštěnost trhu způsobenou různými vnitrostátními pravidly pro elektronickou fakturaci, vyzdvihl podstatné výhody, které elektronická fakturace nabízí, a zdůraznil význam právní jistoty, jasného technického prostředí a otevřených a interoperabilních řešení elektronické fakturace na základě společných právních požadavků, obchodních postupů a technických norem. Z těchto důvodů Evropský parlament vyslovil požadavek, aby se elektronická fakturace při zadávání veřejných zakázek stala do roku 2016 povinnou.

               (13)

               Evropské mnohostranné fórum pro elektronickou fakturaci (e-fakturaci) zřízené rozhodnutím Komise ze dne 2. listopadu 2010 (6) přijalo v říjnu 2013 jednomyslně doporučení týkající se využití sémantického datového modelu na podporu interoperability elektronické fakturace.

               (14)

               Tato směrnice by se měla použít na elektronické faktury přijímané veřejnými zadavateli a zadavateli a vystavované v rámci plnění zakázek, na něž se vztahuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/81/ES (7), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/23/EU (8), směrnice 2014/24/EU nebo směrnice 2014/25/EU. Tato směrnice by se měla vztahovat pouze na elektronické faktury vystavené hospodářským subjektem, jemuž byla přidělena veřejná zakázka nebo koncese (hlavní dodavatel). Pokud však členské státy podle článku 71 směrnice 2014/24/EU a článku 88 směrnice 2014/25/EU stanoví přímou úhradu subdodavatelům, mělo by se v zadávací dokumentaci rovněž stanovit, zda se v souvislosti s platbami subdodavatelům má či nemá používat elektronická fakturace. Mělo by být jasně stanoveno, že pokud je zakázka zadána skupině hospodářských subjektů, vztahuje se tato směrnice na elektronické faktury vystavené skupinou jako takovou i jednotlivými hospodářskými subjekty.

               (15)

               Tato směrnice by se měla rovněž uplatnit, pokud koncese v souvislosti s platbou vyžaduje, aby hospodářský subjekt, kterému byla koncese udělena, vystavil fakturu. Pojem „koncesef“ je vymezen v čl. 5 bodu 1 směrnice 2014/23/EU. Předmětem udělování koncesí je zajištění stavebních prací nebo služeb prostřednictvím koncese, kdy protiplnění za tuto koncesi spočívá v právu požívat výnosů z daných stavebních prací nebo služeb nebo v tomto právu společně s platbou.

               (16)

               Tato směrnice podléhá článku 346 Smlouvy o fungování EU. Tato směrnice se nevztahuje na elektronické faktury vystavené na základě plnění (prohlášeného za utajené nebo doprovázeného zvláštními bezpečnostními opatřeními) zakázek, které jsou vyloučeny z oblasti působnosti směrnice 2014/23/EU podle čl. 10 odst. 6 uvedené směrnice, směrnice 2014/24/EU podle čl. 15 odst. 3 uvedené směrnice a směrnice 2014/25/EU podle čl. 24 odst. 3 uvedené směrnice. Za stejných podmínek by měla být v této směrnici stanovena výjimka pro elektronické faktury vystavené na základě plnění (prohlášeného za utajené nebo doprovázeného zvláštními bezpečnostními opatřeními) těchto zakázek, které spadají do oblasti působnosti směrnice 2009/81/ES.

               (17)

               Definice používané v této směrnici by měly být v souladu s jinými unijními právními předpisy v oblasti veřejných zakázek.

               (18)

               Komise by měla uplatňovat příslušná ustanovení nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1025/2012 (9) a o vypracování evropské normy pro elektronickou fakturaci požádat příslušnou evropskou normalizační organizaci. Podle příslušných ustanovení nařízení (EU) č. 1025/2012 se rozhodnutí Komise, kterým se taková žádost stanoví, přijímá přezkumným postupem podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (10).

               (19)

               Evropská norma pro elektronickou fakturaci by měla vycházet ze stávajících technických specifikací, které byly vypracovány v rámci evropských normalizačních organizací, jako jsou CEN (CWA 16356-MUG a CWA 16562-CEN BII), a měla by zohledňovat jiné příslušné technické specifikace vypracované v rámci mezinárodních normalizačních organizací, jako jsou UN/CEFACT (CII v. 2.0) a ISO (finanční faktura založená na metodice ISO 20022). Při plnění žádosti o vypracování normy by příslušná evropská normalizační organizace měla rovněž zohlednit výsledky rozsáhlých pilotních projektů prováděných v rámci programu na podporu politiky rámcového programu pro konkurenceschopnost a inovace a technické specifikace elektronické fakturace jakýchkoli jiných příslušných subjektů a organizací, které jsou podnikatelskou sférou hojně využívány. Evropská norma pro elektronickou fakturaci by zároveň měla být slučitelná se stávajícími normami provádění plateb, aby bylo možné platby automaticky zpracovávat.

               (20)

               Ve své žádosti určené příslušné evropské normalizační organizaci by Komise měla požadovat, aby evropská norma pro elektronickou fakturaci byla technologicky neutrální s cílem zabránit jakémukoli narušení hospodářské soutěže, aby byla slučitelná s příslušnými mezinárodními normami pro elektronickou fakturaci s cílem zabránit tomu, aby se dodavatelé ze třetích zemí potýkali s technickými překážkami pro přístup na trh, a usnadnit evropským dodavatelům zasílání elektronických faktur kupujícím ze třetích zemí, a aby byla v souladu se směrnicí Rady 2006/112/ES (11). Jelikož elektronické faktury mohou obsahovat osobní údaje, měla by Komise rovněž požadovat, aby evropská norma pro elektronickou fakturaci brala ohled na ochranu osobních údajů v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES (12) a na zásadu ochrany údajů již ve fázi návrhu, zásadu proporcionality a zásadu minimalizace údajů. Vedle těchto minimálních požadavků by Komise měla ve své žádosti určené příslušné evropské normalizační organizaci stanovit další požadavky na obsah evropské normy pro elektronickou fakturaci a lhůtu pro její přijetí.

               (21)

               Aby bylo zajištěno, že elektronickou fakturaci při zadávání veřejných zakázek mohou využívat i malé a střední podniky, měla by evropská norma pro elektronickou fakturaci umožňovat zavedení uživatelsky vstřícných systémů elektronické fakturace, tedy těch, které jsou snadno srozumitelné a snadno použitelné. V této souvislosti je rovněž třeba zohlednit skutečnost, že zejména malé a střední podniky, jakož i menší veřejní zadavatelé a zadavatelé mají omezený počet zaměstnanců a omezené finanční prostředky.

               (22)

               Evropská norma pro elektronickou fakturaci by měla být rovněž vhodná pro použití při obchodním styku mezi podniky. Aby mohly novou normu využívat i soukromé hospodářské subjekty ve vzájemných obchodních vztazích, měla by tedy Komise zajistit, aby norma nebyla vypracována tak, že by byla vhodná pouze pro použití v oblasti zadávání veřejných zakázek.

               (23)

               Faktury vydávané v různých hospodářských odvětvích mohou vyžadovat zahrnutí informací specifických pro dané odvětví. Součástí všech faktur by však měl být omezený počet společných standardních prvků. Přítomnost těchto prvků je nezbytná k ověření toho, zda faktura řádně zachycuje příslušné základní obchodní plnění, a k zajištění právní platnosti faktury. Seznam těchto prvků vyžadovaných pro účely DPH je stanoven ve směrnici 2006/112/ES. Evropská norma pro elektronickou fakturaci by proto měla být s tímto souborem prvků v souladu.

               (24)

               Evropská norma pro elektronickou fakturaci by měla vymezit sémantické datové prvky týkající se zejména komplementárních údajů o prodávajícím a kupujícím, identifikátorů procesu, atributů faktury, fakturačních položek, informací o dodání, údajů o platbě a platebních podmínek. Základní prvky elektronické faktury by měla obsahovat každá elektronická faktura. Tím by se zajistilo jasné a jednotné uplatňování elektronické fakturace.

               (25)

               Přestože odesílatel elektronické faktury by měl mít nadále možnost zaručit pravost původu a integritu obsahu faktury několika způsoby, včetně elektronickým podpisem, neměla by evropská norma pro elektronickou fakturaci v zájmu zajištění souladu se směrnicí 2006/112/ES jako jeden ze svých prvků obsahovat požadavek elektronického podpisu.

               (26)

               S cílem zabránit vzniku nadměrných nákladů a zátěže pro veřejné zadavatele a zadavatele by příslušná evropská normalizační organizace měla mít za úkol určit seznam omezeného počtu syntaxí splňujících evropskou normu pro elektronickou fakturaci. Tento seznam by neměl být součástí evropské normy pro elektronickou fakturaci. Takto určené syntaxe musí být již hojně a úspěšně používány hospodářskými subjekty a veřejnými zadavateli. V zájmu usnadnění a urychlení provedení v členských státech by příslušná evropská normalizační organizace měla být požádána, aby zajistila vhodné syntaktické vazby mezi evropskou normou pro elektronickou fakturaci a všemi syntaxemi uvedenými na seznamu. Syntaktické vazby jsou pokyny o způsobu, jakým by norma mohla být v jednotlivých syntaxích vyjádřena. Produkt této normalizace by měl doplnit evropskou normu pro elektronickou fakturaci a seznam syntaxí.

               (27)

               Za účelem usnadnění používání evropské normy pro elektronickou fakturaci by měla být Evropská normalizační organizace rovněž vyzvána, aby navrhla pokyny týkající se interoperability přenosu. Tyto pokyny by neměly být součástí evropské normy pro elektronickou fakturaci ani být závazné pro veřejné zadavatele a zadavatele.

               (28)

               Před zavedením evropské normy pro elektronickou fakturaci v členských státech by mělo být dostatečně otestováno její praktické používání. Toto posouzení by mělo být provedeno během vypracovávání normy. Měli by do něj být zapojeni koneční uživatelé a mělo by se zejména zaměřit na aspekty praktičnosti a uživatelské vstřícnosti a mělo by prokázat, že normu lze zavést nákladově efektivním a přiměřeným způsobem.

               (29)

               Pokud evropská norma pro elektronickou fakturaci a seznam syntaxí vyhovujících této normě, které vypracuje příslušná evropská normalizační organizace, splní požadavky obsažené v žádosti Komise podané evropské normalizační organizaci a pokud byla tato norma otestována, měly by být odkazy na evropskou normu pro elektronickou fakturaci a seznam syntaxí zveřejněny v Úředním věstníku Evropské unie.

               (30)

               Ustanovení této směrnice týkající se vypracování normy a dalších produktů normalizace jsou v souladu s příslušnými ustanoveními nařízení (EU) č. 1025/2012. S ohledem na specifika této směrnice je však vhodné stanovit, že rozhodnutí zveřejnit, nezveřejnit nebo zveřejnit s omezením odkazy na normu a seznam syntaxí se mají přijímat přezkumným postupem. Tím by však nemělo být dotčeno použití příslušných ustanovení nařízení (EU) č. 1025/2012 o formálních námitkách proti harmonizovaným normám.

               (31)

               Evropské normalizační organizace provádějí pravidelnou revizi a aktualizaci norem, aby odpovídaly technologickému vývoji. Vzhledem k rychlosti tohoto vývoje v odvětví informačních a komunikačních technologií by měla Komise rovněž mít možnost příslušnou evropskou normalizační organizaci požádat, aby provedla revizi a aktualizaci evropské normy pro elektronickou fakturaci s cílem zohlednit tento vývoj a zajistit i nadále interoperabilitu.

               (32)

               S cílem reagovat na technologický vývoj nebo požadavky trhu by měla mít Komise možnost přijmout prováděcí akt, kterým reviduje a aktualizuje seznam syntaxí. V případě složitějších úprav by Komise rovněž měla mít možnost příslušnou normalizační organizaci požádat, aby provedla revizi a aktualizaci seznamu syntaxí.

               (33)

               Komise by měla mít možnost revidovat již zveřejněný seznam syntaxí, považuje-li to za nezbytné k zajištění úplné a trvalé interoperability, k zohlednění technologického vývoje nebo k omezení počtu používaných syntaxí. Měla by při tom vzít v úvahu seznam syntaxí, které určila, revidovala a aktualizovala příslušná evropská normalizační organizace.

               (34)

               Po uplynutí lhůt pro provedení ve vnitrostátním právu stanovených v této směrnici by měly být veřejní zadavatelé a zadavatelé povinni přijímat a zpracovávat elektronické faktury, které vyhovují požadavkům evropské normy pro elektronickou fakturaci a kterékoli ze syntaxí uvedených na seznamu zveřejněném Komisí v Úředním věstníku Evropské unie. Veřejní zadavatelé a zadavatelé by tedy neměli odmítat elektronické faktury, které splňují výše uvedené podmínky, pouze z důvodu nesplnění požadavků (například vnitrostátních nebo odvětvových požadavků nebo doplňujících technických požadavků jakéhokoli druhu) jiných než těch, které jsou konkrétně stanoveny v této směrnici. Jiné závažné důvody pro odmítnutí, například důvody týkající se smluvních podmínek, by však touto povinností dotčeny být neměly. Veřejní zadavatelé a zadavatelé by v každém případě měli mít nadále možnost před zaplacením faktury ověřit, zda obsah elektronické faktury řádně zachycuje příslušné základní obchodní plnění (například zda je fakturovaná částka správná) a zda faktura byla zaslána správnému příjemci. Zákazem odmítnout elektronické faktury podle této směrnice není dotčena směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/7/EU (13).

               (35)

               Tato směrnice by měla ukládat povinnost přijímat a zpracovávat elektronické faktury pouze příjemcům, tj. veřejným zadavatelům, centrálním zadavatelům a zadavatelům. Touto směrnicí by nemělo být dotčeno právo odesílatele faktury rozhodnout se mezi vystavením faktury v souladu s evropskou normou pro elektronickou fakturaci, v souladu s vnitrostátními nebo jinými technickými normami nebo v papírové podobě. Tato směrnice by však členským státům neměla bránit ve stanovení toho, že v rámci zadávání veřejných zakázek by měly být vystavovány pouze elektronické faktury. Pokud se odesílatel rozhodne vystavit fakturu za použití evropské normy pro elektronickou fakturaci, měla by povinnost příjemce přijmout a zpracovat tuto fakturu platit pouze v případě, že je daná faktura vystavena v jedné ze syntaxí uvedených na seznamu syntaxí, který Komise zveřejnila v Úředním věstníku Evropské unie. Tím by neměla být dotčena možnost odesílatele využít služeb třetí osoby k převodu mezi jeho vlastní syntaxí a jednou ze syntaxí na daném seznamu.

               (36)

               Evropský inspektor ochrany údajů byl konzultován v souladu s čl. 28 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 (14) a vydal dne 11. listopadu 2013 (15) stanovisko. Ve svém stanovisku zveřejnil doporučení k zajištění dostatečné ochrany údajů při uplatňování této směrnice. Tato doporučení by měla být zohledněna při vypracovávání evropské normy pro elektronickou fakturaci a při zpracovávání osobních údajů veřejnými zadavateli a zadavateli. Mělo by být zejména jasně stanoveno, že stávající zákony týkající se ochrany údajů platí rovněž v oblasti elektronické fakturace a že zveřejňování osobních údajů pro účely transparentnosti a odpovědnosti musí být ve vyváženém poměru s ochranou soukromí.

               (37)

               Jelikož směrnice 2006/112/ES obsahuje pravidla fakturace, včetně elektronické fakturace, je třeba vyjasnit její vztah k této směrnici. Tato směrnice sleduje odlišný cíl, má odlišnou oblast působnosti než směrnice 2006/112/ES, a proto nemá vliv na ustanovení uvedené směrnice týkající se používání elektronických faktur pro účely DPH. Článek 232 směrnice 2006/112/ES upravuje vztahy mezi obchodními partnery a jeho cílem je zajistit, aby s používáním elektronických faktur musel příjemce souhlasit. Tím by však nemělo být dotčeno právo členských států uložit veřejným zadavatelům a zadavatelům povinnost přijímat za určitých podmínek elektronické faktury.

               (38)

               Aby veřejní zadavatelé a zadavatelé mohli řádně připravit a přijmout technická opatření, která jsou v návaznosti na zavedení evropské normy pro elektronickou fakturaci a schválení seznamu syntaxí nezbytná pro dosažení souladu s touto směrnicí, a s ohledem na potřebu urychleného zavedení elektronické fakturace by se mělo považovat za opodstatněné stanovení lhůty pro provedení ve vnitrostátním právu v délce osmnácti měsíců od zveřejnění odkazu na evropskou normu pro elektronickou fakturaci a seznamu syntaxí v Úředním věstníku Evropské unie. Odchylně od této obecné lhůty pro provedení ve vnitrostátním právu by členské státy, s cílem usnadnit přijetí elektronické fakturace na straně některých veřejných zadavatelů, jako jsou místní a regionální veřejní zadavatelé a veřejné podniky, měly mít možnost odložit uplatňování této směrnice na veřejné zadavatele na nižší než ústřední úrovni a zadavatele na třicet měsíců od zveřejnění odkazu na evropskou normu pro elektronickou fakturaci a seznamu syntaxí v Úředním věstníku Evropské unie. Tato možnost odložit uplatňování požadavků této směrnice by se neměla vztahovat na centrální zadavatele.

               (39)

               S cílem usnadnit provádění požadavků této směrnice pro veřejné zadavatele a zadavatele by Komise měla zajistit, aby byly členské státy v plném rozsahu a pravidelně informovány o pokroku prací, které budou z hlediska vypracování normy a souvisejících produktů normalizace vykonávat příslušné evropské normalizační organizace. Členské státy by tak měly možnost provést nezbytné přípravné práce, s cílem dokončit provádění v rámci dohodnutých lhůt.

               (40)

               Vzhledem k tomu, že veřejní zadavatelé a zadavatelé budou moci přijímat elektronické faktury odpovídající i jiným normám než evropské normě pro elektronickou fakturaci, jakož i faktury papírové, nestanoví-li vnitrostátní právní předpisy jinak, nevytváří tato směrnice žádné dodatečné náklady ani zatížení podniků, včetně mikropodniků a malých a středních podniků ve smyslu doporučení Komise 2003/361/ES (16). Komise i členské státy by se dále měly vynasnažit, aby minimalizovaly náklady na evropskou normu pro elektronickou fakturaci pro její uživatele, zejména mikropodniky a malé a střední podniky, a usnadnily tak její přijetí v celé Evropské unii.

               (41)

               Členské státy by měly při provádění této směrnice zohledňovat potřeby malých a středních podniků i menších veřejných zadavatelů a zadavatelů a měly by všem veřejným zadavatelům, zadavatelům a dodavatelům poskytovat potřebnou podporu, aby mohli evropskou normu pro elektronickou fakturaci používat. Kromě toho by měla být stanovena opatření ke vzdělávání, zejména pro malé a střední podniky.

               (42)

               V zájmu usnadnění technických a procesních úprav, které musí všechny strany zapojené do zadávání veřejných zakázek provést, aby zajistily úspěšné provedení této směrnice, by členské státy měly v rámci možností zpřístupnit pomoc ze strukturálních fondů všem způsobilým veřejným zadavatelům, zadavatelům a malým a středním podnikům.

               (43)

               Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení této směrnice a sestavení, omezení a revize seznamu syntaxí by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením (EU) č. 182/2011. Prováděcí akty týkající se seznamu syntaxí by měly být přijímány přezkumným postupem, jelikož tyto akty slouží k usnadnění používání evropské normy pro elektronickou fakturaci a zajišťují interoperabilitu a rychlou reakci na technologický vývoj. Přezkumný postup by měl být rovněž používán k přijetí prováděcích aktů ohledně námitek proti evropské normě pro elektronickou fakturaci, neboť tyto akty by mohly mít důsledky pro povinnost přijímat a zpracovávat elektronické faktury.

               (44)

               Jelikož cílů této směrnice, totiž odstranění překážek trhu a obchodu vytvořených existencí odlišných vnitrostátních pravidel a norem a v zajištění interoperability, nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy, ale spíše jich může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů,

         PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
   Článek 1
   Oblast působnosti
   Tato směrnice se použije na elektronické faktury vystavované na základě plnění zakázek, na něž se vztahuje směrnice 2009/81/ES, 2014/23/EU, 2014/24/EU nebo 2014/25/EU.
   Tato směrnice se nevztahuje na elektronické faktury vystavované na základě plnění zakázek, které spadají do oblasti působnosti směrnice 2009/81/ES, pokud bylo zadání a plnění zakázky v souladu s platnými právními a správními předpisy členského státu prohlášeno za utajené nebo musí být doprovázeno zvláštními bezpečnostními opatřeními a pokud daný členský státy stanovil, že dotyčné základní zájmy nelze zaručit mírnějšími opatřeními.
   Článek 2
   Definice
   Pro účely této směrnice se rozumí:

               1)

               „elektronickou fakturou“ faktura, která byla vystavena, předána a přijata ve strukturovaném elektronickém formátu, jenž umožňuje její automatizované a elektronické zpracování;

               2)

               „základními prvky elektronické faktury“ soubor zásadních informačních prvků, které musí elektronická faktura obsahovat, aby umožňovala přeshraniční interoperabilitu, včetně informací nezbytných k zajištění souladu s právními předpisy;

               3)

               „sémantickým datovým modelem“ strukturovaný a logicky vzájemně propojený soubor pojmů a jejich významů, které určují základní prvky elektronické faktury;

               4)

               „syntaxí“ strojově čitelný jazyk nebo dialekt jazyka použitý k vyjádření datových prvků obsažených v elektronické faktuře;

               5)

               „syntaktickými vazbami“ pokyny o způsobu, jakým by sémantický datový model pro elektronické faktury mohl být v jednotlivých syntaxích vyjádřen;

               6)

               „veřejnými zadavateli“ veřejní zadavatelé ve smyslu čl. 1 bodu 17 směrnice 2009/81/ES, čl. 6 odst. 1 směrnice 2014/23/EU a čl. 2 odst. 1 bodu 1 směrnice 2014/24/EU;

               7)

               „veřejnými zadavateli na nižší úrovni“ veřejní zadavatelé na nižší úrovni ve smyslu čl. 2 odst. 1 bodu 3 směrnice 2014/24/EU;

               8)

               „centrálním zadavatelem“ centrální zadavatel ve smyslu čl. 2 odst. 1 bodu 16 směrnice 2014/24/EU;

               9)

               „zadavateli“ zadavatelé ve smyslu čl. 1 bodu 17 směrnice 2009/81/ES, čl. 7 odst. 1 a 2 směrnice 2014/23/EU a čl. 4 odst. 1 směrnice 2014/25/EU;

               10)

               „mezinárodní normou“ mezinárodní norma ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) č. 1025/2012;

               11)

               „evropskou normou“ evropská norma ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) č. 1025/2012.

         Článek 3
   Vytvoření evropské normy
   1.   Komise požádá příslušnou evropskou normalizační organizaci, aby navrhla evropskou normu pro sémantický datový model základních prvků elektronické faktury (dále jen „evropská norma pro elektronickou fakturaci“).
   Komise vznese požadavek, aby evropská norma pro elektronickou fakturaci splňovala alespoň tato kritéria:

               —

               byla technologicky neutrální,

               —

               byla slučitelná s příslušnými mezinárodními normami pro elektronickou fakturaci,

               —

               zohledňovala potřebu ochrany osobních údajů v souladu se směrnicí 95/46/ES, přístup ochrany údajů již od návrhu a zásady proporcionality, minimalizace údajů a omezení účelu,

               —

               byla soudržná s příslušnými ustanoveními směrnice 2006/112/ES,

               —

               umožňovala zavedení praktických, uživatelsky vstřícných a nákladově efektivních systémů elektronické fakturace,

               —

               zohledňovala zvláštní potřeby malých a středních podniků, jakož i veřejných zadavatelů na nižší úrovni a zadavatelů,

               —

               byla vhodná pro použití při obchodním styku mezi podniky.

         Komise příslušnou evropskou normalizační organizaci požádá, aby poskytla omezený seznam syntaxí, které splňují evropskou normu pro elektronickou fakturaci, vhodné syntaktické vazby a pokyny týkající se interoperability předávání s cílem usnadnit používání takové normy.
   Tyto žádosti se přijímají postupem stanoveným v čl. 10 odst. 1 až 5 nařízení (EU) č. 1025/2012.
   Norma musí být v rámci svého vypracovávání příslušnou evropskou normalizační organizací ve lhůtě stanovené v odstavci 2 otestována z hlediska praktické použitelnosti pro konečného uživatele. Celkovou odpovědnost za toto testování nese Komise, která zajistí, aby během provádění testu byl brán zvláštní zřetel na dodržení kritérií praktičnosti, uživatelské vstřícnosti a případných nákladů na zavedení v souladu s odst. 1 druhým pododstavcem. Zprávu o výsledku testování předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě.
   2.   Pokud evropská norma pro elektronickou fakturaci vypracovaná v souladu se žádostí uvedenou v odstavci 1 splňuje požadavky, jež jsou v této žádosti uvedeny, a poté, co byla dokončena testovací fáze podle odst. 1 pátého pododstavce, zveřejní Komise odkaz na tuto normu v Úředním věstníku Evropské unie společně se seznamem omezeného počtu syntaxí vypracovaným v souladu s žádostí uvedenou v odstavci 1. Toto zveřejnění musí být dokončeno do 27. května 2017.
   Článek 4
   Formální námitky proti evropské normě
   1.   Má-li členský stát nebo Evropský parlament za to, že evropská norma pro elektronickou fakturaci a seznam syntaxí zcela nesplňují požadavky stanovené v čl. 3 odst. 1, uvědomí o tom Komisi a připojí podrobné vysvětlení; Komise poté rozhodne:

               a)

               zveřejnit, nezveřejnit nebo zveřejnit s omezením odkazy na evropskou normu pro elektronickou fakturaci a seznam syntaxí v Úředním věstníku Evropské unie;

               b)

               zachovat, zachovat s omezením nebo zrušit odkazy na evropskou normu pro elektronickou fakturaci a seznam syntaxí v Úředním věstníku Evropské unie.

         2.   Komise zveřejní na svých internetových stránkách informace o evropské normě pro elektronickou fakturaci a seznamu syntaxí, které byly předmětem rozhodování podle odstavce 1.
   3.   Komise vyrozumí příslušnou evropskou normalizační organizaci o rozhodnutí uvedeném v odstavci 1 a případně ji požádá o revizi dané evropské normy pro elektronickou fakturaci nebo seznamu syntaxí.
   4.   Rozhodnutí uvedená v odst. 1 písm. a) a b) tohoto článku se přijímají přezkumným postupem podle čl. 10 odst. 2.
   Článek 5
   Udržování a další vývoj evropské normy a seznamu syntaxí
   1.   V zájmu zohlednění technologického vývoje a zajištění plné a trvalé interoperability v elektronické fakturaci při zadávání veřejných zakázek může Komise:

               a)

               provádět aktualizace nebo revize evropské normy pro elektronickou fakturaci;

               b)

               provádět aktualizace nebo revize seznamu syntaxí, který zveřejnila v Úředním věstníku Evropské unie.

         2.   Pokud se Komise rozhodne přistoupit k opatření uvedenému v odst. 1 písm. a), podá žádost u příslušné evropské normalizační organizace. Tato žádost se podává postupem podle čl. 3 odst. 1 bez použití lhůt v něm stanovených.
   3.   Článek 4 se použije na každou aktualizaci nebo revizi provedenou v souladu s odst. 1 písm. a) tohoto článku.
   4.   Pokud se Komise rozhodne přistoupit k opatření uvedenému v odst. 1 písm. b), učiní tak přezkumným postupem podle čl. 10 odst. 2 nebo podáním žádosti u příslušné evropské normalizační organizace. Tato žádost se podává postupem podle čl. 3 odst. 1 bez použití lhůt v něm stanovených.
   Článek 6
   Základní prvky elektronické faktury
   Základními prvky elektronické faktury jsou mimo jiné:

               a)

               identifikátory procesu a faktury;

               b)

               fakturační období;

               c)

               údaje o prodávajícím;

               d)

               údaje o kupujícím;

               e)

               údaje o plátci;

               f)

               údaje o daňovém zástupci prodávajícího;

               g)

               referenční číslo zakázky;

               h)

               informace o dodání;

               i)

               pokyny k platbě;

               j)

               informace o přeplatcích nebo nedoplatcích;

               k)

               informace o fakturačních položkách podle řádků;

               l)

               celkové fakturované částky;

               m)

               rozdělení DPH.

         Článek 7
   Přijetí a zpracování elektronických faktur
   Členské státy zajistí, aby veřejní zadavatelé a zadavatelé přijímali a zpracovávali elektronické faktury, které splňují evropskou normu pro elektronickou fakturaci, na niž byl zveřejněn odkaz podle čl. 3 odst. 2, a odpovídají kterékoli ze syntaxí uvedených na seznamu zveřejněném podle čl. 3 odst. 2.
   Článek 8
   Ochrana údajů
   1.   Touto směrnicí není dotčeno platné právo Unie a vnitrostátní právo v oblasti ochrany údajů.
   2.   Nestanoví-li právní předpisy Unie nebo vnitrostátní právní předpisy jinak, a aniž jsou dotčeny výjimky a omezení podle článku 13 směrnice 95/46/ES, lze osobní údaje získané za účelem elektronické fakturace použít pouze k tomuto účelu nebo případně k účelům s ním slučitelným.
   3.   Aniž jsou dotčeny výjimky a omezení podle článku 13 směrnice 95/46/ES, členské zajistí, aby právní úprava zveřejňování osobních údajů shromážděných při elektronické fakturaci pro účely transparentnosti a určení odpovědnosti byla v souladu s účelem tohoto zveřejnění a se zásadou ochrany soukromí.
   Článek 9
   Používání elektronických faktur pro účely DPH
   Touto směrnicí není dotčena směrnice 2006/112/ES.
   Článek 10
   Postup projednávání ve výboru
   1.   Komisi je nápomocen výbor. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
   2.   Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
   Článek 11
   Provedení do vnitrostátního práva
   1.   Členské státy přijmou, zveřejní a uplatňují právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 27. listopadu 2018. Jejich znění sdělí neprodleně Komisi.
   2.   Odchylně od odstavce 1 členské státy do osmnácti měsíců od zveřejnění odkazu na evropskou normu pro elektronickou fakturaci v Úředním věstníku Evropské unie přijmou, zveřejní a uplatňují předpisy nezbytné k dosažení souladu s povinností přijímat a zpracovávat elektronické faktury stanovenou v článku 7.
   Členské státy mohou odložit uplatňování uvedené v prvním pododstavci nejdéle na třicet měsíců od zveřejnění odkazu na evropskou normu pro elektronickou fakturaci v Úředním věstníku Evropské unie, pokud jde o jejich veřejné zadavatele na nižší úrovni a zadavatele.
   Po zveřejnění odkazu na evropskou normu pro elektronickou fakturaci zveřejní Komise v Úředním věstníku Evropské unie konečnou lhůtu pro uvedení předpisů podle prvního pododstavce v účinnost.
   3.   Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
   Článek 12
   Přezkum
   Komise přezkoumá účinky této směrnice na vnitřní trh a na využívání elektronické fakturace při zadávání veřejných zakázek a do tří let po uplynutí lhůty maximálního odkladu pro veřejné zadavatele na nižší úrovni, uvedené v čl. 11 odst. 2 druhém pododstavci, o tom podá zprávu Evropskému parlamentu a Radě. V případě potřeby ke zprávě připojí posouzení dopadů týkající se potřeby dalších opatření.
   Článek 13
   Vstup v platnost
   Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
   Článek 14
   Určení
   Tato směrnice je určena členským státům.

      Ve Štrasburku dne 16. dubna 2014.

            Za Evropský parlament

            předseda

         M. SCHULZ

            Za Radu

            předseda

         D. KOURKOULAS

      (1)  Úř. věst. C 79, 6.3.2014, s. 67.

      (2)  Stanovisko ze dne 28. listopadu 2013 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku).

      (3)  Postoj Evropského parlamentu ze dne 11. března 2014 (dosud nezveřejněný v Úředním věstníku) a rozhodnutí Rady ze dne 14. dubna 2014.

      (4)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU ze dne 26. února 2014 o zadávání veřejných zakázek a o zrušení směrnice 2004/18/ES (Úř. věst. L 94, 28.3.2014, s. 65).

      (5)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/25/EU ze dne 26. února 2014 o zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb a o zrušení směrnice 2004/17/ES (Úř. věst. L 94, 28.3.2014, s. 243).

      (6)  Rozhodnutí Komise ze dne 2. listopadu 2010, kterým se zřizuje Evropské mnohostranné fórum pro elektronickou fakturaci (e-fakturaci) (Úř. věst. C 326, 3.12.2010, s. 13).

      (7)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/81/ES ze dne 13. července 2009 o koordinaci postupů při zadávání některých zakázek na stavební práce, dodávky a služby zadavateli v oblasti obrany a bezpečnosti a o změně směrnic 2004/17/ES a 2004/18/ES (Úř. věst. L 216, 20.8.2009, s. 76).

      (8)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/23/EU ze dne 26. února 2014 o udělování koncesí (Úř. věst. L 94, 28.3.2014, s. 1).

      (9)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1025/2012 ze dne 25. října 2012 o evropské normalizaci, změně směrnic Rady 89/686/EHS a 93/15/EHS a směrnic Evropského parlamentu a Rady 94/9/ES, 94/25/ES, 95/16/ES, 97/23/ES, 98/34/ES, 2004/22/ES, 2007/23/ES, 2009/23/ES a 2009/105/ES, a kterým se ruší rozhodnutí Rady 87/95/EHS a rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1673/2006/ES (Úř. věst. L 316, 14.11.2012, s. 12).

      (10)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (Úř. věst. L 55, 28.2.2011, s. 13).

      (11)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, 11.12.2006, s. 1).

      (12)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 281, 23.11.1995, s. 31).

      (13)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/7/EU ze dne 16. února 2011 o postupu proti opožděným platbám v obchodních transakcích (Úř. věst. L 48, 23.2.2011, s. 1).

      (14)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 8, 12.1.2001, s. 1).

      (15)  Úř. věst. C 38, 8.2.2014, s. 2.

      (16)  Doporučení Komise 2003/361/ES ze dne 6. května 2003 o definici mikropodniků, malých a středních podniků (Úř. věst. L 124, 20.5.2003, s. 36).


title: Směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/103/ES ze dne 24. ledna 2000, kterou se mění směrnice Rady 80/181/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se měřicích jednotek

text:
Důležité právní upozornění

|

31999L0103

Úřední věstník L 034 , 09/02/2000 S. 0017 - 0019

		Směrnice Evropského Parlamentu A Rady 1999/103/ESze dne 24. ledna 2000,kterou se mění směrnice Rady 80/181/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se měřicích jednotekEVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise [1],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],vzhledem k těmto důvodům:(1) Na mezinárodní úrovni byl 19. Všeobecnou konferencí pro míry a váhy (1991) rozšířen seznam předpon SI používaných pro násobky a díly jednotek SI.(2) Mezinárodní organizace pro normalizaci (ISO) zrevidovala zásady a pravidla týkající se veličin a jednotek stanovených v mezinárodní normě ISO 31; pravidla pro praktické používání systému jednotek SI jsou stanovena v mezinárodní normě ISO 1000.(3) Znění směrnice Rady 80/181/EHS [4] musí být uvedeno do souladu s těmito mezinárodními dohodami a normami.(4) Některé třetí země nepřijímají na svůj trh výrobky označené výhradně legálními jednotkami stanovenými směrnicí 80/181/EHS; společnosti vyvážející výrobky do těchto zemí budou znevýhodněny, pokud nebude po 31. prosinci 1999 i nadále uznáváno doplňkové označení; proto by doplňkové označení v nelegální jednotkách mělo být povoleno v dalším období.(5) Používání směrnice 80/181/EHS by mělo být přezkoumáno a měla by být přijata vhodná opatření směřující k zavedení celosvětového systému; v případě potřeby se použije postup podle článku 18 směrnice Rady 71/316/EHS [5],PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:Článek 1Směrnice 80/181/EHS se mění takto:1. V čl. 3 odst. 2 se datum "31. prosince 1999" nahrazuje datem "31. prosince 2009".2. Doplňuje se tento článek:"Článek 6aOtázky týkající se provádění této směrnice a zejména otázka doplňkového označení budou dále přezkoumány a v případě potřeby budou přijata vhodná opatření přijatá postupem podle článku 18 směrnice Rady 71/316/EHS [6]."3. Příloha se mění takto:a) v kapitole 1 se text pod tabulkou v bodu 1.1.1 mění takto:"Teplota vyjádřená ve stupních Celsia t je definována jako rozdíl t = T — T0 mezi dvěma termodynamickými teplotami T a T0, kde T0 = 273,15 kelvinů. Interval nebo rozdíl teploty může být vyjádřen buď v kelvinech, nebo ve stupních Celsia. Velikost jednotky "stupeň Celsia"; je rovna velikosti jednotky "kelvin";.";b) definice doplňkových jednotek SI uvedených pod tabulkou v bodu 2.1.1 se nahrazují těmito definicemi:"Jednotka rovinného úhluRadián je úhel sevřený mezi dvěma poloměry kružnice, které na obvodě vytínají oblouk stejné délky, jakou má poloměr.(Mezinárodní norma ISO 31-1:1992)Jednotka prostorového úhluSteradián je prostorový úhel kužele, který má svůj vrchol ve středu koule a který vytíná na povrchu koule plochu rovnou ploše čtverce o stranách rovných poloměru koule.(Mezinárodní norma ISO 31-1:1992).";c) tabulka v bodu 1.3 se nahrazuje touto tabulkou:"Faktor | Předpona | Značka | Faktor | Předpona | Značka |1024 | yotta | Y | 10-1 | deci | d |1021 | zetta | Z | 10-2 | centi | c |1018 | exa | E | 10-3 | mili | m |1015 | peta | P | 10-6 | mikro | μ |1012 | tera | T | 10-9 | nano | n |109 | giga | G | 10-12 | piko | p |106 | mega | M | 10-15 | femto | a |103 | kilo | K | 10-18 | atto | f |102 | hekto | h | 10-21 | zepto | z |101 | deka | da | 10-24 | yocto | y" |d) bod 3 se nahrazuje tímto:"3. JEDNOTKY POUŽÍVANÉ V SI, JEJICHŽ HODNOTY BYLY STANOVENY EXPERIMENTÁLNĚVeličina | Jednotka |Název | Značka | Definice |Energie | elektronvolt | eV | Elektronvolt je kinetická energie, kterou získá elektron při průchodu rozdílem potenciálů 1 voltu ve vakuu |Hmotnost | unifikovaná atomová hmotnostní jednotka | u | Unifikovaná atomová hmotnostní jednotka se rovná 1/12 hmotnosti atomu 12C |Poznámka:Předpony a jejich značky uvedené v bodu 1.3 lze používat ve spojení s těmito dvěma jednotkami a jejich značkami."Článek 2Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 9. února 2001. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.Článek 3Aniž je dotčena směrnice 80/181/EHS, členské státy po 31. prosinci 1999 povolí nebo budou dále povolovat používání doplňkového označení uvedeného v článku 3 této směrnice.Článek 4Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 24. ledna 2000.Za Evropský parlamentpředsedkyněN. FontaineZa RadupředsedaJ. Gama[1] Úř. věst. C 89, 30.3.1999, s. 8.[2] Úř. věst. C 169, 16.6.1999, s. 1.[3] Stanovisko ze dne 15. prosince 1999 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku). Rozhodnutí Rady ze dne 16. prosince 1999.[4] Úř. věst. L 39, 15.2.1980, s. 40. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí 89/617/EHS (Úř. věst. L 357, 7.12.1989, s. 28).[5] Úř. věst. L 202, 6.9.1971, s. 1.[6] Úř. věst. L 202, 6.9.1971, s. 1.--------------------------------------------------