title: Směrnice Evropského parlamentu A Rady 2002/15/ES ze dne 11. března 2002 o úpravě pracovní doby osob vykonávajících mobilní činnosti v silniční dopravě

text:
Důležité právní upozornění

|

32002L0015

Úřední věstník L 080 , 23/03/2002 S. 0035 - 0039

		Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/15/ESze dne 11. března 2002o úpravě pracovní doby osob vykonávajících mobilní činnosti v silniční dopravěEVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 71 a čl. 137 odst. 2 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise [1],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],po konzultaci Výboru regionů,v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3], s ohledem na společný návrh schválený dohodovacím výborem dne 16. ledna 2002,vzhledem k těmto důvodům:(1) Nařízení Rady (EHS) č. 3820/85 ze dne 20. prosince 1985 o harmonizaci určitých sociálních právních předpisů v silniční dopravě [4] stanoví společná pravidla o době řízení a době odpočinku pro řidiče. Netýká se jiných aspektů pracovní doby v silniční dopravě.(2) Směrnice Rady 93/104/ES ze dne 23. listopadu 1993 o některých aspektech úpravy pracovní doby [5] umožňuje přijmout specifičtější požadavky na úpravu pracovní doby. S ohledem na odvětvovou povahu mají ustanovení této směrnice přednost před směrnicí 93/104/ES na základě článku 14 uvedené směrnice.(3) Přes intenzivní jednání mezi sociálními partnery nebylo možné dospět k dohodě o otázce mobilních pracovníků v silniční dopravě.(4) Je proto nezbytné stanovit řadu specifičtějších ustanovení o pracovní době v silniční dopravě, jejichž cílem je zajistit bezpečnost dopravy a zdraví a bezpečnost dotyčných osob.(5) Jelikož cílů navrhované akce nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto, z důvodu rozsahu či účinků akce, jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijímat opatření v souladu se zásadou subsidiarity podle článku 5 Smlouvy. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku tato směrnice nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.(6) Oblast působnosti této směrnice zahrnuje pouze mobilní pracovníky zaměstnané dopravními podniky usazenými v členském státě podílející se na mobilních činnostech v silniční dopravě, na které se vztahuje nařízení (EHS) č. 3820/85 nebo Evropská dohoda o práci osádek vozidel v mezinárodní silniční dopravě (AETR).(7) Je třeba upřesnit, že mobilní pracovníci vyloučení z oblasti působnosti této směrnice jiní než samostatně výdělečně činní řidiči požívají základní ochrany stanovené směrnicí 93/104/ES. Tato základní ochrana zahrnuje stávající pravidla pro přiměřený odpočinek, maximální průměrnou týdenní pracovní dobu, dovolenou za kalendářní rok a některá základní ustanovení pro noční pracovníky, včetně kontroly zdravotního stavu.(8) Protože samostatně výdělečně činní řidiči jsou zahrnuti do oblasti působnosti nařízení (EHS) č. 3820/85, ale vyloučeni z oblasti působnosti směrnice 93/104/ES, měli by být dočasně vyloučeni z oblasti působnosti této směrnice v souladu s čl. 2 odst. 1.(9) Definice použité v této směrnici nepředjímají jiná nařízení Společenství o pracovní době.(10) Ke zlepšení bezpečnosti silničního provozu, zamezení narušování hospodářské soutěže a zajištění bezpečnosti a zdraví mobilních pracovníků, na které se vztahuje tato směrnice, je třeba, aby mobilní pracovníci přesně věděli, které doby strávené činnostmi v silniční dopravě jsou součástí pracovní doby a které nejsou součástí pracovní doby, a lze je tudíž považovat za přestávku, dobu odpočinku nebo dobu pracovní pohotovosti. Těmto pracovníkům je třeba poskytovat minimální denní a týdenní doby odpočinku a přiměřené přestávky. Je také nezbytné stanovit maximální limit pro týdenní pracovní dobu.(11) Výzkum prokázal, že lidské tělo je v noci mnohem citlivější na poruchy prostředí a rovněž na některé únavné formy organizace práce a že dlouhé doby noční práce mohou škodit zdraví pracovníků a obecně ohrožovat jejich bezpečnost a také bezpečnost silničního provozu.(12) Je proto nezbytné omezit dobu trvání noční práce a zajistit, aby řidiči z povolání, kteří pracují v noci, obdrželi přiměřenou odměnu za svou činnost a nebyli znevýhodněni, pokud jde o možnosti odborné přípravy.(13) Zaměstnavatelé by měli zaznamenávat případy, kdy mobilní pracovníci překročí maximální průměrnou týdenní pracovní dobu.(14) Ustanovení nařízení (EHS) č. 3820/85 o době řízení v mezinárodní a vnitrostátní dopravě jiné než linkové dopravě by měla být použitelná i nadále.(15) Komise by měla sledovat provádění této směrnice a vývoj v této oblasti v členských státech a předložit Evropskému parlamentu, Radě, Hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů zprávu o uplatňování předpisů a o důsledcích ustanovení o noční práci.(16) Je nezbytné stanovit, že některá ustanovení by mohla podléhat odchylkám přijatým členskými státy nebo sociálními partnery. V případě odchylky je obecným pravidlem poskytnout příslušným pracovníkům náhradní dobu odpočinku,PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:Článek 1ÚčelÚčelem této směrnice je stanovit minimální požadavky týkající se úpravy pracovní doby s cílem zlepšit ochranu zdraví a bezpečnosti osob vykonávajících mobilní činnosti v silniční dopravě, zvýšit bezpečnost silničního provozu a dále sblížit podmínky hospodářské soutěže.Článek 2Oblast působnosti1. Tato směrnice se vztahuje na mobilní pracovníky zaměstnané podniky usazenými v členském státě, kteří se podílejí na činnostech v silniční dopravě, na které se vztahuje nařízení (EHS) č. 3820/85 nebo dohoda AETR.Aniž je dotčen následující pododstavec, vztahuje se tato směrnice na samostatně výdělečně činné řidiče od 23. března 2009.Nejpozději dva roky před uvedeným dnem předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu. V ní rozebere důsledky vyloučení samostatně výdělečně činných řidičů z oblasti působnosti směrnice, zejména z hlediska bezpečnosti silničního provozu, podmínek hospodářské soutěže, struktury povolání a sociálních hledisek. Vezme přitom v úvahu podmínky v jednotlivých státech týkající se struktury odvětví dopravy a pracovní podmínky povolání v silniční dopravě. Na základě této zprávy Komise předloží návrh, jehož cílem může být- buď stanovení podmínek pro zahrnutí samostatně výdělečně činných řidičů do oblasti působnosti této směrnice s ohledem na některé samostatně výdělečně činné řidiče, kteří se nepodílejí na činnostech v silniční dopravě v jiných členských státech a kteří z objektivních důvodů podléhají místním omezením, jako jsou například okrajové umístění, velké vnitrostátní vzdálenosti a zvláštní podmínky hospodářské soutěže,- nebo nezahrnutí samostatně výdělečně činných řidičů do oblasti působnosti této směrnice.2. Na mobilní pracovníky vyloučené z oblasti působnosti této směrnice se vztahuje směrnice 93/104/ES.3. Pokud tato směrnice obsahuje specifičtější ustanovení o mobilních pracovnících vykonávajících činnosti v silniční dopravě, má podle článku 14 směrnice 93/104/ES přednost před odpovídajícími ustanoveními uvedené směrnice.4. Tato směrnice doplňuje ustanovení nařízení (EHS) č. 3820/85 a případně dohody AETR, která mají přednost před ustanoveními této směrnice.Článek 3DefinicePro účely této směrnice se rozumí:a) "pracovní dobou":1. v případě mobilních pracovníků: veškerá doba od začátku do konce pracovní činnosti, během níž se mobilní pracovník nachází na svém pracovišti, je k dispozici svému zaměstnavateli a vykonává své funkce nebo činnosti, to znamená:- doba věnovaná všem činnostem v silniční dopravě. Jde zejména o tyto činnosti:i) řízení,ii) nakládka a vykládka,iii) pomoc cestujícím při nastupování a vystupování z vozidla,iv) čištění a technická údržba,v) všechny ostatní práce prováděné s cílem zajistit bezpečnost vozidla, jeho nákladu a cestujících nebo plnit zákonné a správní povinnosti přímo související s probíhající dopravní operací včetně sledování nakládky a vykládky, vyřizování správních náležitostí nezbytných ve styku s orgány policie, celními a přistěhovaleckými orgány atd.,- doba, během níž nemůže mobilní pracovník volně nakládat se svým časem a vyžaduje se od něj, aby byl přítomen na svém pracovišti kdykoliv připraven započít obvyklou práci v rámci konkrétních úkolů, které souvisejí s jeho pracovní činností, zejména v době čekání na nakládku nebo vykládku, jejíž doba trvání není předem známa, to znamená buď před odjezdem, nebo bezprostředně před skutečným začátkem této doby, nebo na základě obecných podmínek sjednaných mezi sociálními partnery a/nebo podmínek stanovených právními předpisy členských států;2. v případě samostatně výdělečně činných řidičů se stejná definice použije na celou dobu od zahájení do ukončení pracovní činnosti, během níž je samostatně výdělečně činný řidič přítomen na svém pracovišti k dispozici svému zákazníkovi a vykonává funkce nebo činnosti jiné než obecné administrativní práce nesouvisející přímo s probíhající konkrétní dopravní činností.Do pracovní doby se nezahrnují doby přestávek uvedené v článku 5, doby odpočinku uvedené v článku 6 a, aniž jsou dotčeny právní předpisy členských států nebo dohody mezi sociálními partnery, které stanoví, že tyto doby by měly být nahrazeny nebo omezeny, doby pracovní pohotovosti uvedené v písmenu b) tohoto článku;b) "dobami pracovní pohotovosti":- jiné doby, než doby přestávek v práci a doby odpočinku, během nichž se od mobilního pracovníka nevyžaduje, aby pobýval na svém pracovišti, ale během nichž musí být k dispozici, aby byl na pokyn připraven zahájit jízdu či pokračovat v řízení nebo provádět jinou práci. Tyto doby pracovní pohotovosti zejména zahrnují doby, během nichž mobilní pracovník doprovází vozidlo přepravované trajektem nebo vlakem, čekací doby na hranicích a čekací doby z důvodu zákazu jízdy.Tyto doby a jejich předpokládané trvání musí být známy mobilnímu pracovníkovi předem, to znamená buď před odjezdem, nebo bezprostředně před skutečným začátkem takové doby, nebo na základě obecných podmínek sjednaných mezi sociálními partnery nebo podmínek stanovených právními předpisy členských států,- u mobilních pracovníků, kteří jsou členy osádky vozidla, doby strávené za jízdy na sedadle vedle řidiče nebo na lehátku;c) "pracovištěm":- hlavní provozovna podniku, pro který osoba vykonávající mobilní činnosti v silniční dopravě plní úkoly, jakož i různé vedlejší provozovny bez ohledu na to, zda jsou vázány na sídlo podniku nebo hlavní provozovnu,- vozidlo, které osoba vykonávající mobilní činnosti v silniční dopravě používá při plnění úkolů, a- každé jiné místo, v němž jsou prováděny činnosti související s dopravou;d) "mobilním pracovníkem" každý pracovník, který je členem osádky, včetně stážistů a učňů, a který je ve službách podniku provozujícího přepravu osob nebo zboží po silnici na cizí nebo vlastní účet;e) "samostatně výdělečně činným řidičem" každá osoba, jejímž hlavním povoláním je přepravovat cestující nebo zboží po silnici za úplatu ve smyslu právních předpisů Společenství na základě licence Společenství nebo jiného kvalifikačního oprávnění pro provádění uvedené přepravy, která je oprávněna pracovat na vlastní účet a není vázána na žádného zaměstnavatele prostřednictvím pracovní smlouvy nebo jakéhokoliv jiného pracovního vztahu, která má nezbytnou volnost při organizaci uvedené pracovní činnosti, jejíž příjem závisí přímo na zisku a která může mít obchodní vztahy s více zákazníky sama nebo prostřednictvím spolupráce s dalšími samostatně výdělečně činnými řidiči.Pro účely této směrnice mají řidiči nesplňující tato kritéria stejné povinnosti a stejná práva jako jsou ty, které stanoví tato směrnice pro mobilní pracovníky;f) "osobou vykonávající mobilní činnosti v silniční dopravě" každý mobilní pracovník nebo samostatně výdělečně činný řidič, který tyto činnosti vykonává;g) "týdnem" doba od 00.00 hodin v pondělí do 24.00 hodin v neděli;h) "noční dobou" doba nejméně čtyř hodin, vymezená vnitrostátními právními předpisy, mezi 00.00 hodinou a 07.00 hodinou;i) "noční prací" každá práce prováděná v průběhu noční doby.Článek 4Maximální týdenní pracovní dobaČlenské státy přijmou nezbytná opatření, abya) průměrná týdenní pracovní doba nepřekračovala 48 hodin. Maximální týdenní pracovní dobu je možné prodloužit na 60 hodin, pokud za čtyři měsíce průměr nepřevýší 48 hodin. Ustanovení čl. 6 odst. 1 čtvrtého a pátého pododstavce nařízení (EHS) č. 3820/85 nebo čl. 6 odst. 1 čtvrtého pododstavce dohody AETR mají přednost před touto směrnicí, pokud dotyční řidiči nepřekročí za čtyři měsíce průměrnou pracovní dobu 48 hodin týdně;b) pracovní doba odpracovaná pro různé zaměstnavatele je součtem pracovních hodin. Zaměstnavatel písemně požádá mobilního pracovníka o soupis hodin odpracovaných pro jiného zaměstnavatele. Mobilní pracovník poskytne tyto informace písemně.Článek 5Přestávky1. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby osoby vykonávající mobilní činnosti nepracovaly bez přestávky déle než šest za sebou následujících hodin, aniž je dotčena míra ochrany poskytovaná nařízením (EHS) č. 3820/85 nebo popřípadě dohodou AETR a aniž je dotčen čl. 2 odst. 1. Pracovní doba se přeruší přestávkou trvající alespoň 30 minut, pokud celková pracovní doba trvá šest až devět hodin, a alespoň 45 minut, pokud celková pracovní doba je delší než devět hodin.2. Přestávky je možné rozdělit na nejméně 15 minut.Článek 6Doby odpočinkuPro účely této směrnice se na stážisty a učně vztahují stejná ustanovení o době odpočinku jako na jiné mobilní pracovníky na základě nařízení (EHS) č. 3820/85, nebo popřípadě dohody AETR.Článek 7Noční práce1. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby- je-li práce vykonávána v noci, nepřekročila denní pracovní doba deset hodin za každých 24 hodin,- noční práce byla odměňována v souladu s vnitrostátními právními předpisy, kolektivními smlouvami, dohodami mezi sociálními partnery nebo v souladu s vnitrostátními zvyklostmi, a to pod podmínkou, že odměna není takové povahy, aby ohrozila bezpečnost silniční dopravy.2. Nejpozději do 23. března 2007 zhodnotí Komise v rámci zprávy, kterou vypracovává v souladu s čl. 13 odst. 2, důsledky odstavce 1 tohoto článku. Komise ke zprávě případně přiloží vhodné návrhy.3. Komise předloží návrh směrnice obsahující ustanovení o odborné přípravě řidičů z povolání, včetně řidičů z povolání vykonávajících noční práci, a stanoví obecné zásady této přípravy.Článek 8Odchylky1. Z objektivních nebo technických důvodů nebo důvodů týkajících se organizace práce je možné přijmout odchylky od článků 4 a 7 prostřednictvím kolektivních smluv, dohod mezi sociálními partnery, nebo není-li toto možné, prostřednictvím právních a správních předpisů za předpokladu, že byli konzultováni zástupci dotyčných sociálních partnerů a bylo vyvinuto úsilí k podpoře všech příslušných forem sociálního dialogu.2. Pro výpočet průměrné maximální týdenní pracovní doby čtyřiceti osmi hodin nesmí možnost odchýlit se od článku 4 vést k zavedení referenčního období, které je delší než šest měsíců.Článek 9Informace a záznamyČlenské státy zajistí, abya) mobilní pracovníci byli informováni o všech příslušných vnitrostátních předpisech, vnitropodnikových předpisech a dohodách mezi sociálními partnery, zejména o kolektivních smlouvách a podnikových dohodách uzavřených na základě této směrnice, aniž je dotčena směrnice Rady 91/553/EHS ze dne 14. října 1991 o povinnosti zaměstnavatele informovat zaměstnance o podmínkách pracovní smlouvy nebo pracovního poměru [6];b) aniž je dotčen čl. 2 odst. 1, byly vedeny záznamy o pracovní době osob vykonávajících mobilní činnosti v silniční dopravě. Záznamy se uchovávají po dobu alespoň dvou let po skončení období, kterého se týkají. Za vedení záznamů o pracovní době mobilních pracovníků odpovídají zaměstnavatelé. Zaměstnavatel musí poskytnout mobilním pracovníkům na jejich žádost opisy záznamů o jejich odpracovaných hodinách.Článek 10Příznivější ustanoveníTato směrnice se nedotýká práva členských států uplatňovat nebo zavést právní a správní předpisy, které jsou příznivější pro ochranu zdraví a bezpečnosti osob vykonávajících mobilní činnosti v silniční dopravě, nebo napomáhat nebo umožnit uplatňování kolektivních smluv nebo jiných dohod uzavřených mezi sociálními partnery, které jsou příznivější pro ochranu zdraví a bezpečnosti mobilních pracovníků. Prováděním této směrnice nelze zdůvodňovat snížení obecné úrovně ochrany poskytované pracovníkům uvedeným v čl. 2 odst. 1.Článek 11SankceČlenské státy stanoví systém sankcí za porušování vnitrostátních předpisů přijatých na základě této směrnice a přijmou všechna nezbytná opatření k zajištění, aby tyto sankce byly uplatňovány. Sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.Článek 12Jednání se třetími zeměmiPo vstupu této směrnice v platnost zahájí Společenství jednání s dotčenými třetími zeměmi, aby byla na mobilní pracovníky zaměstnávané podniky usazenými ve třetí zemi uplatňována stejná pravidla, jaká jsou stanovena v této směrnici.Článek 13Zprávy1. Členské státy podají Komisi každé dva roky zprávu o provádění této směrnice a uvedou stanoviska sociálních partnerů. Komise musí obdržet tuto zprávu nejpozději do 30. září po uplynutí období dvou let, na které se zpráva vztahuje. Toto dvouleté období je stejné jako období uvedené v čl. 16 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3820/85.2. Komise vypracuje každé dva roky zprávu o provádění této směrnice členskými státy a o vývoji v dotyčné oblasti. Komise předloží tuto zprávu Evropskému parlamentu, Radě, Hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů.Článek 14Závěrečná ustanovení1. Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 23. března 2005 nebo zajistí, aby k uvedenému dni sociální partneři zavedli nezbytná opatření dohodou; členské státy musí přijmout veškerá nezbytná opatření, která jim umožní kdykoli zaručit výsledky stanovené touto směrnicí.Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.3. Členské státy zajistí, aby odesílatelé, dopravci, dodavatelé, subdodavatelé a podniky, které zaměstnávají mobilní pracovníky, dodržovali odpovídající ustanovení této směrnice.Článek 15Vstup v platnostTato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.Článek 16UrčeníTato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 11. března 2002.Za Evropský parlamentpředsedaP. CoxZa RadupředsedaJ. Piqué I Camps[1] Úř. věst. C 43, 17.2.1999, s. 4.[2] Úř. věst. C 138, 18.5.1999, s. 33.[3] Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 14. dubna 1999 (Úř. věst. C 219, 30.7.1999, s. 235) potvrzené dne 6. května 1999 (Úř. věst. C 279, 1.10.1999, s. 270), společný postoj Rady ze dne 23. března 2001 (Úř. věst. 142, 15.5.2001, s. 24) a rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 14. června 2001 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku). Rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 5. února 2002 a rozhodnutí Rady ze dne 18. února 2002.[4] Úř. věst. L 370, 31.12.1985, s. 1.[5] Úř. věst. L 307, 13.12.1993, s. 18. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2000/34/ES (Úř. věst. L 195, 1.8.2000, s. 41).[6] Úř. věst. L 288, 18.10.1991, s. 32.--------------------------------------------------


title: Směrnice Komise 2008/65/ES ze dne 27. června 2008 , kterou se mění směrnice 91/439/EHS o řidičských průkazech

text:
               28.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 168/36

      SMĚRNICE KOMISE 2008/65/ES
   ze dne 27. června 2008,
   kterou se mění směrnice 91/439/EHS o řidičských průkazech
   KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
   s ohledem na směrnici Rady 91/439/EHS ze dne 29. července 1991 o řidičských průkazech (1), a zejména na čl. 7a odst. 2 uvedené směrnice,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Seznam kódů uvedený v přílohách I a Ia směrnice 91/439/EHS je třeba přizpůsobit.

               (2)

               Kód Společenství 78, kterým se omezuje oprávnění řídit vozidla v rámci skupiny pouze na řízení vozidel s automatickou převodovkou, by měl být doplněn vzhledem k vědeckému a technickému pokroku v této oblasti.

               (3)

               Minimální požadavky na vozidla používaná ke zkouškám k získání řidičského oprávnění stanovené v příloze II směrnice 91/439/EHS musí být harmonizovány se změnou definice kódu Společenství 78.

               (4)

               Minimální požadavky na teoretické a praktické zkoušky stanovené v příloze II směrnice 91/439/EHS by měly být za účelem uvedení zkušebních požadavků do souladu s požadavky denního provozu, pokud jde o využití tunelů, přezkoumány tak, aby se zlepšila úroveň bezpečnosti silničního provozu této zvláštní části silniční infrastruktury.

               (5)

               Období stanovená v bodech 5.2 a 6.2.5 přílohy II směrnice 91/439/EHS se ukázala jako nedostatečná pro uspokojivé provedení nezbytných opatření. Mělo by se poskytnout dodatečné období.

               (6)

               Směrnice 91/439/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.

               (7)

               Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro řidičské průkazy,

         PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
   Článek 1
   Směrnice 91/439/EHS se mění takto:

               1)

               V příloze I bodu 2 týkajícím se strany 4 průkazu a v příloze Ia bodu 2 týkajícím se strany 2 průkazu písm. a) bodu 12 se znění kódu Společenství 10.02 nahrazuje tímto:

                           „10.02.

                           Vozidla bez pedálu spojky (nebo ruční páky u skupin A nebo A1)“.

               2)

               V příloze I bodu 2 týkajícím se strany 4 průkazu a v příloze Ia bodu 2 týkajícím se strany 2 průkazu písm. a) bodu 12 se znění kódu Společenství 78 nahrazuje tímto:
               78.   Platí pouze pro vozidla bez pedálu spojky (nebo ruční páky u skupin A nebo A1)“;

               3)

               Příloha II se mění takto:

                           a)

                           V bodě 2.1.3 se doplňuje nová odrážka, která zní:

                                       „—

                                       bezpečné řízení v silničních tunelech“.

                           b)

                           V bodě 5.1 se druhý a třetí odstavec nahrazují těmito:
                           „Pokud zkoušku dovedností a chování vykoná žadatel ve vozidle bez pedálu spojky (nebo ruční páky u skupin A nebo A1), tato skutečnost se uvede v každém řidičském průkazu vydaném na základě složení této zkoušky. Řidičské průkazy s tímto označením platí pouze k řízení vozidel bez pedálu spojky (nebo ruční páky u skupin A nebo A1).
                           ‚Vozidlem s automatickou převodovkou‘ se rozumí vozidlo, ve kterém není pedál spojky (nebo ruční páka u skupin A nebo A1).“

                           c)

                           V bodu 5.2 se poslední pododstavec nahrazuje tímto:
                           „Zkušební vozidla pro skupiny B + E, C, C + E, C1, C1 + E, D, D + E, D1 a D1 + E, která nejsou v souladu s minimálními výše uvedenými kritérii, ale která se užívala v okamžiku nebo před datem uvedeným v článku 3 směrnice Komise 2008/65/ES (2), mohou být ještě používána do dne 30. září 2013. Požadavky týkající se nákladu přepravovaného těmito vozidly mohou členské státy provést nejpozději do dne 30. září 2013.

                           d)

                           V bodu 6.2.5 ve druhém odstavci se slova „pět let od vstupu této směrnice v platnost“ nahrazují slovy „do dne 30. září 2008“.

                           e)

                           V bodech 6.3.8, 7.4.8 a 8.3.8 se do seznamu zvláštních vlastností pozemních komunikací doplní slovo „tunely“.

         Článek 2
   1.   Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do dne 30. září 2008. Neprodleně o nich uvědomí Komisi. Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
   2.   Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
   Článek 3
   Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
   Článek 4
   Tato směrnice je určena členským státům.

      V Bruselu dne 27. června 2008.

            Za Komisi

         Antonio TAJANI

            místopředseda

      (1)  Úř. věst. L 237, 24.8.1991, s. 1. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí 2006/103/ES (Úř. věst. L 363, 20.12.2006, s. 344).

      (2)  Úř. věst. L 168, 28.6.2008, s. 36.“


title: Sedmá Směrnice Komise 96/45/ES ze dne 2. července 1996 o metodách analýzy nezbytných pro kontrolu složení kosmetických prostředků

text:
Důležité právní upozornění

|

31996L0045

Úřední věstník L 213 , 22/08/1996 S. 0008 - 0015

		Sedmá Směrnice Komise 96/45/ESze dne 2. července 1996o metodách analýzy nezbytných pro kontrolu složení kosmetických prostředků(Text s významem pro EHP)KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,s ohledem na směrnici Rady 76/768/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kosmetických prostředků [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 95/34/ES [2], a zejména na čl. 8 odst. 1 uvedené směrnice,vzhledem k tomu, že se ve směrnici 76/768/EHS stanoví úřední zkoušení kosmetických prostředků s cílem zajistit dodržení podmínek předepsaných předpisy Společenství, které se týkají složení kosmetických prostředků;vzhledem k tomu, že by všechny nezbytné metody analýzy měly být stanoveny co nejdříve; že některé metody již byly přijaty ve směrnici Komise 80/1335/EHS [3] ve znění směrnice 87/143/EHS [4], směrnici Komise 82/434/EHS [5] ve znění směrnice 90/207/EHS [6] a ve směrnicích Komise 83/514/EHS [7], 85/490/EHS [8], 93/73/EHS [9] a 95/32/ES [10];vzhledem k tomu, že důkaz a stanovení 2-fenoxyethanolu, 1-fenoxypropan-2-olu, methyl, ethyl, propyl, butyl a benzyl 4-hydroxybenzoátu v kosmetických prostředcích je sedmým krokem;vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobení směrnice 76/768/EHS technickému pokroku,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Členské státy učiní všechny nezbytné kroky k zajištění toho, aby se při úředním zkoušení kosmetických prostředků důkaz a stanovení 2-fenoxyethanolu, 1-fenoxypropan-2-olu, methyl, ethyl, propyl, butyl a benzyl 4-hydroxybenzoátu prováděly metodami popsanými v příloze.Článek 21. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. září 1997. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.2. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí takový odkaz být učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.3. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.Článek 3Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.Článek 4Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 2. července 1996.Za KomisiEmma Boninočlenka Komise[1] Úř. věst. L 262, 27.9.1976, s. 169.[2] Úř. věst. L 167, 18.7.1995, s. 19.[3] Úř. věst. L 383, 31.12.1980, s. 27.[4] Úř. věst. L 57, 27.2.1987, s. 56.[5] Úř. věst. L 185, 30.6.1982, s. 1.[6] Úř. věst. L 108, 28.4.1990, s. 92.[7] Úř. věst. L 291, 24.10.1983, s. 9.[8] Úř. věst. L 295, 7.11.1985, s. 30.[9] Úř. věst. L 231, 14.9.1993, s. 34.[10] Úř. věst. L 178, 28.7.1995, s. 20.--------------------------------------------------PŘÍLOHADŮKAZ A STANOVENÍ 2-FENOXYETHANOLU, 1-FENOXYPROPAN-2-OLU, METHYL, ETHYL, PROPYL, BUTYL A BENZYL 4-HYDROXYBENZOÁTU V KOSMETICKÝCH PROSTŘEDCÍCHA. DŮKAZ1. Rozsah a oblast použitíV této metodě je specifikován postup chromatografie na tenké vrstvě, který v kombinaci s metodou stanovení popsanou v oddílu B umožní důkaz 2-fenoxyethanolu, 1-fenoxypropan-2-olu, methyl 4-hydroxybenzoátu, ethyl 4-hydroxybenzoátu, propyl 4-hydroxybenzoátu, butyl 4-hydroxybenzoátu a benzyl 4-hydroxybenzoátu v kosmetických prostředcích.2. Podstata metodyKonzervační přísady se extrahují z okyselených vzorků kosmetických prostředků acetonem. Po filtraci se acetonový roztok smíchá s vodou a mastné kyseliny se v alkalickém prostředí vysrážejí jako vápenaté soli. Alkalická směs aceton/voda je extrahována diethyletherem, čímž se odstraní lipofilní látky. Po okyselení se konzervační přísady extrahují diethyletherem. Alikvotní část diethyletherového extraktu se nanese na desku pokrytou tenkou vrstvou silikagelu. Po vyvíjení se získaný chromatogram pozoruje v UV světle a zviditelní se za použití Millonova činidla.3. Reakční činidla3.1 ObecněVšechna použitá reakční činidla musí být čistoty p.a. Musí být použita destilovaná voda nebo voda alespoň stejné čistoty.3.2 Aceton3.3 Diethylether3.4 n-Pentan3.5 Methanol3.6 Ledová kyselina octová3.7 Roztok kyseliny chlorovodíkové, c(HCl) = 4 mol/l3.8 Roztok hydroxidu draselného, c(KOH) = 4 mol/l3.9 Chlorid vápenatý dihydrát (CaCl2·2H2O)3.10 Detekční činidlo: Millonovo činidloMillonovo činidlo (dusičnan rtuťnatý) je komerčně dostupný roztok (Fluka 69820).3.11 2-Fenoxyethanol3.12 1-Fenoxypropan-2-ol3.13 Methyl 4-hydroxybenzoát (methylparaben)3.14 Ethyl 4-hydroxybenzoát (ethylparaben)3.15 n-Propyl 4-hydroxybenzoát (propylparaben)3.16 n-Butyl 4-hydroxybenzoát (butylparaben)3.17 Benzyl 4-hydroxybenzoát (benzylparaben)3.18 Referenční roztokyPřipraví se 0,1 % (m/V) roztoky každé z referenčních látek 3.11, 3.12, 3.13, 3.14, 3.15, 3.16 a 3.17 v methanolu.3.19 Vyvíjecí rozpouštědloSmíchá se 88 dílů npentanu (3.4) s 12 díly ledové kyseliny octové (3.6).4. Přístroje a pomůckyBěžné laboratorní vybavení a dále:4.1 Vodní lázeň nastavitelná na teplotu 60 °C4.2 Vyvíjecí komora (nevyložená filtračním papírem)4.3 Zdroj ultrafialového světla, 254 nm4.4 Hotové desky 20 cm × 20 cm, předem potažené 0,25 mm tenkou vrstvou silikagelu 60F254 (254 je dolním indexem 60F) s koncentrační zónou (Merck No 11798, Darmstadt, nebo ekvivalentní)4.5 Sušárna nastavitelná na teplotu až do 105 °C4.6 Horkovzdušný vysoušeč vlasů4.7 Vlněný malířský váleček o délce přibližně 10 cm, vnější průměr přibližně 3,5 cm. Vlněná vrstva by měla být 2 až 3 mm silná. Podle potřeby se vlna zastřihne.Viz poznámka v bodu 5.2.4.8 Skleněné zkumavky na 50 ml se šroubovacími uzávěry.4.9 Elektrická topná deska s termostatem. Nastavení teploty: asi 80 °C. Topná deska se pokryje hliníkovou deskou o velikosti 20 cm × 20 cm a tloušťce asi 6 mm, čímž se dosáhne rovnoměrného rozložení tepla.5. Postup5.1 Příprava vzorkuDo skleněné zkumavky na 50 ml se šroubovacím uzávěrem (4.8) se odváží přibližně 1 g vzorku. Přidají se čtyři kapky roztoku kyseliny chlorovodíkové (3.7) a 40 ml acetonu.V případě silně zásaditých kosmetických prostředků, jako je toaletní mýdlo, se přidá 20 kapek roztoku kyseliny chlorovodíkové. Zkumavka se uzavře, směs se zlehka zahřeje na asi 60 °C, aby se usnadnila extrakce konzervačních látek do acetonové fáze, a 1 minutu se silně třepe.Indikátorovým papírkem se změří pH roztoku a upraví se na hodnotu ≤ 3 roztokem kyseliny chlorovodíkové. Znovu se 1 minutu silně třepe.Roztok se ochladí na pokojovou teplotu a zfiltruje se přes filtrační papír do Erlenmeyerovy baňky. 20 ml filtrátu se převede do Erlenmeyerovy baňky na 200 ml, přidá se 60 ml vody a promíchá. Hodnota pH směsi se upraví hydroxidem draselným (3.8) přibližně na 10 za použití indikátorového papírku.Přidá se 1 g chloridu vápenatého dihydrátu (3.9) a silně se protřepe. Roztok se zfiltruje přes filtrační papír do dělicí nálevky na 250 ml, která obsahuje 75 ml diethyletheru, a silně se jednu minutu protřepává. Fáze se nechají oddělit a vodná fáze se vypustí do Erlenmeyerovy baňky na 200 ml. Hodnota pH roztoku se upraví roztokem kyseliny chlorovodíkové na přibližně 2 za použití indikátorového papírku. Poté se přidá 10 ml diethyletheru a silně se jednu minutu protřepává. Fáze se nechají oddělit a asi 2 ml fáze diethyletheru se převede do vzorkovací lahvičky na 5 ml.5.2 Chromatografie na tenké vrstvě (TLC)TLC deska se umístí na zahřátou hliníkovou desku (4.9). Na startovní linii koncentrační zóny TLC desky se nanese 10 μl každého z referenčních roztoků a 100 μl roztoku vzorku (vzorků) (5.1).Podle potřeby lze podpořit odpaření rozpouštědla proudem vzduchu. TLC deska se odstraní z topné desky a nechá se vychladnout na pokojovou teplotu. Vyvíjecí komora (4.2) se naplní 100 ml vyvíjecího rozpouštědla (3.19).TLC deska se ihned vloží do nenasycené komory a vyvíjí se při pokojové teplotě, dokud čelo rozpouštědla nepostoupí asi 15 cm od základní linie. Deska se z vyvíjecí komory vyjme a vysuší v proudu horkého vzduchu pomocí horkovzdušného vysoušeče vlasů.Deska se prohlédne v UV světle (4.3) a pozice skvrn se vyznačí. Deska se zahřívá 30 minut v sušárně (4.5) při 100 °C, aby se odstranila nadbytečná kyselina octová. Konzervační přísady v chromatogramu se zviditelní Millonovým činidlem (3.10) tak, že se TLC deska rovnoměrně navlhčí válečkem (4.7) namočeným do činidla.Poznámka:Skvrny lze rovněž zviditelnit opatrným nanesením kapky Millonova činidla na každou skvrnu označenou pod UV světlem.Estery kyseliny 4-hydroxybenzoové se projeví jako červené skvrny, 2-fenoxyethanol a 1-fenoxypropan-2-ol jako žluté skvrny. Je však třeba dávat pozor na to, že kyselina 4-hydroxybenzoová, která může být přítomná ve vzorcích jako konzervační látka nebo produkt rozkladu parabenů, se sama o sobě projeví jako červená skvrna. Viz 7.3 a 7.4.6. DůkazPro každou skvrnu se vypočte hodnota Rf. Skvrny získané z roztoku vzorku se porovnají se skvrnami získanými z referenčních roztoků, pokud jde o jejich hodnoty Rf, jejich chování v UV světle a barvu po zviditelnění. Učiní se předběžné závěry o identitě konzervačních přísad.Pokud se zdá, že jsou přítomny parabeny, provede se analýza vysokoúčinnou kapalinovou chromatografií (HPLC) popsanou v oddíle B. Výsledky chromatografie na tenké vrstvě (TLC) a vysokoúčinné kapalinové chromatografie (HPLC) se zkombinují, aby se potvrdila přítomnost 2-fenoxyethanolu, 1-fenoxypropan-2-olu a parabenů.7. Poznámky7.1 Vzhledem k toxicitě Millonova činidla je nejvhodnější aplikovat toto činidlo jedním z popsaných způsobů. Postřik se nedoporučuje.7.2 Jiné sloučeniny obsahující hydroxylové skupiny mohou rovněž při reakci s Millonovým činidlem poskytovat zbarvení. Tabulka barev a hodnot Rf získaných pro řadu konzervačních přísad použitím chromatografie na tenké vrstvě je uvedena v práci N. de Kruijf, M. A. H. Rijk, L. A. Pranato-Soetardhi a A. Schouten (1987): Determination of preservatives in cosmetic products I: Thin-layer chromatographic procedure for the identification of preservatives in cosmetic products (J. Chromatography 410, 395-411).7.3 Hodnoty Rf uvedené v následující tabulce slouží jako ukazatele hodnot, které lze získat:Sloučenina | Rf | Barva |Kyselina 4-hydroxybenzoová | 11 | Červená |Methylparaben | 12 | Červená |Ethylparaben | 17 | červená |Propylparaben | 21 | červená |Butylparaben | 26 | červená |Benzylparaben | 16 | červená |2-Fenoxyethanol | 29 | žlutá |1-Fenoxypropan-2-ol | 50 | žlutá |7.4 V případě kyseliny 4-hydroxybenzoové a methylparabenu ani v případě benzylparabenu a ethylparabenu nedochází k oddělení. Důkaz těchto sloučenin by měl být potvrzen metodou HPLC popsanou v oddíle B a porovnáním retenčních časů vzorku s retenčními časy standardů.B. STANOVENÍ1. Rozsah a oblast použitíV této metodě je specifikován postup pro stanovení 2-fenoxyethanolu, 1-fenoxypropan-2-olu, methyl 4-hydroxybenzoátu, ethyl 4-hydroxybenzoátu, propyl 4-hydroxybenzoátu, butyl 4-hydroxybenzoátu a benzyl 4-hydroxybenzoátu v kosmetických prostředcích.2. DefiniceMnožství konzervačních přísad stanovená touto metodou se vyjádří v hmotnostních procentech.3. Podstata metodyVzorek se okyselí přidáním kyseliny sírové a poté se suspenduje ve směsi ethanolu a vody. Směs se opatrně zahřeje do rozpuštění tukové fáze, aby se zajistila kvantitativní extrakce, a poté se zfiltruje.Konzervační látky ve filtrátu se stanoví vysokoúčinnou kapalinovou chromatografií (HPLC) s obrácenou fází za použití isopropyl 4-hydroxybenzoátu jako vnitřního standardu.4. Reakční činidla4.1 ObecněVšechna reakční činidla musí být čistoty p.a. a podle potřeby musí být vhodná pro HPLC. Musí být použita destilovaná voda nebo voda alespoň stejné čistoty.4.2 Ethanol, absolutní4.3 2-Fenoxyethanol4.4 1-Fenoxypropan-2-ol4.5 Methyl 4-hydroxybenzoát (methylparaben)4.6 Ethyl 4-hydroxybenzoát (ethylparaben)4.7 n-Propyl 4-hydroxybenzoát (propylparaben)4.8 Isopropyl 4-hydroxybenzoát (isopropylparaben)4.9 n-Butyl 4-hydroxybenzoát (butylparaben)4.10 Benzyl 4-hydroxybenzoát (benzylparaben)4.11 Tetrahydrofuran4.12 Methanol4.13 Acetonitril4.14 Roztok kyseliny sírové c(H2SO4) = 2 mol/l4.15 Směs ethanol/vodaSmíchá se devět dílů ethanolu (4.2) a jeden díl vody.4.16 Roztok vnitřního standarduPřesně se naváží přibližně 0,25 g isopropylparabenu (4.8), převede se do odměrné baňky na 500 ml, rozpustí se a doplní se směsí ethanol/voda (4.15) na objem.4.17 Mobilní fáze: směs tetrahydrofuran/voda/methanol/acetonitrilSmíchá se 5 dílů tetrahydrofuranu, 60 dílů vody, 10 dílů methanolu a 25 dílů acetonitrilu.4.18 Zásobní roztok konzervačních přísadDo odměrné baňky na 100 ml se přesně naváží přibližně 0,2 g 2-fenoxyethanolu, 0,2 g 1-fenoxypropan-2-olu, 0,05 g methylparabenu, 0,05 g ethylparabenu, 0,05 g propylparabenu, 0,05 g butylparabenu a 0,025 g benzylparabenu, rozpustí se a doplní směsí ethanol/voda na objem.Roztok se uchovává v ledničce a je stabilní 1 týden.4.19 Standardní roztoky konzervačních přísadDo odměrných baněk na 50 ml se ze zásobního roztoku (4.18) převede 20,00 ml, 10,00 ml, 5,00 ml, 2,00 ml a 1,00 ml. Do každé baňky se přidá 10,00 ml roztoku vnitřního standardu (4.16) a 1,0 ml roztoku kyseliny sírové (4.14) a doplní směsí ethanol/voda na objem. Tyto roztoky se připravují čerstvé.5. Přístroje a pomůckyBěžné laboratorní vybavení, a dále:5.1 Vodní lázeň nastavitelná na teplotu 60 °C ± 1 °C.5.2 HPLC chromatograf s UV detektorem, vlnová délka 280 nm5.3 Analytická kolona:Korozivzdorná ocel, délka 25 cm, vnitřní průměr 4,6 mm (nebo délka 12,5 cm a vnitřní průměr 4,6 mm), naplněná Nucleosilem 5C18, nebo ekvivalentním sorbentem (viz 10.1).5.4 Skleněné zkumavky na 100 ml se šroubovacím uzávěrem5.5 Varné kamínky, karborundum, velikost 2 až 4 mm nebo ekvivalentní6. Postup6.1 Příprava vzorku6.1.1 Příprava vzorku bez přidání vnitřního standarduDo zkumavky na 100 ml se šroubovacím uzávěrem se odváží asi 1,0 g vzorku. Do zkumavek se pipetou přidá 1,0 ml roztoku kyseliny sírové (4.14) a 50,0 ml směsi ethanol/voda (4.15). Přidá se přibližně 1 g varných kamínků (5.5), zkumavka se uzavře a silně se protřepe, dokud nevznikne homogenní suspenze. Protřepává se alespoň jednu minutu. Zkumavka se vloží na 5 minut do vodní lázně (5.1) o teplotě 60 °C ± 1 °C, aby se podpořila extrakce konzervačních přísad do ethanolové fáze.Zkumavka se ihned ochladí pod proudem studené vody a extrakt se uloží na jednu hodinu do ledničky. Extrakt se zfiltruje přes filtrační papír. Asi 2 ml filtrátu se převedou do 5 ml vzorkovací lahvičky. Extrakty se uloží do ledničky a stanovení metodou HPLC se provede do 24 hodin.6.1.2 Příprava vzorků včetně přidání vnitřního standarduDo skleněné zkumavky na 100 ml se šroubovacím uzávěrem se s přesností na tři desetinná místa odváží 1,0 g ± 0,1 g vzorku.Do zkumavek se pipetou přidá 1,0 ml roztoku kyseliny sírové a 40,0 ml směsi ethanol/voda. Přidá se přibližně 1 g varných kamínků (5.5) a přesně 10,00 ml roztoku vnitřního standardu. Zkumavka se uzavře a silně se protřepe, dokud nevznikne homogenní suspenze. Protřepává se alespoň jednu minutu. Zkumavka se vloží na 5 minut do vodní lázně o teplotě 60 °C ± 1 °C, aby se podpořila extrakce konzervačních přísad do ethanolové fáze.Zkumavka se ihned ochladí pod proudem studené vody a extrakt se uloží na jednu hodinu do ledničky. Extrakt se zfiltruje přes filtrační papír.Asi 2 ml filtrátu se převedou do 5 ml vzorkovací lahvičky (zkušební roztok). Extrakt se uloží do ledničky a stanovení metodou HPLC se provede do 24 hodin.6.2 Vysokoúčinná kapalinová chromatografie (HPLC)6.2.1 Chromatografické podmínky- Mobilní fáze: směs tetrahydrofuran/voda/methanol/acetonitril (4.17)- Průtoková rychlost: 1,5 ml za minutu- Detekční vlnová délka: 280 nm6.2.2 KalibraceNastříkne se 10 μl každého ze standardních roztoků konzervačních přísad (4.19). Ze získaných chromatogramů se stanoví poměr výšek píků standardních roztoků konzervačních přísad k píku vnitřního standardu. Pro každou konzervační přísadu se sestrojí křivka závislosti těchto poměrů na koncentraci standardních roztoků.6.2.3 StanoveníDo chromatografu se nastříkne 10 μl roztoku vzorku bez vnitřního standardu (6.1.1) a zaznamená se chromatogram.Nastříkne se 10 μl jednoho ze standardních roztoků konzervačních přísad (4.19) a zaznamená se chromatogram. Získané chromatogramy se porovnají.Není-li v chromatogramu extraktu vzorku (6.1.1) přítomen pík s přibližně stejným retenčním časem, jako je retenční čas píku isopropylparabenu (doporučený vnitřní standard), pokračuje se nastříknutím 10 μl roztoku vzorku s vnitřním standardem (6.1.2). Chromatogram se zaznamená a změří se výšky píků.Je-li v chromatogramu roztoku vzorku rušivý pík s retenčním časem přibližně stejným jako retenční čas isopropylparabenu, měl by být vybrán jiný vnitřní standard.Není-li jedna z vyšetřovaných konzervačních přísad v chromatogramu vzorku přítomna, lze tuto konzervační přísadu použít jako vnitřní standard.Vypočítají se poměry výšek píků vyšetřovaných konzervačních přísad k výšce píku vnitřního standardu.Je třeba ověřit, že je kalibrační křivka použitého standardu lineární.Je třeba ověřit, zda chromatogramy získané pro standardní roztok a roztok vzorku splňují následující požadavky:- separace píků nejhůře odděleného páru je alespoň 0,90. (Definice separace píků je uvedena na obrázku 1.),+++++ TIFF +++++Obrázek 1: Separace píkůNení-li požadované separace dosaženo, měla by být buď použita účinnější kolona, nebo by mělo být složení mobilní fáze upraveno tak, aby byl požadavek splněn.- faktor asymetrie (As) všech získaných píků by se měl pohybovat od 0,9 do 1,5. (Definice faktoru asymetrie je uvedena na obrázku 2.) Při zaznamenání chromatogramu za účelem stanovení faktoru asymetrie je doporučená rychlost posuvu papíru nejméně 2 cm za minutu,+++++ TIFF +++++Obrázek 2: Faktor asymetrie píku- základna musí být stabilní.7. VýpočetPro výpočet koncentrace konzervačních přísad v roztoku vzorku se použije kalibrační křivka (6.2.2) a hodnoty poměrů výšek píků vyšetřovaných konzervačních přísad k výšce píku vnitřního standardu. Obsah (wi) 2-fenoxyethanolu, 1-fenoxypropan-2-olu, methyl 4-hydroxybenzoátu, ethyl 4-hydroxybenzoátu, propyl 4-hydroxybenzoátu, butyl 4-hydroxybenzoátu a benzyl 4-hydroxybenzoátu v hmotnostních procentech (% m/m) se vypočte pomocí vzorce:%w=bi200 × akdebi = koncentrace konzervační přísady i ve zkušebním roztoku (μg/ml) odečtená z kalibrační křivky aa = hmotnost zkušebního vzorku (g).8. Opakovatelnost [1]Viz poznámka v bodu 10.5.9. Reprodukovatelnost [2]Viz poznámka v bodu 10.5.10. Poznámky10.1 Stacionární fázeRetenční chování rozpouštěných látek při stanoveních HPLC výrazně závisí na typu, značce a historii stacionární fáze. Zda lze kolonu použít pro oddělení vyšetřovaných konzervačních přísad, lze usoudit z výsledků získaných pro standardní roztoky (viz poznámky v bodu 6.2.3). Kromě navrhovaného materiálu náplně kolony byly shledány vhodnými také materiály Hypersil ODS a Zorbax ODS.Za účelem dosažení požadovaného oddělení lze popřípadě optimalizovat složení mobilní fáze.10.2 Detekční vlnová délkaZkouška robustnosti popisované metody ukázala, že nepatrná změna detekční vlnové délky může mít významný vliv na výsledky stanovení.Tento parametr musí být proto během analýzy pečlivě kontrolován.10.3 Rušivé vlivyZa podmínek popsaných v této metodě je eluováno mnoho dalších sloučenin, jako jsou další konzervační přísady a kosmetické přísady. Retenční časy velkého množství konzervačních přísad uvedených v příloze VI směrnice Rady týkající se kosmetických prostředků jsou uvedeny v práci N. de Kruijf, M. A. H. Rijk, L. A. Pranato-Soetardhi, A. Schouten, (1989): Determination of preservatives in cosmetic products II. High-performance liquid chromatographic identification (J. Chromatography, 469, 317-398).10.4 Pro ochranu analytické kolony lze použít vhodnou předkolonu.10.5 Metoda byla zkoušena při okružním pokusu, na němž se podílelo devět laboratoří. Byly analyzovány tři vzorky. V následující tabulce jsou pro každý ze tří vzorků uvedeny střední hodnoty v % m/m (m), opakovatelnosti (r) a reprodukovatelnosti (R) zjištěné pro analyty, které byly ve vzorcích obsaženy:Vzorek | | 2-Fenoxyethan1ol | 1-Fenoxypropan-2-ol | Methylparaben | Ethylparaben | Propylparaben | Butylparaben | Benzylparaben |Vitaminový krém | m | 1,124 | | 0,250 | 0,0628 | 0,031 | 0,0906 | || r | 0,016 | | 0,018 | 0,0035 | 0,0028 | 0,0044 | || R | 0,176 | | 0,030 | 0,0068 | 0,0111 | 0,0034 | |Základní pleťový krém | m | 1,196 | | 0,266 | 0,076 | | | || r | 0,040 | | 0,003 | 0,002 | | | || R | 0,147 | | 0,022 | 0,004 | | | |Masážní krém | m | | 0,806 | | | 0,180 | 0,148 | 0,152 || r | | 0,067 | | | 0,034 | 0,013 | 0,015 || R | | 0,112 | | | 0,078 | 0,012 | 0,016 |[1] ISO 5725.[2] ISO 5725.--------------------------------------------------


title: Osmá směrnice Rady ze dne 10. dubna 1984, založená na čl. 54 odst. 3 písm. g) Smlouvy, o schvalování osob pověřených prováděním povinného auditu účetních dokumentů

text:
Důležité právní upozornění

|

31984L0253

Úřední věstník L 126 , 12/05/1984 S. 0020 - 0026 Finské zvláštní vydání: Kapitola 17 Svazek 1 S. 0073  Španělské zvláštní vydání: Kapitola 17 Svazek 1 S. 0136  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 17 Svazek 1 S. 0073  Portugalské zvláštní vydání Kapitola 17 Svazek 1 S. 0136

		Osmá směrnice Radyze dne 10. dubna 1984,založená na čl. 54 odst. 3 písm. g) Smlouvy, o schvalování osob pověřených prováděním povinného auditu účetních dokumentů(84/253/EHS)RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na čl. 54 odst. 3 písm. g) této smlouvy,s ohledem na návrh Komise [1],s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],vzhledem k tomu, že podle směrnice 78/660/EHS [4] musí být audit u ročních účetních závěrek některých forem společností prováděn jednou nebo více osobami, které jsou k tomu oprávněny, a pouze společnosti uvedené v článku 11 uvedené směrnice mohou být osvobozeny od povinnosti auditu;vzhledem k tomu, že uvedená směrnice byla doplněna směrnicí 83/349/EHS [5] o konsolidovaných účetních závěrkách;vzhledem k tomu, že je třeba harmonizovat kvalifikaci osob, které jsou oprávněny k provádění povinného auditu účetních dokumentů; že je třeba zabezpečit, aby tyto osoby byly nezávislé a bezúhonné;vzhledem k tomu, že je nutné na základě zkoušky odborné způsobilosti zajistit vysokou úroveň teoretických znalostí nezbytných k provádění povinného auditu účetních dokumentů, jakož i schopnost využívat těchto znalostí při praktickém provádění tohoto auditu;vzhledem k tomu, že členské státy by měly mít pravomoc úředně schvalovat osoby, které nesplňují všechny požadované podmínky týkající se teoretického vzdělání, které se však touto profesní činností, jež jim přináší dostatečné zkušenosti z oblasti financí, práva a účetnictví, zabývají dlouhá léta a které úspěšně složí zkoušku odborné způsobilosti;vzhledem k tomu, že členské státy by měly mít také pravomoc přijímat přechodná opatření ve prospěch odborníků;vzhledem k tomu, že členské státy budou moci úředně schvalovat jak fyzické osoby, tak auditorské společnosti, které mohou být právnickými osobami anebo jinými společnostmi nebo sdruženími;vzhledem k tomu, že fyzické osoby provádějící povinný audit účetních dokumentů jménem takové auditorské společnosti musí splňovat podmínky této směrnice;vzhledem k tomu, že členský stát bude moci úředně schválit osoby, které v zahraničí získají kvalifikaci rovnocennou kvalifikaci předepsané touto směrnicí;vzhledem k tomu, že je třeba připustit, aby některý členský stát, jenž v okamžiku přijetí této směrnice uznává kategorie fyzických osob, které splňují podmínky uložené v této směrnici, ale jejichž úroveň zkoušky odborné způsobilosti je pod úrovní ukončeného vysokoškolského vzdělání, mohl i nadále za určitých podmínek a až do další koordinace poskytnout takovýmto osobám zvláštní úřední schválení k provádění povinného auditu účetních dokumentů společností a sdružení podniků omezené velikosti, pokud tento členský stát nevyužije možnosti osvobození od povinnosti sestavovat konsolidované účetní závěrky, které jsou dány směrnicemi Společenství;vzhledem k tomu, že tato směrnice se nezabývá ani právem usazování ani volným pohybem služeb, pokud jde o osoby pověřené prováděním povinného auditu účetních dokumentů;vzhledem k tomu, že uznávání úředního schválení osob z jiných členských států za účelem výkonu takového auditu bude zvlášť upraveno směrnicemi o přístupu k činnostem v oblasti financí, ekonomiky a účetnictví a o jejich výkonu, jakož i o volném pohybu služeb v uvedených oblastech,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:ODDÍL IOblast působnostiČlánek 11. Koordinační opatření stanovená touto směrnicí se použijí na vnitrostátní právní a správní předpisy týkající se osob pověřenýcha) prováděním povinných auditu účetních závěrek společností a podniků a ověřováním souladu výročních zpráv s těmito ročními účetními závěrkami, jsou-li tento audit a toto ověřování nařízeny předpisy Společenství;b) prováděním povinného auditu konsolidovaných účetních závěrek skupin podniků a ověřováním souladu výročních zpráv s těmito konsolidovanými účetními závěrkami, jsou-li tento audit a toto ověřování nařízeny předpisy Společenství.2. Osoby uvedené v odstavci 1 mohou být, v závislosti na právních předpisech každého členského státu, buď osobami fyzickými, nebo právnickými, nebo mít jinou formu společnosti nebo sdružení (auditorskou společnost ve smyslu této směrnice).ODDÍL IIPravidla úředního schvalováníČlánek 21. Povinný audit dokumentů uvedených v čl. 1 odst. 1 smějí provádět pouze úředně schválené osoby.Orgány členských států mohou schválit pouzea) fyzické osoby, které splňují alespoň podmínky stanovené v článcích 3 až 19;b) auditorské společnosti, které splňují alespoň tyto podmínky:i) fyzické osoby provádějící povinný audit dokumentů uvedených v článku 1 jménem auditorské společnosti musí splňovat alespoň podmínky stanovené v článcích 3 až 19; členské státy mohou stanovit, že tyto osoby musí být také úředně schváleny;ii) většinu hlasovacích práv musí držet fyzické osoby nebo auditorské společnosti splňující alespoň podmínky stanovené v článcích 3 až 19 s výjimkou čl. 11 odst. 1 písm. b); členské státy mohou stanovit, že tyto fyzické osoby nebo auditorské společnosti musí být také úředně schváleny. Ty členské státy, které takovou podmínku neukládají v okamžiku přijetí této směrnice, ji však nemusí ukládat, jsou-li všechny podíly v auditorské společnosti zapsány a mohou být převedeny jen se souhlasem auditorské společnosti, anebo stanoví-li tak členský stát, se souhlasem příslušného orgánu;iii) většinu členů správního nebo řídícího orgánu auditorské společnosti musí tvořit fyzické osoby nebo auditorské společnosti splňující alespoň podmínky stanovené články 3 až 19; členské státy mohou stanovit, že tyto fyzické osoby nebo auditorské společnosti musí být také úředně schváleny. Je-li takový orgán tvořen pouze dvěma členy, musí tyto podmínky splňovat alespoň jeden z nich.Aniž je dotčen čl. 14 odst. 2, musí být úřední schválení auditorské společnosti odvoláno, není-li splněna některá z podmínek uvedených v písmenu b). Členské státy mohou nicméně stanovit nanejvýš dvouletou lhůtu, v níž musí být splněny podmínky stanovené v písm. b) bodech ii) a iii).2. Orgány členských států mohou být pro účely této směrnice profesní sdružení, pokud je vnitrostátní právo opravňuje k udělování úředního schválení ve smyslu této směrnice.Článek 3Orgány členského státu udělí úřední schválení jen osobám bezúhonným a neprovozujícím žádnou činnost, která je podle právních předpisů daného členského státu neslučitelná s povinným auditem dokumentů uvedeným v čl. 1 odst. 1.Článek 4Fyzická osoba může získat úřední schválení k provádění povinného auditu dokumentů uvedených v čl. 1 odst. 1, pouze pokud dosáhla úrovně vzdělání nutné pro přijetí na vysokou školu, absolvovala program teoretického a praktického vzdělávání a složila zkoušku odborné způsobilosti na vysokoškolské úrovni, pořádanou nebo uznávanou státem.Článek 5Zkouška odborné způsobilosti uvedená v článku 4 musí zaručit nezbytnou úroveň teoretických znalostí v oborech souvisejících s prováděním povinného auditu dokumentů uvedeným v čl. 1 odst. 1 a schopnost uplatnit takové znalosti v praxi.Alespoň část této zkoušky musí být v písemné formě.Článek 6Zkouška zaměřená na prověření teoretických znalostí se musí týkat zejména těchto oblastí:a) - provádění auditu,- analýza a kritické zhodnocení ročních účetních závěrek,- všeobecné účetnictví,- konsolidované účetní závěrky,- nákladové a provozní účetnictví,- vnitřní audit,- standardy týkající se sestavení ročních účetních a konsolidovaných účetních závěrek a metod oceňování rozvahových položek a výpočtu hospodářského výsledku,- právní předpisy a profesní standardy týkající se povinného auditu účetních dokumentů a osob provádějících tento audit;b) jsou-li relevantní pro provádění auditu:- právo obchodních společností,- úpadkové právo,- daňové právo,- občanské a obchodní právo,- pracovní právo a právo sociálního zabezpečení,- informační a výpočetní systémy,- podniková, všeobecná a finanční ekonomika,- matematika a statistika,- obecné zásady finančního řízení podniků.Článek 71. Odchylně od článků 5 a 6 může členský stát stanovit, že osoba, která úspěšně složila vysokoškolskou nebo jinou rovnocennou zkoušku nebo která má vysokoškolský titul nebo rovnocennou kvalifikaci v jednom nebo více předmětech uvedených v článku 6, může být osvobozena od zkoušky teoretických znalostí z předmětů, kterých se taková zkouška nebo titul týkaly.2. Odchylně od článku 5 může členský stát stanovit, že držitel vysokoškolského titulu nebo rovnocenné kvalifikace v jednom předmětu nebo více předmětech uvedených v článku 6 může být osvobozen od zkoušky schopnosti praktického uplatnění teoretických znalostí takových předmětů, pokud absolvoval praxizakončenou zkouškou nebo udělením diplomu, uznaných státem.Článek 81. Aby byla zabezpečena schopnost uplatnit teoretické zkušenosti v praxi, jejíž ověření součástí předepsané zkoušky, musí osoba absolvovat alespoň tříletou odbornou praxi, mimo jiné při provádění auditu ročních účetních a konsolidovaných účetních závěrek nebo podobných finančních výkazů. Tato praxe musí alespoň ze dvou třetin probíhat u osoby úředně schválené podle práva členského státu v souladu s touto směrnicí; členské státy však mohou povolit, aby odborná praxe probíhala u osoby úředně schválené podle práva jiného členského státu a v souladu s touto směrnicí.2. Členské státy zajistí, aby veškerá odborná praxe probíhala pod dohledem osob, které poskytují dostatečné záruky týkající se odborné přípravy uchazeče.Článek 9Členské státy mohou k provádění povinného auditu dokumentů uvedených v čl. 1 odst. 1, schválit osoby, které nesplňují podmínky stanovené v článku 4, prokáží-li,a) že po dobu patnácti let vykonávaly odborné činnosti, které jim umožnily získat dostatečné zkušenosti v oblasti financí, práva a účetnictví, a úspěšně složily zkoušku odborné způsobilosti podle článku 4, nebob) že po dobu sedmi let vykonávaly odborné činnosti ve stejných oborech, a kromě toho absolvovaly odbornou praxi uvedenou v článku 8 a složily zkoušku odborné způsobilosti podle článku 4.Článek 101. Členské státy mohou od délky odborné činnosti uvedené v článku 9 odečíst počet let teoretického vzdělávání v oborech uvedených v článku 6, bylo-li toto vzdělání zakončeno zkouškou uznávanou státem. Toto období nesmí být kratší než jeden rok a od délky odborné činnosti nelze odečíst více než čtyři roky.2. Délka odborné činnosti, stejně jako délka odborné praxe, nesmí být kratší než program teoretického a praktického vzdělávání požadovaný v článku 4.Článek 111. Orgány členského státu mohou schválit osoby, které získaly část kvalifikace nebo celou kvalifikaci v jiném státě, splňují-li obě tyto podmínky:a) jejich kvalifikaci shledají příslušné orgány jako rovnocennou té, jež je požadována podle práva tohoto členského státu v souladu s touto směrnicí, ab) tyto osoby prokáží právnické znalosti požadované v daném členském státě pro provádění povinného auditu účetních dokumentů, uvedené v čl. 1 odst. 1. Orgány tohoto členského státu však nemusí toto prokázání požadovat, shledají-li právnické znalosti získané v jiném státě za dostačující.2. Použije se článek 3.Článek 121. Členský stát může v souladu s touto směrnicí považovat za úředně schválené odborníky, kteří byli úředně schváleni individuálními rozhodnutími příslušných orgánů tohoto členského státu před nabytím účinnosti předpisů uvedených v čl. 30 odst. 2.2. Přijetí fyzické osoby za člena profesního sdružení uznaného státem, dává-li podle právních předpisů tohoto státu toto přijetí za člena sdružení právo provádět povinný audit dokumentů uvedených v čl. 1 odst. 1, může být považováno za úřední schválení individuálním rozhodnutím ve smyslu odstavce 1 tohoto článku.Článek 13Až do nabytí účinnosti předpisů uvedených v čl. 30 odst. 2 může členský stát v souladu s touto směrnicí považovat za úředně schválené ty odborníky, kteří nebyli úředně schváleni individuálními rozhodnutími příslušných orgánů, kteří však mají v daném členském státě stejnou kvalifikaci jako osoby úředně schválené individuálními rozhodnutími a kteří provádějí ke dni úředního schválení povinný audit dokumentů uvedených v čl. 1 odst. 1 jménem takových úředně schválených osob.Článek 141. Členský stát může považovat za úředně schválené v souladu s touto směrnicí auditorské společnosti, které byly úředně schváleny individuálními rozhodnutími příslušných orgánů daného členského státu před nabytím účinnosti předpisů uvedených v čl. 30 odst. 2.2. Podmínky stanovené v čl. 2 odst. 1 písm. b) bodech ii) a iii) musí být splněny ve lhůtě, která nesmí být stanovena delší než pět let ode dne nabytí účinnosti předpisů uvedených v čl. 30 odst. 2.3. Fyzické osoby, které až do nabytí účinnosti předpisů uvedených v čl. 30 odst. 2 prováděly audit dokumentů uvedených v čl. 1 odst. 1 jménem auditorské společnosti, mohou po tomto datu získat oprávnění k pokračování v této činnosti, i když nesplňují všechny podmínky uložené touto směrnicí.Článek 15Odborníci, kteří nebyli úředně schváleni individuálním rozhodnutím příslušných orgánů, avšak mají v některém členském státě oprávnění provádět povinný audit dokumentů uvedených v čl. 1 odst. 1 a tuto činnost až do té doby skutečně vykonávali, mohou být až do uplynutí jednoho roku po nabytí účinnosti předpisů uvedených v čl. 30 odst. 2 úředně schváleni tímto členským státem v souladu s touto směrnicí.Článek 16Po dobu jednoho roku po nabytí účinnosti předpisů uvedených v čl. 30 odst. 2 mohou členské státy uplatňovat přechodná opatření ohledně odborníků, kteří po tomto dni budou mít i nadále právo ověřovat roční účetní závěrky některých forem společností nebo podniků, které nepodléhají povinnému auditu, avšak po zavedení nového povinného auditu by tuto činnost nemohli vykonávat, pokud by v jejich prospěch nebyla přijata zvláštní opatření.Článek 17Pro články 15 a 16 se použije článek 3.Článek 181. Po dobu šesti let po nabytí účinnosti předpisů uvedených v čl. 30 odst. 2 mohou členské státy uplatňovat přechodná opatření ohledně osob již procházejících odborným nebo praktickým vzděláváním ke dni nabytí účinnosti uvedených předpisů, které by po ukončení svého vzdělávání nesplňovaly podmínky stanovené touto směrnicí a nemohly by z tohoto důvodu provádět povinný audit dokumentů uvedených v čl. 1 odst. 1, k čemuž byly připravovány.2. Použije se článek 3.Článek 19Odborníci uvedení v článcích 15 a 16 nebo osoby uvedené v článku 18 mohou být odchylně od článku 4 úředně schváleni pouze tehdy, shledají-li příslušné orgány, že jsou způsobilí provádět povinný audit dokumentů uvedených v čl. 1 odst. 1 a že mají rovnocennou kvalifikaci jako osoby úředně schválené podle článku 4.Článek 20Členské státy, které nevyužijí možnosti dané čl. 51 odst. 2 směrnice 78/660/EHS a v nichž ke dni přijetí této směrnice mohou některé kategorie fyzických osob provádět podle vnitrostátních právních předpisů povinný audit dokumentů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. a) této směrnice, mohou až do další koordinace povinného auditu účetních dokumentů zvlášť schválit pro provádění povinného auditu dokumentů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. a) podnikům, které nepřekračují limity ve dvou ze tří kritérií stanovených v článku 27 směrnice 78/660/EHS, fyzické osoby, které jednají vlastním jménem,a) pokud splňují podmínky stanovené v článcích 3 až 19 této směrnice kromě toho, že úroveň zkoušky odborné způsobilosti může být nižší, než jak požaduje článek 4 této směrnice, ab) již prováděly povinný audit této společnosti, dříve než překročila limity ve dvou ze tří kritérií stanovených v článku 11 směrnice 78/660/EHS.Je-li však společnost součástí skupiny podniků podléhajících konsolidaci, která překračuje stanovené limity ve dvou ze tří kritérií uvedených v článku 27 směrnice 78/660/EHS, nesmějí tyto osoby v této společnosti provádět povinný audit dokumentů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. a) této směrnice.Článek 21Členský stát, který nevyužije možnosti dané čl. 6 odst. 1 směrnice 83/349/EHS a v němž v okamžiku přijetí této směrnice mohou některé kategorie fyzických osob provádět podle vnitrostátních právních předpisů povinný audit dokumentů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. b) této směrnice, může až do další koordinace povinného auditu účetních dokumentů zvlášť schválit pro provádění povinného auditu osobu ve smyslu článku 20 této směrnice, pokud sdružení podniků podléhající konsolidaci nepřekročí k rozvahovému dni mateřského podniku na základě jeho posledních ročních účetních závěrek limity u dvou ze tří kritérií uvedených v článku 27 směrnice 78/660/EHS, pokud je uvedená osoba oprávněna provádět povinný audit dokumentů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. a) této směrnice ve všech podnicích, jichž se konsolidace týká.Článek 22Členský stát, který využije článek 20, může umožnit, aby odborná praxe osob uvedených v článku 8 mohla být vykonána pod dohledem osoby, která byla podle právních předpisů tohoto členského státu úředně schválena k provádění povinného auditu uvedených v článku 20.ODDÍL IIIŘádný výkon profese a nezávislostČlánek 23Členské státy nařídí osobám úředně schváleným k provádění povinného auditu dokumentů uvedených v čl. 1 odst. 1, aby tento audit prováděly řádně a podle svého nejlepšího svědomí.Článek 24Členské státy nařídí, aby takové osoby neprováděly povinný audit, nejsou-li nezávislé podle právních předpisů členského státu, který audit nařizuje.Článek 25Články 23 a 24 se také použijí pro fyzické osoby, které splňují podmínky stanovené v článcích 3 až 19 a které provádějí povinný audit dokumentů uvedených v čl. 1 odst. 1 jménem auditorské společnosti.Článek 26Členské státy zajistí, aby úředně schválené osoby podléhaly příslušným sankcím, neprovádějí-li audit v souladu s články 23, 24 a 25.Článek 27Členské státy zajistí, aby společníci a akcionáři úředně schválené auditorské společnosti a členové správního, řídícího a dozorčího orgánu takových společností, kteří osobně nesplňují podmínky stanovené v článcích 3 až 19 v daném členském státě, přinejmenším nezasahovali do provádění auditu způsobem, který by ohrozil nezávislost fyzických osob, které vykonávají audit dokumentů uvedených v čl. 1 odst. 1 jménem auditorské společnosti.ODDÍL IVZveřejňování informacíČlánek 281. Členské státy zajistí, aby jména a adresy veškerých fyzických osob a auditorských společností úředně schválených pro provádění povinného auditu dokumentů uvedených v čl. 1 odst. 1 byly přístupné veřejnosti.2. Kromě toho musí každá úředně schválená auditorská společnost zpřístupnit veřejnostia) jména a adresy fyzických osob uvedených v čl. 2 odst. 1 písm. b) bodě i);b) jména a adresy společníků nebo akcionářů auditorské společnosti ac) jména a adresy členů správního nebo řídícího orgánu auditorské společnosti.3. Je-li určité fyzické osobě povoleno provádět povinný audit dokumentů uvedených v čl. 1 odst. 1 u určité společnosti za podmínek uvedených v článcích 20, 21 a 22, použije se odstavec 1 tohoto článku. Je však nutno uvést kategorie společností nebo sdružení podniků, kde je takový audit povolen.ODDÍL VZávěrečná ustanoveníČlánek 29Kontaktní výbor zřízený článkem 52 směrnice 78/660/EHSa) také podporuje, aniž jsou dotčeny články 169 a 170 Smlouvy, harmonizované uplatňování této směrnice pomocí pravidelných jednání, zejména o konkrétních obtížích vznikajících v souvislosti s jejím uplatňováním;b) radí Komisi v případě potřeby ve věcech doplnění nebo změn této směrnice.Článek 301. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. ledna 1988. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.2. Členské státy mohou stanovit, že se předpisy uvedené v odstavci 1 použijí až od 1. ledna 1990.3. Členské státy zajistí, aby byla Komise sdělena hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.4. Členské státy rovněž zajistí, aby byly Komise sděleny seznamy zkoušek pořádaných nebo uznávaných podle článku 4.Článek 31Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 10. dubna 1984.Za RadupředsedaC. Cheysson[1] Úř. věst. C 112, 13.5.1978, s. 6, Úř. věst. C 317, 18.12.1975, s. 6.[2] Úř. věst. C 140, 5.6.1979, s. 154.[3] Úř. věst. C 171, 9.7.1979, s. 30.[4] Úř. věst. L 222, 14.8.1978, s. 11.[5] Úř. věst. L 193, 18.7.1983, s. 1.--------------------------------------------------