title: SmĚrnice Evropského parlamentu A Rady 2000/46/ES ze dne 18. září 2000 o přístupu k činnosti institucí elektronických peněz, o jejím výkonu a o obezřetnostním dohledu nad touto činností

text:
Důležité právní upozornění

|

32000L0046

Úřední věstník L 275 , 27/10/2000 S. 0039 - 0043

		SmĚrnice Evropského parlamentu A Rady 2000/46/ESze dne 18. září 2000o přístupu k činnosti institucí elektronických peněz, o jejím výkonu a o obezřetnostním dohledu nad touto činnostíEVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 47 odst. 2 první a třetí větu této smlouvy,s ohledem na návrh Komise [1],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky [3],v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [4],vzhledem k těmto důvodům:(1) Rozsah činnosti úvěrových institucí ve smyslu čl. 1 bodu 1 prvního pododstavce písm. b) směrnice 2000/12/ES [5] je omezen.(2) Je třeba vzít v úvahu specifické vlastnosti těchto institucí a učinit vhodná opatření nutná pro koordinaci a harmonizaci právních a správních předpisů členských států týkajících se přístupu k činnosti institucí elektronických peněz, výkonu této činnosti a obezřetnostního dohledu nad ní.(3) Pro účely této směrnice lze elektronické peníze považovat za elektronickou náhradu mincí a bankovek, které se ukládají na elektronickém médiu, jako jsou čipová karta nebo paměť počítače, a které jsou obecně určeny pro uskutečňování elektronických plateb v omezené výši.(4) Cílem zvoleného postupu je pouze základní harmonizace nutná a postačující k zajištění vzájemného uznávání povolení institucí elektronických peněz a obezřetnostního dohledu nad nimi, což umožní vydávání jediné licence uznávané v celém Společenství a má zajistit důvěru držitelů a uplatnění zásady výkonu obezřetnostního dohledu domovským členským státem.(5) V obecné souvislosti s rychle se rozvíjejícím elektronickým obchodem je žádoucí vytvořit právní rámec, který přispěje k tomu, aby elektronické peníze plně rozvinuly své potenciální výhody, a který zejména odstraní překážky technologických inovací. Tato směrnice proto zavádí právní rámec, neutrální z hlediska technologií, který harmonizuje obezřetnostní dohled nad institucemi elektronických peněz v rozsahu nezbytném pro zajištění jejich řádné a obezřetné činnosti a zejména jejich finanční celistvosti.(6) Úvěrovým institucím je již na základě bodu 5 přílohy I směrnice 2000/12/ES povoleno vydávat a spravovat platební prostředky včetně elektronických peněz a provádět tuto činnost v celém Společenství pod podmínkou vzájemného uznávání a jednotného systému obezřetnostního dohledu, který je vůči nim uplatňován v souladu s evropskými bankovními směrnicemi.(7) Zavedení zvláštního režimu obezřetnostního dohledu pro instituce elektronických peněz, jenž se sice opírá o režim obezřetnostního dohledu platný pro jiné úvěrové instituce, a zejména o směrnici 2000/12/ES s výjimkou hlavy V kapitol 2 a 3 uvedené směrnice, avšak je od tohoto režimu odlišný, je odůvodněné a vhodné, neboť vydávání elektronických peněz vzhledem k jejich specifické povaze elektronické náhrady mincí a bankovek samo o sobě nepředstavuje přijímání vkladů ve smyslu článku 3 směrnice 2000/12/ES, pokud jsou přijaté peněžní prostředky ihned proměněny na elektronické peníze.(8) Přijímání vkladů od veřejnosti výměnou za elektronické peníze, jehož výsledkem je kladný zůstatek na účtu vydávající instituce, představuje přijímání vkladů nebo jiných splatných peněžních prostředků ve smyslu směrnice 2000/12/ES.(9) Pro zajištění důvěry držitelů je nutné, aby bylo možno elektronické peníze zpětně vyměnit. Zpětná výměna sama o sobě neznamená, že peněžní prostředky přijaté výměnou za elektronické peníze mají být považovány za vklady nebo jiné splatné peněžní prostředky ve smyslu směrnice 2000/12/ES.(10) Při zpětné výměně by se mělo vždy vycházet z nominální hodnoty.(11) Z důvodů reakce na specifická rizika spojená s vydáváním elektronických peněz musí být tento režim obezřetnostního dohledu cílenější, a tedy méně těžkopádný než režim obezřetnostního dohledu platný pro úvěrové instituce, zejména pokud jde o snížené kapitálové požadavky a nepoužití směrnice 93/6/EHS [6] a hlavy V kapitoly 2 oddílů II a III směrnice 2000/12/ES.(12) Je však nutné zachovat rovné podmínky pro činnost institucí elektronických peněz a ostatních úvěrových institucí vydávajících elektronické peníze a tím zajistit korektní hospodářskou soutěž přinášející výhody uživatelům. Toho je dosaženo tím, že zmíněné méně těžkopádné rysy systému obezřetnostního dohledu platného pro instituce elektronických peněz jsou vyváženy ustanoveními přísnějšími než u ostatních úvěrových institucí, zejména pokud jde o omezení obchodních činností, které smějí instituce elektronických peněz vykonávat, a především omezení jejich investic požadavkem obezřetnosti, jehož cílem je zajistit, aby jejich závazky vyplývající z vydaných elektronických peněz byly neustále kryty dostatečně likvidními málo rizikovými aktivy.(13) Dokud není harmonizován obezřetnostní dohled nad činnostmi úvěrových institucí svěřenými formou outsourcingu jiným subjektům, je vhodné, aby instituce elektronických peněz používaly řádné a obezřetné řízení a kontrolní postupy. S ohledem na to, že provozní a jiné pomocné funkce související s vydáváním elektronických peněz mohou provádět podniky, které nepodléhají obezřetnostnímu dohledu, je důležité, aby instituce elektronických peněz měly zavedeny vnitřní struktury odpovídající finančním a nefinančním rizikům, jimž jsou vystaveny.(14) Vydávání elektronických peněz může ovlivnit finanční stabilitu a plynulý provoz platebních systémů. Posuzování integrity systémů elektronických peněz vyžaduje úzkou spolupráci.(15) Je vhodné umožnit příslušným orgánům, aby upustily od uplatňování některých nebo všech požadavků vyplývajících z této směrnice na instituce elektronických peněz, které vykonávají činnost pouze na území vlastního členského státu.(16) Přijetí této směrnice představuje nejvhodnější prostředek, jak dosáhnout požadovaných cílů. Tato směrnice se omezuje na minimum nutné pro dosažení těchto cílů a nejde nad rámec toho, co je nezbytné.(17) Mělo by být připraveno přezkoumání této směrnice s ohledem na zkušenosti z vývoje trhu a ochranu držitelů elektronických peněz.(18) Při přijetí této směrnice byl konzultován Poradní výbor pro bankovnictví,PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:Článek 1Oblast působnosti, definice a omezení činnosti1. Tato směrnice se vztahuje na instituce elektronických peněz.2. Nevztahuje se na instituce uvedené v čl. 2 odst. 3 směrnice 2000/12/ES.3. Pro účely této směrnice se:a) "institucí elektronických peněz" rozumí podnik nebo jakákoli právnická osoba jiná než úvěrová instituce vymezená v čl. 1 bodu 1 prvním pododstavci písm. a) směrnice 2000/12/ES, která vydává platební prostředky v podobě elektronických peněz;b) "elektronickými penězi" rozumí peněžní hodnota vyjádřená pohledávkou za vydávající institucí ai) uchovávaná na elektronickém médiu;ii) vydávaná proti přijetí peněžních prostředků, jejichž hodnota není nižší než vydávaná peněžní hodnota;iii) přijímaná jako platební prostředek jinými podniky, než je vydávající instituce.4. Členské státy zakáží osobám nebo podnikům, které nejsou úvěrovými institucemi vymezenými v čl. 1 bodu 1 prvním pododstavci směrnice 2000/12/ES, profesionálně provozovat činnost vydávání elektronických peněz.5. Obchodní činnost institucí elektronických peněz se mimo vydávání elektronických peněz omezuje na:a) poskytování úzce souvisejících finančních a nefinančních služeb, jako je správa elektronických peněz vykonáváním provozních a jiných pomocných funkcí souvisejících s jejich vydáváním a vydávání a správa jiných platebních prostředků s výjimkou poskytování úvěrů v jakékoli podobě, ab) uchovávání údajů na elektronických médiích pro jiné podniky nebo veřejné instituce.Instituce elektronických peněz nesmějí mít účast v jiných podnicích s výjimkou případů, kdy takové podniky vykonávají provozní nebo jiné pomocné funkce související s elektronickými penězi vydávanými nebo rozšiřovanými danou institucí.Článek 2Použití bankovních směrnic1. Není-li výslovně stanoveno jinak, vztahují se na instituce elektronických peněz pouze odkazy na úvěrové instituce uvedené ve směrnici 91/308/EHS [7] a směrnici 2000/12/ES s výjimkou hlavy V kapitoly 2 uvedené směrnice.2. Články 5, 11, 13, 19, čl. 20 odst. 7 a články 51 a 59 směrnice 2000/12/ES se nepoužijí. Opatření pro vzájemné uznávání uvedená ve směrnici 2000/12/ES se nevztahují na obchodní činnost institucí elektronických peněz s výjimkou vydávání elektronických peněz.3. Přijímání peněžních prostředků ve smyslu čl. 1 odst. 3 písm. b) bodu ii) nepředstavuje vklad ani jiné splatné peněžní prostředky ve smyslu článku 3 směrnice 2000/12/ES, pokud jsou přijaté peněžní prostředky ihned vyměněny za elektronické peníze.Článek 3Zpětná výměna1. Držitel elektronických peněz může v době jejich platnosti požádat vydávající instituci o jejich zpětnou výměnu v nominální hodnotě za mince a bankovky nebo převodem na účet bez účtování cen s výjimkou cen nezbytných k provedení operace.2. Smlouva mezi vydávající institucí a držitelem musí jasně stanovovat podmínky pro zpětnou výměnu.3. Smlouva může stanovit minimální hodnotu pro zpětnou výměnu. Minimální hodnota nesmí překročit 10 eur.Článek 4Požadavky na počáteční kapitál a na disponibilní kapitál1. Instituce elektronických peněz musí mít počáteční kapitál ve smyslu čl. 34 odst. 2 bodů 1 a 2 směrnice 2000/12/ES ve výši nejméně 1 milion eur. Odchylně od odstavců 2 a 3 nesmí jejich kapitál ve smyslu směrnice 2000/12/ES klesnout pod tuto hranici.2. Instituce elektronických peněz musí mít neustále k dispozici kapitál ve výši nejméně 2 % svých celkových finančních závazků z vydaných elektronických peněz počítaných buď v okamžité výši, nebo ve výši průměru za posledních šest měsíců, podle toho, která částka je vyšší.3. Je-li instituce elektronických peněz činná méně než šest měsíců, počítáno ode dne zahájení činnosti včetně, musí mít k dispozici kapitál ve výši nejméně 2 % svých celkových finančních závazků z vydaných elektronických peněz počítaných buď v okamžité výši, nebo ve výši plánované pro šestiměsíční období. Částka celkových finančních závazků z vydaných elektronických peněz odhadovaná pro šestiměsíční období musí být doložena obchodním plánem případně pozměněným podle požadavků příslušných orgánů.Článek 5Omezení investiční činnosti1. Instituce elektronických peněz musí investovat peněžní prostředky nejméně ve výši svých finančních závazků z vydaných elektronických peněz pouze do těchto aktiv:a) aktiva, která mají podle čl. 43 odst. 1 písm. a) bodů 1), 2), 3) a 4) a čl. 44 odst. 1 směrnice 2000/12/ES nulovou úvěrovou rizikovou váhu a která jsou dostatečně likvidní;b) vklady na viděnou u úvěrových institucí zóny A ve smyslu směrnice 2000/12/ES ac) dluhové instrumenty, kteréi) jsou dostatečně likvidní;ii) nespadají pod odst. 1 písm. a);iii) příslušné orgány uznávají jako kvalifikované pozice ve smyslu čl. 2 odst. 12 směrnice 93/6/ES aiv) byly vydány jinými podniky, než které mají kvalifikovanou účast ve smyslu článku 1 směrnice 2000/12/ES v dané instituci elektronických peněz nebo které musí být uváděny v konsolidovaných účtech těchto podniků.2. Investice uvedené v odst. 1 písm. b) a c) nesmějí převýšit dvacetinásobek kapitálu dané instituce elektronických peněz a musí podléhat omezením nejméně tak přísným, jako jsou omezení uplatňovaná na úvěrové instituce v souladu s hlavou V kapitolou 2 oddílem III směrnice 2000/12/ES.3. K zajištění tržních rizik vyplývajících z vydávání elektronických peněz a z investic zmíněných v odstavci 1 mohou instituce elektronických peněz využívat dostatečně likvidních úrokových a devizových podrozvahových pozic, které mají podobu derivátových nástrojů obchodovaných na kapitálových trzích (tedy ne v přímých obchodech), pokud podléhají požadavkům na denní margin nebo pokud jde o devizové kontrakty s původní splatností nejvýše 14 kalendářních dnů. Použití derivátových nástrojů podle první věty je přípustné pouze tehdy, je-li záměrem plné vyloučení tržních rizik a je-li tohoto záměru v rámci možností dosaženo.4. Členské státy zavedou vhodná omezení tržních rizik, kterým se mohou vystavovat instituce elektronických peněz v souvislosti s investicemi zmíněnými v odstavci 1.5. Pro účely použití odstavce 1 se aktiva ohodnocují pořizovací nebo tržní cenou, podle toho, která je nižší.6. Jestliže hodnota aktiv zmíněných v odstavci 1 klesne pod úroveň finančních závazků z vydaných elektronických peněz, musí příslušné orgány zajistit, aby daná instituce elektronických peněz učinila vhodná opatření k okamžité nápravě této situace. Za tímto účelem a pouze na omezenou dobu mohou příslušné orgány instituci povolit, aby její finanční závazky z vydaných elektronických peněz byly kryty jinými aktivy než těmi, která jsou uvedena v odstavci 1, a to až do výše maximálně 5 % těchto závazků nebo celkového kapitálu instituce.Článek 6Ověřování specifických požadavků příslušnými orgányPříslušné orgány zajistí, aby byly nejméně dvakrát ročně prováděny výpočty prokazující splnění článků 4 a 5, a to buď přímo institucemi elektronických peněz, které je sdělí spolu s jakýmikoli požadovanými dílčími údaji příslušným orgánům, nebo příslušnými orgány s využitím údajů dodaných institucemi elektronických peněz.Článek 7Řádná a obezřetná činnostInstituce elektronických peněz musí mít řádné a obezřetné řízení, administrativní a účetní postupy a dostatečné vnitřní kontrolní mechanismy. Ty by měly odpovídat finančním a nefinančním rizikům, kterým je instituce vystavena, včetně technických a procedurálních rizik a rizik, která vyplývají ze spolupráce s podnikem vykonávajícím provozní nebo pomocné funkce vztahující se k obchodní činnosti instituce.Článek 8Výjimky1. Členské státy mohou povolit svým příslušným orgánům, aby upustily od uplatňování některých nebo všech ustanovení této směrnice a uplatňování směrnice 2000/12/ES na instituce elektronických peněz v případech, kdy buďa) z celkové obchodní činnosti instituce ve smyslu čl. 1 odst. 3 písm. a) této směrnice vyplývají celkové finanční závazky z vydaných elektronických peněz v takové výši, že obvykle nepřekračují 5 milionů eur a nikdy nepřekročí 6 milionů eur, nebob) elektronické peníze vydávané touto institucí jsou přijímány jako platební prostředek pouze jejími dceřinými společnostmi vykonávajícími provozní nebo jiné pomocné funkce týkající se elektronických peněz vydávaných či rozšiřovaných touto institucí, mateřskou společností této instituce nebo dceřinými společnostmi této mateřské společnosti, neboc) elektronické peníze vydávané touto institucí přijímá jako platební prostředek pouze omezené množství podniků, které lze snadno rozeznat podle:i) jejich umístění ve stejných prostorách nebo v jiné omezené oblasti neboii) jejich těsné finanční nebo obchodní vazby na vydávající instituci, jako je např. společný marketingový nebo distribuční plán.Smluvní ujednání, na jejichž základě jsou elektronické peníze vydávány, musí stanovovat, že kapacita elektronického paměťového zařízení, které mají držitelé k dispozici pro provádění plateb, nesmí být vyšší než 150 eur.2. Instituce elektronických peněz, pro kterou byla vydána výjimka ve smyslu odstavce 1, nemůže využívat výhod vzájemného uznávání stanovených směrnicí 2000/12/ES.3. Členské státy požadují, aby každá instituce elektronických peněz, u níž bylo upuštěno od uplatňování této směrnice a směrnice 2000/12/ES, podávala pravidelné zprávy o své činnosti včetně celkové výše závazků souvisejících s elektronickými penězi.Článek 9Ochrana předchozího stavuInstituce elektronických peněz podléhající této směrnici, které zahájily činnost v souladu s předpisy platnými v členském státě, ve kterém mají správní ústředí, před nabytím účinnosti předpisů přijatých k provedení této směrnice, nebo datem uvedeným v čl. 10 odst. 1, podle toho, které nastane dříve, se považují za povolené. Členské státy uloží těmto institucím elektronických peněz povinnost předložit veškeré potřebné informace příslušným orgánům, které posoudí do šesti měsíců od nabytí účinnosti předpisů přijatých k provedení této směrnice, zda tyto instituce splňují požadavky této směrnice, jaká opatření musí být učiněna, aby bylo jejich splnění zajištěno, nebo zda je přiměřené odnětí povolení. Není-li zajištěno splnění požadavků do šesti měsíců od data uvedeného v čl. 10 odst. 1, nemůže po tomto datu instituce elektronických peněz využívat výhod plynoucích ze vzájemného uznávání.Článek 10Provedení1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 27. dubna 2002. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.Článek 11PřezkoumáníKomise předloží nejpozději do 27. dubna 2005 Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování této směrnice, zejména o:- opatřeních na ochranu držitelů elektronických peněz, včetně případné potřeby zavést záruční systém,- kapitálových požadavcích,- výjimkách a- případné potřebě zakázat výplatu úroků z peněžních prostředků přijatých výměnou za elektronické peníze,která bude podle potřeby doplněna návrhem na její změnu.Článek 12Vstup v platnostTato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.Článek 13Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 18. září 2000.Za Evropský parlamentpředsedkyněN. FontaineZa RadupředsedaH. Védrine[1] Úř. věst. C 317, 15.10.1998, s. 7.[2] Úř. věst. C 101, 12.4.1999, s. 64.[3] Úř. věst. C 189, 6.7.1999, s. 7.[4] Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 15. dubna 1999 (Úř. věst. C 219, 30.7.1999, s. 415), potvrzené dne 27. října 1999, společný postoj Rady ze dne 29. listopadu 1999 (Úř. věst. C 26, 28.1.2000, s. 1) a rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 11. dubna 2000 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku). Rozhodnutí Rady ze dne 16. června 2000.[5] Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES ze dne 20. března 2000 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu (Úř. věst. L 126, 26.5.2000, s. 1). Směrnice ve znění směrnice 2000/28/ES (viz strana 37 v tomto čísle Úředního věstníku)[6] Směrnice Rady 93/6/EHS ze dne 15. března 1993 o kapitálové přiměřenosti investičních podniků a úvěrových institucí (Úř. věst. L 141, 11.6.1993, s. 1). Směrnice naposledy pozměněná směrnicí 98/33/ES (Úř. věst. L 204, 21.7.1998, s. 29).[7] Směrnice Rady 91/308/EHS ze dne 10. června 1991 o předcházení zneužití finančního systému k praní peněz (Úř. věst. L 166, 28.6.1991, s. 77).--------------------------------------------------


title: Směrnice Rady 94/57/ES ze dne 22. listopadu 1994, kterou se stanoví společná pravidla a normy pro subjekty pověřené inspekcemi lodí a prohlídkami lodí a pro související činnosti námořní správy

text:
Důležité právní upozornění

|

31994L0057

Úřední věstník L 319 , 12/12/1994 S. 0020 - 0027 Finské zvláštní vydání: Kapitola 7 Svazek 5 S. 0178  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 7 Svazek 5 S. 0178

		Směrnice Rady 94/57/ESze dne 22. listopadu 1994,kterou se stanoví společná pravidla a normy pro subjekty pověřené inspekcemi lodí a prohlídkami lodí a pro související činnosti námořní správyRADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 84 odst. 2 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise [1],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],v souladu s postupem, na který odkazuje článek 189c Smlouvy zakládající Evropské společenství [3],vzhledem k tomu, že Rada v usnesení ze dne 8. června 1993 o společné politice bezpečnosti na moři [4] stanovila za cíl odstranit všechna plavidla nesplňující normy z vod Společenství a označila za přednostní činnosti Společenství pro zajištění účinného a jednotného uplatňování mezinárodních pravidel tím, že se vypracují společné normy pro klasifikační společnosti;vzhledem k tomu, že bezpečnost a zabránění znečištění moří lze účinně posílit přísným dodržováním mezinárodních úmluv, rezolucí a předpisů při sledování cíle volného pohybu služeb;vzhledem k tomu, že kontrola souladu lodí s mezinárodními normami týkajícími se bezpečnosti a zabránění znečištění moří je v pravomoci států vlajky a států přístavu;vzhledem k tomu, že členské státy jsou příslušné pro vydávání mezinárodních osvědčení o bezpečnosti a zabránění znečištění na základě úmluv jako například SOLAS 74, Úmluva o nákladové značce (Load Lines 66) a MARPOL 73/78, a pro uplatňování ustanovení těchto úmluv;vzhledem k tomu, že v souladu s těmito úmluvami mohou všechny členské státy v různém rozsahu pověřit různé technické subjekty ověřováním souladu a mohou na tyto subjekty přenést vydávání odpovídajících bezpečnostních osvědčení;vzhledem k tomu, že ve světě velké množství klasifikačních společností nezajišťuje dostatečné provádění pravidel ani spolehlivost při jednání jménem správy, neboť nemají vytvořeny příslušné systémy ani dostatek zkušeností, na které by se mohly spolehnout a které by jim umožnily vykonávat povinnosti vysoce profesionálním způsobem;vzhledem k tomu, že nelze samostatným postupem členských států uspokojivě dosáhnout cíle, aby klasifikační společnosti byly schopny dodržet příslušné normy, a že toho může snáze dosáhnout Společenství;vzhledem k tomu, že je vhodné postupovat prostřednictvím směrnic Rady, které stanoví minimální kritéria pro uznávání subjektů, přičemž ponechávají vlastní postup uznávání, prováděcí pravidla a uplatňování směrnice na členských státech;vzhledem k tomu, že normy EN 45004 a EN 29001 ve spojení s normami Mezinárodního sdružení klasifikačních společností (IACS) vytvářejí přiměřenou záruku kvality činnosti těchto subjektů;vzhledem k tomu, že vydávání osvědčení o bezpečném rádiovém vybavení nákladní lodě lze svěřit soukromým subjektům, které disponují dostatečně zkušeným a kvalifikovaným personálem;vzhledem k tomu, že subjekty, které si přejí být uznány pro účely této směrnice, musí předložit členským státům úplné informace a důkazy o splnění uvedených minimálních kritérií a členské státy uvědomí Komisi a ostatní členské státy o všech jimi uznaných subjektech;vzhledem k tomu, že Komise může subjektům, které nesplňují kritéria minimálního počtu a prostornosti klasifikovaných plavidel a minimálního počtu inspektorů stanovená v příloze této směrnice, ale splňují všechna ostatním kritéria, udělit uznání na dobu tří let; že by těmto subjektům mělo být uznání po uplynutí tří let prodlouženo, pokud nadále splňují stejná kritéria; že platnost tříletého uznání by měla být omezena na žádající členský stát a na dané období;vzhledem k tomu, že vytvoření vnitřního trhu zahrnuje volný pohyb služeb, a tedy subjektům splňujícím soubor společných kritérií zaručujících jejich profesionalitu a spolehlivost nelze bránit v poskytování služeb v rámci Společenství, pokud se některý členský stát rozhodne na ně přenést statutární povinnosti; že však členský stát může omezit počet subjektů, kterým poskytne oprávnění, v souladu se svými objektivně a transparetně vymezenými potřebami, které podléhají kontrole prováděné Komisí prostřednictvím příslušných výborů;vzhledem k tomu, že zavedení zásady volného pohybu služeb lodní inspekce a dohledu by mohlo být postupné, ale nemělo by přesáhnout stanovené lhůty;vzhledem k tomu, že pro zajištění úplného souladu s mezinárodními bezpečnostními pravidly je nezbytné těsnější zapojení správy do inspekce lodí a do vydávání odpovídajících osvědčení i tehdy, když členské státy spoléhají na subjekty mimo státní správu vykonávající statutární povinnosti; že je tudíž vhodné vytvořit těsnou spolupráci mezi správami a těmito subjekty, což může vyžadovat místní zastoupení subjektu na území členského státu, jehož jménem jedná;vzhledem k tomu, že je třeba zřídit výbor regulativní povahy, který bude nápomocen Komisi v úsilí zajistit účinné uplatňování stávajících norem pro bezpečnost na moři a pro ochranu životního prostředí, přičemž zohlední ratifikační postupy členských států;vzhledem k tomu, že Komise musí jednat postupem podle článku 13, aby řádně zohlednila pokrok na mezinárodním fóru a aktualizovala minimální kritéria;vzhledem k tomu, že Komise v souladu s článkem 13 rozhodne na základě informací o činnosti subjektů jednajících jménem členských států, jež jí poskytují členské státy v souladu s článkem 11, zda požádá členské státy, aby zrušily uznání subjektů, které již nesplňují soubor společných minimálních kritérií;vzhledem k tomu, že členským státům musí být nicméně ponechána možnost pozastavit oprávnění udělené určitému subjektu z důvodu vážného ohrožení bezpečnosti nebo životního prostředí; že Komise musí neprodleně rozhodnout uvedeným postupem o nutnosti zrušit opatření členského státu;vzhledem k tomu, že by každý členský stát měl pravidelně hodnotit činnost subjektů, které jednají jeho jménem, a poskytovat Komisi a ostatním členským státům přesné informace o jejich činnosti;vzhledem k tomu, že členské státy jako správci přístavů musí zvyšovat bezpečnost a zabránění znečištění ve vodách Společenství pomocí přednostních inspekcí plavidel nesoucích osvědčení od subjektů, které nesplňují společná kritéria, a tím zajišťovaly, že plavidla plující pod vlajkou třetí země nebudou posuzována příznivěji;vzhledem k tomu, že výbor by měl rozhodovat postupem III A stanoveným v článku 2 rozhodnutí Rady 87/373/EHS ze dne 13. července 1987 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [5];vzhledem k tomu, že klasifikační společnosti musí aktualizovat a prosazovat své technické normy za účelem harmonizace bezpečnostních předpisů a zajišťovat jednotné uplatňování mezinárodních pravidel v rámci Společenství;vzhledem k tomu, že v současné době neexistují jednotné mezinárodní normy, které by všechny lodi musely ve stadiu stavby a během celé své životnosti splňovat, pokud jde o trup, strojní a elektrická zařízení a řídicí systémy; že tyto normy lze stanovit v souladu s předpisy uznaných klasifikačních společností nebo v souladu s rovnocennými normami, které přijmou správy členských států postupem stanoveným směrnicí Rady 83/189/EHS ze dne 28. března 1983 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů [6],PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Tato směrnice stanoví opatření pro členské státy a subjekty zabývající se inspekcí lodí, dohledem nad nimi a vydáváním lodních osvědčení v souladu s mezinárodními úmluvami o bezpečnosti na moři a o zabránění znečištění životního prostředí, a zároveň podporuje cíl volného pohybu služeb. Tento postup zahrnuje rozvoj a uplatňování bezpečnostních požadavků pro trup, strojní a elektrické zařízení a řídicí systémy lodí, na které se vztahují mezinárodní úmluvy.Článek 2Pro účely této směrnice se:a) "lodí"  rozumí plavidlo, na které se vztahují mezinárodní úmluvy;b) "lodí plující pod vlajkou členského státu"  rozumí loď registrovaná v některém členském státě a plující pod jeho vlajkou v souladu s jeho právními předpisy, včetně lodí registrovaných v rejstříku Euros, jakmile jej schválí Rada. Lodě neodpovídající této definici se považují za lodě plující pod vlajkou třetí země;c) "inspekcí a dohledem"  rozumějí inspekce a dohled, které mezinárodní úmluvy stanoví jako povinné;d) "mezinárodními úmluvami"  rozumějí Mezinárodní úmluva o bezpečnosti lidského života na moři z roku 1974, Mezinárodní úmluva o nákladové značce z roku 1966 a Mezinárodní úmluva o zabránění znečištění z lodí z roku 1973/78, včetně protokolů a změn těchto úmluv a souvisejících předpisů, které jsou závazné ve všech členských státech, ve zněné platném ke dni přijetí této směrnice;e) "subjektem"  rozumí klasifikační společnost nebo jiný soukromý subjekt, který pro správu provádí hodnocení bezpečnosti lodí;f) "uznaným subjektem"  rozumí subjekt uznaný v souladu s článkem 4;g) "oprávněním"  rozumí akt, kterým členský stát uděluje oprávnění uznanému subjektu nebo na něj přenáší pravomoci;h) "osvědčením"  rozumí osvědčení vydané členským státem nebo jeho jménem v souladu s mezinárodními úmluvami;i) "osvědčením o klasifikaci"  rozumí doklad vydaný klasifikační společností, který osvědčuje konstrukční a mechanickou způsobilost lodi k určitému použití nebo služby v souladu s pravidly a předpisy společnosti;j) "osvědčením o bezpečném rádiovém vybavení nákladní lodě"  rozumí osvědčení zavedené revidovaným předpisem SOLAS 74/78 o rádiovém provozu přijatým Mezinárodní námořní organizací (IMO); tento pojem zahrnuje na přechodné období končící dne 1. února 1999 osvědčení o bezpečném radiotelegrafickém vybavení nákladní lodě a osvědčení o bezpečném radiotelefonním vybavení nákladní lodě;k) "sídlem"  rozumí statutární sídlo, ústřední správa nebo hlavní provozovna subjektu.Článek 31. Při převzetí odpovědnosti a povinností podle mezinárodních úmluv členské státy zajistí, aby jejich příslušné správy byly schopny zabezpečit účinné uplatňování ustanovení mezinárodních úmluv, zejména pokud jde o inspekci lodí a dohled nad nimi a o vydávání osvědčení a osvědčení o udělení výjimky.2. Pokud členský stát rozhoduje pro účely odstavce 1 ve vztahu k lodím plujícím pod jeho vlajkou:i) o udělení oprávnění nebo částečného oprávnění subjektů k provádění inspekcí nebo dohledu v souvislosti s osvědčeními, včetně osvědčení určených k posouzení souladu s článkem 14, a případně k vydání nebo obnovení souvisejících osvědčení, neboii) zda se má spolehnout na subjekty, že budou provádět úplné nebo částečné inspekce a dohled podle bodu i),svěří tyto povinnosti pouze uznaným subjektům.Příslušná správa ve všech případech schvaluje první vydání osvědčení o udělení výjimky.Pro osvědčení o bezpečném rádiovém vybavení nákladní lodě však lze tyto povinnosti svěřit soukromému subjektu uznanému příslušnou správou, který má dostatečně zkušený a kvalifikovaný personál k samostatnému provádění zvláštních bezpečnostních vyhodnocení v oboru radiokomunikací.3. Tento článek se nevztahuje na vydávání osvědčení pro specifické položky námořního zařízení.Článek 41. Členské státy mohou uznat pouze subjekty, které splňují kritéria stanovená v příloze této směrnice. Tyto subjekty předloží členským státům, od kterých žádajíuznání, veškeré informace a doloží splnění těchto kritérií. Členské státy vhodným způsobem sdělí subjektům rozhodnutí o uznání.2. Každý členský stát uvědomí Komisi a ostatní členské státy o jím uznaných subjektech.3. Členské státy mohou podat Komisi žádost o uznání na dobu tří let pro subjekty, které splňují všechna kritéria uvedená v příloze, kromě kritérií stanovených v bodech 2 a 3 oddílu "Všeobecné podmínky" přílohy.Toto uznání se uděluje postupem podle článku 13. Platnost uznání je omezena na členské státy, které o uznání požádaly.4. Všechny uznané subjekty jsou důkladně sledovány výborem zřízeným podle článku 7, a to také s ohledem na rozhodnutí o prodloužení uznání subjektům uvedením v odstavci 3. Při rozhodnutí o prodloužení uznání se neberou v úvahu kritéria stanovená v bodech 2 a 3 oddílu "Všeobecné podmínky" přílohy. Omezení účinků uznání podle odstavce 3 se nadále nepoužije.5. Komise vypracuje a aktualizuje seznam subjektů oznámených členskými státy v souladu s odstavci 1, 3 a 4. Seznam se zveřejňuje v Úředním věstníku Evropských společenství.Článek 51. Při uplatňování čl. 3 odst. 2 bodu i) neodmítnou členské státy v zásadě žádnému uznanému subjektu se sídlem ve Společenství oprávnění vykonávat dotyčné povinnosti, s výhradou článků 6 a 11. Mohou však omezit počet subjektů, kterým udělí oprávnění v souladu s potřebami státu, pokud pro to mají transparentní a objektivní důvody. Na žádost členského státu přijme Komise postupem podle článku 13 vhodná opatření.2. Odchylně může Komise dočasně do 31. prosince 1997 vyjmout členské státy z působnosti odstavce 1.3. Aby mohl členský stát oprávnit subjekt se sídlem ve třetí zemi k výkonu povinností podle článku 3 nebo jejich části, může žádat, aby tato třetí země uznala na základě vzájemnosti uznané subjekty, které mají sídlo ve Společenství.Článek 61. Členské státy, které se rozhodnou jednat podle čl. 3 odst. 2, vytvoří pracovní vztahy mezi svou příslušnou správou a subjekty jednajícími jejich jménem.2. Pracovní vztahy jsou upraveny formalizovanou písemnou a nediskriminační smlouvou nebo rovnocenným právním nástrojem, jenž stanoví specifické úkoly a funkce přejímané subjekty a stanoví alespoň:- ustanovení stanovená v příloze II rezoluce IMO A.739 (18) o zásadách pro uznávání subjektů jednajících jménem správy, ve znění platném ke dni přijetí této směrnice,- pravidelný audit, prováděný správou nebo nestranným vnějším subjektem určeným správou pro kontrolu povinností, které subjekty provádějí jejím jménem,- možnost namátkové a podrobné inspekce lodí,- oznamování základních informací o klasifikovaném loďstvu, změnách třídy nebo snížení třídy lodí.3. Smlouva nebo rovnocenný právní nástroj může vyžadovat, aby uznaný subjekt měl místní zastoupení na území členského státu, jehož jménem vykonává povinnosti podle článku 3. Tento požadavek může splňovat místní zastoupení takové právní povahy, aby mělo právní subjektivitu podle právních předpisů členského státu a spadalo do pravomoci jeho vnitrostátních soudů.4. Každý členský stát poskytne Komisi přesné informace o pracovních vztazích vytvořených podle tohoto článku. Komise poté uvědomí ostatní členské státy.Článek 7Komisi je nápomocen výbor složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise. Výbor svolává Komise nejméně jednou za rok a kdykoliv je to nezbytné v případě pozastavení oprávnění uděleného některému subjektu členským státem podle článku 10.Výbor přijme svůj jednací řád.Článek 81. Tato směrnici může být změněna postupem podle článku 13 za účelem:- uplatňování následných změn mezinárodních právních předpisů a rezolucí podle čl. 2 písm. d) a čl. 6 odst. 2, které vstoupily v platnost,- aktualizace kritérií stanovených v příloze, s ohledem zejména na související rozhodnutí IMO.2. Po přijetí nových právních nástrojů nebo protokolů k úmluvám podle čl. 2 odst. d) rozhodne Rada na návrh Komise o podrobném plánu ratifikace těchto nových právních nástrojů nebo protokolů, přičemž zohlední parlamentní postupy členských států, jakož i příslušné postupy v rámci IMO a zajišťuje jejich jednotné a současné používání ve členských státech.Článek 91. Každý členský stát může být postupem podle článku 13 vyzván, aby případně odebral uznání uznaným subjektům uvedeným v článku 4, které již nesplňují kritéria stanovená v příloze.2. Při přípravě návrhů rozhodnutí o věcech uvedených v odstavci 1 zohlední Komise zprávy a informace podle článků 11 a 12. Při přípravě navrhovaných opatření věnuje Komise zvláštní pozornost záznamům subjektů o činnosti v oblasti zajišťování bezpečnosti a zabránění znečištění. Návrhy rozhodnutí o věcech uvedených v odstavci 1 předkládá Komise také výboru z vlastního podnětu nebo na žádost některého členského státu.Článek 10Členský stát může bez ohledu na kritéria uvedená v příloze, pokud usoudí, že některý uznaný subjekt nemůže být nadále oprávněn vykonávat povinnosti podle článku 3 jeho jménem, toto oprávnění pozastavit.V tom případě se použijí tyto postupy:a) členský stát neprodleně uvědomí Komisi a ostatní členské státy o svém rozhodnutí a odůvodní je;b) Komise přezkoumá, zda je pozastavení oprávnění odůvodněno vážným ohrožením bezpečnosti nebo životního prostředí;c) Komise postupem podle článku 13 uvědomí členský stát, zda je rozhodnutí pozastavit oprávnění odůvodněné vážným ohrožením bezpečnosti nebo životního prostředí, a není-li tomu tak, požádá členský stát, aby pozastavení zrušil.Článek 111. Každý členský stát se přesvědčí, zda uznané subjekty jednající jeho jménem pro účely čl. 3 odst. 2 skutečně vykonávají úkoly podle uvedeného článku ke spokojenosti příslušné správy a zda tyto subjekty splňují kritéria stanovená v příloze. Může tak učinit přímým sledováním uznaných subjektů příslušnou správou, nebo v případě subjektů se sídlem v jiném členském státě tím, že se spolehne na odpovídající sledování těchto subjektů správou jiného členského státu.2. Každý členský stát vykonává toto sledování jednou za dva roky a podá ostatním členským státům a Komisi zprávu o jeho výsledcích nejpozději do 31. března každého roku následujícího po roce, pro který bylo splnění požadavků hodnoceno.3. Pokud členský stát pro účely výkonu tohoto úkolu rozhodne spoléhat na kontrolu provedenou jiným členským státem, poskytne zprávu nejpozději do 30. června každého roku následujícího po roce pro který bylo splnění požadavků hodnoceno.4. Členské státy předají Komisi a ostatním členským státům všechny informace podstatné pro posouzení činnosti subjektů.Článek 121. Při výkonu inspekčních práv a povinností státu přístavu členské státy:a) zajistí, aby s loděmi plujícími pod vlajkou třetího státu nebylo zacházeno příznivěji než s loděmi plujícími pod vlajkou členského státu. Proto je skutečnost, že lodní osvědčení a osvědčení o klasifikaci vydal subjekt, který nesplňuje kritéria uvedená v příloze, s výjimkou subjektů uznaných v souladu s čl. 4 odst. 3 a 4, považována za jedno ze základních kritérií pro výběr lodí k inspekci;b) přijmou vhodná opatření, pokud lodě nesplňují mezinárodně schválené normy, a oznámí Komisi a sekretariátu úmluvy o státní přístavní inspekci, pokud zjistí, že subjekty, které jednají jménem státu vlajky, vydaly platné osvědčení lodi, která nesplňuje odpovídající požadavky mezinárodních úmluv, nebo pokud zjistí jakýkoliv nedostatek lodě, která má platné osvědčení o klasifikaci, jež se týká prvků, na které se vztahuje toto osvědčení.2. Každý členský stát vede záznamy o činnosti subjektů, které jednají jménem států vlajky. Tyto záznamy jsou každý rok aktualizovány a rozdány ostatním členským státům a Komisi.Článek 13Pro záležitosti uvedené v čl. 4 odst. 3 a 4, čl. 5 odst. 1, článcích 8, 9 a 10 a čl. 14 odst. 2 se použije tento postup:a) Zástupce Komise předloží výboru uvedenému v článku 7 návrh opatření, která mají být přijata.b) Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl. 148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise. Hlasům zástupců členských států je přidělena váha podle uvedeného článku. Předseda nehlasuje.c) Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru..d) Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata. Rada se usnese kvalifikovanou většinou. Pokud se Rada neusnese do tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.Článek 141. Každý členský stát zajistí, aby lodi plující pod jeho vlajkou byly stavěny a udržovány v souladu s požadavky na trup, strojní a elektrické zařízení a na řídicí systémy stanovenými uznaným subjektem.2. Členský stát může rozhodnout o použití pravidel, která považuje za rovnocenná s pravidly uznaného subjektu, pouze pokud to ihned oznámí Komisi v souladu s postupem stanoveným ve směrnici 83/189/EHS a ostatním členským státům a pokud ani Komise, ani žádný členský stát proti těmto pravidlům nevznesou námitky a neshledají je postupem podle článku 13 nerovnocenným.Článek 151. Uznané subjekty se vzájemně pravidelně konzultují, aby zachovaly rovnocennost svých technických norem a jejich uplatňování. Předkládají Komisi pravidelné zprávy o základním vývoji norem.2. Uznané subjekty musí projevovat vůli ke spolupráci se správami státní přístavní kontroly, jedná-li o loď jimi klasifikovanou, zejména k usnadnění nápravy hlášených nedostatků nebo jiných nesrovnalostí.3. Uznané subjekty poskytnou správě všechny podstatné informace o změnách třídy nebo o snížení třídy plavidel.4. Uznané subjekty nevydají osvědčení lodi, které byla snížena nebo změněna třída z bezpečnostních důvodů, dokud nekonzultuje příslušnou správu státu vlajky za účelem určení, zda je nezbytná úplná inspekce.Článek 161. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 1995.2. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.3. Členské státy neprodleně sdělí Komisi znění všech vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice. Komise o nich uvědomí ostatní členské státy.Článek 17Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 22. listopadu 1994.Za RadupředsedaM. WISSMANN[1] Úř. věst. C 167, 18.6.1993, s. 13.[2] Úř. věst. C 34, 2.2.1994, s. 14.[3] Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 9. března 1994 (Úř. věst. C 91, 28.3.1994, s. 9), společný postoj Rady ze dne 19. září 1994 (Úř. věst. C 301, 27.10.1994, s. 75) a rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 16. listopadu 1994 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku).[4] Úř. věst. C 271, 7.10.1993, s. 1.[5] Úř. věst. L 197, 18.7.1987, s. 33.[6] Úř. věst. L 109, 26.4.1983, s. 8. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí 94/10/ES (Úř. věst. L 100, 19.4.1994, s. 30).--------------------------------------------------PŘILOHAMINIMÁLNÍ KRITÉRIA PRO SUBJEKTY PODLE ČLÁNKU 3A. VŠEOBECNÉ PODMÍNKY1. Uznané subjekty musí být schopné doložit rozsáhlé zkušenosti při posuzování návrhů a konstrukce obchodních lodí.2. Subjekt by měl klasifikovat nejméně 1000 zaoceánských plavidel (přes 100 BRT) s celkovou hrubou prostorností nejméně 5 milionů BRT.3. Subjekt musí zaměstnávat technický personál úměrně počtu klasifikovaných plavidel. Aby se vyhovělo požadavkům uvedeným v odstavci 2, je potřeba nejméně 100 samostatných inspektorů.4. Subjekt by měl mít ucelená pravidla a předpisy pro návrh, konstrukci a pravidelné kontroly obchodních lodí, které jsou zveřejněné a průběžně se aktualizují a zdokonalují v programech výzkumu a vývoje.5. Subjekt by měl mít svůj každoročně zveřejňovaný registr plavidel.6. Subjekt by neměl být řízen majiteli nebo staviteli lodí nebo jinými subjekty obchodně zapojenými do výroby, vybavování, oprav nebo provozu lodí. Subjekt by neměl být svými příjmy podstatným způsobem závislý na jednom obchodním podniku.B. ZVLÁŠTNÍ PODMÍNKY1. Subjekt má:a) kvalifikovaný personál, který zajišťuje technické, řídící, podpůrné a výzkumné funkce odpovídající zadaným úkolům a klasifikovaným plavidlům a je také schopen zajišťovat vývoj kapacit a dodržování pravidel a nařízení;b) celosvětové pokrytí vlastním samostatným technickým personálem nebo kompletním technickým personálem prostřednictvím jiných uznaných subjektů.2. Subjekt se řídí etickým kodexem.3. Subjekt je řízen a spravován tak, aby byla zajištěna důvěrnost informací požadovaných správou.4. Subjekt je připraven poskytovat správě podstatné informace.5. Vedení subjektu vymezovalo a doložilo svou politiku, cíle a závazky směřující k co nejvyšší kvalitě a zajistilo, že je tato politika chápána, prováděna a udržována na všech úrovních subjektu.6. Subjekt vyvíjí, zavádí a udržuje účinný vnitřní systém kvality založený na příslušných hlediscích mezinárodně uznávaných norem kvality, který je v souladu s normou EN 45004 (inspekční subjekty) a normou EN 29001, jak je vykládají požadavky systému osvědčení kvality IACS, a který mimo jiné zajišťuje, že:a) jsou systematicky vytvářena a zachovávána pravidla a předpisy subjektu,b) pravidla a předpisy subjektu jsou dodržovány,c) jsou dodrženy požadavky statutární práce, ke které je subjekt oprávněn,d) jsou vymezeny a doloženy odpovědnost, oprávnění a vzájemné vztahy zaměstnanců, jejichž práce má vliv na kvalitu služeb subjektu,e) všechny práce se provádějí za kontrolovaných podmínek,f) existuje systém dohledu, který sleduje činnost a práci prováděnou inspektory a technickým a administrativním personálem zaměstnávaným přímo subjektem,g) požadavky na hlavní statutární práci, pro kterou je subjekt oprávněn, jsou uplatňovány nebo kontrolovány pouze samostatnými inspektory subjektu nebo samostatnými inspektory jiných uznaných subjektů,h) existuje systém zajištění kvalifikace inspektorů a nepřetržité aktualizace jejich znalostí,i) jsou uchovávány záznamy, které prokazují dosažení požadovaných norem v oblastech, ve kterých jsou poskytovány služby, a účinné fungování systému kvality,j) na všech místech je zaveden komplexní systém plánovaných a dokumentovaných auditů všech činností ovlivňujících kvalitu.7. Subjekt musí prokázat schopnost:a) vyvíjet a aktualizovat úplný a dostatečný soubor vlastních pravidel a nařízení pro trup lodi, strojní a elektrická zařízení a řídicí systémy, který dosahuje kvality mezinárodně uznávaných technických norem, na základě kterých se mohou vydávat osvědčení podle úmluvy SOLAS a osvědčení o bezpečném vybavení osobní lodě (pokud jde o vhodnost lodní konstrukce a základní strojní systémy) a osvědčení o nákladové značce (pokud jde o pevnost lodi);b) provádět všechny inspekce a dohled, které požadují mezinárodní úmluvy pro vydání osvědčení, včetně způsobů hodnocení, s využitím kvalifikovaného personálu, uplatňováním a udržováním systému řízení bezpečnosti jak na pobřeží, tak na palubě lodí, pro účely osvědčení.8. Subjekt podléhá ověření vlastního systému kvality, které provádí nezávislý sbor složený z auditorů uznaných správou státu, ve kterém má tento subjekt sídlo.9. Subjekt musí umožnit zástupcům správy a dalších dotčených osob účast na vývoji svých pravidel a nařízení.--------------------------------------------------


title: Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/84/ES ze dne 19. ledna 2001 o úpravě letního času

text:
Avis juridique important

|

32000L0084

Official Journal L 031 , 02/02/2001 P. 0021 - 0022

SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2000/84/ESze dne 19. ledna 2001o úpravě letního časuEVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise[1],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru[2],v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy[3],vzhledem k těmto důvodům:(1) Osmá směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/44/ES ze dne 22. července 1997 o úpravě letního času[4] zavedla ve všech členských státech společná data a hodiny začátku a konce letního času v letech 1998, 1999, 2000 a 2001.(2) Vzhledem k tomu, že členské státy uplatňují úpravu letního času, je pro fungování vnitřního trhu důležité, aby bylo pro začátek a konec období letního času stanoveno společné datum a čas v celém Společenství.(3) Vzhledem k tomu, že členské státy považují na nejvhodnější období letního času trvající od konce března do konce října, je vhodné, aby toto období bylo zachováno.(4) Řádný chod některých odvětví, nejen dopravy a spojů, ale i jiných průmyslových odvětví, vyžaduje stálé a dlouhodobé plánování. Úprava letního času by proto měla být stanovena na neurčitou dobu. Článek 4 směrnice 97/44/ES v tomto ohledu stanoví, že úpravu letního času použitelnou od roku 2002 mají Evropský parlament a Rada přijmout do 1. ledna 2001.(5) Z důvodů srozumitelnosti a přesnosti informací by měl být každých pět let zveřejněn časový plán pro zavádění letního času po dobu pěti následujících let.(6) Uplatňování této směrnice by navíc mělo být sledováno prostřednictvím zprávy o dopadu těchto ustanovení na všechna dotčená odvětví, která by měla být předložena Evropskému parlamentu, Radě a Hospodářskému a sociálnímu výboru. Zpráva by měla být vypracována na základě informací, které zpřístupní Komisi jednotlivé členské státy s dostatečným předstihem, aby mohla zprávu předložit ve stanovené lhůtě.(7) Vzhledem k tomu, že úplné harmonizace časových plánů pro letní čas s cílem usnadnit dopravu a spoje nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto jich může lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity uvedené v článku 5 Smlouvy. Tato směrnice nepřekračuje rámec toho, co je k dosažení těchto cílů nezbytné.(8) Ze zeměpisných důvodů by se společná úprava letního času neměla vztahovat na zámořská území členských států,PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:Článek 1Pro účely této směrnice se "obdobím letního času" rozumí období roku, během nějž jsou hodiny posunuty o 60 minut vpřed oproti zbytku roku.Článek 2Od roku 2002 začíná období letního času v každém členském státě o 1.00 hodině ranní světového času (GMT) vždy poslední neděli v březnu.Článek 3Od roku 2002 končí období letního času v každém členském státě o 1.00 hodině ranní světového času (GMT) vždy poslední neděli v říjnu.Článek 4Komise zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství[5]poprvé při vyhlášení této směrnice a poté každých pět let sdělení obsahující časový plán s daty, ke kterým bude období letního času začínat a končit v následujících pěti letech.Článek 5Komise podá Evropskému parlamentu, Radě a Hospodářskému a sociálnímu výboru zprávu o dopadu této směrnice na dotčená odvětví nejpozději dne 31. prosince 2007.Zprávu vypracuje na základě informací zpřístupněných Komisi jednotlivými členskými státy nejpozději dne 30. dubna 2007.Komise případně předloží s ohledem na závěry zprávy vhodné návrhy.Článek 6Tato směrnice se nevztahuje na zámořská území členských států.Článek 7Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 2001. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.Článek 8Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.Článek 9Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 19. ledna 2001.Za Evropský parlament Za Radupředsedkyně předsedaN. FONTAINE B. RINGHOLM[1] Úř. věst. C 337, 28.11.2000, s. 136.[2] Stanovisko ze dne 29. listopadu 2000 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku).[3] Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 12. prosince 2000 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku) a rozhodnutí Rady ze dne 20. prosince 2000.[4] Úř. věst. L 206, 1.8.1997, s. 62.[5] Úř. věst. C 35, 2. 2. 2001.


title: Směrnice Komise 2006/33/ES ze dne  20. března 2006 , kterou se mění směrnice 95/45/ES, pokud jde o žluť SY FCF (E 110) a oxid titaničitý (E 171)   (Text s významem pro EHP)

text:
               21.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 82/10

         SMĚRNICE KOMISE 2006/33/ES
   ze dne 20. března 2006,
   kterou se mění směrnice 95/45/ES, pokud jde o žluť SY FCF (E 110) a oxid titaničitý (E 171)
   (Text s významem pro EHP)
   KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
   s ohledem na směrnici Rady 89/107/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se potravinářských přídatných látek povolených pro použití v potravinách určených k lidské spotřebě (1), a zejména na čl. 3 odst. 3 písm. a) uvedené směrnice,
   po konzultaci s Evropským úřadem pro bezpečnost potravin,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Směrnice Komise 95/45/ES ze dne 26. července 1995, kterou se stanoví specifická kritéria pro čistotu týkající se barviv pro použití v potravinách (2), stanoví kritéria pro čistotu barviv uvedených ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 94/36/ES ze dne 30. června 1994 o barvivech pro potraviny (3).

               (2)

               Žluť SY FCF (E 110) je povolena podle směrnice 94/36/ES jako barvivo pro použití v určitých potravinách. Podle vědeckých důkazů se za určitých okolností může při výrobě žluti SY FCF vytvářet jako nečistota Sudan I (1-(fenylazo)-2-naftalenol). Sudan I je nepovolené barvivo a nežádoucí látka v potravinách. Její přítomnost ve žluti SY FCF by proto měla být omezena na množství nižší než mez detekce, tj. 0,5 mg/kg. Kritéria pro čistotu žluti SY FCF (E 110) by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.

               (3)

               Specifikace a analytické techniky pro přídatné látky uvedené v Codex Alimentarius vypracovaném Společným výborem odborníků FAO a WHO pro potravinářské přídatné látky (JECFA) by měly být zohledněny. JECFA zahájila provádění systematického programu, který nahrazuje zkoušku těžkých kovů (jako např. olovo) ve všech stávajících specifikacích pro potravinářské přídatné látky odpovídajícími hodnotami pro jednotlivé dotyčné kovy. Tyto hodnoty pro žluť SY FCF (E 110) by proto měly být odpovídajícím způsobem změněny.

               (4)

               Oxid titaničitý (E 171) je povolen podle směrnice 94/36/ES jako barvivo pro použití v určitých potravinách. Oxid titaničitý lze vyrábět v krystalických modifikacích jako anatas nebo rutil. Destičková forma rutilového oxidu titaničitého se od anatasové formy liší strukturou a optickými vlastnostmi (perleťovostí). Z technologických důvodů se rutilový oxid titaničitý v destičkové formě používá jako barvivo v potravinách a v potahových vrstvách tablet u doplňků stravy. Dne 7. prosince 2004 uvedl Evropský úřad pro bezpečnost potravin, že používání rutilového oxidu titaničitého v destičkové či amorfní podobě nepředstavuje žádné bezpečnostní riziko. Kritéria pro čistotu oxidu titaničitého (E 171) by proto měla být změněna, aby se vztahovala jak na anatasovou, tak na rutilovou formu látky.

               (5)

               Směrnice 95/45/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.

               (6)

               Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,

         PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
   Článek 1
   Příloha směrnice 95/45/ES se mění v souladu s přílohou této směrnice.
   Článek 2
   1.   Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 10. dubna 2007. Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi ustanoveními těchto předpisů a této směrnice.
   Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
   2.   Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
   Článek 3
   Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
   Článek 4
   Tato směrnice je určena členským státům.

      V Bruselu dne 20. března 2006.

            Za Komisi

         Markos KYPRIANOU

            člen Komise

      (1)  Úř. věst. L 40, 11.2.1989, s. 27. Směrnice naposledy pozměněná nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1882/2003 (Úř. věst. L 284, 31.10.2003, s. 1).

      (2)  Úř. věst. L 226, 22.9.1995, s. 1. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí 2004/47/ES (Úř. věst. L 113, 20.4.2004, s. 24).

      (3)  Úř. věst. L 237, 10.9.1994, s. 13. Směrnice ve znění nařízení (ES) č. 1882/2003.

      PŘÍLOHA
      Část B přílohy směrnice 95/45/ES se mění takto:

                  1.

                  Znění týkající se žluti SY FCF (E 110) se nahrazuje tímto:

                              „E 110 ŽLUŤ SY FCF

                                 Synonyma

                              CI potravinářská žluť 3, oranžová žluť S

                                 Definice

                              Žluť SY FCF se v zásadě skládá z 2-hydroxy-1-(4-sulfonanofenylazo) naftalen-6-sulfonanu disodného a vedlejších barevných látek dohromady s chloridem sodným a/nebo síranem sodným jako základními nebarevnými složkami.
                              Žluť SY FCF se popisuje jako sodná sůl. Jsou povoleny také vápenaté a draselné soli.

                              Třída

                              Monoazo

                              Číslo C.I.

                              15985

                              EINECS

                              220-491-7

                              Chemické názvy

                              2-hydroxy-1-(4-sulfonanofenylazo) naftalen-6-sulfonan disodný

                              Chemický vzorec

                              C16H10N2Na2O7S2

                              Molekulová hmotnost

                              452,37

                              Obsah

                              Ne méně než 85 % barevných látek celkem, vypočteno jako sodná sůl
                              E1 %
                                 1 cm 555 při cca 485 nm ve vodném roztoku o pH 7

                                 Popis

                              Oranžovočervený prášek nebo zrnka

                              Identifikace

                                          A.

                                          Spektrometrie

                              Maximum ve vodě při cca 485 nm při pH 7

                                          B.

                                          Oranžový roztok ve vodě

                              Čistota

                              Látky nerozpustné ve vodě

                              Ne více než 0,2 %

                              Vedlejší barevné látky

                              Ne více než 5,0 %

                              1-(fenylazo)-2-naftalenol (Sudan I)

                              Ne více než 0,5 mg/kg

                              Organické sloučeniny jiné než barevné látky:

                              4-aminobenzen-1-sulfonová kyselina
                              3-hydroxynaftalen-2,7-disulfonová kyselina
                              6-hydroxynaftalen-2-sulfonová kyselina
                              7-hydroxynaftalen-1,3-disulfonová kyselina
                              4,4′-diazoaminodi(benzen sulfonová kyselina)
                              6,6-oxydi(naftalen-2-sulfonová kyselina)

                              Celkem ne více než 0,5 %

                              Nesulfonované primární aromatické aminy

                              Ne více než 0,01 % (vypočteno jako anilin)

                              Látky extrahovatelné etherem

                              Ne více než 0,2 % v neutrálním prostředí

                              Arzen

                              Ne více než 3 mg/kg

                              Olovo

                              Ne více než 2 mg/kg

                              Rtuť

                              Ne více než 1 mg/kg

                              Kadmium

                              Ne více než 1 mg/kg“

                  2.

                  Znění týkající se oxidu titaničitého (E 171) se nahrazuje tímto:

                              „E 171 OXID TITANIČITÝ

                                 Synonyma

                              CI bílý pigment 6

                                 Definice

                              Oxid titaničitý v zásadě sestává z čistého oxidu titaničitého (modifikace anatas a/nebo rutil), který může být pokryt malými množstvími aluminy a/nebo oxidu křemičitého pro vylepšení technologických vlastností výrobku.

                              Třída

                              Anorganická

                              Číslo C.I.

                              77891

                              EINECS

                              236-675-5

                              Chemické názvy

                              Oxid titaničitý

                              Chemický vzorec

                              TiO2

                              Molekulová hmotnost

                              79,88

                              Obsah

                              Ne méně než 99 % bez zahrnutí aluminy a oxidu křemičitého

                                 Popis

                              Bílý až lehce zbarvený prášek

                              Identifikace

                              Rozpustnost

                              Nerozpustný ve vodě a organických rozpouštědlech. Pomalu se rozpouští v kyselině fluorovodíkové a v horké koncentrované kyselině sírové.

                              Čistota

                              Úbytek hmotnosti sušením

                              Ne více než 0,5 % (105 °C, 3 hodiny)

                              Ztráta vypálením

                              Ne více než 1,0 % bez zahrnutí těkavých látek (800 °C)

                              Oxid hlinitý a/nebo oxid křemičitý

                              Celkem ne více než 2,0 %

                              Látky rozpustné v 0,5 N HCl

                              Ne více než 0,5 % bez zahrnutí oxidu hlinitého a oxidu křemičitého, a kromě toho pro výrobky obsahující oxid hlinitý a/nebo oxid křemičitý ne více než 1,5 % v prodávaném výrobku.

                              Látky rozpustné ve vodě

                              Ne více než 0,5 %

                              Kadmium

                              Ne více než 1 mg/kg

                              Antimon

                              Ne více než 50 mg/kg při úplném rozpuštění

                              Arzen

                              Ne více než 3 mg/kg při úplném rozpuštění

                              Olovo

                              Ne více než 10 mg/kg při úplném rozpuštění

                              Rtuť

                              Ne více než 1 mg/kg při úplném rozpuštění

                              Zinek

                              Ne více než 50 mg/kg při úplném rozpuštění“


title: Směrnice Komise 2010/70/EU ze dne 28. října 2010 , kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS, pokud jde o datum konce platnosti zařazení účinné látky karbendazim do přílohy I  Text s významem pro EHP

text:
               29.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 283/27

         SMĚRNICE KOMISE 2010/70/EU
   ze dne 28. října 2010,
   kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS, pokud jde o datum konce platnosti zařazení účinné látky karbendazim do přílohy I
   (Text s významem pro EHP)
   EVROPSKÁ KOMISE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
   s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (1), a zejména na čl. 6 odst. 1 druhý pododstavec druhou odrážku uvedené směrnice,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Směrnicí Komise 2006/135/ES (2) byl karbendazim zařazen jako účinná látka do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS. Toto zařazení končí dnem 31. prosince 2010.

               (2)

               Na základě žádosti lze zařazení účinné látky obnovit na období nepřesahující deset let. Dne 6. srpna 2007 Komise obdržela od oznamovatele žádost týkající se obnovení zařazení pro uvedenou účinnou látku.

               (3)

               Dne 10. ledna 2008 oznamovatel předložil členskému státu zpravodaji, Německu, na podporu své žádosti technickou dokumentaci. Německo předložilo návrh nové hodnotící zprávy dne 27. července 2009. Evropský úřad pro bezpečnost potravin poté provedl přezkoumání, které bylo dokončeno dne 30. dubna 2010.

               (4)

               Vzhledem k tomu, že není možné postup obnovení dokončit před datem ukončení platnosti zařazení karbendazimu a jelikož byla žádost o obnovení podána včas, mělo by být v souladu s čl. 5 odst. 5 směrnice 91/414/EHS uděleno obnovení na dobu nezbytnou k dokončení uvedeného postupu.

               (5)

               Směrnice 91/414/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.

               (6)

               Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,

         PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
   Článek 1
   V příloze I směrnice 91/414/EHS v řádku č. 149 (Karbendazim (bez uvedení stereochemie) č. CAS 10605-21-7 č. CIPAC 263) v šestém sloupci (Konec platnosti zařazení) se slova „31. prosince 2010“ nahrazují slovy „13. června 2011“.
   Článek 2
   Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 31. prosince 2010. Neprodleně sdělí Komisi jejich znění a srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
   Použijí tyto předpisy ode dne 1. ledna 2011.
   Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
   Článek 3
   Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
   Článek 4
   Tato směrnice je určena členským státům.

      V Bruselu dne 28. října 2010.

            Za Komisi

         José Manuel BARROSO

            předseda

      (1)  Úř. věst. L 230, 19.8.1991, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 349, 12.12.2006, s. 37.


title: Směrnice Rady ze dne 20. prosince 1985, kterou se v důsledku přistoupení Španělska a Portugalska zavádí technické úpravy veterinárních směrnic 64/432/EHS, 64/433/EHS, 77/99/EHS, 77/504/EHS, 80/217/EHS a 80/1095/EHS

text:
Důležité právní upozornění

|

31985L0586

Úřední věstník L 372 , 31/12/1985 S. 0044 - 0045 Španělské zvláštní vydání: Kapitola 03 Svazek 40 S. 0111  Portugalské zvláštní vydání Kapitola 03 Svazek 40 S. 0111  Finské zvláštní vydání: Kapitola 3 Svazek 20 S. 0074  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 3 Svazek 20 S. 0074

		Směrnice Radyze dne 20. prosince 1985,kterou se v důsledku přistoupení Španělska a Portugalska zavádí technické úpravy veterinárních směrnic 64/432/EHS, 64/433/EHS, 77/99/EHS, 77/504/EHS, 80/217/EHS a 80/1095/EHS(85/586/EHS)RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,s ohledem na akt o přistoupení Španělska a Portugalska, a zejména na článek 396 uvedeného aktu,s ohledem na návrh Komise,vzhledem k tomu, že z důvodu přistoupení Španělska a Portugalska je třeba doplnit seznam laboratoří vytvořený předpisy Společenství, totiž směrnicí Rady 64/432/EHS ze dne 26. června 1964 o veterinárních otázkách obchodu se skotem a prasaty uvnitř Společenství [1], naposledy pozměněnou směrnicí 85/320/ EHS [2], a směrnicí Rady 80/217/EHS ze dne 22. ledna 1980, kterou se zavádějí opatření Společenství pro tlumení klasického moru prasat [3], naposledy pozměněnou směrnicí 84/645/ EHS [4];vzhledem k tomu, že je vhodné upravit osvědčení Společenství pro obchod se živým skotem a prasaty a označování zdravotní nezávadnosti čerstvého masa a masných výrobků; že se tato úprava týká směrnice 64/432/EHS, směrnice Rady 64/433/EHS ze dne 26. června 1964 o hygienických otázkách obchodu s čerstvým masem uvnitř Společenství [5], naposledy pozměněné směrnicí 85/325/EHS [6], a směrnice Rady 77/99/EHS ze dne 21. prosince 1976 o hygienických otázkách obchodu s masnými výrobky uvnitř Společenství [7], naposledy pozměněné směrnicí 85/328/EHS [8];vzhledem k tomu, že směrnici Rady 77/504/EHS ze dne 25. července 1977 o čistokrevném plemenném skotu [9], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Řecka [10], je třeba změnit za účelem zohlednění odchylky stanovené pro Portugalsko v článku 343 aktu o přistoupení z roku 1985;vzhledem k tomu, že je třeba v souladu s postupem Společenství stanovit zdolávací opatření, k jejichž používání bude Portugalsko a Španělsko vyzváno za účelem eradikace klasického moru prasat; že směrnici Rady 80/1095/EHS ze dne 11. listopadu 1980, kterou se stanoví podmínky, za nichž se může území Společenství stát prostým klasického moru prasat a prostým klasického moru prasat [11], naposledy pozměněnou směrnicí 81/47/ EHS [12], je třeba za tímto účelem upravit;vzhledem k tomu, že s ohledem na přistoupení Španělska a Portugalska je třeba doplnit definici pojmu "region", jak je uvedena ve směrnici 64/432/EHS;vzhledem k tomu, že podle čl. 2 odst. 3 smlouvy o přistoupení Španělska a Portugalska mohou orgány Společenství před přistoupením přijmout opatření uvedená v článku 396 aktu o přistoupení, přičemž tato opatření vstupují v platnost pouze s výhradou vstupu v platnost uvedené smlouvy a dnem, kdy uvedená smlouva vstoupí v platnost,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Směrnice 64/432/EHS se mění takto:1. V čl. 2 bodu o) se doplňují nové odrážky, které znějí:"— Španělsko: Provincia,— Portugalsko: pevninská část: distrito a zbývající části území Portugalska: região autonóma".2. V příloze B odstavci 12 se doplňují nové body, které znějí:"k) Španělsko — Laboratorio de Sanidad y Producción Animal, Granada,l) Portugalsko — Laboratório Nacional de Investigação Veterinária — Lisboa".3. V příloze C se v odstavci A.9 se doplňují nové body, které znějí:"k) Španělsko — Centro Nacional de Brucelosis de Murcia,l) Portugalsko — Laboratório Nacional de Investigação Veterinária — Lisboa".4. V příloze F se v poznámce pod čarou 4 vzoru I doplňují nové body, které znějí:"Španělsko: Inspector Veterinario;Portugalsko: Inspector veterinário".5. V příloze F se v poznámce pod čarou 5 vzoru II doplňují nové body, které znějí:"ve Španělsku: Inspector Veterinario;v Portugalsku: Inspector veterinário".6. V příloze F se v poznámce pod čarou 4 vzoru III doplňují nové body, které znějí:"ve Španělsku: Inspector Veterinario;v Portugalsku: Inspector veterinário".7. V příloze F se v poznámce pod čarou 5 vzoru IV doplňují nové body, které znějí:"ve Španělsku: Inspector Veterinario;v Portugalsku: Inspector veterinário".8. V příloze G se v odstavci A.2 doplňují nové body, které znějí:"j) Španělsko: — Laboratorio de Sanidad y Producción Animal de Barcelona;k) Portugalsko: — Laboratório Nacional de Investigação Veterinária — Lisboa".Článek 2V příloze I kapitole X odst. 49 písm. a) směrnice 64/433/EHS se v první odrážce doplňují slova "– ESP – P,".Článek 3V příloze A kapitole VII směrnice 77/99/EHS se v odst. 33 písm. a) první odrážce za "E" vkládají slova "ESP – P".Článek 4V článku 2 směrnice 77/504/EHS se doplňuje nový odstavec, který zní:"Portugalsku se však povoluje nejpozději do 31. prosince 1990 zachovat dovozní omezení týkající se skotu, jak je popsáno v první odrážce předcházejícího odstavce, pokud příslušná plemena nejsou zahrnuta na seznamu plemen v Portugalsku povolených. Portugalsko oznámí Komisi a členským státům seznam povolených plemen."Článek 5V seznamu vnitrostátních laboratoří pro mor prasat se v příloze II směrnice 80/217/EHS doplňují nové body, které znějí:"Španělsko: Laboratorio de Sanidad y Producción Animal de BarcelonaPortugalsko: Laboratório Nacional de Investigação Veterinária — Lisboa".Článek 6Směrnice 80/1095/EHS se mění takto:1. V čl. 3 odst. 2 se doplňuje nový pododstavec, který zní:"Stejným postupem se před 1. červencem 1986 stanoví statut Portugalska a Španělska s cílem zavedení takových zdolávacích opatření, která jsou vhodná vzhledem k tamější situaci."2. V čl. 12 odst. 2 se doplňují slova:"a v případě Portugalska a Španělska před 1. červencem 1992."Článek 7S výhradou vstupu smlouvy o přistoupení Španělska a Portugalska v platnost uvedou členské státy nejpozději do 1. ledna 1986 v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.Článek 8Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 20. prosince 1985.Za RadupředsedaR. Steichen[1] Úř. věst. 121, 29.7.1964, s. 1977/64.[2] Úř. věst. L 168, 28.6.1985, s. 36.[3] Úř. věst. L 47, 21.2.1980, s. 11.[4] Úř. věst. L 339, 27.12.1984, s. 33.[5] Úř. věst. 121, 29.7.1964, s. 2012/64.[6] Úř. věst. L 168, 28.6.1985, s. 47.[7] Úř. věst. L 26, 31.1.1977, s. 85.[8] Úř. věst. L 168, 28.6.1985, s. 50.[9] Úř. věst. L 206, 12.8.1977, s. 8.[10] Úř. věst. L 291, 19.11.1979, s. 17.[11] Úř. věst. L 325, 1.12.1980, s. 5.[12] Úř. věst. L 186, 8.7.1981, s. 20.--------------------------------------------------