title: Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/51/EU ze dne 11. května 2011 , kterou se rozšiřuje oblast působnosti směrnice Rady 2003/109/ES na osoby požívající mezinárodní ochrany  Text s významem pro EHP

text:
               19.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 132/1

         SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2011/51/EU
   ze dne 11. května 2011,
   kterou se rozšiřuje oblast působnosti směrnice Rady 2003/109/ES na osoby požívající mezinárodní ochrany
   (Text s významem pro EHP)
   EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 79 odst. 2 písm. a) a b) této smlouvy,
   s ohledem na návrh Evropské komise,
   v souladu s řádným legislativním postupem (1),
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Směrnice Rady 2003/109/ES ze dne 25. listopadu 2003 o právním postavení státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty (2), se nevztahuje na osoby požívající mezinárodní ochrany ve smyslu směrnice Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany (3).

               (2)

               Možnost získat po určité době právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta v členském státě má významný dopad na plnou integraci osob, které v členském státě svého pobytu požívají mezinárodní ochrany.

               (3)

               Udělení právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta osobám, které požívají mezinárodní ochrany, je rovněž důležitou součástí podpory hospodářské a sociální soudržnosti, která je jedním ze základních cílů Unie stanovených ve Smlouvě o fungování Evropské unie.

               (4)

               Osoby požívající mezinárodní ochrany by proto měly mít možnost získat právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta v tom členském státě, který jim poskytl mezinárodní ochranu, za stejných podmínek jako ostatní státní příslušníci třetích zemí.

               (5)

               Vzhledem k tomu, že osoby požívající mezinárodní ochrany mají právo pobývat v jiných členských státech než v tom, který jim poskytl mezinárodní ochranu, je nutné zajistit, že tyto jiné členské státy obdrží informace o ochraně dotyčných osob, aby mohly plnit své povinnosti týkající se zásady nenavracení.

               (6)

               Osoby, které požívají mezinárodní ochrany a jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty, by měly mít za určitých podmínek v široké řadě ekonomických a sociálních oblastí nárok na stejné zacházení jako občané členského státu, v němž pobývají, aby právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta představovalo skutečný nástroj pro integraci dlouhodobě pobývajících rezidentů do společnosti, v níž žijí.

               (7)

               Rovným zacházením s osobami, které požívají mezinárodní ochrany v členském státě, který jim mezinárodní ochranu poskytl, by neměla být dotčena práva a výhody zaručené směrnicí 2004/83/ES a Úmluvou o právním postavení uprchlíků ze dne 28. července 1951, ve znění protokolu podepsaného v New Yorku dne 31. ledna 1967 (dále jen „Ženevská úmluva“).

               (8)

               Podmínky směrnice 2003/109/ES, které se týkají práva dlouhodobě pobývajícího rezidenta pobývat v jiném členském státě a získat tam právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta, by se měly vztahovat stejným způsobem na všechny státní příslušníky třetích zemí, kteří získali právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta.

               (9)

               Přenos odpovědnosti za ochranu osob, které požívají mezinárodní ochrany, nespadá do oblasti působnosti této směrnice.

               (10)

               Pokud chce členský stát vyhostit na základě důvodu stanoveného ve směrnici 2003/109/ES osobu, která požívá mezinárodní ochrany a získala v tomto členském státě právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta, měla by mít daná osoba nárok na ochranu před navracením zaručenou směrnicí 2004/83/ES a článkem 33 Ženevské úmluvy. Pro tento účel je nutné stanovit, že osoba, která požívá mezinárodní ochrany v jiném členském státě než ve státě, jehož je dlouhodobě pobývajícím rezidentem, může být vyhoštěna pouze do členského státu, který jí poskytl mezinárodní ochranu a tento členský stát má povinnost ji přijmout zpět, s výjimkou případů, kdy je vyhoštění povoleno v souladu se směrnicí 2004/83/ES. Tytéž záruky by se měly vztahovat na osobu požívající mezinárodní ochrany, která pobývá v druhém členském státě, ale dosud v něm nezískala právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta.

               (11)

               Pokud je vyhoštění osoby požívající mezinárodní ochrany mimo území Unie povoleno v souladu se směrnicí 2004/83/ES, měly by být členské státy povinny zajistit, aby byly získány veškeré informace z příslušných zdrojů, včetně – ve vhodných případech – členského státu, který mezinárodní ochranu poskytl, a byly důkladně posouzeny s cílem zajistit, aby rozhodnutí o vyhoštění dotyčné osoby bylo v souladu s článkem 4 a čl. 19 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie.

               (12)

               Tato směrnice dodržuje základní práva a ctí zásady uznané článkem 6 Smlouvy o Evropské unii a Listinou základních práv Evropské unie, zejména pak článkem 7 této listiny.

               (13)

               V souladu s bodem 34 interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů (4) jsou členské státy vybízeny k tomu, aby jak pro sebe, tak i v zájmu Unie sestavily vlastní tabulky, z nichž bude co nejvíce patrné srovnání mezi touto směrnicí a prováděcími opatřeními, a aby tyto tabulky zveřejnily.

               (14)

               V souladu s články 1 a 2 Protokolu (č. 21) o postavení Spojeného království a Irska s ohledem na prostor svobody, bezpečnosti a práva, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, a aniž je dotčen článek 4 uvedeného protokolu, se tyto členské státy neúčastní přijímání této směrnice, a proto pro ně není závazná ani použitelná.

               (15)

               V souladu s články 1 a 2 Protokolu (č. 22) o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, se Dánsko neúčastní přijímání této směrnice, a proto pro ně není závazná ani použitelná,

         PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
   Článek 1
   Směrnice 2003/109/ES se mění takto:

               1)

               v článku 2 se písmeno f) nahrazuje tímto:

                           „f)

                           ‚mezinárodní ochranou‘ mezinárodní ochrana ve smyslu čl. 2 písm. a) směrnice Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany (5).

               2)

               článek 3 se mění takto:

                           a)

                           v odstavci 2 se písmena c) a d) nahrazují tímto:

                                       „c)

                                       kteří jsou oprávněni pobývat v členském státě na základě jiné formy ochrany než mezinárodní ochrany nebo kteří požádali o povolení k pobytu na tomto základě a čekají na rozhodnutí o svém právním postavení;

                                       d)

                                       kteří požádali o mezinárodní ochranu a dosud neobdrželi konečné rozhodnutí;“;

                           b)

                           v odstavci 3 se písmeno c) nahrazuje tímto:

                                       „c)

                                       Evropské úmluvy o usazování ze dne 13. prosince 1955, Evropské sociální charty ze dne 18. října 1961, novelizované Evropské sociální charty ze dne 3. května 1987, Evropské úmluvy o právním postavení migrujících pracovníků ze dne 24. listopadu 1977, odstavce 11 dodatku k Úmluvě o právním postavení uprchlíků ze dne 28. července 1951, ve znění protokolu podepsaného v New Yorku dne 31. ledna 1967, a Evropské dohody o převodu odpovědnosti za uprchlíky ze dne 16. října 1980.“;

               3)

               článek 4 se mění takto:

                           a)

                           vkládá se nový odstavec, který zní:
                           „1a.   Členské státy neudělí právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta na základě mezinárodní ochrany v případě odnětí, ukončení platnosti nebo zamítnutí prodloužení mezinárodní ochrany podle čl. 14 odst. 3 a čl. 19 odst. 3 směrnice 2004/83/ES.“;

                           b)

                           v odstavci 2 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
                           „V případě osob, kterým byla poskytnuta mezinárodní ochrana, se při výpočtu doby uvedené v odstavci 1 vezme v úvahu alespoň polovina doby mezi dnem podání žádosti o mezinárodní ochranu, na základě které byla tato mezinárodní ochrana poskytnuta, a dnem udělení povolení k pobytu podle článku 24 směrnice 2004/83/ES, nebo celá doba, jestliže její délka přesáhla 18 měsíců.“;

               4)

               v článku 8 se doplňují nové odstavce, které znějí:
               „4.   Jestliže členský stát vydá povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta – EU státnímu příslušníkovi třetí země, jemuž poskytl mezinárodní ochranu, zapíše do tohoto povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta – EU pod hlavičku „Poznámky“ tuto poznámku: ‚Mezinárodní ochrana poskytnuta [název členského státu] dne [datum].“
               5.   Jestliže druhý členský stát vydá povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta – EU státnímu příslušníkovi třetí země, jemuž již bylo vydáno povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta – EU jiným členským státem, které obsahuje poznámku uvedenou v odstavci 4, zapíše druhý členský stát tutéž poznámku do povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta – EU.
               Předtím, než druhý členský stát zapíše poznámku uvedenou v odstavci 4, vyžádá si od členského státu uvedeného v poznámce informace o tom, zda dlouhodobě pobývající rezident nadále požívá mezinárodní ochrany. Členský stát uvedený v poznámce odpoví do jednoho měsíce od obdržení žádosti o informace. Jestliže byla mezinárodní ochrana odňata konečným rozhodnutím, druhý členský stát uvedenou poznámku nezapíše.
               6.   Byla-li v souladu s příslušnými mezinárodními nástroji nebo vnitrostátními právními předpisy odpovědnost za mezinárodní ochranu dlouhodobě pobývajícího rezidenta převedena do druhého členského státu po vydání povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta - EU podle odstavce 5, druhý členský stát odpovídajícím způsobem změní poznámku uvedenou v odstavci 4, a to do tří měsíců po tomto převodu.“;

               5)

               v článku 9 se vkládá nový odstavec, který zní:
               „3a.   Členské státy mohou odejmout právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta v případě odnětí, ukončení platnosti nebo zamítnutí prodloužení mezinárodní ochrany podle čl. 14 odst. 3 a čl. 19 odst. 3 směrnice 2004/83/ES, pokud právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta bylo získáno na základě mezinárodní ochrany.“;

               6)

               v článku 11 se vkládá nový odstavec, který zní:
               „4a.   Pokud jde o členský stát, který poskytl mezinárodní ochranu, odstavci 3 a 4 není dotčena směrnice 2004/83/ES.“;

               7)

               článek 12 se mění takto:

                           a)

                           vkládají se nové odstavce, které znějí:
                           „3a.   Jestliže se členský stát rozhodne vyhostit dlouhodobě pobývajícího rezidenta, jehož povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta – EU obsahuje poznámku uvedenou v čl. 8 odst. 4, požádá členský stát, který je v dané poznámce uveden, aby potvrdil, zda dotčená osoba v tomto členském státě nadále požívá mezinárodní ochrany. Členský stát uvedený v poznámce odpoví do jednoho měsíce od obdržení žádosti o informaci.
                           3b.   Pokud dlouhodobě pobývající rezident v členském státě uvedeném v poznámce nadále požívá mezinárodní ochrany, je vyhoštěn do tohoto členského státu, který tuto osobu a její rodinné příslušníky okamžitě a bez formalit přijme zpět, aniž jsou dotčeny platné právní předpisy Unie či vnitrostátní právní předpisy a aniž je dotčena zásada zachování celistvosti rodiny.
                           3c.   Odchylně od odstavce 3b si členský stát, který přijal rozhodnutí o vyhoštění, ponechá v souladu se svými mezinárodními závazky právo vyhostit dlouhodobě pobývajícího rezidenta do jiné země, než je členský stát, který poskytl mezinárodní ochranu, pokud tato osoba splňuje podmínky uvedené v čl. 21 odst. 2 směrnice 2004/83/ES.“;

                           b)

                           doplňuje se nový odstavec, který zní:
                           „6.   Tímto článkem není dotčen čl. 21 odst. 1 směrnice 2004/83/ES.“;

               8)

               vkládá se nový článek, který zní:
               „Článek 19a
               Změny povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta – EU
               1.   Obsahuje-li povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta – EU poznámku uvedenou v čl. 8 odst. 4 a došlo-li v souladu s příslušnými mezinárodními nástroji nebo vnitrostátními právními předpisy k převodu odpovědnosti za mezinárodní ochranu dlouhodobě pobývajícího rezidenta do druhého členského státu předtím, než tento členský stát vydal povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta – EU podle čl. 8 odst. 5, tento druhý členský stát požádá členský stát, který povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta – EU vydal, aby uvedenou poznámku odpovídajícím způsobem změnil.
               2.   Pokud byla dlouhodobě pobývajícímu rezidentu poskytnuta mezinárodní ochrana ve druhém členském státě před tím, než tento členský stát vydal povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta – EU podle čl. 8 odst. 5, tento členský stát požádá členský stát, který povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta – EU vydal, aby uvedené povolení změnil a zapsal do něj poznámku uvedenou v čl. 8 odst. 4.
               3.   Na základě žádosti uvedené v odstavcích 1 a 2 členský stát, který vydal povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta – EU, vydá pozměněné povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta – EU do tří měsíců od obdržení žádosti od druhého členského státu.“;

               9)

               v článku 22 se vkládá nový odstavec, který zní:
               „3a.   Pokud mezitím nebyla odňata mezinárodní ochrana nebo pokud daná osoba nespadá do jedné z kategorií uvedených v čl. 21 odst. 2 směrnice 2004/83/ES, odstavec 3 tohoto článku se nepoužije na státní příslušníky třetích zemí, jejichž povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta – EU vydané prvním členským státem obsahuje poznámku uvedenou v čl. 8 odst. 4 této směrnice.
               Tímto odstavcem není dotčen čl. 21 odst. 1 směrnice 2004/83/ES.“;

               10)

               v článku 25 se první odstavec nahrazuje tímto:
               „Členské státy určí kontaktní místa odpovědná za přijímání a předávání informací a dokumentů uvedených v článcích 8, 12, 19, 19a, 22 a 23.“

         Článek 2
   1.   Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 20. května 2013. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
   Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si určí členské státy.
   2.   Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
   Článek 3
   Tato směrnice vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
   Článek 4
   Tato směrnice je určena členským státům v souladu se Smlouvami.

      Ve Štrasburku dne 11. května 2011.

            Za Evropský parlament

            předseda

         J. BUZEK

            Za Radu

            předsedkyně

         GYŐRI E.

      (1)  Postoj Evropského parlamentu ze dne 14. prosince 2010 (dosud nezveřejněný v Úředním věstníku) a rozhodnutí Rady ze dne 11. dubna 2011.

      (2)  Úř. věst. L 16, 23.1.2004, s. 44.

      (3)  Úř. věst. L 304, 30.9.2004, s. 12.

      (4)  Úř. věst. C 321, 31.12.2003, s. 1.

      (5)  Úř. věst. L 304, 30.9.2004, s. 12.“;


title: Směrnice Rady ze dne 17. července 1969 o nepřímých daních z kapitálových vkladů

text:
Důležité právní upozornění

|

31969L0335

Úřední věstník L 249 , 03/10/1969 S. 0025 - 0029 Dánské zvláštní vydání: Řada I Kapitola 1969(II) S. 0405  Anglické zvláštní vydání: Řada I Kapitola 1969(II) S. 0412  Řecké zvláštní vydání: Kapitola 09 Svazek 1 S. 0020  Španělské zvláštní vydání: Kapitola 09 Svazek 1 S. 0022  Portugalské zvláštní vydání Kapitola 09 Svazek 1 S. 0022

		Směrnice Radyze dne 17. července 1969o nepřímých daních z kapitálových vkladů(69/335/EHS)RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na články 99 a 100 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise,s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],vzhledem k tomu, že cílem Smlouvy je vytvořit hospodářskou unii, jejíž vlastnosti jsou obdobné vlastnostem vnitřního trhu, a že jednou ze základních podmínek dosažení tohoto cíle je podpora volného pohybu kapitálu;vzhledem k tomu, že nepřímé daně z kapitálových vkladů, jež jsou nyní platné v členských státech, tj. poplatky z vkladů tvořících základní kapitál společností a podniků a kolkovné z cenných papírů, vedou k diskriminaci, dvojímu zdanění a nerovnostem, které narušují volný pohyb kapitálu a které proto musí být postupnou harmonizací zrušeny;vzhledem k tomu, že harmonizace těchto daní z kapitálových vkladů musí být vedena tak, aby nepříznivé rozpočtové dopady na členské státy byly co nejmenší;vzhledem k tomu, že ukládání kolkovného členským státem na cenné papíry uvedené na jeho území nebo vydané na jeho území odporuje zásadám společného trhu, jehož vlastnosti jsou obdobné vlastnostem vnitřního trhu; že se navíc ukázalo zřejmým, že uložení kolkovného na vydání cenných papírů představujících dlužnický závazek a na uvedení nebo vydání zahraničních cenných papírů na trh členského státu je jak nežádoucí z hospodářského hlediska, tak neslučitelné se současným vývojem daňových předpisů členských států v této oblasti;vzhledem k tomu, že je za těchto okolností žádoucí zrušit kolkovné z cenných papírů bez ohledu na jejich původ a bez ohledu na to, zda představují vlastní či vypůjčený kapitál společnosti;vzhledem k tomu, že pojem společného trhu, jehož vlastnosti jsou obdobné vlastnostem vnitřního trhu, předpokládá, že daň ze zvýšení základního kapitálu společnosti má být v rámci společného trhu uložena na kapitál vložený do jedné společnosti pouze jednou a že jeho výše má být shodná ve všech členských státech, aby nenarušoval volný pohyb kapitálu;vzhledem k tomu, že by tato daň měla být harmonizována co do struktury a sazeb;vzhledem k tomu, že ponechání jiných nepřímých daní s vlastnostmi stejnými jako daň z kapitálových vkladů nebo kolkovné z cenných papírů může ohrozit účel opatření obsažených v této směrnici, a proto by takové daně měly být zrušeny,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Členské státy ukládají na kapitálové vklady do kapitálových společností daň harmonizovanou v souladu s články 2 až 9 (dále jen "daň z kapitálu").Článek 21. Operace, jež jsou předmětem daně z kapitálu, jsou zdanitelné výlučně v členském státě, v němž se nachází sídlo skutečného vedení kapitálové společnosti v době, kdy jsou operace uskutečňovány.2. Nalézá-li se sídlo skutečného vedení kapitálové společnosti ve třetí zemí a její statutární sídlo v některém členském státě, jsou operace, jež jsou předmětem daně z kapitálu, zdanitelné v členském státě, v němž se nachází statutární sídlo.3. Nachází-li se statutární sídlo a sídlo skutečného vedení kapitálové společnosti ve třetí zemí, může být poskytnutí investičního nebo provozního kapitálu její stálé provozovně, která se nachází v některém členském státě, zdaněno členským státem, na jehož území se stálá provozovna nachází.Článek 31. Kapitálovou společností se pro účely této směrnice rozumějí:a) společnosti podle belgického, německého, francouzského, italského, lucemburského a nizozemského práva nazvané takto:- société anonymenaamloze vennootschap, Aktiengesellschaft, société anonyme, società per azioni, société anonyme, naamloze vennootschap;- société en commandite par actionscommanditaire vennootschap op aandelen, Kommanditgesellschaft auf Aktien, société en commandite par actions, società in accomandita per azioni, société en commandite par actions, commanditaire vennootschap op aandelen;- société de personnes à responsabilité limitéepersonenvennootschap met beperkte aansprakelijkheid, Gesellschaft mit beschränkter Haftung, société à responsabilité limitée, società a responsabilità limitata, société à responsabilité limitée,b) jakákoli společnost, sdružení nebo právnická osoba, jsou-li podíly na jejím základním kapitálu obchodovatelné na burze,c) jakákoli společnost, sdružení nebo právnická osoba založená za účelem zisku, jejíž společníci mají právo převést své podíly bez předchozího schválení na třetí osoby a odpovídají za závazky společnosti, sdružení nebo právnické osoby jen do výše svého členského podílu.2. Pro účely této směrnice se za kapitálovou společnost považuje každá další společnost, sdružení nebo právnická osoba založená za účelem zisku. Členské státy ji však pro účely ukládání daně z kapitálu nemusí za kapitálovou společnost považovat.Článek 41. Předmětem daně z kapitálu jsou tyto operace:a) založení kapitálové společnosti;b) přeměna společnosti, sdružení nebo právnické osoby, která není kapitálovou společností, na kapitálovou společnost;c) zvýšení základního kapitálu kapitálové společnosti vkladem majetku jakéhokoli druhu;d) zvýšení obchodního majetku kapitálové společnosti vkladem majetku jakéhokoli druhu, jehož protihodnotou není poskytnutí podílu na základním kapitálu nebo aktivech společnosti, ale práva obdobná právům společníků, jako je právo hlasovat, podíl na zisku nebo podíl na likvidačním zůstatku;e) přenesení sídla skutečného vedení společnosti, sdružení nebo právnické osoby, jejíž statutární sídlo se nachází ve třetí zemi a která je v některém členském státě pro účely ukládání daně z kapitálu za kapitálovou společnost, ze třetí země do tohoto členského státu;f) přenesení statutárního sídla společnosti, sdružení nebo právnické osoby, jejíž sídlo skutečného vedení se nachází ve třetí zemi a která je v některém členském státě pro účely ukládání daně z kapitálu za kapitálovou společnost, ze třetí země do tohoto členského státu;g) přenesení sídla skutečného vedení společnosti, sdružení nebo právnické osoby, která je v některém členském státě pro účely ukládání daně z kapitálu za kapitálovou společnost, do tohoto členského státu z členského státu, ve kterém není za kapitálovou společnost považována;h) přenesení statutárního sídla společnosti, sdružení nebo právnické osoby, jejíž sídlo skutečného vedení se nachází ve třetí zemi a která je v některém členském státě pro účely ukládání daně z kapitálu za kapitálovou společnost, do tohoto členského státu z členského státu, ve kterém není za kapitálovou společnost považována.2. Předmětem daně z kapitálu mohu být tyto operace:a) zvýšení základního kapitálu kapitálové společnosti o zisky nebo stálé či dočasné rezervy,b) zvýšení obchodního majetku kapitálové společnosti prostřednictvím služeb poskytnutých některým společníkem, které nemají za následek zvýšení základního kapitálu společnosti, avšak jejich protihodnotou je změna v právech společníků nebo mohou zvýšit hodnotu podílů na společnosti,c) poskytnutí půjčky kapitálové společnosti, má-li věřitel právo na podíl na zisku společnosti,d) poskytnutí půjčky kapitálové společnosti společníkem, jeho manželem či manželkou, jeho dítětem nebo třetí osobou, ručí-li společník, má-li daná půjčka tutéž funkci jako zvýšení základního kapitálu společnosti.3. Založením ve smyslu odst. 1 písm. a) se nerozumí žádná změna zakládací listiny či stanov společnosti, zejménaa) přeměna kapitálové společnosti na kapitálovou společnost jiného typu;b) přenesení sídla skutečného vedení nebo statutárního sídla společnosti, sdružení nebo právnické osoby z jednoho členského státu do druhého, je-li v obou považována za kapitálovou společnost pro účely ukládání daně z kapitálu,c) změna předmětu činnosti kapitálové společnosti,d) prodloužení existence kapitálové společnosti.Článek 51. Daň se vyměřía) v případě založení kapitálové společnosti, zvýšení jejího základního kapitálu nebo obchodního majetku podle čl. 4 odst. 1 písm. a), c) a d): ze skutečné hodnoty vkladů jakéhokoliv druhu splacených i nesplacených společníky po odečtení závazků a nákladů, které pro společnost vyplývají z daného vkladu; členské státy mohou stanovit, že daň z kapitálu se uloží jen tehdy, byly-li vklady skutečně splaceny;b) v případě přeměny na kapitálovou společnost, přenesení sídla skutečného vedení nebo statutárního sídla společnosti podle čl. 4 odst. 1 písm. b), e), f), g) a h): ze skutečné hodnoty jmění všeho druhu, které náleží společnosti v době přeměny nebo přenesení, po odečtení závazků a nákladů, které má společnost k tomuto okamžiku;c) v případě zvýšení základního kapitálu o zisky a rezervy podle čl. 4 odst. 2 písm. a): ze jmenovité hodnoty zvýšení;d) v případě zvýšení obchodního majetku poskytnutím služeb podle čl. 4 odst. 2 písm. b): ze skutečné hodnoty poskytnutých služeb, po odečtení předpokládaných závazků a nákladů společnosti, které jsou výsledkem poskytnutí těchto služeb;e) v případě poskytnutí půjčky podle čl. 4 odst. 2 písm. c) a d): ze jmenovité hodnoty půjček.2. V případech uvedených v odst. 1 písm. a), b) a c) nesmí být zdanitelná částka menší než skutečná hodnota podílů na společnosti, které obdrží nebo vlastní jednotliví společníci, nebo než jmenovitá hodnota těchto podílů, je-li vyšší.3. Částka, z níž se vyměří daň z kapitálu, nezahrnuje- vlastní aktiva kapitálové společnosti použitá ke zvýšení základního kapitálu, jestliže již byla zdaněna daní z kapitálu,- půjčky poskytnuté kapitálové společnosti přeměněné na podíly na společnosti, jestliže již byly zdaněny daní z kapitálu.Článek 61. Členský stát může vyloučit z vyměřovacího základu podle článku 5 vklad společníka kapitálové společnosti s neomezeným ručením za závazky společnosti a podíl takového společníka na obchodním majetku společnosti.2. Uplatňuje-li členský stát úpravu podle odstavce 1, jsou předmětem daně z kapitálu tyto operace:- přenesení sídla skutečného vedení kapitálové společnosti do členského státu, který tuto úpravu neuplatňuje,- přenesení statutárního sídla kapitálové společnosti, jejíž sídlo skutečného vedení se nachází ve třetí zemi, do členského státu, který tuto úpravu neuplatňuje,- každá operace, kterou se ručení společníka omezuje na jeho podíl na základním kapitálu společnosti, zejména je-li omezení ručení důsledkem přeměny kapitálové společnosti na kapitálovou společnost jiného typu.Daň z kapitálu se v každém případě vyměří z hodnoty podílu na obchodním majetku společnosti, který náleží společníkům s neomezeným ručením za závazky kapitálové společnosti.Článek 71. Do vstupu v platnost předpisů, která přijme Rada na základě odstavce 2,a) nesmí sazba daně z kapitálu přesáhnout 2 % nebo být nižší než 1 %,b) bude tato sazba snížena o nejméně 50 %, jestliže jedna nebo více kapitálových společností vloží všechen svůj obchodní majetek nebo jednu nebo více oblastí své činnosti do jedné nebo více kapitálových společnosti, které jsou zakládány nebo již existují.Toto snížení se provede jen tehdy, jestliže- je protihodnotou vkladu výlučně předání podílů na společnosti, přičemž členské státy mohou snížení rozšířit též na případy, kdy je protihodnotou vkladu předání podílů na společnosti spolu s výplatou v hotovosti o výše nejvýše 10 % jejich jmenovité hodnoty,- společnosti, jež se účastní operace, mají svá sídla skutečného vedení nebo svá statutární sídla na území některého členského státu,c) sazba daně z kapitálu může být do 1. ledna 1973 snížena na 0,5 % a na 1 % od tohoto dne v případech upsání nebo zvýšení základního kapitálu holdingových nebo investičních společností, jehož jediným cílem je převzetí podílu na jiných podnicích, jejich správa a využití tohoto podílu, pokud tyto společnosti nevykonávají žádnou vlastní průmyslovou nebo obchodní činnost a pokud neprovozují veřejně přístupné obchodní zařízení.2. Aby mohla Rada stanovit společné sazby daně z kapitálu do konce přechodného období, předloží jí Komise dotyčný návrh do 1. ledna 1971.3. Následuje-li zvýšení základního kapitálu podle čl. 4 odst. 1 písm. c) po snížení základního kapitálu provedeném v důsledku utrpěných ztrát, může být sazba daně snížena pro část zvýšení odpovídající předchozímu snížení základního kapitálu, pokud toto zvýšení nastane do čtyř let po snížení základního kapitálu.4. Využije-li některý členský stát možnosti, kterou mu dává čl. 4 odst. 2, může být daň z kapitálu uložena ve snížené sazbě.Článek 8Členský stát může částečně nebo plně osvobodit od daně z kapitálu operace uvedené v čl. 4 odst. 1 a 2, které se týkají- kapitálových společností, které poskytují veřejné služby, například veřejnou dopravu, letiště a přístavy, zásobování vodou, plynem a elektřinou, jestliže stát nebo jiné územní samosprávy vlastní alespoň polovinu základního kapitálu společnosti,- kapitálové společnosti, které v souladu se svými stanovami a svou skutečnou činností sledují výlučně a přímo kulturní, dobročinné, podpůrné a vzdělávací cíle.Článek 9Určité typy operací nebo kapitálových společností mohou být osvobozeny od daně nebo pro ně může být sazba daně snížena nebo zvýšena z důvodů daňové rovnosti nebo ze sociálních důvodů anebo proto, aby bylo státu umožněno řešit mimořádné situací. Členský stát, který zamýšlí přijmout taková opatření, o tom včas uvědomí Komisi s ohledem na použití článku 102 Smlouvy.Článek 10Vedle daně z kapitálu neukládají členské státy ukládat společnostem, sdružením nebo právnickým osobám žádné jiné daně nebo poplatkya) z operací uvedených v článku 4;b) z vkladů, půjček a služeb, které jsou součástí operací uvedených v článku 4;c) z registrace nebo jakékoli jiné formality požadované od společnosti, sdružení nebo právnické osoby založené za účelem zisku na základě její právní formy.Článek 11Členské státy neuloží žádnou daň jakékoli formy naa) vytvoření, vydání, přijetí akcií na burzu nebo uvedení do oběhu akcií, podílů na společnosti jiných obdobných cenných papírů anebo osvědčení nahrazujících tyto cenné papíry, jakož i obchodování s nimi, bez ohledu na osobu emitenta;b) půjčky, včetně úroků, uskutečněné formou vydání dluhopisů nebo jiných obchodovatelných cenných papírů, bez ohledu na osobu emitenta, a na formality s tím spojené, jakož i na vytvoření, vydání, přijetí na burzu nebo do oběhu těchto dluhopisů nebo obchodovatelných cenných papírů anebo obchodování s nimi.Článek 121. Odchylně od článků 10 a 11 mohou členské státy ukládata) daně z převodů cenných papírů, paušální či nikoli;b) daně z převodu nemovitostí a podniků, které se nacházejí na jejich území, při jejich vkladu do společnosti, sdružení nebo právnické osoby založené za účelem zisku;c) daně z převodu jakéhokoli majetku při jeho vkladu do společnosti, sdružení nebo právnické osoby založené za účelem zisku, jsou-li protihodnotou tohoto vkladu jiné hodnoty než podíly na společnosti,d) poplatky z vytvoření, zapsání a zrušení hypoték a přednostních věřitelských práv;e) poplatky uhrazovacího charakteru;f) daň z přidané hodnoty.2. Daně a poplatky uvedené v odst. 1 písm. b), c), d) a e) jsou totožné bez ohledu na to, zda se sídlo skutečného vedení nebo statutární sídlo společnosti, sdružení nebo právnické osoby založené na účelem zisku nachází na území členského státu, který daň nebo poplatek vybírá. Jejich výše nesmí být vyšší než výše daní a poplatků ukládaných na obdobné operace ve státě, který daň nebo poplatek vybírá.Článek 13Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. ledna 1972 a neprodleně o nich uvědomí Komisi.Článek 14Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.Článek 15Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 17. července 1969.Za RadupředsedaH. J. Witteveen[1] Úř. věst. 119, 3.7.1965, s. 2057/65.[2] Úř. věst. 134, 23.7.1965, s. 2227/65.--------------------------------------------------


title: Směrnice Rady ze dne 21. června 1989 o snižování znečišťování ovzduší ze stávajících spaloven komunálního odpadu

text:
358                    CS                              Úřední věstník Evropské unie                                                     15/sv. 1
31989L0429
15.7.1989                                   ÚŘEDNÍ VĚSTNÍK EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ                                                    L 203/50
                                                            SMĚRNICE RADY
                                                          ze dne 21. června 1989
                            o snižování znečišťování ovzduší ze stávajících spaloven komunálního odpadu
                                                               (89/429/EHS)
RADA EVROPSKÉ UNIE,                                                      vzhledem k tomu, že směrnice Rady 84/360/EHS ze dne
                                                                         28. června 1984 o boji proti znečišťování ovzduší z průmys-
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského                 lových zařízení (9) stanoví, že členské státy realizují politiky a stra-
společenství, a zejména článek 130s této smlouvy,                        tegie, včetně vhodných opatření, pro postupné přizpůsobení
                                                                         stávajících zařízení nejlepší dostupné technologii bez vystavování
                                                                         dotyčných zařízení nepřiměřeným nákladům; že tato ustanovení
s ohledem na návrh Komise (1),                                           se mimo jiné vztahují na stávající spalovny komunálního odpadu;
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (2),
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru (3),
                                                                         vzhledem k tomu, že směrnice 84/360/EHS stanoví, že Rada
vzhledem k tomu, že akční programy Evropského společenství               v případě potřeby a na návrh Komise jednomyslně stanoví mezní
pro životní prostředí z let 1973 (4), 1977 (5), 1983 (6) a 1987 (7)      hodnoty emisí založené na nejlepší dostupné technologii nevyža-
kladou důraz na předcházení a snižování znečišťování ovzduší;            dující nepřiměřené náklady a vhodné techniky a metody měření;
vzhledem k tomu, že usnesení Rady ze dne 19. října 1987 o akč-
ním programu pro životní prostředí na období 1987-1992 (7)
uvádí, že je důležité zaměřit činnost Společenství mimo jiné na
zavedení vhodných norem pro zajištění vysoké úrovně ochrany              vzhledem k tomu, že spalováním komunálního odpadu vznikají
veřejného zdraví a životního prostředí;                                  emise látek, které mohou způsobovat znečištění ovzduší, a tím
                                                                         poškozovat veřejné zdraví a životní prostředí; že v některých
                                                                         případech může mít toto znečištění přeshraniční charakter;
vzhledem k tomu, že směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. čer-
vence 1975 o odpadech (8) stanoví, že odpady musí být zneškod-
ňovány, aniž by bylo ohroženo lidské zdraví nebo poškozeno
životní prostředí; že táž směrnice za tímto účelem stanoví, že
jakékoli zařízení či provozovna zpracovávající odpad musí od
příslušného orgánu obdržet povolení, v němž jsou mimo jiné               vzhledem k tomu, že techniky snižování emisí určitých znečišťu-
uvedena preventivní opatření, jež mají být přijata;                      jících látek ze spaloven komunálního odpadu jsou dobře zave-
                                                                         deny; že je lze postupně zavést ve stávajících spalovnách
(1)  Úř. věst. C 75, 23.3.1988, s. 8                                     s přihlédnutím k technickým parametrům zařízení a k zásadě
(2)  Úř. věst. C 69, 20.3.1989, s. 223                                   nevystavovat zařízení nepřiměřeným nákladům; že umožňují
(3)  Úř. věst. C 318, 12.12.1988, s. 3                                   dosáhnout koncentrací znečišťujících látek ve spalinách, které
(4)  Úř. věst. C 112, 20.12.1973, s. 1                                   nepřekračují určité mezní hodnoty;
(5)  Úř. věst. C 139, 13.6.1977, s. 1
(6)  Úř. věst. C 46, 17.2.1983, s. 1
(7)  Úř. věst. C 328, 7.2.1987, s. 1
(8)  Úř. věst. L 194, 25.7.1975, s. 47                                   (9) Úř. věst. L 188, 16.7.1984, s. 20
 ---pagebreak--- 15/sv. 1             CS                                 Úřední věstník Evropské unie                                                     359
vzhledem k tomu, že všechny členské státy mají právní a správní              využívání veřejných zařízení nebo jinému oprávněnému
předpisy, které se týkají boje proti znečišťování ovzduší z pevně            využití prostředí nebo ho narušit.
instalovaných zařízení, a že několik členských států má zvláštní
předpisy pro spalovny komunálního odpadu;
                                                                         2. „mezní hodnotou emisí“ koncentrace nebo hmotnost znečiš-
                                                                             ťujících látek v emisích ze zařízení během blíže určeného
                                                                             období, která nemá být překročena.
vzhledem k tomu, že stanovením mezních hodnot emisí a ostat-
ních požadavků na předcházení znečišťování napomáhá Spole-
čenství zvyšovat účinnost opatření přijatých členskými státy v boji
proti znečišťování ovzduší ze spaloven komunálního odpadu;               3. „komunálním odpadem“ odpad z domácností, jakož i odpad
                                                                             z obchodu a podniků a ostatní odpad, který je svou podstatou
                                                                             nebo složením podobný odpadu z domácností.
vzhledem k tomu, že za účelem urychleného zajištění účinné
ochrany životního prostředí by měly být stanoveny vhodné lhůty           4. „spalovnou komunálního odpadu“ jakékoli technické zařízení
pro přizpůsobení stávajících spaloven nejlepší dostupné techno-              používané pro zpracování komunálního odpadu spálením,
logii bez vystavování dotyčných zařízení nepřiměřeným nákla-                 s využitím nebo bez využití tepla vzniklého spalováním, ale
dům; že je žádoucí, aby všechny stávající spalovny komunálního               s výjimkou zařízení určených výhradně pro spalování čistíren-
odpadu nakonec splňovaly stejné podmínky, jaké se v závislosti               ského kalu, chemického, toxického nebo nebezpečného
na kategorii vztahují na nová zařízení;                                      odpadu, zdravotnického odpadu z nemocnic nebo jiných
                                                                             druhů zvláštních odpadů, na pevnině nebo na moři, a to i když
                                                                             tyto závody mohou spalovat také komunální odpad.
vzhledem k tomu, že požadavky kladené na stávající zařízení musí
zahrnovat povinnost splňovat jak mezní hodnoty emisí nejvýz-                 Tato definice zahrnuje lokalitu a celé zařízení včetně spalovny,
namnějších znečišťujících látek, tak správné podmínky spalování;             jejích systémů zásobování odpadem, palivem a vzduchem
že při stanovování těchto podmínek spalování musí být brány                  a zařízení a systémů na kontrolu spalovacích procesů a prů-
v úvahu případné závažnější technické obtíže; že je třeba zavést             běžné zaznamenávání a sledování podmínek spalování.
ve spalovnách odpovídající měření a kontroly a že veřejnost musí
být informována o získaných výsledcích;
                                                                         5. „stávající spalovnou komunálního odpadu“ spalovna
                                                                             komunálního odpadu, které bylo uděleno povolení k provozu
vzhledem k tomu, že je třeba brát v úvahu problém emisí dioxinů              před 1. prosincem 1990.
a furanů;
                                                                         6. „jmenovitou kapacitou spalovny“ součet výrobcem uváděných
                                                                             a provozovatelem potvrzených spalovacích kapacit pecí, které
vzhledem k tomu, že spolu se stanovením mezních hodnot emisí                 spalovnu tvoří, vyjádřených jako množství odpadu spáleného
je důležité podporovat vývoj a šíření poznatků o čistých techno-             za hodinu, přičemž se bere v úvahu zejména výhřevnost
logiích a jejich používání jako součást úsilí o prevenci v boji proti        odpadu.
znečišťování životního prostředí ve Společenství, zejména
v oblasti nakládání s odpady;
                                                                                Článek 2
vzhledem k tomu, že podle článku 130t Smlouvy nebrání přijetí
takovýchto právních předpisů na úrovni Společenství členským
státům zachovat nebo zavést přísnější opatření na ochranu život-         V souladu s článkem 13 směrnice 84/360/EHS přijmou členské
ního prostředí, která jsou se Smlouvou slučitelná,                       státy odpovídající opatření k zajištění toho, aby se provoz
                                                                         stávajících spaloven komunálního odpadu:
                                                                         a) v případě zařízení o jmenovité kapacitě 6 tun odpadu za
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
                                                                             hodinu nebo vyšší:
                                                                             řídil stejnými podmínkami, jako stanoví směrnice Rady
                                                                             89/369/EHS ze dne 8. června 1989 o předcházení znečišťo-
                              Článek 1                                       vání ovzduší z nových spaloven komunálního odpadu (1) pro
                                                                             nové spalovny o téže kapacitě, s výjimkou ustanovení
Pro účely této směrnice se rozumí:                                           článku 4, která se nahrazují ustanoveními článku 4 této směr-
                                                                             nice;
1. „znečišťováním ovzduší“ přímé nebo nepřímé vypouštění látek
    nebo energie člověkem do ovzduší způsobující nepříznivé
    účinky takové povahy, že může ohrozit lidské zdraví, poško-
    dit biologické zdroje a ekosystémy a hmotný majetek a bránit         (1) Úř. věst. L 163, 14.6.1989, s. 32.
 ---pagebreak--- 360                  CS                                Úřední věstník Evropské unie                                                15/sv. 1
b) v případě ostatních zařízení:                                               spalováním odpadu se musí po posledním vstřiku spalo-
                                                                               vacího vzduchu a dokonce i v nejméně příznivých podmín-
                                                                               kách zahřát na teplotu alespoň 850 °C za přítomnosti ales-
                                                                               poň 6 % kyslíku, a to nejméně na dobu 2 sekund. V případě
    i) nejpozději 1. prosince 1995 řídil podmínkami stanove-                   závažnějších technických problémů se ustanovení týkající
        nými v článcích 3 až 7 této směrnice;                                  se doby 2 sekund použije nejpozději od okamžiku výměny
                                                                               pecí.
    ii) nejpozději 1. prosince 2000 řídil stejnými podmínkami,
        jako stanoví směrnice Rady 89/369/EHS pro nové spa-                 b) Nejpozději od 1. prosince 1995 musí ostatní stávající spa-
        lovny o téže kapacitě, s výjimkou ustanovení článku 4,                 lovny komunálního odpadu splňovat následující podmínky
        která se nahrazují ustanoveními článku 4 této směrnice.                spalování: plyn vznikající spalováním odpadu se musí po
                                                                               posledním vstřiku spalovacího vzduchu a dokonce i v nej-
                                                                               méně příznivých podmínkách zahřát na teplotu alespoň
                                                                               850 °C za přítomnosti alespoň 6 % kyslíku, a to na dosta-
Příslušné orgány zajistí, aby případná úprava stávajících zařízení,            tečně dlouhou dobu stanovenou příslušnými orgány.
o níž se bude rozhodovat s ohledem na zbývající dobu životnosti
zařízení a na lhůty a podmínky stanovené touto směrnicí, pro-
běhla co nejdříve.                                                      2. Ve lhůtách stanovených v odstavci 1 pro jednotlivé kategorie
                                                                        zařízení musí všechny stávající spalovny komunálního odpadu
                                                                        splňovat mezní hodnotu koncentrace oxidu uhelnatého (CO)
                                                                        ve spalinách za provozu ve výši 100 mg/nm3.
                              Článek 3
                                                                        Tato mezní hodnota se vztahuje na následující podmínky: teplota
                                                                        273 K, tlak 101,3 kPa, 11 % kyslíku nebo 9 % CO2, suchý plyn.
1. Nejpozději od 1. prosince 1995 platí pro stávající spalovny
komunálního odpadu následující mezní hodnoty emisí vztažené
na tyto podmínky: teplota 273 K, tlak 101,3 kPa, 11 % kyslíku           3. Podmínky odlišné od podmínek uvedených v odstavci 1 lze
nebo 9 % CO2, suchý plyn:                                               povolit, používají-li se ve spalovacích pecích nebo v zařízeních na
                                                                        zpracování spalin vhodné techniky a za předpokladu, že při pou-
pro zařízení o jmenovité kapacitě nižší než 6 tun odpadu za             žití těchto technik jsou koncentrace emitovaných polychloro-
hodinu, avšak minimálně 1 tuna za hodinu:                               vaných dibenzodioxinů (PCDD) a polychlorovaných dibenzofu-
- celkové tuhé znečišťující látky                    100 mg/nm3;        ranů (PCDF) stejné nebo nižší než koncentrace, kterých by se
                                                                        dosáhlo za podmínek uvedených v odstavci 1.
pro zařízení o jmenovité kapacitě nižší než 1 tuna odpadu za
hodinu:
                                                                        Rozhodnutí přijatá na základě ustanovení tohoto odstavce sdělí
- celkové tuhé znečišťující látky                    600 mg/nm3.        Komisi orgány, které k tomuto účelu určily členské státy.
2. Mezní hodnoty emisí se v případě zařízení s kapacitou nižší
než jedna tuna za hodinu mohou vztahovat k obsahu kyslíku                                              Článek 5
ve výši 17 %. V takovém případě nesmějí hodnoty koncentrací
překročit hodnoty stanovené v odstavci 1 dělené konstantou 2,5.
                                                                        1. Teploty a obsah kyslíku uvedené v čl. 4 odst. 1 představují
                                                                        minimální hodnoty, které musí být dodrženy vždy, když je
3. Příslušné orgány stanoví mezní hodnoty emisí pro znečišťující        zařízení v provozu.
látky, které nejsou uvedeny v odstavci 1, pokud to vzhledem ke
složení spalovaného odpadu a k vlastnostem dané spalovny uznají
za vhodné. Pro účely stanovení těchto mezních hodnot emisí vez-         2. Koncentrace oxidu uhelnatého (CO) uvedená v čl. 4 odst. 2:
mou příslušné orgány v úvahu případné škodlivé účinky těchto
znečišťujících látek na lidské zdraví a životní prostředí a nejlepší
dostupnou technologii nevyžadující nepřiměřené náklady.                 a) v případě zařízení o jmenovité kapacitě 6 tun za hodinu nebo
Příslušné orgány mohou stanovit mezní hodnoty emisí zejména                 vyšší představuje mezní hodnotu pro hodinový průměr. Navíc
pro dioxiny a furany.                                                       musí být u alespoň 90 % všech měření provedených v jakém-
                                                                            koli období 24 hodin naměřena koncentrace nižší než
                                                                            150 mg/nm3;
                              Článek 4                                  b) v případě zařízení o jmenovité kapacitě nižší než 6 tun za
                                                                            hodinu, ale minimálně 1 tuna za hodinu, představuje mezní
                                                                            hodnotu pro hodinový průměr;
1. a) Nejpozději od 1. prosince 1996 musí stávající spalovny
        komunálního odpadu o kapacitě nižší než 6 tun za hodinu         c) v případě zařízení o jmenovité kapacitě nižší než 1 tuna za
        splňovat následující podmínky spalování: plyn vznikající            hodinu představuje mezní hodnotu pro denní průměr.
 ---pagebreak--- 15/sv. 1             CS                                Úřední věstník Evropské unie                                                    361
Pro výpočet výše uvedených průměrů se bere v úvahu pouze                2. Výsledky měření podle odstavce 1 se vztahují na tyto pod-
doba, po kterou je zařízení skutečně v provozu, včetně doby uvá-        mínky:
dění zařízení do provozu a odstavování z provozu.
                                                                        — teplota 273 K, tlak 101,3 kPa, 11 % kyslíku nebo 9 % CO2,
3. Pokud jde o tuhé znečišťující látky, které mají být podle                suchý plyn.
článku 6 sledovány nepřetržitě:
                                                                        V případech, v nichž se uplatňuje čl. 3 odst. 2, se však mohou
a) žádný z kolísavých sedmidenních průměrů koncentrací
                                                                        vztahovat na tyto podmínky:
   naměřených u těchto látek nesmí překročit odpovídající mezní
   hodnoty;
                                                                        — teplota 273 K, tlak 101,3 kPa, 17 % kyslíku, suchý plyn.
b) žádný z denních průměrů koncentrací naměřených u těchto
   látek nesmí překročit odpovídající mezní hodnoty o více než
   30 %.                                                                3. Všechny výsledky měření se zaznamenávají, zpracovávají
                                                                        a prezentují tak, aby příslušné orgány mohly ověřovat plnění sta-
                                                                        novených podmínek v souladu s postupy, které si samy určí.
Pro výpočet výše uvedených průměrů se bere v úvahu pouze
doba, po kterou je zařízení skutečně v provozu, včetně doby uvá-
dění zařízení do provozu a odstavování z provozu.
                                                                        4. Postupy, metody a vybavení pro odběr vzorků a měření pou-
                                                                        žité za účelem splnění požadavků uložených v odstavci 1 a výběr
4. Pokud jde o celkové tuhé znečišťující látky, kdykoli jsou podle      míst měření či odběru vzorků vyžadují předchozí souhlas
článku 6 vyžadována pravidelná měření, nesmí koncentrace                příslušných orgánů.
naměřené v souladu s pravidly stanovenými příslušnými orgány
podle čl. 6 odst. 3, 4 a 5 překročit mezní hodnotu.
                                                                        5. Příslušné orgány stanoví vhodné měřicí programy pro pravi-
                                                                        delná měření, aby se zajistilo, že výsledky vystihují normální úro-
                                                                        veň emisí dotyčných látek.
                              Článek 6
                                                                        U získaných výsledků musí být možné ověřit, že byly dodrženy
1. Nejpozději od 1. prosince 1995 musí být u stávajících zařízení       použitelné mezní hodnoty.
uvedených v čl. 2 písm. b) prováděna tato měření:
a) koncentrace určitých látek ve spalinách:
                                                                                Článek 7
   i) koncentrace celkových tuhých znečišťujících látek, CO
       a kyslíku se v případě zařízení se jmenovitou kapacitou
                                                                        1. Pokud by provedená měření ukázala, že mezní hodnoty sta-
       1 tuna za hodinu nebo větší musí měřit a zaznamenávat
                                                                        novené v této směrnici byly překročeny, musí být neprodleně
       nepřetržitě;
                                                                        uvědomen příslušný orgán. Příslušný orgán zajistí, aby dotyčné
                                                                        zařízení nebylo provozováno, dokud nebude splňovat emisní
                                                                        normy, a přijme opatření nezbytná k tomu, aby zařízení bylo
   ii) pravidelně se měří tyto údaje:
                                                                        upraveno nebo odstaveno.
       — koncentrace celkových tuhých znečišťujících látek, kys-
           líku a CO v případě stávajících zařízení se jmenovitou       2. Příslušné orgány stanoví maximální přípustnou dobu tech-
           kapacitou nižší než 1 tuna odpadu za hodinu;                 nicky nevyhnutelné odstávky čisticích zařízení, po kterou koncen-
                                                                        trace látek vypouštěných do ovzduší, které mají tato zařízení sni-
                                                                        žovat, smí překračovat stanovené mezní hodnoty. V případě
b) provozní parametry:                                                  havárie provozovatel co možná nejdříve omezí nebo zastaví pro-
                                                                        voz, a to až do doby, kdy bude možné obnovit běžný provoz.
                                                                        Zařízení nesmí být za žádných okolností v provozu bez přestávky
   i) teplota plynů v oblasti, v níž jsou podmínky uložené v čl. 4      déle než 16 hodin a celková doba provozu zařízení za takovýchto
       odst. 1 splněny, se měří a zaznamenává nepřetržitě;              podmínek musí činit méně než 200 hodin za rok.
   ii) doba setrvání spalin na minimální teplotě 850 oC za nej-
       méně příznivých provozních podmínek, jaké lze pro                Obsah tuhých znečišťujících látek ve vypouštěných plynech nesmí
       zařízení předvídat, stanovená v souladu s článkem 4, musí        během období uvedených v předchozím pododstavci za žádných
       být řádně ověřena nejméně jednou po každé úpravě                 okolností přesáhnout 600 mg/nm3 a musí být dodrženy všechny
       zařízení a v každém případě před 1. prosincem 1995.              ostatní podmínky, zejména podmínky spalování.
 ---pagebreak--- 362                 CS                                 Úřední věstník Evropské unie                                            15/sv. 1
                             Článek 8                                   2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních
                                                                        předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
S výhradou předpisů platných v oblasti obchodního tajemství
musí být informace o povinnostech předepsaných stávajícím spa-
lovnám touto směrnicí a o výsledcích kontrol podle článků 5 a 6
zpřístupněny veřejnosti, a to v souladu s příslušnými postupy a ve                                 Článek 11
formě určené příslušnými orgány.
                                                                        Tato směrnice je určena členským státům.
                             Článek 9
Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily, že
příslušné orgány ověří splnění podmínek stanovených touto
směrnicí pro stávající spalovny.                                        V Lucemburku dne 21. června 1989.
                             Článek 10                                                                       Za Radu
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy                                                 předseda
nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do
1. prosince 1990. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.                                                       C. ARANZADI


title: Směrnice Komise ze dne 17. května 1988, kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 77/649/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pole výhledu řidičů motorových vozidel

text:
Důležité právní upozornění

|

31988L0366

Úřední věstník L 181 , 12/07/1988 S. 0040 - 0044 Finské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 17 S. 0072  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 17 S. 0072

		Směrnice Komiseze dne 17. května 1988,kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 77/649/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pole výhledu řidičů motorových vozidel(88/366/EHS)KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,s ohledem na směrnici Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [1], naposledy pozměněnou směrnicí 87/403/EHS [2], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,s ohledem na směrnici Rady 77/649/EHS ze dne 27. září 1977 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pole výhledu řidičů motorových vozidel [3], naposledy pozměněnou směrnicí 81/643/EHS [4], a zejména na článek 5 uvedené směrnice,vzhledem k tomu, že se konstrukce vozidel vyvíjí, zejména pod vlivem aerodynamického výzkumu zaměřeného na úsporu paliva, jehož výsledkem často bývá značný sklon čelního skla; že současné požadavky týkající se binokulárního zakrytí způsobovaného sloupkem čelního skla by měly být změněny, aby se zmírnily obtíže, na které narážejí výrobci vozidel s optimálním součinitelem aerodynamického odporu (Cd);vzhledem k tomu, že na základě praktických zkušeností je také třeba změnit některé požadavky týkající se rádiových antén a vodičů systémů odmrazování a odmlžování, které jsou součástí čelních skel, aby bylo možné jednak dosáhnout optimální kvality příjmu a výkonu odpovídajícího nejvýkonnějším radiopřijímačům a jednak zvýšit výkon a účinnost odmrazování a odmlžování čelního skla při zachování jeho dobré optické kvality a bez zakrývání pole výhledu;vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku směrnic o odstraňování technických překážek obchodu v oblasti motorových vozidel technickému pokroku,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Seznam příloh a přílohy I a IV směrnice 77/649/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.Článek 2Členské státy uvedou v účinnost předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. října 1988 a neprodleně o nich uvědomí Komisi.Článek 3Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 17. května 1988.Za KomisiCockfieldmístopředseda[1] Úř. věst. L 42, 23.2.1970, s. 1.[2] Úř. věst. L 220, 8.8.1987, s. 44.[3] Úř. věst. L 267, 19.10.1977, s. 1.[4] Úř. věst. L 231, 15.8.1981, s. 41.--------------------------------------------------PŘÍLOHASeznam příloh se mění takto:Za přílohu III se vkládají slova:"Dodatek: obrázek 1 a obrázek 2".Za přílohu IV se vkládají slova:"Dodatek: obrázek 1 až obrázek 7".Příloha I se mění takto:Body 5.1.2 až 5.1.2.1.2 se nahrazují tímto:"5.1.2 Úhel zakrytí výhledu každým ze sloupků "A" podle bodu 5.1.2.1 nesmí být větší než 6° (viz obrázek 3 v dodatku k příloze IV).Úhel zakrytí výhledu sloupkem "A" na straně spolujezdce podle bodu 5.1.2.1.2 nemusí být stanoven, jestliže jsou oba sloupky umístěny souměrně vzhledem ke střední podélné svislé rovině vozidla.5.1.2.1 Úhel zakrytí výhledu každým sloupkem "A" se měří ve vodorovné rovině, do níž se promítají tyto dva vodorovné řezy:Řez 1 : Z bodu Pm, jehož poloha je definována v bodě 5.3.1.1, vychází směrem dopředu rovina nakloněná pod úhlem 2° směrem nahoru od vodorovné roviny procházející bodem Pm. Stanoví se vodorovný průřez sloupku "A" od krajního předního bodu řezu sloupku "A" nakloněnou rovinou (viz obrázek 2 v dodatku k příloze IV).Řez 2 : Stejný postup se opakuje, avšak s rovinou nakloněnou 5° směrem dolů od vodorovné roviny procházející bodem Pm směrem dopředu (viz obrázek 2 v dodatku k příloze IV).5.1.2.1.1 Úhel zakrytí výhledu sloupkem "A" na straně řidiče je úhel, který v půdorysu svírá přímka vedená z bodu E2 rovnoběžně s tečnou spojující bod E1 s vnějším okrajem řezu S2, s tečnou spojující bod E2 s vnitřním okrajem řezu S1 (viz obrázek 3 v dodatku k příloze IV).5.1.2.1.2 Úhel zakrytí výhledu sloupkem "A" na straně spolujezdce je úhel, který v půdorysu svírá přímka vedená z bodu E3 rovnoběžně s tečnou spojující bod E4 s vnějším okrajem řezu S2, s tečnou spojující bod E3 s vnitřním okrajem řezu S1 (viz obrázek 3 v dodatku k příloze IV)."Bod 5.1.3 se nahrazuje tímto:"5.1.3 Pod vodorovnou rovinou procházející bodem V1 a nad třemi rovinami procházejícími bodem V2, z nichž jedna je kolmá k rovině X-Z a skloněná dopředu v úhlu 4° pod vodorovnou rovinu a zbývající dvě jsou kolmé k rovině Y-Z a skloněné pod úhlem 4° pod vodorovnou rovinu (viz obrázek 4 v příloze IV), nesmějí být v poli přímého výhledu řidiče směrem dopředu v úhlu 180° žádná zakrytí výhledu s výjimkou zakrytí vytvářených sloupky A, dělicími příčkami pevných nebo pohyblivých větracích okének nebo bočních oken, vnějšími rádiovými anténami, zpětnými zrcátky a stírači čelních skel.Za zakrytí pole výhledu se nepovažují:- zapuštěné nebo tištěné vodiče "rádiových antén", které nejsou širší než tyto hodnoty:- u zapuštěných vodičů: 0,5 mm,- u tištěných vodičů: 1,0 mm.Tyto vodiče "rádiových antén" nesmějí procházet zónou A definovanou ve směrnici 78/318/EHS o systémech stírání a ostřikování čelních skel motorových vozidel [1]. Zónou A však mohou procházet tři vodiče "rádiových antén", pokud jejich šířka nepřesahuje 0,5 mm.- vodiče systémů "odmrazování a odmlžování" uvnitř zóny A, které jsou zpravidla klikatě nebo vlnovitě vedeny a mají tyto rozměry:- největší viditelná šířka: 0,030 mm,- největší hustota vodičů:- u svislých vodičů: 8/cm,- u vodorovných vodičů: 5/cm."Bod 5.3.1.1 se nahrazuje tímto:"5.3.1.1 Tabulka II udává základní souřadnice pro konstrukční úhel opěradla sedadla 25°. Kladný směr souřadnic je vyznačen na obrázek 1 v dodatku k příloze IV.Bod Pm je průsečík přímky procházející body P1 a P2 s podélnou svislou rovinou procházející R-bodem.TABULKA IIP-bod | X | Y | Z |P1 | 35 mm | -20 mm | 627 mm |P2 | 63 mm | 47 mm | 627 mm |Pm | 43,36 mm | 0 mm | 627 mm" |Bod 5.5.2 se nahrazuje tímto:"5.5.2 Úsečkou E1 a E2 se otáčí okolo bodu P1, dokud tečna spojující bod E1 s vnějším okrajem řezu 2 sloupku A na straně řidiče není kolmá k úsečce body E1 a E2 (viz obrázek 3 v dodatku k příloze IV)."Body 5.5.2.1 a 5.5.2.2 se zrušují.Bod 5.5.4 se nahrazuje tímto:"5.5.4 Úsečkou E3 – E4 se otáčí okolo bodu P2, dokud tečna spojující bod E4 s vnějším okrajem řezu 2 sloupku A na straně spolujezdce není kolmá k úsečce E3 – E4 (viz obrázek 3 v dodatku k příloze IV)."Bod 6.1.4 se nahrazuje tímto:"6.1.4 Úhel zakrytí výhledu (viz bod. 5.1.2.) se měří v nakloněných rovinách, jak je znázorněno na obrázek 2 v dodatku k příloze IV. Vztah mezi body P1 a P2, které jsou spojeny s body E1 a E2, resp. E3 a E4, je znázorněn na obrázek 5 v dodatku k příloze IV."Bod. 6.1.4.1 a 6.1.4.2 se nahrazují tímto:"6.1.4.1 Úsečka E1 – E2 se nastaví podle bodu 5.5.2. Úhel zakrytí výhledu sloupkem A na straně řidiče se pak měří podle bodu 5.1.2.1.1.6.1.4.2 Úsečka E3 – E4 se nastaví podle bodu 5.5.4. Úhel zakrytí výhledu sloupkem A na straně spolujezdce se pak měří podle bodu 5.1.2.1.2."Vkládá se nový bod, který zní:"6.1.5 Výrobce může změřit úhel zakrytí výhledu buď na vozidle nebo na výkrese. V případě pochybností může technická zkušebna požadovat zkoušku na vozidle."Příloha IV se mění takto:Před obrázky se vkládá slovo"Dodatek".Obrázek 2 se nahrazuje tímto:+++++ TIFF +++++Za obrázek 2 se vkládá následující obrázek:+++++ TIFF +++++Dosavadní obrázky 3, 4, 5 a 6 se označují jako obrázek 4, obrázek 5, obrázek 6 a obrázek 7.[1] Úř. věst. L 81, 28.3.1978, s. 49.--------------------------------------------------


title: Směrnice Komise 2011/29/EU ze dne 7. března 2011 , kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS za účelem zařazení účinné látky etridiazolu a kterou se mění rozhodnutí Komise 2008/934/ES  Text s významem pro EHP

text:
               8.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 61/9

         SMĚRNICE KOMISE 2011/29/EU
   ze dne 7. března 2011,
   kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS za účelem zařazení účinné látky etridiazolu a kterou se mění rozhodnutí Komise 2008/934/ES
   (Text s významem pro EHP)
   EVROPSKÁ KOMISE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
   s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (1), a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Nařízení Komise (ES) č. 451/2000 (2) a (ES) č. 1490/2002 (3) stanoví prováděcí pravidla pro třetí etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS a zřizují seznam účinných látek, které mají být zhodnoceny z hlediska možného zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS. Tento seznam zahrnuje etridiazol.

               (2)

               V souladu s článkem 11e nařízení (ES) č. 1490/2002 oznamovatel stáhl svou podporu zařazení uvedené účinné látky do přílohy I směrnice 91/414/EHS do dvou měsíců od obdržení návrhu zprávy o posouzení. Rozhodnutí Komise 2008/934/ES ze dne 5. prosince 2008 o nezařazení některých účinných látek do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS a o odnětí povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující tyto látky (4) se tudíž týkalo i nezařazení etridiazolu.

               (3)

               V souladu s čl. 6 odst. 2 směrnice 91/414/EHS původní oznamovatel (dále jen „žadatel“) předložil novou žádost, ve které požádal o uplatnění zkráceného postupu stanoveného články 14 až 19 nařízení Komise (ES) č. 33/2008 ze dne 17. ledna 2008, kterým se stanoví prováděcí pravidla ke směrnici Rady 91/414/EHS, pokud jde o běžný a zkrácený postup pro posuzování účinných látek, které byly součástí pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 uvedené směrnice, nebyly však zařazeny do její přílohy I (5).

               (4)

               Žádost byla předložena Nizozemsku, které bylo nařízením (ES) č. 1490/2002 jmenováno členským státem zpravodajem. Lhůta pro zkrácený postup byla dodržena. Specifikace účinné látky a doporučená použití jsou stejná jako v případě rozhodnutí 2008/934/ES. Uvedená žádost je také v souladu se zbývajícími hmotněprávními a procesními požadavky podle článku 15 nařízení (ES) č. 33/2008.

               (5)

               Nizozemsko posoudilo dodatečné údaje předložené žadatelem a připravilo dodatečnou zprávu. Dne 2. prosince 2009 postoupilo tuto zprávu Evropskému úřadu pro bezpečnost potravin (dále jen „úřad“) a Komisi. Úřad zaslal dodatečnou zprávu ostatním členským státům a žadateli k vyjádření připomínek a obdržené připomínky postoupil Komisi. V souladu s čl. 20 odst. 1 nařízení (ES) č. 33/2008 a na žádost Komise předložil úřad své závěry ohledně etridiazolu dne 24. září 2010 Komisi (6). Návrh zprávy o posouzení, dodatečná zpráva a závěry úřadu byly přezkoumány členskými státy a Komisí v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat a dokončeny dne 28. ledna 2011 v podobě zprávy Komise o přezkoumání etridiazolu.

               (6)

               Z různých provedených zkoumání vyplynulo, že přípravky na ochranu rostlin obsahující etridiazol mohou obecně splňovat požadavky stanovené v čl. 5 odst. 1 písm. a) a b) směrnice 91/414/EHS, zejména pokud jde o použití, která byla zkoumána a podrobně popsána ve zprávě Komise o přezkoumání. Je proto vhodné zařadit látku etridiazol do přílohy I, a zajistit tak, aby ve všech členských státech mohla být povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující tuto účinnou látku udělována v souladu s ustanoveními uvedené směrnice.

               (7)

               Aniž je dotčen tento závěr, je třeba získat další informace týkající se některých specifických aspektů. Podle čl. 6 odst. 1 směrnice 91/414/EHS může zařazení látky do přílohy I podléhat určitým podmínkám. Při hodnocení žádostí o povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující etridiazol pro jiná užití než u okrasných rostlin proto členské státy zajistí, aby byly před tím, než je takové povolení uděleno, poskytnuty veškeré potřebné informace. Kromě toho je vhodné požadovat, aby žadatel předložil další informace za účelem potvrzení specifikace komerčně vyráběného technického materiálu na základě vhodných analytických údajů, významu nečistot, rovnocennosti specifikací komerčně vyráběného technického materiálu a specifikací zkušebního materiálu použitého pro toxikologickou dokumentaci, významu rostlinných metabolitů kyseliny 5-hydroxy-ethoxyetridiazolové a 3-hydroxymethyletridiazolu, nepřímé expozice podzemních vod a půdních organismů etridiazolu a jeho metabolitům dichloretridiazolu a kyselině etridiazolové v půdě a přenosu kyseliny etridiazolové atmosférou na dlouhé a krátké vzdálenosti.

               (8)

               Před zařazením účinné látky do přílohy I je třeba poskytnout členským státům a zúčastněným stranám přiměřené období, které jim umožní připravit se na plnění nových požadavků, které ze zařazení vyplynou.

               (9)

               Aniž jsou dotčeny závazky stanovené směrnicí 91/414/EHS jako důsledek zařazení účinné látky do přílohy I, mělo by být členským státům po zařazení poskytnuto šestiměsíční období, ve kterém přezkoumají stávající povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující etridiazol, aby bylo zajištěno splnění požadavků stanovených směrnicí 91/414/EHS, zejména ustanovení článku 13 uvedené směrnice a příslušných podmínek stanovených v příloze I. Členské státy by měly v případě potřeby změnit, nahradit nebo odejmout stávající povolení v souladu s ustanoveními směrnice 91/414/EHS. Odchylně od výše stanovené lhůty by pro předložení a zhodnocení úplné dokumentace podle přílohy III pro každý přípravek na ochranu rostlin a pro každé určené použití mělo být v souladu s jednotnými zásadami stanovenými ve směrnici 91/414/EHS poskytnuto delší období.

               (10)

               Zkušenosti z předchozích zařazení účinných látek, posouzených v rámci nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 ze dne 11. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro první etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (7), do přílohy I směrnice 91/414/EHS ukázaly, že při výkladu povinností držitelů stávajících povolení mohou vzniknout problémy, pokud jde o přístup k údajům. Aby se předešlo dalším těžkostem, zdá se proto být nezbytné ujasnit povinnosti členských států, zejména povinnost ověřit, že držitel povolení má přístup k dokumentaci splňující požadavky přílohy II uvedené směrnice. Ve srovnání se směrnicemi, které byly dosud přijaty a kterými se mění příloha I, však toto ujasnění neukládá členským státům ani držitelům povolení žádné nové povinnosti.

               (11)

               Směrnice 91/414/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.

               (12)

               Rozhodnutí 2008/934/ES stanoví nezařazení etridiazolu a odnětí povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující uvedenou látku do 31. prosince 2011. Je nezbytné zrušit řádek týkající se etridiazolu v příloze uvedeného rozhodnutí.

               (13)

               Rozhodnutí 2008/934/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.

               (14)

               Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,

         PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
   Článek 1
   Příloha I směrnice 91/414/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
   Článek 2
   Řádek týkající se etridiazolu v příloze rozhodnutí 2008/934/ES se zrušuje.
   Článek 3
   Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 30. listopadu 2011. Neprodleně sdělí Komisi jejich znění a srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
   Budou tyto předpisy používat od 1. prosince 2011.
   Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
   Článek 4
   1.   V souladu se směrnicí 91/414/EHS členské státy do 30. listopadu 2011 v případě potřeby změní nebo odejmou stávající povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující účinnou látku etridiazol.
   Do tohoto dne zejména ověří, zda jsou splněny podmínky přílohy I uvedené směrnice týkající se etridiazolu, s výjimkou podmínek stanovených v části B údajů o uvedené účinné látce, a zda držitel povolení má dokumentaci či přístup k dokumentaci splňující požadavky přílohy II uvedené směrnice v souladu s podmínkami článku 13 uvedené směrnice.
   2.   Odchylně od odstavce 1 členské státy v souladu s jednotnými zásadami stanovenými v příloze VI směrnice 91/414/EHS nově zhodnotí každý povolený přípravek na ochranu rostlin obsahující etridiazol jako jedinou účinnou látku, nebo jako jednu z několika účinných látek, které byly všechny nejpozději do 31. května 2011 uvedeny v příloze I směrnice 91/414/EHS, a to na základě dokumentace splňující požadavky přílohy III uvedené směrnice a při zohlednění části B údajů v příloze I uvedené směrnice, které se týkají etridiazolu. Na základě tohoto hodnocení určí, zda přípravek splňuje podmínky stanovené v čl. 4 odst. 1 písm. b), c), d) a e) směrnice 91/414/EHS.
   Po tomto určení postupují členské státy takto:

               a)

               pokud přípravek obsahuje etridiazol jako jedinou účinnou látku, povolení v případě potřeby změní nebo odejmou nejpozději do 31. května 2015, nebo

               b)

               pokud přípravek obsahuje etridiazol jako jednu z několika účinných látek, povolení v případě potřeby změní nebo odejmou do 31. května 2015 nebo do data stanoveného pro tuto změnu či odnětí v příslušné směrnici nebo směrnicích, jimiž se příslušná látka nebo látky zařazují do přílohy I směrnice 91/414/EHS, podle toho, co nastane později.

         Článek 5
   Tato směrnice vstupuje v platnost dnem 1. června 2011.
   Článek 6
   Tato směrnice je určena členským státům.

      V Bruselu dne 7. března 2011.

            Za Komisi

         José Manuel BARROSO

            předseda

      (1)  Úř. věst. L 230, 19.8.1991, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 55, 29.2.2000, s. 25.

      (3)  Úř. věst. L 224, 21.8.2002, s. 23.

      (4)  Úř. věst. L 333, 11.12.2008, s. 11.

      (5)  Úř. věst. L 15, 18.1.2008, s. 5.

      (6)  Evropský úřad pro bezpečnost potravin; Conclusion on the peer review of the pesticide risk assessment of the active substance etridiazole. EFSA Journal 2010;8(10):1823. [66 pp.]. doi:10.2903/j.efsa.2010.1823. K dispozici na internetové adrese: www.efsa.europa.eu/efsajournal.htm.

      (7)  Úř. věst. L 366, 15.12.1992, s. 10.

      PŘÍLOHA
      V příloze I směrnice 91/414/EHS se na konec tabulky doplňují nové údaje, které znějí:

                     Číslo

                     Obecný název, identifikační čísla

                     Název podle IUPAC

                     Čistota (1)

                     Vstup v platnost

                     Konec platnosti zařazení

                     Zvláštní ustanovení

                     „332

                     Etridiazol
                     CAS: 2593-15-9

                     CIPAC: 518

                        ethyl-3-trichloromethyl-1,2,4-thiadiazol-5-yl ether

                     ≥ 970 g/kg

                     ze dne 1. června 2011

                     ze dne 31. května 2021

                     ČÁST A
                     Povolena mohou být pouze použití jako fungicid ve sklenících při pěstování v umělých substrátech.
                     ČÁST B
                     Při hodnocení žádostí o povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující etridiazol pro jiná užití než u okrasných rostlin věnují členské státy zvláštní pozornost kritériím uvedeným v čl. 4 odst. 1 písm. b) a zajistí, aby byly před tím, než je takové povolení uděleno, poskytnuty jakékoli potřebné informace.
                     Při uplatňování jednotných zásad uvedených v příloze VI musí být zohledněny závěry zprávy o přezkoumání etridiazolu, a zejména dodatky I a II uvedené zprávy, dokončené Stálým výborem pro potravinový řetězec a zdraví zvířat dne 28. ledna 2011.
                     Při tomto celkovém hodnocení musí členské státy:

                                 1)

                                 věnovat zvláštní pozornost riziku pro obsluhu a pracovníky a zajistit, aby v podmínkách použití bylo zahrnuto užití odpovídajících opatření ke zmírnění rizika;

                                 2)

                                 zajistit, aby se používaly vhodné postupy nakládání s odpady, pokud jde o odpadní vody ze zavlažování při pěstování v umělých substrátech. Členské státy, které umožňují vypouštění odpadních vod do kanalizace či do přírodních vodních útvarů, zajistí, aby bylo provedeno vhodné posouzení rizika;

                                 3)

                                 věnovat zvláštní pozornost riziku pro vodní organismy a zajistit, aby v podmínkách použití bylo zahrnuto užití odpovídajících opatření ke zmírnění rizika.

                           Dotčené členské státy si vyžádají předložení potvrzujících informací ohledně:

                                 1)

                                 specifikace komerčně vyráběného technického materiálu na základě vhodných analytických údajů;

                                 2)

                                 významu nečistot;

                                 3)

                                 rovnocennosti specifikací komerčně vyráběného technického materiálu a specifikací zkušebního materiálu použitého pro toxikologickou dokumentaci;

                                 4)

                                 významu rostlinných metabolitů kyseliny 5-hydroxy-ethoxyetridiazolové a 3-hydroxymethyletridiazolu;

                                 5)

                                 nepřímé expozice podzemních vod a půdních organismů etridiazolu a jeho metabolitům dichloretridiazolu a kyselině etridiazolové v půdě;

                                 6)

                                 přenosu kyseliny etridiazolové atmosférou na dlouhé a krátké vzdálenosti.

                           Dotčené členské státy zajistí, aby žadatel předložil Komisi informace uvedené v bodě 1, 2 a 3 do 1. prosince 2011 a informace uvedené v bodě 4, 5 a 6 do 31. května 2013.“

         (1)  Další podrobnosti o identitě a specifikaci účinné látky jsou uvedeny ve zprávě o přezkoumání.


title: Směrnice Komise 2004/79/ES ze dne 4 března 2004 kterou se v důsledku přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska upravuje směrnice 2002/94/ES v oblasti daní

text:
               1.5.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 168/68

      SMĚRNICE KOMISE 2004/79/ES
   ze dne 4 března 2004
   kterou se v důsledku přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska upravuje směrnice 2002/94/ES v oblasti daní
   KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
   s ohledem na smlouvu o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska (1), a zejména na čl. 2 odst. 3 této smlouvy, s ohledem na akt o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska (2), zejména na čl. 57 odst. 1 tohoto aktu,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               U některých aktů, které zůstávají v platnosti po 1. květnu 2004 a které musejí být upraveny v důsledku přistoupení, nebyly příslušné úpravy uvedeny v aktu o přistoupení z roku 2003 nebo tyto úpravy byly uvedeny, ale musejí být dále doplněny; všechny tyto úpravy musejí být přijaty před přistoupením, aby byly použitelné od přistoupení.

               (2)

               V souladu s čl. 57 odst. 2 aktu o přistoupení, musí tyto úpravy přijmout Komise ve všech případech, kdy přijala původní akt.

               (3)

               Směrnice Komise 2002/94/ES (3) by měla být v důsledku toho pozměněna,

         PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
   Článek 1
   Směrnice 2002/94/ES se mění v souladu s přílohou.
   Článek 2
   Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději ke dni přistoupení. Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi ustanoveními těchto předpisů a této směrnice.
   Tato opatření přijatá členskými státy musejí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
   Článek 3
   Tato směrnice vstupuje v platnost s výhradou a dnem vstupu v platnost smlouvy o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska.
   Článek 4
   Tato směrnice je určena členským státům.

      V Bruselu dne 4 března 2004.

            Za Komisi

         Günter VERHEUGEN

            člen/členka Komise

      (1)  Úř. věst. L 236, 23.9.2003, s. 17.

      (2)  Úř. věst. L 236, 23.9.2003, s. 33.

      (3)  Úř. věst. L 337, 13.12.2002, s. 41.

      PŘÍLOHA
      DANĚ
      Směrnice Komise 2002/94/ES ze dne 9. prosince 2002, kterou se stanoví prováděcí pravidla k některým ustanovením směrnice Rady 76/308/EHS o vzájemné pomoci při vymáhání pohledávek vyplývajících z některých dávek, cel, daní a jiných opatření.
      V příloze IV se levý sloupec pod záhlavím „Členský stát“ nahrazuje tímto:

                  „Belgique/België

                  Česká Republika

                  Danmark

                  Deutschland

                  Eesti

                  Eλλάδα

                  España

                  France

                  Ireland

                  Italia

                  Kύπρος

                  Latvija

                  Lietuva

                  Luxembourg

                  Magyarország

                  Malta

                  Nederland

                  Österreich

                  Polska

                  Portugal

                  Slovenija

                  Slovensko

                  Finland/Suomi

                  Sverige

                  United Kingdom“


title: Směrnice Komise (EU) 2017/898 ze dne 24. května 2017, kterou se za účelem přijetí zvláštních limitních hodnot pro chemické látky použité v hračkách mění dodatek C přílohy II směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/48/ES o bezpečnosti hraček, pokud jde o bisfenol A (Text s významem pro EHP. )

text:
               25.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 138/128

         SMĚRNICE KOMISE (EU) 2017/898
   ze dne 24. května 2017,
   kterou se za účelem přijetí zvláštních limitních hodnot pro chemické látky použité v hračkách mění dodatek C přílohy II směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/48/ES o bezpečnosti hraček, pokud jde o bisfenol A
   (Text s významem pro EHP)
   EVROPSKÁ KOMISE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
   s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2009/48/ES ze dne 18. června 2009 o bezpečnosti hraček (1), a zejména na čl. 46 odst. 2 uvedené směrnice,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Směrnice 2009/48/ES stanoví některé požadavky pro chemické látky klasifikované jako karcinogenní, mutagenní nebo toxické pro reprodukci podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 (2). Dodatek C přílohy II směrnice 2009/48/ES stanoví zvláštní limitní hodnoty pro chemické látky použité v hračkách určených pro použití dětmi mladšími 36 měsíců nebo v jiných hračkách určených ke vkládání do úst.

               (2)

               Zvláštní limitní hodnota pro bisfenol A (číslo CAS 80-05-7) je 0,1 mg/l (migrační limit). Příslušné zkušební metody stanoví evropské normy EN 71-10:2005 (příprava vzorků) a EN 71-11:2005 (měření).

               (3)

               Norma EN 71-10:2005 požaduje, aby bylo 10 cm2 materiálu hračky extrahováno pomocí 100 ml vody v průběhu jedné hodiny. Soulad se zvláštní limitní hodnotou 0,1 mg/l tudíž znamená, že během této extrakce může z materiálu hračky migrovat maximálně 0,01 mg bisfenolu A.

               (4)

               Komise zřídila skupinu odborníků pro bezpečnost hraček, aby jí tato skupina poskytovala poradenství při přípravě legislativních návrhů a iniciativ v oblasti bezpečnosti hraček. Úkolem její podskupiny „chemické látky“ je poskytovat takové poradenství ohledně chemických látek, které mohou být použity v hračkách. Na svém zasedání dne 1. října 2015 podskupina „chemické látky“ skupiny odborníků pro bezpečnost hraček dospěla k závěru, že použití zvláštní limitní hodnoty a zkušebních metod uvedených výše vede u dítěte o tělesné hmotnosti 10 kg při vkládání hračky do úst po dobu tří hodin denně k expozici ve výši 3 mikrogramy na kilogram tělesné hmotnosti za den.

               (5)

               Nové údaje o bisfenolu A a propracované metodiky vedly komisi pro materiály přicházející do styku s potravinami, enzymy, aromata a pomocné látky (komise CEF) Evropského úřadu pro bezpečnost potravin (EFSA) ke stanovení „dočasného“ tolerovatelného denního příjmu (TDI) pro bisfenol A na 4 mikrogramy na kilogram tělesné hmotnosti za den (3). Komise CEF určila TDI jako dočasný, než bude znám výsledek dlouhodobé studie na potkanech, která zahrnuje prenatální i postnatální expozici bisfenolu A a je v současnosti prováděna v rámci Národního toxikologického programu Úřadu pro potraviny a léčiva Spojených států amerických.

               (6)

               S ohledem na výše uvedené skutečnosti doporučila podskupina „chemické látky“ skupiny odborníků pro bezpečnost hraček na svém zasedání dne 1. října 2015 omezit bisfenol A v hračkách na 0,04 mg/l (migrační limit) při zkouškách v souladu s normami EN 71-10:2005 a EN 71-11:2005, za předpokladu tělesné hmotnosti dítěte ve výši 10 kg, denního vkládání hračky do úst po dobu tří hodin, 10 cm2 povrchu hračky vkládaného do úst a vyčlenění 10 % dočasného TDI na expozici dítěte bisfenolu A z hraček. Skupina odborníků pro bezpečnost hraček toto doporučení na svém zasedání dne 14. ledna 2016 podpořila.

               (7)

               Ačkoli nařízení Komise (EU) č. 10/2011 (4) stanoví specifický migrační limit pro bisfenol A jako monomer pro použití v některých materiálech pro styk s potravinami, jakož i zákaz použití bisfenolu A při výrobě polykarbonátových kojeneckých lahví, základní předpoklady pro odvození uvedeného migračního limitu a pro stanovení zákazu se liší od předpokladů pro migrační limit pro bisfenol A v hračkách.

               (8)

               S ohledem na dostupné vědecké poznatky a vzhledem k rozdílům mezi hračkami a materiály, které přicházejí do styku s potravinami, je v současnosti platná zvláštní limitní hodnota pro bisfenol A v hračkách příliš vysoká a měla by být revidována.

               (9)

               Vlivy bisfenolu A jsou předmětem přezkumu v rámci vědeckých fór. Ačkoli může být zapotřebí migrační limit přezkoumat, budou-li v budoucnu k dispozici relevantní nové vědecké informace, měl by být stanoven limit zohledňující současné vědecké poznatky, aby se zajistila odpovídající ochrana dětí.

               (10)

               Dodatek C přílohy II směrnice 2009/48/ES by proto měl být odpovídajícím způsobem změněn.

               (11)

               Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro bezpečnost hraček zřízeného podle článku 47 směrnice 2009/48/ES,

         PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
   Článek 1
   V tabulce v dodatku C přílohy II směrnice 2009/48/ES se položka pro bisfenol A nahrazuje tímto:

                  „Bisfenol A

                  80-05-7

                  0,04 mg/l (migrační limit) v souladu s metodami stanovenými v normách EN 71-10:2005 a EN 71-11:2005“

   Článek 2
   1.   Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do dne 25. listopadu 2018. Neprodleně sdělí Komisi jejich znění.
   Použijí tyto předpisy ode dne 26. listopadu 2018.
   Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
   2.   Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
   Článek 3
   Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
   Článek 4
   Tato směrnice je určena členským státům.

      V Bruselu dne 24. května 2017.

            Za Komisi

            předseda

         Jean-Claude JUNCKER

      (1)  Úř. věst. L 170, 30.6.2009, s. 1.

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 ze dne 16. prosince 2008 o klasifikaci, označování a balení látek a směsí, o změně a zrušení směrnic 67/548/EHS a 1999/45/ES a o změně nařízení (ES) č. 1907/2006 (Úř. věst. L 353, 31.12.2008, s. 1).

      (3)  Komise EFSA pro materiály přicházející do styku s potravinami, enzymy, aromata a pomocné látky (CEF) (2015). Scientific Opinion on the risks to public health related to the presence of bisphenol A (BPA) in foodstuffs: PART II – Toxicological assessment and risk characterisation. EFSA Journal 2015; 13(1):3978, s. 196.
   http://www.efsa.europa.eu/sites/default/files/scientific_output/files/main_documents/3978part2.pdf

      (4)  Nařízení Komise (EU) č. 10/2011 ze dne 14. ledna 2011 o materiálech a předmětech z plastů určených pro styk s potravinami (Úř. věst. L 12, 15.1.2011, s. 1).