title: Směrnice Rady ze dne 26. května 1983, kterou se mění směrnice 76/756/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se montáže zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci motorových vozidel a jejich přípojných vozidel

text:
Důležité právní upozornění

|

31983L0276

Úřední věstník L 151 , 09/06/1983 S. 0047 - 0048 Španělské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 14 S. 0072  Portugalské zvláštní vydání Kapitola 13 Svazek 14 S. 0072

		Směrnice Radyze dne 26. května 1983,kterou se mění směrnice 76/756/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se montáže zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci motorových vozidel a jejich přípojných vozidel(83/276/EHS)RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 100 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise [1],s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],vzhledem k tomu, že směrnice Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [4], naposledy pozměněná směrnicí 80/1267/EHS [5] a aktem o přistoupení z roku 1979, stanoví, že ustanovení nezbytná k přijetí postupu EHS schválení typu pro konstrukční části a vlastnosti vozidel mají být obsahem zvláštních směrnic; že ustanovení pro montáž zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci jsou obsažena ve směrnici 76/756/EHS [6] ve znění směrnic 80/233/EHS [7] a 82/244/EHS [8];vzhledem k tomu, že metoda stanovená ve směrnici 70/156/EHS pro harmonizaci právních předpisů je "volitelná", a výrobci nezvolili možnost uplatňovat požadavky Společenství obsažené ve směrnici 76/156/EHS z toho důvodu, že uvedená směrnice požaduje seřizování potkávacího světla (bod 4.2.6 přílohy I ve znění směrnice 82/244/EHS), a uchylovali se k odpovídajícím vnitrostátním předpisům, které dosud takové seřizování nepředepisují; že pro odůvodnění své volby se výrobci odvolávají na technické obtíže a na náklady se zaváděním zmiňovaných požadavků Společenství, zvláště v případě malých osobních automobilů;vzhledem k tomu, že se od doby, kdy požadavky na seřizování potkávacího světla vstoupily v platnost, technický rozvoj zaměřil na faktory seřízení potkávacího světla, které jsou spojeny s otázkou oslňování; že vývoj zahrnuje zvláště snahu o zlepšení aerodynamického tvaru vozidel, který ovlivňuje montážní výšku světlometů potkávacího světla i opatření pro řízení svítivosti světla; že je třeba dočasně a odpovídajícím způsobem omezit uplatňování ustanovení, která jsou jen částí celku, aby nevznikly nežádoucí obtíže, přičemž tyto úvahy jsou vzájemně provázané;vzhledem k tomu, že pro umožnění účinného uplatňování pravidel Společenství pro zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci je třeba posunout den použitelnosti požadavků na seřizování potkávacího světla na 1. října 1984; že je také třeba zajistit, aby zpřísnění týkající se prvního uvádění vozidel odpovídajících typu schválenému před 1. říjnem 1984 do provozu nevstoupilo v platnost dříve než o tři roky později, aby tak byl výrobcům poskytnut čas k úpravě jejich modelů;vzhledem k tomu, že je pro zvýšení přehlednosti nyní žádoucí uvést společně v jediném textu celé znění článků směrnice 76/756/EHS s jejich změnami, včetně změn zaváděných touto směrnicí,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Články 1 až 5 směrnice 76/756/EHS se nahrazují tímto:"Článek 1Pro účely této směrnice se "vozidlem" rozumí každé motorové vozidlo určené k provozu na pozemních komunikacích, s karoserií nebo bez karoserie, která má nejméně čtyři kola a maximální konstrukční rychlost vyšší než 25 km/h, a jeho přípojná vozidla, s výjimkou kolejových vozidel, zemědělských a lesních traktorů a strojů a strojů pro veřejné práce.Článek 21. Členské státy nesmějí- odmítnout udělit EHS schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro určitý typ vozidla, ani- odmítnout nebo zakázat prodej, registraci, uvedení do provozu nebo užívání určitého vozidlaz důvodů týkajících se montáže zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci na vozidle, ať povinných nebo nepovinných, uvedených v bodech 1.5.7 až 1.5.20 přílohy I, jestliže jsou tato zařízení namontována v souladu s požadavky stanovenými v příloze I.2. Odchylně od odstavce 1 se soulad s bodem 4.2.6 přílohy I vyžaduje až od 1. října 1984. Pokud však byla zařízení uvedená v bodě 4.2.6.2 namontována před tímto dnem, musí splňovat požadavky stanovené v bodě 4.2.6. Pokud bylo pro typ vozidla, který nesplňuje požadavky odstavce 1, uděleno EHS schválení typu (nebo vydán doklad uvedený v čl. 10 odst. 1 poslední odrážce směrnice 70/756/EHS) nebo vnitrostátní schválení typu po 1. říjnu 1979 a před 1. říjnem 1984, mohou členské státy zakázat takovým vozidlům první uvedení do provozu od 1. října 1987.Článek 3Členský stát, který udělí schválení typu, přijme nezbytná opatření, aby byl informován o každé změně konstrukční části nebo vlastností uvedených v bodě 1.1 přílohy I. Příslušný orgán dotyčného státu posoudí, zda je nutné provést na změněném typu vozidla nové zkoušky a vystavit nový protokol. Změna se nepovolí, jestliže se při těchto zkouškách prokáže nesplnění požadavků této směrnice.Článek 4Změny nezbytné pro přizpůsobení požadavků příloh technickému pokroku se přijímají postupem stanoveným v článku 13 směrnice 70/156/EHS.Článek 51. Členské státy uvedou v účinnost předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. října 1983. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.2. Po oznámení této směrnice členským státům [9] zajistí členské státy, aby bylo Komisi sděleno znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice."Článek 2Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 26. května 1983.Za RadupředsedaOtto Graf Lambsdorff[1] Úř. věst. C 279, 22.10.1982, s. 5.[2] Úř. věst. C 68, 14.3.1983, s. 87.[3] Úř. věst. C 77, 21.3.1983, s. 1.[4] Úř. věst. L 42, 23.2.1970, s. 1.[5] Úř. věst. L 375, 31.12.1980, s. 34.[6] Úř. věst. L 262, 27.9.1976, s. 1.[7] Úř. věst. L 51, 22.5.1980, s. 8.[8] Úř. věst. L 109, 22.4.1982, s. 31.[9] Tato směrnice byla členským státům oznámena 1. června 1983.--------------------------------------------------


title: Směrnice Rady ze dne 22. července 1974 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se vnitřní výbavy motorových vozidel (pevnost sedadel a jejich ukotvení)

text:
Důležité právní upozornění

|

31974L0408

Úřední věstník L 221 , 12/08/1974 S. 0001 - 0009 Finské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 4 S. 0042  Řecké zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 3 S. 0003  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 4 S. 0042  Španělské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 4 S. 0015  Portugalské zvláštní vydání Kapitola 13 Svazek 4 S. 0015

		Směrnice Radyze dne 22. července 1974o sbližování právních předpisů členských států týkajících se vnitřní výbavy motorových vozidel (pevnost sedadel a jejich ukotvení)(74/408/EHS)RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na smlovu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 100 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise,s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru,vzhledem k tomu, že technické požadavky, které musí motorová vozidla podle vnitrostátních právních předpisů splňovat, se mimo jiné vztahují na vnitřní vybavení pokud jde o sedadla a jejich ukotvení;vzhledem k tomu, že se tyto požadavky v jednotlivých členských státech liší; že je proto nutné, aby všechny členské státy zavedly stejné požadavky vedle nebo namísto svých stávajících právních předpisů, zejména aby bylo možno použít u všech typů vozidel postup EHS schvalování typu, který je předmětem směrnice Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkající se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [2];vzhledem k tomu, že obecné požadavky na vnitřní výbavu prostoru pro cestující, rozmístění ovládačů, střechu, opěradla a zadní části sedadel byly stanoveny směrnicí Rady 74/60/EHS [3] ze dne 17. prosince 1973; že požadavky na vnitřní výbavu, pokud jde o chování mechanismu řízení při nárazu, byly stanoveny směrnicí Rady 74/297/EHS [4] ze dne 4. června 1974; že budou později přijaty ostatní požadavky týkající se vnitřní výbavy, zejména pokud jde o opěrky hlavy, kotevní úchyty bezpečnostních pásů a rozmístění ovládačů;vzhledem k tomu, že je žádoucí vzít v úvahu technické požadavky přijaté Evropskou hospodářskou komisí Organizace spojených národů v jejím předpisu č. 17 (Jednotná ustanovení pro schvalování typu vozidel z hlediska pevnosti sedadel a jejich ukotvení) [5], který je přílohou Dohody ze dne 20. března 1958 o přijetí jednotných podmínek pro schvalování typu a vzájemné uznávání schválení typu výstroje a dílů motorových vozidel;vzhledem k tomu, že sbližování vnitrostátních právních předpisů týkajících se motorových vozidel předpokládá, že členské státy budou vzájemně uznávat kontroly provedené kterýmkoli z nich podle společných požadavků; že má-li tento systém řádně fungovat, musí tyto požadavky uplatňovat všechny členské státy od téhož dne,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 11. Pro účely této směrnice se "vozidlem" rozumí každé motorové vozidlo určené k provozu na pozemních komunikacích, s karoserií nebo bez karoserie, které má nejméně čtyři kola a maximální konstrukční rychlost vyšší než 25 km/h, s výjimkou kolejových vozidel, zemědělských a lesnických traktorů a strojů a strojů pro veřejné práce.2. Tato směrnice se nevztahuje na sedadla s vestavěnými kotevními úchyty bezpečnostních pásů, sklopná sedadla ani sedadla směřující do strany nebo dozadu.Článek 2Členské státy nesmějí odmítnout udělit EHS schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro určitý typ vozidla z důvodů týkajících se pevnosti sedadel nebo jejich ukotvení, pokud tato sedadla nebo ukotvení splňují požadavky stanovené v přílohách I a II, jde-li o vozidlo kategorie M1, a požadavky stanovené v příloze III, jde-li o vozidlo kategorie M2, M3, N1, N2 nebo N3. Kategorie vozidel jsou definovány v příloze I směrnice 70/156/EHS.Článek 3Členské státy nesmějí odmítnout nebo zakázat registraci, prodej, uvedení do provozu nebo užívání určitého vozidla z důvodů týkajících se pevnosti sedadel nebo jejich ukotvení, pokud tyto konstrukční části splňují požadavky uvedené v přílohách I a II, jde-li o vozidlo kategorie M1, a požadavky uvedené v příloze III, jde-li o vozidlo kategorie M2, M3, N1, N2 nebo N3.Článek 4Členský stát, který udělí schválení typu, přijme nezbytná opatření, aby byl informován o každé úpravě konstrukční části nebo vlastností uvedených v bodě 2.2 přílohy I. Příslušné orgány dotyčného členského státu posoudí, zda je nutné provést na změněném typu vozidla nové zkoušky a vystavit nový protokol. Změna se nepovolí, jestliže se při těchto zkouškách prokáže nesplnění požadavků této směrnice.Článek 5Změny nezbytné pro přizpůsobení požadavků příloh I až IV technickému pokroku se přijímají postupem stanoveným v článku 13 směrnice 70/156/EHS.Článek 61. Členské státy přijmou a zveřejní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. března 1975 a neprodleně o nich uvědomí Komisi.Použijí tyto předpisy ode dne 1. října 1975.2. Po oznámení této směrnice uvědomí členské státy v dostatečném časovém předstihu Komisi také o všech návrzích právních a správních předpisů, které hodlají přijmout v oblasti působnosti této směrnice, a to tak, aby se k nim Komise mohla vyjádřit.Článek 7Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 22. července 1974.Za RadupředsedaJ. Sauvagnargues[1] Úř. věst. C 108, 10.12.1973, s. 75.[2] Úř. věst. L 42, 23.2.1970, s. 1.[3] Úř. věst. L 38, 11.2.1974, s. 2.[4] Úř. věst. L 165, 20.6.1974, s. 16.[5] Dokument EHK (Ženeva),--------------------------------------------------PŘÍLOHA I [1]OBECNĚ, DEFINICE, ŽÁDOST O EHS SCHVÁLENÍ TYPU, EHS SCHVÁLENÍ TYPU, OBECNÉ POŽADAVKY, ZKOUŠKY, OVĚŘENÍ, SHODNOST VÝROBY1. OBECNĚ1.1 Požadavky této přílohy se vztahují jen na vozidla kategorie M1.2. DEFINICEPro účely této směrnice:(2.1) 2.2 "typem vozidla z hlediska pevnosti sedadel a jejich ukotvení" se rozumějí motorová vozidla, která se neliší v takových zásadních hlediscích, jako jsou:2.2.1 konstrukce, tvar, rozměry a materiálů sedadel;2.2.2 typ a rozměry systémů seřízení a blokování opěradla sedadel;2.2.3 typ a rozměry ukotvení sedadel a odpovídajících částí karoserie vozidla;2.3 "ukotvením" se rozumí systém, kterým je soustava sedadel připevněna ke karoserii vozidla, včetně odpovídajících částí karoserie vozidla,2.4 "systémem seřízení" se rozumí zařízení, kterým se sedadlo nebo jeho části mohou nastavit do polohy vyhovující tvaru těla sedící osoby. Toto zařízení může zejména umožnit:2.4.1 podélné seřízení;2.4.2 výškové seřízení;2.4.3 úhlové seřízení;2.5 "systémem posouvání" se rozumí zařízení, pomocí kterého se může sedadlo nebo jedna z jeho částí posunout podélně nebo natočit, bez pevné mezilehlé polohy, k usnadnění vstupu cestujících;2.6 "blokovacím systémem" se rozumí zařízení, které zajišťuje sedadlo a jeho části v poloze pro používání;2.7 "sklopným sedadlem" se rozumí sedadlo, jehož opěradlo může být sklopeno dopředu na sedák a jehož sedák může být sklopen vzhledem k podlaze dopředu.3. ŽÁDOST O EHS SCHVÁLENÍ TYPU3.1 Žádost o EHS schválení typu vozidla z hlediska pevnosti sedadel a jejich ukotvení podává výrobce vozidla nebo jeho pověřený zástupce.3.2 K žádosti se přiloží následující dokumenty ve trojím vyhotovení a následující údaje:3.2.1 podrobný popis typu vozidla z hlediska konstrukce sedadel, jejich ukotvení a jejich systému seřízení a blokovacího systému,3.2.2 výkresy sedadel, jejich ukotvení k vozidlu a jejich systémů seřízení a blokovacích systémů, provedené ve vhodném měřítku a dostatečně podrobné.3.3 Technické zkušebně provádějící zkoušek pro schválení typu se předloží:3.3.1 vozidlo představující typ vozidla, který má být schválen,3.3.2 další sada sedadel, kterými je vozidlo vybaveno, s jejich ukotvením.4. EHS SCHVÁLENÍ TYPU(4.1) (4.2) 4.3 K certifikátu EHS schválení typu vozidla se přiloží certifikát podle vzoru v příloze IV.(4.4) (4.4.1) (4.4.2) (4.5) (4.6) 5. OBECNÉ POŽADAVKY5.1 Každý systém seřízení a systém posouvání musí obsahovat blokovací systém, který musí pracovat automaticky.5.2 Ovládač odblokování pro zařízení uvedené v bodu 2.5 musí být na vnější straně sedadlo blízko dveří. Musí být snadno přístupný i pro cestujícího na sedadle bezprostředně za dotyčným sedadlem.6. ZKOUŠKY6.1 Zkoušky pevnosti opěradla sedadla a jeho blokovacích systémů6.1.1 Pro tuto zkoušku se opěradlo sedadla, je-li seřiditelné, zajistí v poloze odpovídající sklonu vztažné čáry trupu figuríny popsané v bodu 3 přílohy II co nejblíže úhlu 25° od svislice směrem dozadu, pokud výrobce nepředepsal jinak.6.1.2 Na horní část rámu opěradla sedadla se přes prvek simulující záda figuríny popsané v bodu 3 přílohy II působí podélně a směrem dozadu silou, která vyvozuje k H-bodu moment 53 mdaN.6.2 Zkouška pevnosti ukotvení sedadla a blokovacích systémů sedadla6.2.1 Tyto systémy musí při všech polohách sedění odolat silám předepsaným v bodu 6.2.2. Nicméně tento požadavek se považuje za splněný, je-li vyhovující zkouška vykonaná při polohách uvedených v bodu 6.2.5 a případně v bodu 6.2.6.6.2.2 Na rám sedadla se působí vodorovnou podélnou silou procházející těžištěm úplného sedadla a rovnající se dvacetinásobku váhy úplného sedadla. S tímtéž sedadlem musí být vykonány dvě zkoušky, jednou se silou působící směrem dopředu a jednou se silou působící směrem dozadu. Jestliže sedadlo obsahuje jednotlivé části, z nichž každá je upevněna k rámu, vykonají se zkoušky každé části výše popsaným způsobem. Jestliže sedadlo obsahuje součásti upevněné částečně ke karosérii vozidla a nesoucí jedna druhou některými z jejich částí, zkoušky se vykonají současně a působí se na každou část v jejím těžišti silami odpovídajícími silám uvažovaným pro každou součást zvlášť.6.2.3 Pro zkoušku předepsanou v bodu 6.2.1 se smí zesílit mezi opěradlem sedadla a sedákem za podmínky, že zesilující součásti jsou připevněny k rámu opěradla v úrovni působiště síly a v nejvíce vpředu se nalézajícím místě rámu sedáku.6.2.4 Podmínky stanovené v bodu 6.2.2 se mohou považovat za splněné, jestliže dvě síly, z nichž každá se rovná jedné polovině předepsané síly, působí v úrovni těžiště na boční součásti rámu sedadla nesoucí zatížení.6.2.5 Sedadlo se musí zkoušet:6.2.5.1 v poloze, v níž jeho uživatel sedí nejvíce vpředu, přičemž sedák je v nejvyšší dopředné poloze, jestliže se působí sílou směrem dopředu, a6.2.5.2 v poloze, v níž jeho uživatel sedí nejvíce vzadu, přičemž sedák je v nejnižší poloze vzadu, jestliže se působí sílou směrem dozadu.6.2.6 V případech, kdy je uspořádání blokovacích systémů zřejmě takové, že v poloze sedění jiné, než je definována v bodech 6.2.5.1 a 6.2.5.2, by rozložení sil na blokovací systémy a ukotvení sedadla bylo méně příznivé, než při uspořádáních definovaných v těchto odstavcích, opakují se zkoušky v uvedené poloze sedadla.6.3 Zkoušky odolnosti blokovacích systémů proti účinkům setrvačných sil6.3.1 Jestliže se působí vodorovným podélným zrychlením 20 g ve směru dopředu a dozadu na celek sedadla, nesmí být možno zjistit žádné uvolnění blokovacího systému.6.3.2 Místo dynamické zkoušky předepsané v bodu 6.3.1 lze přijmout výpočet účinků setrvačných sil na všechny součásti blokovacích systémů. U takového výpočtu se neberou v úvahu třecí síly.6.4 Rovnocenné metody zkoušení jsou přípustné za předpokladu, že výsledky uvedené v bodech 6.1, 6.2 a 6.3 se mohou získat buď zcela náhradní zkouškou, nebo výpočtem z výsledků náhradní zkoušky. Jestliže se použije jakákoliv metoda jiná než popsaná v bodech 6.1, 6.2 a 6.3, musí být prokázána její rovnocennost.7. OVĚŘENÍ7.1 Při zkouškách předepsaných v bodech 6.1 a 6.2 nesmí být možno zjistit žádnou poruchu rámu sedadla, systémů seřízení a posouvání nebo jejich blokovacích systémů. Nepožaduje se však, aby systémy seřízení a posouvání a jejich blokovací systémy zůstaly po těchto zkouškách ve funkčním stavu. Po zkouškách však musí být možno odblokovat posouvací systém uvedený v bodu 2.5.(8.) 9. SHODNOST VÝROBY(9.1) 9.2 Za účelem ověření shodnosti se schváleným typem se vykoná dostatečný počet namátkových kontrol sériově vyráběných vozidel.9.3 Je obecným pravidlem, že se kontroly omezí na měření rozměrů. Jestliže je však zapotřebí, podrobí se vozidla nebo sedadla zkouškám podle požadavků bodu 6.[1] Technické požadavky této přílohy jsou podobné požadavkům předpisu č. 17 Evropské hospodářské komise OSN. Jmenovitě je shodné rozdělení do částí. Proto tam, kde část předpisu č. 17 nemá v příloze I odpovídající část, je její číslo pro orientaci uvedeno v závorce.--------------------------------------------------PŘÍLOHA IIPOSTUP STANOVENÍ H-BODU A SKUTEČNÉHO ÚHLU OPĚRADLA SEDADLA A OVĚŘENÍ JEJICH VZTAHU K R-BODU A KE KONSTRUKČNÍMU ÚHLU OPĚRADLA SEDADLA0. OBECNĚPožadavky uvedené v této příloze se vztahují pouze na vozidla kategorie M1.1. DEFINICE1.1 H-bod: viz bod 1.1 směrnice 74/60/EHS.1.2 R-bod: viz bod 1.2 směrnice 74/60/EHS.1.3 "Úhlem opěradla sedadla" se rozumí sklon opěradla sedadla vůči svislici.1.4 "Skutečným úhlem opěradla sedadla" se rozumí úhel mezi svislicí, která prochází H-bodem, a vztažnou čárou trupu lidského těla představovaného figurínou podle bodu 3.1.5 "Konstrukčním úhlem opěradla sedadla" se rozumí výrobcem vozidla stanovený úhel, který:1.5.1 určuje úhel opěradla sedadla při nejnižší a krajní zadní normální poloze pro řízení vozidla nebo pro jízdu, které určil výrobce vozidla pro každé sedadlo,1.5.2 je tvořen v R-bodě svislicí a vztažnou čárou trupu,1.5.3 teoreticky odpovídá skutečnému úhlu opěradla sedadla.2. STANOVENÍ H-BODŮViz bod 2 přílohy IV směrnice 74/60/EHS.3. POPIS FIGURÍNYViz bod 3 přílohy IV směrnice 74/60/EHS.4. USAZENÍ FIGURÍNYViz bod 4 přílohy IV směrnice 74/60/EHS.5. VÝSLEDKY5.1 Po usazení figuríny postupem podle bodu 4 je H-bodem daného sedadla H-bod figuríny.5.2 Změří se souřadnice H-bodu a skutečný úhel opěradla co nejpřesněji. Totéž platí o souřadnicích specifických bodů v prostoru pro cestující. Průměty těchto bodů na svislou podélnou rovinu se pak vynesou v grafu, který také udává změřený skutečný úhel sklonu opěradla sedadla.6. OVĚŘENÍ VZÁJEMNÉ POLOHY R-BODU H-BODU A VZTAHU MEZI KONSTRUKČNÍM A SKUTEČNÝM ÚHLEM OPĚRADLA6.1 Výsledky měření H-bodu podle bodu 5.2 a skutečného úhlu opěradla se porovnají se souřadnicemi R-bodu a konstrukčním úhlem opěradla uvedenými výrobcem vozidla.6.2 Výsledek přezkoušení vzájemné polohy obou bodů se považuje pro dotyčné místo k sedění za vyhovující, jestliže H-bod určený svými souřadnicemi se nachází uvnitř obdélníka, jehož vodorovné strany jsou dlouhé 30 mm a svislé strany 20 mm a jehož úhlopříčky se protínají v R-bodě. Ověření úhlu opěradla se považuje za vyhovující, jestliže se skutečný úhel opěradla neodchyluje od konstrukčního úhlu opěradla o více než 3°. Jsou-li tyto podmínky splněny, použije se R-bod a konstrukční úhel opěradla pro účely zkoušky; v případě nutnosti se figurína seřídí tak, aby se H-bod shodoval s R-bodem a skutečný úhel opěradla s konstrukčním úhlem opěradla sedadla.6.3 Jestliže H-bod nebo skutečný úhel opěradla nevyhovují požadavkům bodu 6.2, stanoví se H-bod nebo skutečný úhel opěradla ještě dvakrát (celkem tedy třikrát).Vyhoví-li požadavkům výsledky dvou z těchto tří stanovení, považují se výsledky zkoušky za vyhovující.6.4 Jestliže nejméně dva ze tří stanovených bodů leží vně obdélníku, považuje se výsledek zkoušek za nevyhovující.6.5 Jestliže nastane případ podle bodu 6.3 nebo nelze provést ověření, protože výrobce vozidla neposkytl údaje týkající se polohy R-bodu nebo konstrukčního úhlu opěradla, je možno použít průměr výsledků všech tří stanovení a považovat jej za použitelný ve všech případech, kdy je v této směrnici uveden R-bod nebo konstrukční úhel opěradla.6.6 Při ověřování vzájemné polohy R-bodu a H-bodu a vztahu mezi konstrukčním a skutečným úhlem opěradla u sériově vyrobeného vozidla se obdélník podle bodu 6.2 nahradí čtvercem o straně 50 mm, přičemž skutečný úhel opěradla se nesmí lišit od konstrukčního úhlu opěradla o více než 5°.--------------------------------------------------PŘÍLOHA IIIOBECNÉ POŽADAVKY1. OBECNĚ1.1 Požadavky uvedené v této příloze se vztahují na vozidla kategorií M2, M3, N1, N2 nebo N3.2. OBECNÉ POŽADAVKY2.1 Sedadla a lavicová sedadla musí být pevně připojena k vozidlu.2.2 Posuvná sedadla a lavicová sedadla musí být možno automaticky zablokovat ve všech určených polohách.2.3 Seřiditelná opěradla sedadel musí být možno zablokovat ve všech určených polohách.2.4 Všechna sedadla, která mohou být sklopena dopředu nebo mají dopředu sklopná opěradla, musí se automaticky zablokovat v obvyklé poloze.--------------------------------------------------PŘÍLOHA IV+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------


title: Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/40/ES ze dne 7. září 2005, kterou se mění směrnice Rady 77/541/ES o sbližování právních předpisů členských států týkajících se bezpečnostních pásů a zádržných systémů motorových vozidel   (Text s významem pro EHP)

text:
               30.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 255/146

      SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2005/40/ES
   ze dne 7. září 2005,
   kterou se mění směrnice Rady 77/541/ES o sbližování právních předpisů členských států týkajících se bezpečnostních pásů a zádržných systémů motorových vozidel
   (Text s významem pro EHP)
   EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
   s ohledem na návrh Komise,
   s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
   v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy (2),
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Výzkum ukázal, že v případě nehody může použití bezpečnostních pásů a zádržných systémů přispět k podstatnému snížení počtu smrtelných úrazů i vážnosti poranění, a to i v případě převrácení vozidla. Montáž bezpečnostních pásů a zádržných systémů do všech kategorií vozidel bude nepochybně představovat důležitý krok vpřed při zvyšování bezpečnosti silničního provozu a následné záchraně životů.

               (2)

               Vybavení všech vozidel bezpečnostními pásy by mohlo společnosti přinést značný užitek.

               (3)

               V usnesení ze dne 18. února 1986 o společných opatřeních ke snížení počtu silničních nehod v rámci programu Společenství pro bezpečnost provozu na pozemních komunikacích (3) zdůraznil Evropský parlament potřebu zavést povinné používání bezpečnostních pásů pro všechny cestující, včetně dětí, kromě cestujících ve vozidlech pro hromadnou přepravu osob. Z tohoto důvodu je v otázce povinného vybavení vozidel bezpečnostními pásy nebo zádržnými systémy nutno rozlišovat mezi autobusy pro hromadnou přepravu osob a ostatními vozidly.

               (4)

               V souladu se směrnicí Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel (4) se systém Společenství pro schvalování typu vztahuje na všechna nová vozidla kategorie M1 až od 1. ledna 1998. Pouze tato vozidla musí být tudíž vybavena bezpečnostními pásy nebo zádržnými systémy, které splňují požadavky směrnice 77/541/EHS (5).

               (5)

               Dokud nebude systém Společenství pro schvalování typu rozšířen na všechny kategorie vozidel, mělo by se v zájmu bezpečnosti provozu na pozemních komunikacích vyžadovat, aby byla vozidla jiných kategorií než M1 vybavena bezpečnostní pásy nebo zádržnými systémy.

               (6)

               Směrnice 77/541/EHS již stanoví veškeré technické a správní požadavky na schvalování typu vozidel jiných kategorií než M1. Členské státy tedy nemusí zavádět další předpisy.

               (7)

               Od vstupu v platnost směrnice Komise 96/36/ES ze dne 17. června 1996, kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 77/541/EHS o bezpečnostních pásech a zádržných systémech motorových vozidel (6), již několik členských států stanovilo povinné dodržování uvedené směrnice pro některé kategorie vozidel jiné než M1. Výrobci a jejich dodavatelé za tím účelem vyvinuli odpovídající technologii.

               (8)

               Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/85/ES ze dne 20. listopadu 2001 o zvláštních ustanoveních pro vozidla používaná k přepravě osob, která mají více než osm sedadel kromě sedadla řidiče (7), stanoví, že osoby se sníženou pohyblivostí, například zdravotně postižené osoby, mohou mít snadnější přístup do vozidel používaných k přepravě osob, která mají více než osm sedadel. Je nezbytné, aby členské státy mohly povolit montáž bezpečnostních pásů nebo zádržných systémů, které neodpovídají technickým požadavkům směrnice 77/541/EHS, avšak jsou zvlášť navrženy pro účely zabezpečení uvedených osob v těchto vozidlech.

               (9)

               Směrnice 77/541/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.

               (10)

               Jelikož cíle této směrnice, totiž zlepšení bezpečnosti provozu na pozemních komunikacích zavedením povinného vybavení některých kategorií vozidel bezpečnostními pásy, nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto, z důvodů rozsahu opatření navrhovaných v této oblasti, jej může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy. V souladu se zásadou proporcionality stanovené v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle,

         PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
   Článek 1
   Změny směrnice 77/541/EHS
   Směrnice 77/541/EHS se mění takto:

               1.

               Vkládá se nový článek, který zní:
               „Článek 2a
               1.   Členské státy mohou svými vnitrostátními právními předpisy povolit montáž bezpečnostních pásů nebo zádržných systémů, které nejsou uvedeny v této směrnici, pokud jsou určeny pro zdravotně postižené osoby.
               2.   Členské státy mohou rovněž vyjmout z oblasti působnosti této směrnice zádržné systémy navržené ke splnění požadavků přílohy VII směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/85/ES ze dne 20. listopadu 2001 o zvláštních ustanoveních pro vozidla používaná k přepravě osob, která mají více než osm sedadel kromě sedadla řidiče (8).
               3.   Požadavky přílohy I bodu 3.2.1 této směrnice se nevztahují na bezpečnostní pásy a zádržné systémy uvedené v odstavcích 1 a 2.

               2.

               V článku 9 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
               „Vozidla kategorií M2 a M3 se rozdělují do tříd definovaných v oddíle 2 přílohy I směrnice 2001/85/ES.“

               3.

               Příloha I se mění takto:

                           a)

                           poznámka pod čarou, která se týká bodu 3.1, se zrušuje;

                           b)

                           bod 3.1.1 se nahrazuje tímto:

                                       „3.1.1

                                       S výjimkou sedadel určených k použití jen ve stojícím vozidle musí být sedadla vozidel kategorií M1, M2 (třídy III nebo B), M3 (třídy III nebo B) a N vybavena bezpečnostními pásy nebo zádržnými systémy splňujícími požadavky této směrnice.
                                       Vozidla tříd I, II nebo A kategorií M2 nebo M3 mohou být vybavena bezpečnostními pásy nebo zádržnými systémy, pokud splňují požadavky této směrnice.“

         Článek 2
   Opatření ve prospěch zdravotně postižených osob
   Komise posoudí do 20. dubna 2008 konkrétní postupy pro harmonizaci požadavků na bezpečnostní pásy určené pro zdravotně postižené osoby na základě stávajících mezinárodních norem a vnitrostátních právních požadavků, aby se zabezpečila stejná úroveň bezpečnosti, jakou stanoví tato směrnice. V případě potřeby předloží Komise návrh opatření. Změny této směrnice jsou přijímány postupem podle článku 13 směrnice 70/156/EHS.
   Článek 3
   Uplatňování
   1.   Od 20. dubna 2006 nesmějí členské státy z důvodů týkajících se montáže bezpečnostních pásů nebo zádržných systémů, které splňují požadavky stanovené ve směrnici 77/541/EHS ve znění této směrnice:

               a)

               odmítnout udělit ES schválení typu anebo vnitrostátní schválení typu pro určitý typ vozidla,

               b)

               zakázat registraci nebo prodej nových vozidel nebo jejich uvedení do provozu.

         2.   Od 20. října 2006 z důvodů týkajících se montáže bezpečnostních pásů nebo zádržných systémů, které nesplňují požadavky stanovené ve směrnici 77/541/EHS ve znění této směrnice, členské státy:

               a)

               již nesmějí udělit ES schválení typu,

               b)

               odmítnou udělit vnitrostátní schválení typu.

         3.   Od 20. října 2007 z důvodů týkajících se montáže bezpečnostních pásů nebo zádržných systémů, které nesplňují požadavky stanovené ve směrnici 77/541/EHS ve znění této směrnice, členské státy:

               a)

               považují prohlášení o shodě doprovázející nová vozidla za neplatná pro účely čl. 7 odst. 1 směrnice 70/156/EHS,

               b)

               odmítnou registraci nebo prodej nových vozidel nebo jejich uvedení do provozu, kromě případů, kdy se použije čl. 8 odst. 2 směrnice 70/156/EHS.

         Článek 4
   Provedení
   1.   Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 20. dubna 2006. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
   2.   Použijí tyto předpisy ode dne 21. dubna 2006.
   3.   Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
   4.   Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
   Článek 5
   Vstup v platnost
   Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

   Článek 6
   Určení
   Tato směrnice je určena členským státům.

      Ve Štrasburku dne 7. září 2005.

            Za Evropský parlament

            předseda

         J. BORRELL FONTELLES

            Za Radu

            předseda

         C. CLARKE

      (1)  Úř. věst. C 80, 30.3.2004, s. 10.

      (2)  Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 17. prosince 2003 (Úř. věst. C 91 E, 15.4.2004, s. 491), společný postoj Rady ze dne 24. ledna 2005 (Úř. věst. C 111 E, 11.5.2005, s. 28) a postoj Evropského parlamentu ze dne 26. května 2005 (dosud nezveřejněný v Úředním věstníku).

      (3)  Úř. věst. C 68, 24.3.1986, s. 35.

      (4)  Úř. věst. L 42, 23.2.1970, s. 1. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí Komise 2004/78/ES (Úř. věst. L 153, 30.4.2004, s. 103).

      (5)  Úř. věst. L 220, 29.8.1977, s. 95. Směrnice naposledy pozměněná aktem o přistoupení z roku 2003.

      (6)  Úř. věst. L 178, 17.7.1996, s. 15.

      (7)  Úř. věst. L 42, 13.2.2002, s. 1.

      (8)  Úř. věst. L 42, 13.2.2002, s. 1.“


title: Směrnice Komise 1999/40/ES ze dne 6. května 1999, kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 79/622/EHS týkající se ochranných konstrukcí chránících při převrácení kolových zemědělských a lesnických traktorů (statické zkoušky)Text s významem pro EHP

text:
Důležité právní upozornění

|

31999L0040

Úřední věstník L 124 , 18/05/1999 S. 0011 - 0013

		Směrnice Komise 1999/40/ESze dne 6. května 1999,kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 79/622/EHS týkající se ochranných konstrukcí chránících při převrácení kolových zemědělských a lesnických traktorů (statické zkoušky)(Text s významem pro EHP)KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,s ohledem na směrnici Rady 74/150/EHS ze dne 4. března 1974 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu kolových zemědělských a lesnických traktorů [1], naposledy pozměněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 97/54/ES [2], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,s ohledem na směrnici Rady 79/622/EHS ze dne 25. června 1979 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se ochranných konstrukcí chránících při převrácení kolových zemědělských a lesnických traktorů (statické zkoušky) [3], naposledy pozměněnou směrnicí 88/413/EHS [4], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,(1) vzhledem k tomu, že v zájmu zvýšení bezpečnosti je v současné době třeba upřesnit podmínky zkoušení ochranných konstrukcí chránících při převrácení se zřetelem k širokému rozsahu používaných zařízení;(2) vzhledem k tomu, že podmínky zkoušení těchto konstrukcí je třeba harmonizovat s podmínkami, které stanoví kodex 4 Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD) pro úřední zkoušky ochranných konstrukcí zemědělských traktorů (statické zkoušky);(3) vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku zřízeného článkem 12 směrnice 74/150/EHS,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Přílohy II a III směrnice 79/622/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.Článek 21. Od 1. července 2000 členské státy nesmějí- odmítnout udělit ES schválení typu nebo vydat doklad uvedený v čl. 1 odst. 1 třetí odrážce směrnice 74/150/EHS nebo udělit vnitrostátní schválení typu pro typ traktoru, ani- zakázat první uvedení traktorů do provozu,pokud tento typ traktoru nebo tyto traktory splňují požadavky směrnice 79/622/EHS ve znění této směrnice.2. Od 1. ledna 2001 členské státy- nesmějí již vydat doklad uvedený v čl. 10 odst. 1 třetí odrážce směrnice 74/150/EHS pro typ traktoru, který nesplňuje požadavky směrnice 79/622/EHS ve znění této směrnice,- mohou odmítnout udělit vnitrostátní schválení typu pro typ traktoru, který nesplňuje požadavky směrnice 79/622/EHS ve znění této směrnice.Článek 31. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. června 2000. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních a správních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.Článek 4Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.Článek 5Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 6. května 1999.Za KomisiMartin Bangemannčlen Komise[1] Úř. věst. L 84, 28.3.1974, s. 10.[2] Úř. věst. L 277, 10.10.1997, s. 24.[3] Úř. věst. L 179, 17.7.1979, s. 1.[4] Úř. věst. L 200, 26.7.1988, s. 32.--------------------------------------------------PŘÍLOHAPřílohy II A III směrnice 79/622/EHS se mění takto:1. V příloze II bodě 1.2.4 se doplňuje nový pododstavec, který zní:"Ke zkouškám se odstraní všechny konstrukční díly, které řidič může sám odstranit. Je-li možné při užívání traktoru nechat dveře a okna otevřené nebo je odstranit, musí při zkouškách zůstat otevřené nebo se musí odstranit, aby nezvyšovaly pevnost ochranné konstrukce. Pokud okna a dveře v této poloze představují při převrácení traktoru nebezpečí pro řidiče, musí se tato skutečnost uvést v protokolu o zkouškách."2. Příloha III se mění takto:a)v bodě 1.3 prvním pododstavci se doplňuje nová věta, která zní:"V případě traktoru s otočným sedadlem a volantem se zatížení aplikuje na horní okraj ochranné konstrukce uprostřed mezi oběma vztažnými body sedadla."b) vkládají se nové body, které znějí:"2.2.11 V případě traktoru s otočným sedadlem a volantem je chráněný prostor kombinací obou chráněných prostorů stanovených pro obě polohy volantu a sedadla.2.2.12 V případě traktoru, který může být vybaven volitelnými sedadly, se při zkouškách použije kombinace chráněných prostorů daných vztažnými body sedadla pro všechny navržené polohy sedadel. Do tohoto kombinovaného chráněného prostoru daného různými vztažnými body sedadla nesmí ochranná konstrukce proniknout.2.2.13 Je-li po provedení zkoušek navrženo nové volitelné sedadlo, stanoví se výpočtem, zda se chráněný prostor okolo vztažného bodu nového sedadla nalézá uvnitř chráněného prostoru stanoveného dříve. Pokud tomu tak není, musí se provést nová zkouška."--------------------------------------------------


title: Směrnice Rady 92/114/EHS ze dne 17. prosince 1992 týkající se vnějších výčnělků před zadní stěnou kabiny motorových vozidel kategorie N

text:
Důležité právní upozornění

|

31992L0114

Úřední věstník L 409 , 31/12/1992 S. 0017 - 0030 Finské zvláštní vydání: Kapitola 7 Svazek 4 S. 0174  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 7 Svazek 4 S. 0174

		Směrnice Rady 92/114/EHSze dne 17. prosince 1992týkající se vnějších výčnělků před zadní stěnou kabiny motorových vozidel kategorie NRADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,s ohledem na návrh Komise [1],ve spolupráci s Evropským parlamentem [2],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],vzhledem k tomu, že je důležité přijmout opatření, jejichž cílem je postupné vytvoření vnitřního trhu v období do 31. prosince 1992; že vnitřní trh zahrnuje oblast bez vnitřních hranic, v níž je zajištěn volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu;vzhledem k tomu, že technické požadavky, které musí motorová vozidla podle vnitrostátních právních předpisů splňovat, se mimo jiné vztahují na vnější výčnělky kabin nákladních vozidel;vzhledem k tomu, že se tyto požadavky v jednotlivých členských státech liší; že je proto nutné, aby všechny členské státy zavedly stejné požadavky vedle nebo namísto svých stávajících právních předpisů, zejména proto, aby bylo možné použít u všech typů vozidel postup EHS schválení typu, který je předmětem směrnice Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [4];vzhledem k tomu, že z hlediska zvýšení bezpečnosti silničního provozu se pokládá za nezbytné a naléhavě nutné, aby kabiny motorových vozidel kategorie N neměly ostré vnější výčnělky, aby se snížilo riziko nebo vážnost poranění osob, které v případě nehody přijdou do styku s vnějším povrchem vozidla;vzhledem k tomu, že se doporučuje přizpůsobit se technickým požadavkům předpisu EHK č. 61 (Evropské hospodářské komise OSN), jehož předmětem jsou jednotná ustanovení týkající se vnějších výčnělků kabin nákladních vozidel; že tento předpis EHK je přílohou k dohodě ze dne 20. března 1958 o přijetí jednotných podmínek pro schvalování a o vzájemném uznávání schválení výstroje a součástí motorových vozidel,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Pro účely této směrnice se "vozidlem" rozumí každé motorové vozidlo kategorie N podle definice v příloze I směrnice 70/156/EHS, konstruované a vyrobené k provozu na silnici, s karoserií nebo bez karoserie, které má nejméně čtyři kola a nejvyšší konstrukční rychlost přesahující 25 km/h.Článek 2Členské státy nesmějí odmítnout udělit EHS schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro určitý typ vozidla nebo odmítnout nebo zakázat prodej, registraci, uvedení do provozu nebo používání vozidla z důvodů týkajících se jeho vnějších výčnělků před zadní stěnou kabiny, jestliže tato vozidla splňují požadavky stanovené v příloze I.Článek 3Změny nezbytné pro přizpůsobení požadavků příloh technickému pokroku se přijímají postupem podle článku 13 směrnice 70/156/EHS.Článek 41. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. června 1993.Tyto předpisy použijí od 1. října 1993.Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.Článek 5Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 17. prosince 1992.Za RadupředsedaR. Needham[1] Úř. věst. C 230, 4.9.1991, s. 46.[2] Úř. věst. C 67, 16.3.1992, s. 77 a Úř. věst. C 305, 23.11.1992, s. 1.[3] Úř. věst. C 49, 24.2.1992, s. 3.[4] Úř. věst. L 42, 23.2.1970, s. 1. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí 87/403/EHS (Úř. věst. L 220, 8.8.1978, s. 44).--------------------------------------------------PŘÍLOHA I1. OBLAST PŮSOBNOSTITato směrnice se vztahuje na vnější výčnělky před zadní stěnou kabiny motorových vozidel kategorie N; omezuje se na vnější povrch podle níže uvedené definice, nevztahuje se na vnější zpětná zrcátka, včetně jejich držáků ani na příslušenství, jako jsou antény radiopřijímačů a nosiče zavazadel.2. DEFINICEPro účely této směrnice:2.1 "vnějším povrchem" se rozumí část vozidla před zadní stěnou kabiny podle bodu 2.5, zahrnující kromě vlastní zadní stěny takové součásti, jako jsou přední blatníky, přední nárazníky a přední kola;2.2 "schválením typu vozidla" se rozumí schválení typu vozidla z hlediska jeho vnějších výčnělků;2.3 "typem vozidla" se rozumějí motorová vozidla, která se podstatně neliší, pokud se týká vnějšího povrchu;2.4 "kabinou" se rozumí část karoserie, která vytváří prostor pro řidiče a spolujezdce, včetně dveří;2.5 "zadní stěnou kabiny" se rozumí adní část vnějšího povrchu prostoru pro řidiče a spolujezdce. Nelze-li určit polohu zadní stěny kabiny, pro účely této směrnice se za ni považuje svislá příčná rovina nacházející se 50 cm za R-bodem sedadla řidiče, jestliže toto sedadlo, je-li seřiditelné, je ve své krajní zadní jízdní poloze (viz přílohu III směrnice 77/649/EHS [1]). Má-li kabina více než jednu řadu sedadel, považuje se za zadní stěnu kabiny podle této definice krajní zadní sedadlo spolujezdců v jeho krajní zadní poloze. Výrobce však může po dohodě s technickou zkušebnou požadovat jinou vzdálenost, jestliže lze prokázat, že vzdálenost 50 cm může být pro určité vozidlo nevhodná;2.6 "vztažnou rovinou" se rozumí vodorovná rovina procházející středem předních kol nebo vodorovná rovina nacházející se ve výšce 50 cm nad vozovkou, podle toho, která z nich je nižší. Rovina je definována pro naložený stav vozidla;2.7 "podlahovou čárou" se rozumí čára určená takto:Kolem vnějšího povrchu naloženého vozidla se posunuje kužel neurčené výšky se svislou osou a se stranami odkloněnými 15 od svislice tak, že se dotýká stále a co nejníže vnějšího povrchu karoserie; podlahová čára je spojnicí těchto bodů dotyku. Při stanovení podlahové čáry se neberou v úvahu výfukové potrubí nebo kola nebo mechanické funkční části, které jsou pod karoserií, jako jsou opěry pro zvedák, uchycení zavěšení náprav nebo části sloužící k tažení nebo v případě poruchy. V prostorech na vnější straně podběhů kol se předpokládá pomyslná plocha spojující plynule přilehlé vnější povrchové plochy. Při stanovení podlahové čáry se přihlíží k předním nárazníkům. Podle typu vozidla může podlahová čára probíhat buď po vnějším okraji profilu nárazníku, nebo po panelu karoserie pod nárazníkem. Dojde-li současně ke dvěma nebo více bodům dotyku, použije se ke stanovení podlahové čáry nejspodnější bod dotyku;2.8 "poloměrem zaoblení" se rozumí poloměr oblouku kružnice, který se co nejvíce přibližuje zaoblenému tvaru uvažované součásti;2.9 "naloženým vozidlem" se rozumí vozidlo se svou maximální technicky přípustnou hmotností v naloženém stavu a s rozdělením této hmotnosti mezi nápravy podle údajů výrobce.3. VŠEOBECNÉ POŽADAVKY3.1 Ustanovení této směrnice se nevztahují na ty části vnějšího povrchu vozidla, které při nenaloženém vozidle, se všemi dveřmi, okny a víky apod. v zavřené poloze jsou buď:3.1.1 mimo oblast ohraničenou nahoře vodorovnou rovinou nacházející se 2,00 m nad vozovkou a dole podle volby výrobce buď vztažnou rovinou podle bodu 2.6, nebo podlahovou čárou podle bodu 2.7, nebo3.1.2 jsou umístěny v oblasti podle bodu 3.1.1, avšak ve statickém stavu se nelze jich dotknout koulí o průměru 100 mm.3.1.3 Tvoří-li dolní hranici uvedené oblasti vztažná rovina, berou se v úvahu též části vozidla, které se nacházejí pod vztažnou rovinou mezi dvěma svislými rovinami, z nichž jedna se dotýká vnějšího povrchu vozidla a druhá je s ní rovnoběžná ve vzdálenosti 80 mm směrem dovnitř vozidla od bodu, v němž se vztažná rovina dotýká karoserie.3.2 Vnější povrch vozidla nesmí vykazovat části orientované směrem ven, které by mohly zachytit chodce, cyklisty nebo motocyklisty.3.3 Vnější povrch vozidla nesmí vykazovat směrem ven orientované špičaté nebo ostré části nebo výčnělky, které by svým tvarem, rozměry, orientací nebo tvrdostí zvyšovaly riziko nebo vážnost poranění osoby, na kterou karoserie narazila nebo která se smýká po karoserii při kolizi.3.4 Vyčnívající části vnějšího povrchu zhotoveny z materiálu o tvrdosti nejvýše 60 Shore A mohou mít poloměr zaoblení menší než hodnoty podle bodu 4.4. ZVLÁŠTNÍ POŽADAVKY4.1 Ozdobné prvky, obchodní značky, písmena a číslice obchodního označení4.1.1 Ozdobné prvky, obchodní značky, písmena a číslice obchodního označení nesmějí mít poloměr zaoblení menší než 2,5 mm. Tento požadavek se však nevztahuje na části, které nevyčnívají z okolního povrchu o více než 5 mm; v tomto případě však musí být jejich hrany, které směřují ven, ztupeny.4.1.2 Ozdobné prvky, obchodní značky, písmena a číslice obchodního označení, které vyčnívají více než 10 mm nad okolní plochu, musí být možno zatlačit, oddělit nebo ohnout silou 10 daN působící na jejich nejvíce vyčnívající bod v kterémkoli směru v rovině přibližně rovnoběžné s povrchem, na kterém jsou připevněny. K vyvození síly 10 daN se použije pěchovadlo s plochým koncem o průměru nejvýše 50 mm. Pokud to není možné, použije se jiný rovnocenný způsob. Po zatlačení, oddělení nebo ohnutí ozdobných prvků nesmí zbývající část vyčnívat o více než 10 mm a nesmí mít špičaté nebo ostré hrany.4.2 Štítky a rámečky světlometů4.2.1 Vyčnívající štítky a rámečky světlometů jsou přípustné, jestliže nevyčnívají více než 30 mm od vnějšího průhledného povrchu světlometu a poloměr jejich zaoblení je všude nejméně 2,5 mm.4.2.2 Zakrývatelné světlomety musí splňovat požadavky bodu 4.2.1 v pracovní i skryté poloze.4.2.3 Požadavky bodu 4.2.1 se nevztahují na světlomety, které jsou zapuštěny do karoserie nebo přes které karoserie přečnívá, jestliže karoserie splňuje požadavky bodu 3.2.4.3 MřížkyČásti mřížek musí mít poloměr zaoblení:- nejméně 2,5 mm, je-li vzdálenost mezi přilehlými částmi větší než 40 mm,- nejméně 1 mm, je-li tato vzdálenost 25 až 40 mm,- nejméně 0,5 mm, je-li tato vzdálenost menší než 25 mm.4.4 Zařízení k čištění čelního skla a světlometů4.4.1 U těchto zařízení se požaduje, aby hřídele stírače byly opatřeny ochranným krytem s poloměrem zaoblení nejméně 2,5 mm a plochou povrchu nejméně 150 mm2, měřenou v průmětu řezu vzdáleného nejvýše 6,5 mm od nejvíce vyčnívajícího bodu.4.4.2 Trysky ostřikovače čelního skla a zařízení k čištění světlometů musí mít poloměr zaoblení nejméně 2,5 mm. Zařízení vyčnívající méně než 5 mm musí mít hrany směřující ven ztupeny.4.5 Ochranná zařízení (nárazníky)4.5.1 Okraje předních ochranných zařízení musí být zahnuty dovnitř směrem k vnějšímu povrchu karoserie.4.5.2 Součásti předních ochranných zařízení musí být konstruovány tak, aby všechny jejich tuhé povrchové partie, které směřují ven, byly zaobleny poloměrem nejméně 5 mm.4.5.3 Zařízení jako závěsy pro tažení a navijáky nesmějí vyčnívat před krajní přední povrch nárazníku. Navijáky však mohou přečnívat přední povrch nárazníku, jestliže jsou zakryty, nejsou-li v provozu, vhodným ochranným krytem s poloměrem zaoblení nejméně 2,5 mm.4.5.4 Ustanovení bodu 4.5.2 se nevztahují na části nárazníku nebo části na něj namontované nebo do něj vložené, jestliže vyčnívají méně než 5 mm. Hrany těchto zařízení vyčnívajících méně než 5 mm musí být ztupeny. Pro zařízení montovaná na nárazníky a uvedená v jiných bodech této směrnice zůstávají v platnosti zvláštní ustanovení obsažená v této směrnici.4.6 Kliky, závěsy a tlačítka zámků dveří, vík zavazadlových prostorů, kapot, vyklápěcích oken a klapek a držadla4.6.1 Tyto prvky nesmějí vyčnívat více než: 30 mm u tlačítek, 70 mm u držadel a závěrů kapot a 50 mm ve všech ostatních případech. Musí mít poloměr zaoblení nejméně 2,5 mm.4.6.2 Jsou-li kliky bočních dveří otočného typu, musí splňovat tyto požadavky:4.6.2.1 u klik otáčejících se rovnoběžně s rovinou dveří musí volný konec klik směřovat dozadu. Konec těchto klik musí být zahnut k rovině dveří a musí být v ochranném olemování nebo musí být zapuštěn;4.6.2.2 kliky otáčející se na vnější stranu kterýmkoli směrem, který není rovnoběžný s rovinou dveří, musí být, jsou-li v zavřené poloze, v ochranném olemování, nebo zapuštěny. Volný konec musí směřovat buď dozadu, nebo dolů.Kliky, které nesplňují tento poslední požadavek, jsou však přípustné, jestliže:- mají nezávislý vratný mechanismus,- v případě selhání vratného mechanismu nemohou vyčnívat více než 15 mm,- mají v takto otevřené poloze poloměr zaoblení nejméně 2,5 mm (tento požadavek neplatí, vyčnívají-li v nejvíce otevřené poloze nejvýše 5 mm; v tomto případě musí být hrany částí směřujících ven ztupeny),- plocha povrchu jejich volného konce, měřená nejvýše 6,5 mm od nejdále vyčnívajícího bodu, není menší než 150 mm24.7 Schůdky a stupačkyHrany schůdků a stupaček musí být zaobleny.4.8 Boční deflektory vzduchu a deště a deflektory vzduchu zabraňující znečišťování okenHrany, které by mohly směřovat ven, musí mít poloměr zaoblení nejméně 1 mm.4.9 Hrany plechůHrany plechů jsou přípustné, jestliže jsou zahnuty směrem ke karoserii tak, že se jich nemůže dotknout koule o průměru 100 mm nebo že mají ochranný kryt s poloměrem zaoblení nejméně 2,5 mm.4.10 Matice kol, kryty nábojů a ochranná zařízení4.10.1 Matice kol, kryty nábojů a ochranná zařízení nesmějí mít výčnělky ve tvaru žeber.4.10.2 Při jízdě v přímém směru žádná část kol, s výjimkou pneumatik, ležící nad vodorovnou rovinou procházející osou jejich otáčení nesmí vyčnívat za svislý průmět okraje panelu karoserie nad kolem na vodorovnou rovinu. Je-li to však odůvodněno funkčními požadavky, mohou ochranná zařízení kryjící matice kol a náboje vyčnívat za svislý průmět okraje panelu karoserie nad kolem, jestliže poloměr zaoblení povrchu vyčnívající části je nejméně 5 mm a tato část v žádném případě nevyčnívá za svislý průmět okraje panelu karoserie nad kolem více než 30 mm.4.10.3 Jestliže šrouby nebo matice vyčnívají za průmět vnějšího povrchu pneumatiky (tj. té části pneumatiky, která se nachází nad vodorovnou rovinou procházející osou otáčení kola), musí být namontováno ochranné zařízení (ochranná zařízení) splňující ustanovení bodu 4.10.2.4.11 Opěry zvedáků a výfukové potrubí (výfuková potrubí)4.11.1 Opěry zvedáků (pokud jsou na vozidle) a výfukové (výfuková) potrubí nesmějí vyčnívat více než 10 mm za svislý průmět podlahové čáry nebo za svislý průmět průsečnice vztažné roviny s vnějším povrchem vozidla.4.11.2 Bez ohledu na tento požadavek může výfukové potrubí vyčnívat více než 10 mm, jsou-li jeho okraje na konci zaobleny poloměrem nejméně 2,5 mm.4.12 Výčnělky a vzdálenosti se měří podle požadavků přílohy III.5. ŽÁDOST O EHS SCHVÁLENÍ TYPU5.1 Žádost o EHS schválení typu pro typ vozidla z hlediska jeho vnějších výčnělků předkládá výrobce vozidla nebo jeho zplnomocněný zástupce.5.2 K žádosti je nutno přiložit tyto dokumenty ve trojím vyhotovení:5.2.1 popis typu vozidla, jeho vnějších výčnělků před zadní stěnou kabiny, včetně údajů podle přílohy III, spolu s dokumentací požadovanou podle článku 3 směrnice 70/156/EHS;5.2.2 fotografie vozidla zepředu a z obou bočních stran;5.2.3 kótované výkresy vnějšího povrchu, které znázorňují vnější výčnělky, R-bod, vztažnou rovinu nebo podlahovou čáru a které jsou podle názoru technické zkušebny nutné k prokázání, že jsou splněna ustanovení bodů 3 a 4.5.3 Technické zkušebně odpovědné za provádění zkoušek pro schválení typu žadatel předá:5.3.1 vozidlo reprezentující typ, který má být schválen, a část (části) vozidla, která se považuje za podstatnou pro ověření a zkoušky předepsané touto směrnicí;5.3.2 na zvláštní žádost technické zkušebny některé části a vzorky použitých materiálů.6. EHS SCHVÁLENÍ TYPUJestliže vozidlo předané ke schválení splňuje ustanovení bodu 5 a požadavky bodů 3 a 4, udělí se EHS schválení typu a vydá certifikát podle vzoru v příloze IV.Na žádost výrobce může být pro každé vozidlo kategorie N1 uděleno schválení typu z hlediska jeho vnějších výčnělků před zadní stěnou kabiny podle technických požadavků směrnice 74/483/EHS [2].7. ROZŠÍŘENÍ EHS SCHVÁLENÍ TYPU7.1 Každá úprava typu vozidla nebo jeho vnějších výčnělků před zadní stěnou kabiny musí být oznámena orgánu, který typ vozidla schválil. Tento orgán pak může:7.1.1 buď dospět k závěru, že provedené úpravy pravděpodobně nebudou mít znatelný nepříznivý vliv a že vozidlo stále ještě splňuje požadavky,7.1.2 nebo požadovat nový protokol od technické odpovědné za provádění zkoušek.7.2 Příslušný orgán udělující rozšíření schválení typu přidělí pořadové číslo rozšíření do certifikátu schválení typu podle přílohy IV.[1] Úř. věst. L 267, 19.10.1977, s. 1. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí 90/630/EHS (Úř. věst. L 341, 6.12.1990, s. 20).[2] Úř. věst. L 266, 2.10.1974, s. 4.--------------------------------------------------PŘÍLOHA IIMĚŘENÍ VÝČNĚLKŮ A VZDÁLENOSTÍ1. ZPŮSOB STANOVENÍ ROZMĚRŮ VYČNÍVAJÍCÍ ČÁSTI KONSTRUKČNÍHO DíLU PŘIPEVNĚNÉHO NA VNĚJŠÍM POVRCHU1.1 Rozměry vyčnívající části konstrukčního dílu namontovaného na vypouklém panelu lze stanovit buď přímo, nebo podle výkresu příslušného řezu prvku v poloze po připevnění.1.2 Nelze-li rozměr vyčnívající části některého konstrukčního dílu namontovaného na jiném než vypouklém panelu stanovit prostým změřením, stanoví se podle maximální odchylky vzdálenosti mezi vztažnou čárou panelu a středem koule o průměru 100 mm při jejím posouvání za stálého dotyku s dotyčným dílem. Příklad použití této metody je znázorněn na obr. 1.1.3 U držadel se rozměr vyčnívající části měří ve vztahu k rovině procházející body připojení. Příklad je znázorněn na obr. 2.2. ZPŮSOB STANOVENÍ ROZMĚRŮ VYČNÍVAJÍCÍCH ŠTÍTKŮ A RÁMEČKŮ SVĚTLOMETŮ2.1 Rozměry částí vyčnívajících z vnějšího povrchu světlometu se měří vodorovným směrem od bodu dotyku koule o průměru 100 mm, jak je znázorněno na obr. 3.3. ZPŮSOB STANOVENÍ VZDÁLENOSTI MEZI JEDNOTLIVÝMI DÍLY MŘÍŽKY3.1 Vzdáleností mezi jednotlivými díly mřížky je vzdálenost mezi dvěma rovinami procházejícími body dotyku koule a kolmými k přímce spojující tyto body dotyku. Příklady použití této metody jsou znázorněny na obr. 4 a 5.+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------PŘÍLOHA IIIVZOR INFORMAČNÍHO DOKUMENTU (a)+++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++--------------------------------------------------PŘÍLOHA IV+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++--------------------------------------------------


title: Směrnice Rady ze dne 25. června 1974 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zpětných zrcátek kolových zemědělských a lesnických traktorů

text:
Důležité právní upozornění

|

31974L0346

Úřední věstník L 191 , 15/07/1974 S. 0001 - 0004 Finské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 4 S. 0030  Řecké zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 2 S. 0262  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 4 S. 0030  Španělské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 4 S. 0003  Portugalské zvláštní vydání Kapitola 13 Svazek 4 S. 0003

		Směrnice Radyze dne 25. června 1974o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zpětných zrcátek kolových zemědělských a lesnických traktorů(74/346/EHS)RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 100 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise,s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],vzhledem k tomu, že technické požadavky, které musí traktory podle vnitrostátních právních předpisů splňovat, se mimo jiné vztahují na zpětná zrcátka;vzhledem k tomu, že se tyto požadavky v jednotlivých členských státech liší; že je proto nutné, aby všechny členské státy zavedly stejné požadavky vedle nebo namísto svých stávajících právních předpisů, zejména aby bylo možné použít u všech typů traktorů postup EHS schvalování typu, který je předmětem směrnice Rady 74/150/EHS [3] ze dne 4. března 1974 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu kolových zemědělských a lesnických traktorů,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 11. "Zemědělským nebo lesnickým traktorem" se rozumí každé motorové vozidlo vybavené koly nebo pásy, které má alespoň dvě nápravy, jehož hlavní funkcí je vyvíjet tažnou sílu a které je zvláště konstruováno k tažení, tlačení, nesení nebo pohonu určitého nářadí, strojů nebo přípojných vozidel určených pro užití v zemědělství nebo lesnictví. Může být vybaveno pro přepravu nákladu a osob.2. Tato směrnice se vztahuje pouze na traktory definované v předchozím odstavci, které jsou vybaveny pneumatikami a které mají dvě nápravy a maximální konstrukční rychlost od 6 km/h do 25 km/h.Článek 2Členské státy nesmějí odmítnout udělit EHS schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro typ traktoru z důvodů týkajících se zpětných zrcátek, pokud tato zpětná zrcátka splňují požadavky stanovené v příloze.Článek 3Členské státy nesmějí odmítnout registraci nebo zakázat prodej, uvedení do provozu nebo užívání traktorů z důvodů týkajících se zpětných zrcátek, pokud tato zpětná zrcátka splňují požadavky stanovené v příloze.Článek 4Změny nezbytné pro přizpůsobení požadavků přílohy technickému pokroku se přijímají postupem stanoveným v článku 13 směrnice 74/150/EHS.Článek 51. Členské státy uvedou v účinnost předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 18 měsíců od jejího oznámení a neprodleně o nich uvědomí Komisi.2. Členské státy zajistí, aby bylo Komisi sděleno znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.Článek 6Tato směrnice je určena členským státům.V Lucemburku dne 25. června 1974.Za RadupředsedaH. D. Genscher[1] Úř. věst. 28, 17.2.1967, s. 462/67.[2] Úř. věst. 42, 7.3.1967, s. 620/67.[3] Úř. věst. L 84, 28.3.1974, s. 10.--------------------------------------------------PŘÍLOHA1. DEFINICE1.1 "Zpětným zrcátkem" se rozumí zařízení, jehož účelem je poskytovat jasný pohled směrem dozadu v poli výhledu geometricky vymezeném v bodu 2.5, který není v přijatelných mezích omezen konstrukčními částmi traktoru nebo řidičem traktoru a spolujezdci.1.2 "Vnitřním zpětným zrcátkem" se rozumí zařízení podle bodu 1.1, které je namontováno uvnitř kabiny nebo na rámu traktoru.1.3 "Vnějším zpětným zrcátkem" se rozumí zařízení podle bodu 1.1, které je namontováno na jakoukoliv část vnějšího povrchu traktoru.1.4 "Třídou zpětného zrcátka" se rozumějí všechna zpětná zrcátka, která mají jednu nebo více společných vlastností nebo funkcí. Vnitřní zpětná zrcátka jsou zařazena do třídy I, vnější zpětná zrcátka do třídy II.2. POŽADAVKY NA MONTÁŽ2.1 Obecně2.1.1 Traktory mohou být vybaveny pouze zpětnými zrcátky třídy I a II, která jsou opatřena značkou EHS schválení typu podle směrnice Rady 71/127/EHS ze dne 1. března 1971 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zpětných zrcátek motorových vozidel [1], ve znění aktu o přistoupení [2].2.1.2 Zpětná zrcátka musí být upevněna takovým způsobem, aby se za normálních jízdních podmínek nechvěla.2.2 PočetKaždý traktor musí být vybaven alespoň jedním vnějším zpětným zrcátkem na levé straně traktoru v členských státech s pravostranným provozem a na pravé straně traktoru v členských státech s levostranným provozem.2.3 Umístění2.3.1 Vnější zpětné zrcátko musí být umístěno tak, aby řidič sedící na sedadle řidiče v normální jízdní poloze měl jasný výhled na část vozovky vymezenou v bodu 2.5.2.3.2 Vnější zpětné zrcátko musí být viditelné částí čelního skla stíranou stíračem čelního skla nebo bočními okny, je-li jimi traktor vybaven.2.3.3 Zpětné zrcátko nesmí přečnívat vnější obrys karoserie traktoru nebo jeho soupravy s přívěsem více, než je nezbytné k dosažení pole výhledu stanoveného v bodu 2.5.2.3.4 Je-li spodní okraj vnějšího zpětného zrcátka při zatíženém traktoru vzdálen od vozovky méně než 2 m, nesmí toto zpětné zrcátko přečnívat celkovou šířku karoserie traktoru nebo jeho soupravy s přívěsem, měřenou bez zpětných zrcátek, o více než 0,20 m.2.3.5 Jsou-li splněny požadavky bodů 2.3.3 a 2.3.4, mohou zpětná zrcátka přesahovat přes maximální přípustnou šířku traktoru.2.4 Seřizování2.4.1 Řidič musí být schopen seřizovat vnitřní zpětné zrcátko ze své jízdní polohy.2.4.2 Řidič musí být schopen seřizovat vnější zpětné zrcátko zevnitř traktoru. Poloha zrcátka však může být aretována zvenčí.2.4.3 Požadavky bodu 2.4.2 se nevztahují na vnější zpětná zrcátka, která se po přestavení samočinně vrátí do své původní polohy nebo mohou být vrácena do své původní polohy bez použití nářadí.2.5 Pole výhledu2.5.1 Členské státy s pravostranným provozemPole výhledu vnějším zpětným zrcátkem na levé straně musí být takové, aby řidič byl schopen vidět směrem dozadu přinejmenším vodorovnou část vozovky až k horizontu, která leží nalevo od roviny rovnoběžné se střední podélnou svislou rovinou a procházející krajním levým bodem celkové šířky traktoru nebo jeho soupravy s přívěsem.2.5.2 Členské státy s levostranným provozemPole výhledu vnějším zpětným zrcátkem na pravé straně musí být takové, aby řidič byl schopen vidět směrem dozadu přinejmenším vodorovnou část vozovky až k horizontu, která leží napravo od roviny rovnoběžné se střední podélnou svislou rovinou a procházející krajním pravým bodem celkové šířky traktoru nebo jeho soupravy s přívěsem.[1] Úř. věst. L 68, 22.3.1971, s. 1.[2] Úř. věst. L 73, 27.3.1972, s. 14.--------------------------------------------------