title: Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/78/ES ze dne 13. července 2009 o stojanech dvoukolových motorových vozidel (Text s významem pro EHP)

text:
               3.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 231/8

      SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2009/78/ES
   ze dne 13. července 2009
   o stojanech dvoukolových motorových vozidel
   (kodifikované znění)
   (Text s významem pro EHP)
   EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
   s ohledem na návrh Komise,
   s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
   v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy (2),
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Směrnice Rady 93/31/EHS ze dne 14. června 1993 o stojanech dvoukolových motorových vozidel (3) byla několikrát podstatně změněna (4). Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti by měla být uvedená směrnice kodifikována.

               (2)

               Směrnice 93/31/EHS je jednou ze zvláštních směrnic pro postup ES schvalování typu stanovený směrnicí Rady 92/61/EHS ze dne 30. června 1992 o schvalování typu dvoukolových a tříkolových motorových vozidel, která byla nahrazena směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/24/ES ze dne 18. března 2002 o schvalování typu dvoukolových a tříkolových motorových vozidel (5), a stanoví technické požadavky na konstrukci dvoukolových motorových vozidel z hlediska stojanů. Tyto technické požadavky se týkají sbližování právních předpisů členských států tak, aby umožnily použití postupu ES schvalování typu stanoveného směrnicí 2002/24/ES na každý typ vozidla. Proto se ustanovení směrnice 2002/24/ES o systémech, konstrukčních částech a samostatných technických celcích vozidel vztahují na tuto směrnici.

               (3)

               Jelikož cíle této směrnice, totiž udílení dílčího ES schválení typu dvoukolového motorového vozidla z hlediska ručních držadel pro spolujezdce, nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto jej může být z důvodu rozsahu a účinků zamýšlené činnosti lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.

               (4)

               Touto směrnicí by neměly být dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení zmíněných směrnic ve vnitrostátním právu a jejich použitelnost uvedených v části B přílohy II,

         PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
   Článek 1
   Tato směrnice se vztahuje na stojany všech typů dvoukolových motorových vozidel uvedených v článku 1 směrnice 2002/24/ES.
   Článek 2
   Postupy pro udělení dílčího ES schválení typu dvoukolového motorového vozidla z hlediska stojanu a podmínky volného pohybu takových vozidel jsou stanoveny v kapitolách II a III směrnice 2002/24/ES.
   Článek 3
   Změny nezbytné pro přizpůsobení požadavků přílohy I technickému pokroku se přijímají postupem podle čl. 18 odst. 2 směrnice 2002/24/ES.
   Článek 4
   1.   Členské státy nesmějí z důvodů týkajících se stojanů

               —

               odmítnout udělit ES schválení typu pro určitý typ dvoukolového vozidla ani

               —

               zakázat registraci, prodej nebo uvedení do provozu dvoukolových vozidel,

         jestliže jejich stojany splňují požadavky této směrnice.
   2.   Členské státy odmítnou udělit ES schválení typu pro každý nový typ dvoukolového vozidla z důvodů týkajících se stojanů, jestliže nejsou splněny požadavky této směrnice.
   3.   Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
   Článek 5
   Směrnice 93/31/EHS ve znění směrnic uvedených v části A přílohy II se zrušuje, aniž jsou dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení zmíněných směrnic ve vnitrostátním právu a jejich použitelnost uvedených v části B přílohy II.
   Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze III.
   Článek 6
   Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
   Použije se ode dne 1. ledna 2010.
   Článek 7
   Tato směrnice je určena členským státům.

      V Bruselu dne 13. července 2009.

            Za Evropský parlament

            předseda

         H.-G. PÖTTERING

            Za Radu

            předseda

         E. ERLANDSSON

      (1)  Úř. věst. C 234, 30.9.2003, s. 20.

      (2)  Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 25. září 2007 (Úř. věst. C 219 E, 28.8.2008, s. 66) a rozhodnutí Rady ze dne 7. července 2009.

      (3)  Úř. věst. L 188, 29.7.1993, s. 19.

      (4)  Viz část A přílohy II.

      (5)  Úř. věst. L 124, 9.5.2002, s. 1.

      PŘÍLOHA I
      1.   DEFINICE
      Pro účely této směrnice se rozumí:

                  1.1

                  „stojanem“ zařízení, které je pevně přichyceno k vozidlu a je schopno udržet vozidlo ve svislé (nebo téměř svislé) parkovací poloze, když je řidič opustí;

                  1.2

                  „podpěrným stojanem“ stojan, který při vysunutí nebo vyklopení do pracovní polohy podpírá vozidlo pouze na jedné straně, přičemž obě kola zůstávají v dotyku s povrchem vozovky;

                  1.3

                  „středovým stojanem“ stojan, který po vyklopení do pracovní polohy podpírá vozidlo tak, že vytváří jedno nebo více míst styku vozidla a povrchu vozovky na obou stranách od střední podélné roviny vozidla;

                  1.4

                  „příčným sklonem tt“ sklon vyjádřený v procentech pro daný povrch vozovky, přičemž průsečnice střední podélné roviny vozidla a povrchu vozovky je kolmá k přímce maximálního sklonu (obrázek 1);

                  1.5

                  „podélným sklonem lt“ sklon vyjádřený v procentech pro daný povrch vozovky, přičemž střední podélná rovina vozidla je rovnoběžná s osou maximálního sklonu (obrázek 2);

                  1.6

                  „střední podélnou rovinou vozidla“ podélná rovina souměrnosti zadního kola vozidla.

            2.   OBECNÉ POŽADAVKY

                  2.1

                  Všechna dvoukolová vozidla musí být vybavena alespoň jedním stojanem, který je udrží ve stálé poloze, jestliže vozidla stojí (např. při parkování) a nejsou přidržována v této poloze osobou nebo vnějšími prostředky. Vozidla se zdvojenými koly nemusí být vybavena stojany, ale musí splňovat požadavky bodu 6.2.2, jsou-li v parkovací poloze (parkovací brzda v činnosti).

                  2.2

                  Stojan musí být buď podpěrného, nebo středového, nebo obojího typu.

                  2.3

                  Je-li stojan výkyvný okolo spodní části vozidla nebo pod vozidlem, musí se vnější okraj/okraje tohoto stojanu při sklápění do sklopné, resp. jízdní polohy sklápět směrem k zádi vozidla.

            3.   ZVLÁŠTNÍ POŽADAVKY
      3.1   Podpěrné stojany

      3.1.1   Podpěrné stojany musí:

                  3.1.1.1

                  být schopny podpírat vozidlo takovým způsobem, aby byla zachována jeho boční stabilita, stojí-li vozidlo na vodorovném povrchu nebo na svahu, a aby je nebylo možno dále snadno naklánět (a přitom se neotáčelo kolem bodu podpěry zajišťované podpěrným stojanem) nebo aby se vozidlo nedalo příliš snadno postavit do svislé polohy nebo za ni (a přitom se nepřevrhlo na opačnou stranu, než je podpěrný stojan);

                  3.1.1.2

                  být schopny podpírat vozidlo takovým způsobem, aby byla zachována stabilita, je-li vozidlo zaparkováno na svahu podle bodu 6.2.2;

                  3.1.1.3

                  být schopny se automaticky vrátit do zatažené/sklopné, resp. jízdní polohy:

                              3.1.1.3.1

                              vrátí-li se vozidlo do normální (svislé) jízdní polohy
                              nebo

                              3.1.1.3.2

                              v důsledku toho, že řidič úmyslně posunuje vozidlo směrem dopředu po prvním styku podpěrného stojanu s vozovkou;

                  3.1.1.4

                  nehledě na požadavky stanovené v bodě 3.1.1.3 být zkonstruovány a vyrobeny tak, aby se automaticky nesklopily v případě, že se nečekaně změní úhel naklonění vozidla (např. je-li vozidlo mírně posunuto třetí osobou nebo nárazem větru způsobeným vozidlem jedoucím okolo):

                              3.1.1.4.1

                              jsou-li vysunuty/vyklopeny nebo jsou v parkovací poloze,

                              3.1.1.4.2

                              je-li vozidlo nakloněno tak, že se vnější konec podpěrného stojanu dotýká země,
                              a

                              3.1.1.4.3

                              je-li vozidlo ponecháno bez dozoru v parkovací poloze.

            3.1.2   Požadavky stanovené v bodě 3.1.1.3 neplatí v případě, že je vozidlo zkonstruováno tak, že nemůže být poháněno svým motorem, pokud je vysunut/vyklopen podpěrný stojan.
      3.2   Středové stojany

      3.2.1   Středové stojany musí:

                  3.2.1.1

                  být schopny podpírat vozidlo tak, aby byla zaručena jeho stabilita v případě, že se jedno nebo obě kola dotýkají povrchu vozovky nebo že se žádné z kol tohoto povrchu nedotýká:

                              3.2.1.1.1

                              na vodorovném opěrném povrchu,

                              3.2.1.1.2

                              v opřené poloze,

                              3.2.1.1.3

                              na svahu podle bodu 6.2.2;

                  3.2.1.2

                  být schopny se automaticky sklopit dozadu do sklopené, resp. jízdní polohy:

                              3.2.1.2.1

                              pohybuje-li se vozidlo vpřed tak, že dochází ke zvednutí středového stojanu z vozovky.

            3.2.2   Požadavky stanovené v bodě 3.2.1.2 neplatí v případě, že je vozidlo zkonstruováno tak, že nemůže být poháněno svým motorem, pokud je vyklopen středový stojan.
      4.   OSTATNÍ POŽADAVKY

                  4.1

                  Vozidla mohou být navíc vybavena světelným sdělovačem, který je zřetelně viditelný pro řidiče sedícího v jízdní poloze a který se při zapnutí zapalování rozsvítí a nezhasne, dokud stojan není v zatažené/sklopené, resp. jízdní poloze.

                  4.2

                  Všechny stojany musí být vybaveny zádržným systémem, který je drží v zatažené/sklopené, resp. jízdní poloze. Systém se může skládat buď:

                              —

                              ze dvou nezávislých zařízení, jako např. ze dvou samostatných pružin nebo z jedné pružiny a jednoho zádržného mechanismu, např. svorky,
                              nebo

                              —

                              z jednoho zařízení, které musí být schopno bezporuchového provozu při nejméně:

                                          —

                                          10 000 normálních pracovních cyklech, je-li vozidlo vybaveno dvěma stojany,
                                          nebo

                                          —

                                          15 000 normálních pracovních cyklech, je-li vozidlo vybaveno pouze jedním stojanem.

            5.   ZKOUŠKY STABILITY
      5.1   Aby bylo možné určit schopnost stojanů udržet vozidlo ve stabilní poloze podle specifikace v bodech 3 a 4, zkouší se následující:
      5.2   Stav vozidla

                  5.2.1

                  Vozidlo musí být podrobeno zkoušce při pohotovostní hmotnosti.

                  5.2.2

                  Pneumatiky musí být nahuštěné na tlak doporučený jejich výrobcem pro tento stav.

                  5.2.3

                  V převodovce musí být zařazen neutrál, v automatické převodovce „parkovací“ poloha, pokud je.

                  5.2.4

                  Je-li vozidlo vybaveno parkovací brzdou, musí být tato brzda v činnosti.

                  5.2.5

                  Řízení musí být v uzamčené poloze. Je-li řízení uzamykatelné při natočení buď doleva, nebo doprava, musí se zkoušet v obou polohách.

            5.3   Zkušební vozovka

                  5.3.1

                  Pro zkoušky podle bodu 6.1 se použije vodorovná vozovka s tvrdým povrchem, suchá a bez zrn písku.

            5.4   Zkušební zařízení

                  5.4.1

                  Pro zkoušky podle bodu 6.2 se použije parkovací plošina.

                  5.4.2

                  Parkovací plošina musí mít plochý povrch obdélníkového tvaru a musí být schopna unést vozidlo bez viditelného prohnutí.

                  5.4.3

                  Povrch parkovací plošiny musí mít odpovídající protiskluzové vlastnosti, aby vozidlo při zkouškách s náklonem nebo podepřením nemohlo sklouznout z povrchu podložky.

                  5.4.4

                  Parkovací plošina musí být navržena tak, aby mohla zajistit alespoň příčný sklon tt a podélný sklon lt podle bodu 6.2.2.

            6.   POSTUP ZKOUŠKY
      6.1   Stabilita na vodorovném povrchu vozovky
         (zkouška podle bodu 3.1.1.4)

                  6.1.1

                  Vozidlo se umístí na zkušební vozovce a podpěrný stojan se vysune nebo vyklopí do parkovací polohy, vozidlo se na něj postaví.

                  6.1.2

                  Vozidlo se nakloní tak, aby se úhel tvořený střední podélnou rovinou a povrchem vozovky zvětšil o 3 stupně (nakloněním vozidla směrem ke svislici).

                  6.1.3

                  Při tomto pohybu nesmí dojít k automatickému návratu podpěrného stojanu do zatažené/sklopené, resp. jízdní polohy.

            6.2   Stabilita na skloněném povrchu
         (zkoušky související s body 3.1.1.1, 3.1.1.2, 3.2.1.1.2 a 3.2.1.1.3)

                  6.2.1

                  Vozidlo se umístí na parkovací plošině, podpěrný a středový stojan jsou samostatně vysunuté/vyklopené nebo v parkovací poloze a vozidlo spočívá na stojanu.

                  6.2.2

                  Parkovací plošina se nakloní do minimálního příčného sklonu tt a poté samostatně do minimálního podélného sklonu lt podle této tabulky:

                              Sklon

                              Podpěrný stojan

                              Středový stojan

                              Moped

                              Motocykl

                              Moped

                              Motocykl

                              tt (vlevo a vpravo)

                              5 %

                              6 %

                              6 %

                              8 %

                              lt z kopce

                              5 %

                              6 %

                              6 %

                              8 %

                              lt do kopce

                              6 %

                              8 %

                              12 %

                              14 %

                        Viz obrázky 1a, 1b a 2.

                  6.2.3

                  Je-li vozidlo na nakloněné parkovací plošině a spočívá na středovém stojanu a pouze na jednom kole a může zůstat v této poloze na středovém stojanu s předním nebo zadním kolem ve styku s povrchem plošiny, musí být shora popsané zkoušky prováděny pouze s vozidlem spočívajícím na středovém stojanu a zadním kole, za předpokladu, že jsou splněny ostatní požadavky stanovené v tomto bodě.

                  6.2.4

                  Je-li parkovací plošina nakloněna v kterémkoli z požadovaných úhlů a jsou-li náležitě splněny výše uvedené požadavky, musí vozidlo zůstat stabilní.

                  6.2.5

                  Alternativně lze parkovací plošinu naklonit do požadovaných úhlů dříve, než je na ni umístěno vozidlo.

         Obrázek 1a

         Příčný sklon

         Obrázek 1b

         Příčný sklon

         Obrázek 2

         Podélný sklon směrem do kopce

         Podélný sklon směrem z kopce

         Dodatek 1

            Informační dokument pro typ dvoukolového motorového vozidla z hlediska stojanů

         (přikládá se k žádosti o dílčí ES schválení typu, pokud je podávána odděleně od žádosti o ES schválení typu vozidla)
         Pořadové číslo (přiděleno žadatelem): …
         Žádost o dílčí ES schválení typu dvoukolového motorového vozidla z hlediska stojanů musí obsahovat informace stanovené v následujících bodech přílohy II směrnice 2002/24/ES:

                     —

                     část 1 oddíl A body:

                                 —

                                 0.1,

                                 —

                                 0.2,

                                 —

                                 0.4 až 0.6,

                                 —

                                 2.1,

                                 —

                                 2.1.1;

                     —

                     část 1 oddíl B bod:

                                 —

                                 1.3.1.

         Dodatek 2

      PŘÍLOHA II
      ČÁST A

         Zrušená směrnice a její následná změna

      (uvedená v článku 5)

                  Směrnice Rady 93/31/EHS

                  (Úř. věst. L 188, 29.7.1993, s. 19).

                  Směrnice Komise 2000/72/ES

                  (Úř. věst. L 300, 29.11.2000, s. 18).

            ČÁST B

         Lhůty pro provedení ve vnitrostátním právu a použitelnost

      (uvedené v článku 5)

                  Směrnice

                  Lhůta pro provedení

                  Den použitelnosti

                  93/31/EHS

                  14. prosince 1994

                  14. června 1995 (1)

                  2000/72/ES

                  31. prosince 2001

                  1. ledna 2002 (2)

         (1)  V souladu s čl. 4 odst. 1 třetím pododstavcem směrnice 93/31/EHS:

         „Ode dne uvedeného v prvním pododstavci nesmějí členské státy z důvodů týkajících se stojanů zakázat první uvedení vozidel, která vyhovují této směrnici, do provozu.“

      Uvedeným dnem je 14. prosinec 1994; viz čl. 4 odst. 1 první pododstavec směrnice 93/31/EHS.

         (2)  V souladu s článkem 2 směrnice 2000/72/ES:

         „1.   Od 1. ledna 2002 nesmějí členské státy z důvodů týkajících se stojanů

                     —

                     odmítnout udělit ES schválení typu pro určitý typ dvoukolového vozidla nebo

                     —

                     zakázat registraci, prodej nebo uvedení do provozu dvoukolových vozidel,

               jestliže jejich stojany splňují požadavky směrnice 93/31/EHS ve znění této směrnice.
         2.   Od 1. července 2002 členské státy odmítnou udělit ES schválení typu pro každý nový typ dvoukolového vozidla z důvodů týkajících se stojanů, jestliže nejsou splněny požadavky směrnice 93/31/EHS ve znění této směrnice.“

      PŘÍLOHA III

         SROVNÁVACÍ TABULKA

                  Směrnice 93/31/EHS

                  Směrnice 2000/72/ES

                  Tato směrnice

                  Články 1, 2 a 3

                  Články 1, 2 a 3

                  Čl. 4 odst. 1

                  —

                  Čl. 2 odst. 1

                  Čl. 4 odst. 1

                  Čl. 2 odst. 2

                  Čl. 4 odst. 2

                  Čl. 4 odst. 2

                  Čl. 4 odst. 3

                  —

                  Článek 5

                  —

                  Článek 6

                  Článek 5

                  Článek 7

                  Příloha

                  Příloha I

                  Dodatek 1

                  Dodatek 1

                  Dodatek 2

                  Dodatek 2

                  —

                  Příloha II

                  —

                  Příloha III


title: Směrnice Rady 2005/47/ES ze dne 18. července 2005 o dohodě mezi Společenstvím evropských železnic (CER) a Evropskou federací pracovníků v dopravě (ETF) o některých aspektech pracovních podmínek mobilních pracovníků poskytujících interoperabilní přeshraniční služby v železniční dopravě#Dohoda mezi Evropskou federací pracovníků v dopravě (ETF) a Společenstvím evropských železnic (CER) o některých aspektech pracovních podmínek mobilních pracovníků poskytujících interoperabilní přeshraniční služby

text:
               27.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 195/15

      SMĚRNICE RADY 2005/47/ES
   ze dne 18. července 2005
   o dohodě mezi Společenstvím evropských železnic (CER) a Evropskou federací pracovníků v dopravě (ETF) o některých aspektech pracovních podmínek mobilních pracovníků poskytujících interoperabilní přeshraniční služby v železniční dopravě
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 139 odst. 2 této smlouvy,
   s ohledem na návrh Komise,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Tato směrnice je v souladu se základními právy a zásadami stanovenými v Listině základních práv Evropské unie a směřuje k zajištění úplného dodržování jejího článku 31, v němž se stanoví, že každý pracovník má právo na pracovní podmínky respektující jeho zdraví, bezpečnost a důstojnost a na stanovení maximální přípustné pracovní doby, na denní a týdenní odpočinek a na každoroční placenou dovolenou.

               (2)

               Sociální partneři mohou v souladu s čl. 139 odst. 2 Smlouvy společně požádat, aby dohody uzavřené na úrovni Společenství byly provedeny rozhodnutím Rady na návrh Komise.

               (3)

               Rada přijala směrnici 93/104/ES ze dne 23. listopadu 1993 o některých aspektech úpravy pracovní doby (1). Železniční doprava byla jedním z odvětví činnosti, která byla z oblasti působnosti uvedené směrnice vyňata. Evropský parlament a Rada přijaly směrnici 2000/34/ES (2), kterou se mění směrnice Rady 93/104/ES, aby se její oblast působnosti rozšířila na odvětví a činnosti z ní původně vyňaté.

               (4)

               Evropský parlament a Rada přijaly směrnici 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby (3), kterou se kodifikovala a zrušila směrnice 93/104/ES.

               (5)

               Směrnice 2003/88/ES stanoví, že se lze odchýlit od jejích článků 3, 4, 5, 8 a 16 pro osoby pracující v železniční dopravě, které tráví svou pracovní dobu ve vlaku.

               (6)

               Společenství evropských železnic (CER) a Evropská federace pracovníků v dopravě (ETF) informovaly Komisi, že si přejí zahájit jednání v souladu s čl. 139 odst. 1 Smlouvy.

               (7)

               Tyto organizace uzavřely dne 27. ledna 2004 dohodu o některých aspektech pracovních podmínek mobilních pracovníků poskytujících interoperabilní přeshraniční služby (dále jen „dohoda“).

               (8)

               Dohoda obsahovala společnou žádost, aby Komise dohodu provedla rozhodnutím Rady na návrh Komise v souladu s čl. 139 odst. 2 Smlouvy.

               (9)

               Směrnice 2003/88/ES se vztahuje na mobilní pracovníky poskytující interoperabilní přeshraniční služby, pokud tato směrnice a dohoda k ní připojená neobsahuje zvláštní ustanovení.

               (10)

               Pro účely článku 249 Smlouvy je vhodným nástrojem pro provedení této dohody směrnice.

               (11)

               Jelikož s ohledem na dotvoření vnitřního trhu v odvětví železniční dopravy a na hospodářskou soutěž v tomto odvětví nemůže být cílů této směrnice, totiž ochrany zdraví a bezpečnosti, dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.

               (12)

               Rozvoj odvětví evropské železniční dopravy vyžaduje podrobné sledování role současných i nových účastníků tohoto odvětví s cílem zajistit harmonický rozvoj v celém Společenství. Evropský sociální dialog v této oblasti by měl být schopen tento vývoj odrážet a co nejlépe jej zohledňovat.

               (13)

               Tato směrnice ponechává členským státům možnost definovat ty pojmy dohody, které sama blíže nevymezuje, v souladu s vnitrostátními právními předpisy a zvyklostmi, jako je tomu u jiných směrnic v oblasti sociální politiky používajících obdobné pojmy, pokud jsou použité definice v souladu s dohodou.

               (14)

               Komise vypracovala návrh směrnice v souladu se svým sdělením ze dne 20. května 1998 nazvaným „Přizpůsobit a podporovat sociální dialog na úrovni Společenství“ s ohledem na reprezentativnost smluvních stran a soulad každého ustanovení dohody s právem; podepsané strany jsou dostatečně reprezentativní, aby mohly zastupovat mobilní pracovníky železnic poskytující interoperabilní přeshraniční služby provozované železničními podniky.

               (15)

               Komise vypracovala návrh směrnice v souladu s čl. 137 odst. 2 Smlouvy, který stanoví, že směrnice v sociální oblasti by neměly „ukládat žádná správní, finanční ani právní omezení bránící zakládání a rozvoji malých a středních podniků“.

               (16)

               Tato směrnice a dohoda stanoví minimální normy; členské státy nebo sociální partneři by měli mít možnost zachovat v platnosti nebo zavést příznivější ustanovení.

               (17)

               Komise uvědomila Evropský parlament, Evropský hospodářský a sociální výbor a Výbor regionů a zaslala jim návrh směrnice o provádění dohody.

               (18)

               Evropský parlament přijal usnesení o dohodě sociálních partnerů dne 26. května 2005.

               (19)

               Provedení dohody přispěje k dosažení cílů stanovených v článku 136 Smlouvy.

               (20)

               V souladu s odstavcem 34 interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů (4) budou členské státy vyzvány, aby jak pro sebe, tak v zájmu Společenství vypracovaly vlastní tabulky, z nichž bude co nejvíce patrný vztah mezi touto směrnicí a prováděcími opatřeními, a tyto tabulky zveřejnily,

         PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
   Článek 1
   Účelem této směrnice je provedení dohody o některých aspektech pracovních podmínek mobilních pracovníků poskytujících interoperabilní přeshraniční služby, uzavřené dne 27. ledna 2004 mezi Společenstvím evropských železnic (CER) a Evropskou federací pracovníků v dopravě (ETF).
   Znění dohody je připojeno v příloze této směrnice.
   Článek 2
   1.   Členské státy mohou zachovat v platnosti nebo zavést příznivější ustanovení, než jaká stanoví tato směrnice.
   2.   Provádění této směrnice za žádných okolností neodůvodňuje pokles obecné úrovně ochrany pracovníků v oblastech, na které se tato směrnice vztahuje. Právo členských států nebo sociálních partnerů přijímat s ohledem na vývoj okolností právní nebo smluvní úpravu, která se liší od úpravy platné ke dni přijetí této směrnice, není dotčeno, jsou-li zachovány minimální požadavky stanovené touto směrnicí.
   Článek 3
   Aniž jsou dotčena ustanovení dohody o sledování a hodnocení podepsanými stranami, předloží Komise, po konzultaci se sociálními partnery na evropské úrovni, Evropskému parlamentu a Radě do 27. července 2011 zprávu o provádění této směrnice v souvislosti s vývojem železničního odvětví.
   Článek 4
   Členské státy stanoví sankce za porušení vnitrostátních předpisů, které byly přijaty podle této směrnice, a přijmou veškerá nezbytná opatření k zajištění jejich uplatňování. Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující. Členské státy oznámí tyto předpisy Komisi do 27. července 2008 a neprodleně jí oznámí veškeré následné změny.
   Článek 5
   Členské státy po konzultaci se sociálními partnery uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 27. července 2008 nebo zajistí, aby sociální partneři do uvedeného dne zavedli nezbytná opatření dohodou. Znění těchto předpisů neprodleně sdělí Komisi.
   Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření, která jim kdykoli umožní zajistit výsledky požadované touto směrnicí, a Komisi o těchto opatřeních neprodleně uvědomí.
   Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
   Článek 6
   Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
   Článek 7
   Tato směrnice je určena členským státům.

      V Bruselu dne 18. července 2005.

            Za Radu

         M. BECKETT

            předsedkyně

      (1)  Úř. věst. L 307, 13.12.1993, s. 18. Směrnice ve znění směrnice 2000/34/ES.

      (2)  Úř. věst. L 195, 1.8.2000, s. 41.

      (3)  Úř. věst. L 299, 18.11.2003, s. 9.

      (4)  Úř. věst. C 321, 31.12.2003, s. 1.

         DOHODA

      mezi Evropskou federací pracovníků v dopravě (ETF) a Společenstvím evropských železnic (CER) o některých aspektech pracovních podmínek mobilních pracovníků poskytujících interoperabilní přeshraniční služby
      S OHLEDEM NA:

                  —

                  vývoj železniční dopravy, která vyžaduje modernizaci systému a rozvoj transevropské dopravy, a tedy interoperabilní služby,

                  —

                  potřebu rozvíjet bezpečnou přeshraniční dopravu a chránit zdraví a bezpečnost mobilních pracovníků poskytujících interoperabilní přeshraniční služby,

                  —

                  potřebu předejít hospodářské soutěži založené výhradně na rozdílech v pracovních podmínkách,

                  —

                  důležitost rozvoje železniční dopravy v rámci Evropské unie,

                  —

                  myšlenku, že těchto cílů bude dosaženo vytvořením společných pravidel pro minimální standardní pracovní podmínky pro mobilní pracovníky poskytující interoperabilní přeshraniční služby,

                  —

                  přesvědčení, že se počet těchto pracovníků v nadcházejících letech zvýší,

                  —

                  Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 138 a čl. 139 odst. 2 této smlouvy,

                  —

                  směrnici 93/104/ES (ve znění směrnice 2003/34/ES), a zejména na články 14 a 17 uvedené směrnice,

                  —

                  Úmluvu o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy (Řím, 19. června 1980),

                  —

                  skutečnost, že čl. 139 odst. 2 Smlouvy stanoví, že dohody uzavřené na evropské úrovni mohou být na základě společné žádosti podepsaných stran provedeny rozhodnutím Rady na návrh Komise,

                  —

                  skutečnost, že podepsané strany tímto takovou žádost podávají,

            SE PODEPSANÉ STRANY DOHODLY TAKTO:
      Ustanovení 1
      Oblast působnosti
      Tato dohoda se vztahuje na mobilní pracovníky v železniční dopravě poskytující interoperabilní přeshraniční služby, provozované železničními podniky.
      Použití této dohody je nepovinné pro místní a regionální osobní přeshraniční dopravu, pro nákladní přeshraniční dopravu do vzdálenosti 15 kilometrů od hranic a pro dopravu mezi oficiálními hraničními stanicemi uvedenými v příloze.
      Je rovněž nepovinné pro vlaky na přeshraničních spojích, které začínají i končí v infrastruktuře téhož členského státu a využívají infrastrukturu jiného členského státu, aniž by se na jeho území zastavily (což může být považováno za provoz vnitrostátní dopravy).
      Pokud jde o mobilní pracovníky poskytující interoperabilní přeshraniční služby, nevztahuje se směrnice 93/104/ES na ta hlediska, pro která tato dohoda obsahuje zvláštní ustanovení.
      Ustanovení 2
      Definice
      Pro účely této dohody se rozumí:

                  1.

                  „interoperabilními přeshraničními službami“ přeshraniční služby, pro které se od železničních podniků vyžadují nejméně dvě osvědčení o bezpečnosti podle směrnice 2001/14/ES;

                  2.

                  „mobilním pracovníkem poskytujícím interoperabilní přeshraniční služby“ pracovník, který je v rámci denní směny členem doprovodu vlaku přiděleným pro poskytování interoperabilních přeshraničních služeb po dobu delší než jednu hodinu;

                  3.

                  „pracovní dobou“ doba, po kterou pracovník pracuje, je zaměstnavateli k dispozici a vykonává svou činnost nebo plní úkoly, v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi;

                  4.

                  „dobou odpočinku“ doba, která není pracovní dobou;

                  5.

                  „noční dobou“ doba v délce nejméně 7 hodin, vymezená vnitrostátními právními předpisy, která ve všech případech musí zahrnovat dobu mezi půlnocí a pátou hodinou ranní;

                  6.

                  „noční směnou“ směna zahrnující nejméně 3 hodiny práce během noční doby;

                  7.

                  „odpočinkem mimo domov“ denní odpočinek, který si mobilní pracovník nemůže vzít v místě svého obvyklého bydliště;

                  8.

                  „strojvedoucím“ pracovník pověřený řízením hnacího vozidla;

                  9.

                  „dobou řízení“ doba trvání plánované činnosti, během níž je strojvedoucí odpovědný za řízení hnacího vozidla, s výjimkou doby plánované pro přípravu nebo odstavení hnacího vozidla. Zahrnuje však všechny plánované přestávky, kdy strojvedoucí zůstává za hnací vozidlo odpovědný.

            Ustanovení 3
      Denní odpočinek doma
      Denní odpočinek doma je doba nejméně 12 po sobě jdoucích hodin v časovém úseku 24 hodin.
      Jednou za 7 dní však může být zkrácen na nejméně 9 po sobě jdoucích hodin. V tom případě jsou hodiny představující rozdíl mezi zkráceným odpočinkem a 12 hodinami přidány k následujícímu dennímu odpočinku doma.
      Výrazně zkrácený denní odpočinek nelze stanovit mezi dvěma denními odpočinky mimo domov.
      Ustanovení 4
      Denní odpočinek mimo domov
      Minimální denní odpočinek mimo domov je doba 8 po sobě jdoucích hodin v časovém úseku 24 hodin.
      Po denním odpočinku mimo domov musí následovat denní odpočinek doma (1).
      Doporučuje se dbát na pohodlné ubytování mobilních pracovníků v době odpočinku mimo domov.
      Ustanovení 5
      Přestávky
      a)   Strojvedoucí
      Pokud je pracovní doba strojvedoucího delší než 8 hodin, je třeba mu během pracovního dne zajistit přestávku trvající alespoň 45 minut.
      nebo
      Pokud pracovní doba trvá 6 až 8 hodin, činí tato přestávka nejméně 30 minut a musí se uskutečnit během pracovního dne.
      Denní doba a délka přestávky musí být dostatečné pro zajištění účinného zotavení pracovníka.
      V případě zpoždění vlaků lze přestávky během pracovního dne upravit.
      Část přestávky by měla být mezi třetí a šestou hodinou práce.
      Ustanovení 5 písm. a) se nepoužije, pokud je druhý strojvedoucí. V tom případě jsou podmínky pro poskytování přestávek stanoveny na vnitrostátní úrovni.
      b)   Jiní pracovníci doprovodu vlaku
      Jiným pracovníkům doprovodu vlaku je třeba zajistit přestávku o délce nejméně 30 minut, pokud je pracovní doba delší než 6 hodin.
      Ustanovení 6
      Týdenní odpočinek
      Každý mobilní pracovník poskytující interoperabilní přeshraniční služby má za období sedmi dnů nárok na minimální nepřetržitý týdenní odpočinek v délce 24 hodin a navíc denní odpočinek v délce 12 hodin podle ustanovení 3.
      Každoročně má mobilní pracovník 104 odpočinků o délce 24 hodin, včetně 52 týdenních odpočinků o délce 24 hodin,
      což zahrnuje

                  —

                  12 dvojitých odpočinků (o délce 48 hodin plus denní odpočinek o délce 12 hodin) zahrnujících sobotu a neděli
                  a

                  —

                  12 dvojitých odpočinků (o délce 48 hodin plus denní odpočinek o délce 12 hodin) bez záruky, že budou zahrnovat sobotu a neděli.

            Ustanovení 7
      Doba řízení
      Doba řízení podle definice v ustanovení 2 nesmí přesáhnout 9 hodin při denní službě a 8 hodin při noční službě mezi dvěma denními odpočinky.
      Maximální doba řízení za období dvou týdnů je omezena na 80 hodin.
      Ustanovení 8
      Kontroly
      Aby bylo možné sledovat dodržování této dohody, vede se záznam pracovní doby a odpočinků mobilních pracovníků za každý den. K dispozici musí být informace o skutečné pracovní době. Tento záznam je v podniku uchováván po dobu nejméně jednoho roku.
      Ustanovení 9
      Ustanovení o zachování úrovně ochrany
      Provádění této dohody v žádném případě nezakládá platné odůvodnění pro snížení celkové úrovně ochrany mobilních pracovníků poskytujících interoperabilní přeshraniční služby.
      Ustanovení 10
      Sledování dohody
      Podepsané strany sledují provádění a uplatňování této dohody v rámci Výboru pro kolektivní vyjednávání v odvětví železnic, který byl zřízen v souladu s rozhodnutím Komise 98/500/ES.
      Ustanovení 11
      Hodnocení
      Strany vyhodnotí ustanovení této dohody za dva roky po jejím podpisu na základě prvních zkušeností s rozvojem interoperabilní přeshraniční dopravy.
      Ustanovení 12
      Přezkum
      Strany přezkoumají výše uvedená ustanovení dva roky po skončení prováděcího období stanoveného v rozhodnutí Rady, kterým tato dohoda nabývá účinku.

         V Bruselu dne 27. ledna 2004.

               Za CER

            Giancarlo CIMOLI

               předseda

            Johannes LUDEWIG

               výkonný ředitel

            Francesco FORLENZA

               předseda skupiny ředitelů lidských zdrojů

            Jean-Paul PREUMONT

               poradce pro sociální věci

               Za ETF

            Norbert HANSEN

               předseda oddělení železnic

            Jean-Louis BRASSEUR

               místopředseda oddělení železnic

            Doro ZINKE

               generální tajemnice

            Sabine TRIER

               politická tajemnice

         (1)  Strany souhlasí, aby jednání o druhém bezprostředně následujícím odpočinku mimo domov, jakož i o náhradě za odpočinek mimo domov, proběhla mezi sociálními partnery na úrovni železničního podniku, případně na vnitrostátní úrovni. Na evropské úrovni bude otázka počtu po sobě jdoucích odpočinků mimo domov a otázka náhrady za odpočinek mimo domov znovu projednána dva roky po podpisu této dohody.

         PŘÍLOHA
         Seznam oficiálních hraničních stanic, která jsou za hranicí 15 km a pro která je dohoda nepovinná

                     RZEPIN (PL)

                     TUPLICE (PL)

                     ZEBRZYDOWICE (PL)

                     DOMODOSSOLA (I)


title: SMĚRNICE KOMISE (EU) …/… kterou se za účelem přijetí zvláštních limitních hodnot pro chemické látky použité v hračkách mění dodatek C přílohy II směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/48/ES o bezpečnosti hraček, pokud jde o bisfenol A

text:
               SMĚRNICE KOMISE (EU) …/…

               ze dne 24.5.2017,

               kterou se za účelem přijetí zvláštních limitních hodnot pro chemické látky použité v hračkách mění dodatek C přílohy II směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/48/ES o bezpečnosti hraček, pokud jde o bisfenol A

               (Text s významem pro EHP)

               EVROPSKÁ KOMISE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,

               s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2009/48/ES ze dne 18. června 2009 o bezpečnosti hraček
                  1
               , a zejména na čl. 46 odst. 2 uvedené směrnice,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Směrnice 2009/48/ES stanoví některé požadavky pro chemické látky klasifikované jako karcinogenní, mutagenní nebo toxické pro reprodukci podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008
                  2
               . Dodatek C přílohy II směrnice 2009/48/ES stanoví zvláštní limitní hodnoty pro chemické látky použité v hračkách určených pro použití dětmi mladšími 36 měsíců nebo v jiných hračkách určených ke vkládání do úst.

               (2)Zvláštní limitní hodnota pro bisfenol A (číslo CAS 80-05-7) je 0,1 mg/l (migrační limit). Příslušné zkušební metody stanoví evropské normy EN 71-10:2005 (příprava vzorků) a EN 71-11:2005 (měření).

               (3)Norma EN 71-10:2005 požaduje, aby bylo 10 cm2 materiálu hračky extrahováno pomocí 100 ml vody v průběhu jedné hodiny. Soulad se zvláštní limitní hodnotou 0,1 mg/l tudíž znamená, že během této extrakce může z materiálu hračky migrovat maximálně 0,01 mg bisfenolu A.

               (4)Komise zřídila skupinu odborníků pro bezpečnost hraček, aby jí tato skupina poskytovala poradenství při přípravě legislativních návrhů a iniciativ v oblasti bezpečnosti hraček. Úkolem její podskupiny „chemické látky“ je poskytovat takové poradenství ohledně chemických látek, které mohou být použity v hračkách. Na svém zasedání dne 1. října 2015 podskupina „chemické látky“ skupiny odborníků pro bezpečnost hraček dospěla k závěru, že použití zvláštní limitní hodnoty a zkušebních metod uvedených výše vede u dítěte o tělesné hmotnosti 10 kg při vkládání hračky do úst po dobu tří hodin denně k expozici ve výši 3 mikrogramy na kilogram tělesné hmotnosti za den.

               (5)Nové údaje o bisfenolu A a propracované metodiky vedly komisi pro materiály přicházející do styku s potravinami, enzymy, aromata a pomocné látky (komise CEF) Evropského úřadu pro bezpečnost potravin (EFSA) ke stanovení „dočasného“ tolerovatelného denního příjmu (TDI) pro bisfenol A na 4 mikrogramy na kilogram tělesné hmotnosti za den
                  3
               . Komise CEF určila TDI jako dočasný, než bude znám výsledek dlouhodobé studie na potkanech, která zahrnuje prenatální i postnatální expozici bisfenolu A a je v současnosti prováděna v rámci Národního toxikologického programu Úřadu pro potraviny a léčiva Spojených států amerických.

               (6)S ohledem na výše uvedené skutečnosti doporučila podskupina „chemické látky“ skupiny odborníků pro bezpečnost hraček na svém zasedání dne 1. října 2015 omezit bisfenol A v hračkách na 0,04 mg/l (migrační limit) při zkouškách v souladu s normami EN 71-10:2005 a EN 71-11:2005, za předpokladu tělesné hmotnosti dítěte ve výši 10 kg, denního vkládání hračky do úst po dobu tří hodin, 10 cm2 povrchu hračky vkládaného do úst a vyčlenění 10 % dočasného TDI na expozici dítěte bisfenolu A z hraček. Skupina odborníků pro bezpečnost hraček toto doporučení na svém zasedání dne 14. ledna 2016 podpořila.

               (7)Ačkoli nařízení Komise (EU) č. 10/2011
                  4
                stanoví specifický migrační limit pro bisfenol A jako monomer pro použití v některých materiálech pro styk s potravinami, jakož i zákaz použití bisfenolu A při výrobě polykarbonátových kojeneckých lahví, základní předpoklady pro odvození uvedeného migračního limitu a pro stanovení zákazu se liší od předpokladů pro migrační limit pro bisfenol A v hračkách.

               (8)S ohledem na dostupné vědecké poznatky a vzhledem k rozdílům mezi hračkami a materiály, které přicházejí do styku s potravinami, je v současnosti platná zvláštní limitní hodnota pro bisfenol A v hračkách příliš vysoká a měla by být revidována.

               (9)Vlivy bisfenolu A jsou předmětem přezkumu v rámci vědeckých fór. Ačkoli může být zapotřebí migrační limit přezkoumat, budou-li v budoucnu k dispozici relevantní nové vědecké informace, měl by být stanoven limit zohledňující současné vědecké poznatky, aby se zajistila odpovídající ochrana dětí.

               (10)Dodatek C přílohy II směrnice 2009/48/ES by proto měl být odpovídajícím způsobem změněn.

               (11)Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro bezpečnost hraček zřízeného podle článku 47 směrnice 2009/48/ES,

               PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:

               Článek 1

               V tabulce v dodatku C přílohy II směrnice 2009/48/ES se položka pro bisfenol A nahrazuje tímto:

                        „Bisfenol A

                        80-05-7

                        0,04 mg/l (migrační limit) v souladu s metodami stanovenými v normách EN 71-10:2005 a EN 71-11:2005“

               Článek 2

               1.
                     Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do [Fill in date falling 18 months after publication in the OJ]. Neprodleně sdělí Komisi jejich znění.

               Použijí tyto předpisy ode dne [Fill in a date which is one day later than the date set out in the first subparagraph].

               Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.

               2.
                     Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.

               Článek 3

               Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

               Článek 4

               Tato směrnice je určena členským státům.

               V Bruselu dne 24.5.2017.

                     Za Komisi

                     předseda
                     Jean-Claude JUNCKER

                     (1)
                  Úř. věst. L 170, 30.6.2009, s. 1.

                     (2)
                  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 ze dne 16. prosince 2008 o klasifikaci, označování a balení látek a směsí, o změně a zrušení směrnic 67/548/EHS a 1999/45/ES a o změně nařízení (ES) č. 1907/2006 (Úř. věst. L 353, 31.12.2008, s. 1).

                     (3)
                  Komise EFSA pro materiály přicházející do styku s potravinami, enzymy, aromata a pomocné látky (CEF) (2015). Scientific Opinion on the risks to public health related to the presence of bisphenol A (BPA) in foodstuffs: PART II - Toxicological assessment and risk characterisation. EFSA Journal 2015;13(1):3978, s. 196.
                  http://www.efsa.europa.eu/sites/default/files/scientific_output/files/main_documents/3978part2.pdf
                   .

                     (4)
                  Nařízení Komise (EU) č. 10/2011 ze dne 14. ledna 2011 o materiálech a předmětech z plastů určených pro styk s potravinami (Úř. věst. L 12, 15.1.2011, s. 1).


title: Směrnice Komise 2003/121/ES ze dne 15. prosince 2003, kterou se mění směrnice 98/53/ES, kterou se stanoví metody odběru vzorků a metody analýzy pro úřední kontrolu množství určitých kontaminujících látek v potravináchText s významem pro EHP.

text:
Důležité právní upozornění

|

32003L0121

Úřední věstník L 332 , 19/12/2003 S. 0038 - 0040

		Směrnice Komise 2003/121/ESze dne 15. prosince 2003,kterou se mění směrnice 98/53/ES, kterou se stanoví metody odběru vzorků a metody analýzy pro úřední kontrolu množství určitých kontaminujících látek v potravinách(Text s významem pro EHP)KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,s ohledem na směrnici Rady 85/591/EHS ze dne 20. prosince 1985 o zavedení metod Společenství pro odběr vzorků a analýzu pro sledování potravin určených k lidské spotřebě [1], a zejména na článek 1 uvedené směrnice,vzhledem k těmto důvodům:(1) Nařízení Komise (ES) č. 466/2001 ze dne 8. března 2001, kterým se stanoví maximální limity určitých kontaminujících látek v potravinách [2], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1425/2003 [3], stanoví maximální limity pro kukuřici, která podléhá třídění nebo jinému fyzickému ošetření před použitím k lidské spotřebě nebo před použitím jako složka potravin.(2) Odběr vzorků má rozhodující vliv na přesnost stanovení množství aflatoxinů, které jsou v šarži rozloženy velmi nestejnoměrně. Směrnice Komise 98/53/ES [4] ve znění směrnice 2002/27/ES [5] by měla být pozměněna s cílem zařadit specifická ustanovení pro kukuřici, která podléhá třídění nebo jinému fyzickému ošetření před použitím k lidské spotřebě nebo před použitím jako složka potravin.(3) Je nanejvýš důležité, aby byly výsledky analýzy uváděny a vykládány jednotným způsobem s cílem zajistit harmonizované postupy prosazování předpisů v celé Unii. Tyto předpisy pro výklad by se měly vztahovat na výsledky analýzy získané u vzorků pro úřední kontrolu. V případě analýzy za účelem obhajoby nebo v případě rozhodčího zkoušení platí vnitrostátní předpisy.(4) Směrnice 98/53/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.(5) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Příloha I směrnice 98/53/ES se mění způsobem uvedeným v příloze I této směrnice.Příloha II směrnice 98/53/ES se mění způsobem uvedeným v příloze II této směrnice.Článek 21. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. října 2004. Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí.Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.Článek 3Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.Článek 4Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 15. prosince 2003.Za KomisiDavid Byrnečlen Komise[1] Úř. věst. L 372, 31.12.1985, s. 50.[2] Úř. věst. L 77, 16.3.2001, s. 1.[3] Úř. věst. L 203, 12.8.2003, s. 1.[4] Úř. věst. L 201, 17.7.1998, s. 93.[5] Úř. věst. L 75, 16.3.2002, s. 44.--------------------------------------------------PŘÍLOHA IPříloha I směrnice 98/53/ES se mění takto:1. v bodě 5.2.1 se čtvrtá odrážka nahrazuje tímto:"— hmotnost souhrnného vzorku = 30 kg; vzorek se před mletím promísí a rozdělí na tři stejné části po 10 kg (toto rozdělení na tři části není nutné u jader podzemnice olejné, skořápkových plodů, sušeného ovoce a kukuřice, jež jsou určeny pro další třídění nebo jiné fyzikální ošetření, bude to však záviset na dostupnosti zařízení schopného homogenizovat 30 kg vzorku). Je-li hmotnost souhrnného vzorku menší než 10 kg, nesmí být souhrnný vzorek rozdělen na tři části. U koření není hmotnost souhrnného vzorku vyšší než 10 kg, a dělení na části tedy není nutné";2. bod 5.2.2 se nahrazuje tímto:"5.2.2 Přijetí šarže nebo části šarže- U jader podzemnice olejné, skořápkových plodů, sušeného ovoce a kukuřice, jež podléhají dalšímu třídění nebo jinému fyzickému ošetření, a u koření:- přijetí, jestliže s přihlédnutím k nejistotě měření a po korekci na výtěžnost vyhovují souhrnný vzorek nebo průměr z dílčích vzorků maximálnímu limitu,- odmítnutí, jestliže s přihlédnutím k nejistotě měření a po korekci na výtěžnost překračují souhrnný vzorek nebo průměr z dílčích vzorků maximální limit bez pochyb.- U jader podzemnice olejné, skořápkových plodů, sušeného ovoce a obilovin určených k přímé lidské spotřebě s výjimkou kukuřice, jež podléhají dalšímu třídění nebo jinému fyzickému ošetření:- přijetí, jestliže s přihlédnutím k nejistotě měření a po korekci na výtěžnost žádný z laboratorních vzorků nepřekračuje maximální limit,- odmítnutí, jestliže s přihlédnutím k nejistotě měření a po korekci na výtěžnost jeden nebo více laboratorních vzorků překračuje maximální limit bez pochyb,- jedná-li se o souhrnný vzorek do 10 kg:- přijetí, jestliže s přihlédnutím k nejistotě měření a po korekci na výtěžnost vyhovuje souhrnný vzorek maximálnímu limitu,- odmítnutí, jestliže s přihlédnutím k nejistotě měření a po korekci na výtěžnost souhrnný vzorek překračuje maximální limit bez pochyb.";3. bod 5.4.2 se nahrazuje tímto:"5.4.2 Přijetí šarže nebo části šarže- přijetí, jestliže s přihlédnutím k nejistotě měření a po korekci na výtěžnost vyhovuje souhrnný vzorek maximálnímu limitu,- odmítnutí, jestliže s přihlédnutím k nejistotě měření a po korekci na výtěžnost souhrnný vzorek překračuje maximální limit bez pochyb.";4. bod 5.5.1.2 se nahrazuje tímto:"5.5.1.2 Přijetí šarže nebo části šarže- přijetí, jestliže s přihlédnutím k nejistotě měření a po korekci na výtěžnost vyhovuje souhrnný vzorek maximálnímu limitu,- odmítnutí, jestliže s přihlédnutím k nejistotě měření a po korekci na výtěžnost souhrnný vzorek překračuje maximální limit bez pochyb.";5. bod 5.5.2.3 se nahrazuje tímto:"5.5.2.3 Přijetí šarže nebo části šarže- přijetí, jestliže s přihlédnutím k nejistotě měření a po korekci na výtěžnost vyhovuje souhrnný vzorek maximálnímu limitu,- odmítnutí, jestliže s přihlédnutím k nejistotě měření a po korekci na výtěžnost souhrnný vzorek překračuje maximální limit bez pochyb."--------------------------------------------------PŘÍLOHA IIV příloze II směrnice 98/53/ES se bod 4.4 nahrazuje tímto:"4.4 Výpočet výtěžnosti a uvádění výsledkůUvede se výsledek analýzy korigovaný nebo nekorigovaný na výtěžek. Musí být uveden způsob uvedení výtěžnosti a její hodnota. Výsledek analýzy korigovaný na výtěžnost se použije pro kontrolu dodržení limitů (viz příloha I body 5.2.2, 5.3.2, 5.4.2, 5.5.1.2 a 5.5.2.3).Výsledek analýzy se uvede ve tvaru x ± U, kde x je výsledek analýzy a U je rozšířená nejistota měření, přičemž se použije faktor pokrytí 2, který odpovídá hladině spolehlivosti 95 %."--------------------------------------------------


title: Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/12/ES ze dne 11. února 2004, kterou se mění směrnice 94/62/ES o obalech a obalových odpadech

text:
Důležité právní upozornění

|

32004L0012

Úřední věstník L 047 , 18/02/2004 S. 0026 - 0032

		Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/12/ESze dne 11. února 2004,kterou se mění směrnice 94/62/ES o obalech a obalových odpadechEVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 95 odst. 1 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise [1],s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy, na základě společného návrhu schváleného dohodovacím výborem dne 17. prosince 2003 [3],vzhledem k těmto důvodům:(1) Podle směrnice 94/62/ES [4] se má Rada nejpozději šest měsíců před ukončením pětileté etapy, která byla zahájena dnem, kdy uvedená směrnice měla být provedena ve vnitrostátním právu, usnést o cílech pro další pětiletou etapu.(2) Definice "obalu" stanovená směrnicí 94/62/ES by měla být dále upřesněna zavedením některých kritérií a pomocí přílohy s názornými příklady. Za účelem dosažení náročných cílů v oblasti recyklace je nezbytné povzbudit vývoj inovativních, k životnímu prostředí šetrných a únosných procesů recyklace. Je třeba posoudit různé metody recyklace za účelem vypracování definic těchto metod.(3) Cíle v oblasti recyklace pro každý specifický odpadní materiál by měly zohlednit posouzení životního cyklu a analýzu nákladů a přínosů, jež ukázaly jasné rozdíly jak v nákladech, tak v přínosech recyklace různých obalových materiálů, a měly by zlepšit soudržnost vnitřního trhu při recyklaci těchto materiálů.(4) Využití a recyklace obalových odpadů by se měly dále zvyšovat, aby se omezil jejich vliv na životní prostředí.(5) Některým členským státům, kterým bylo z důvodu jejich zvláštní situace umožněno odložit datum stanovené pro dosažení cílů v oblasti využití a recyklace stanovené směrnicí 94/62/ES, by měl být udělen další, ale omezený odklad.(6) Evropský parlament, Rada a Komise se shodly na potřebě dočasných odchylek pro přistupující státy, pokud jde o cíle této směrnice. Mělo by o tom být rozhodnuto na základě žádostí přistupujících států o odchylky, které by v zásadě platily pro Kypr, Českou republiku, Estonsko, Maďarsko, Litvu, Slovensko a Slovinsko nejdéle do roku 2012, pro Maltu do roku 2013, pro Polsko do roku 2014 a pro Lotyšsko do roku 2015.(7) Tato dohoda bude vypracována vhodným právním postupem před uplynutím lhůty k provedení této směrnice.(8) Nakládání s obaly a obalovými odpady vyžaduje, aby členské státy vytvořily systémy jejich vracení, sběru a využití. Tyto systémy by měly být otevřeny účasti všech zúčastněných osob a měly by být koncipovány tak, aby v souladu se Smlouvou nevedly k diskriminaci dovážených výrobků a ke vzniku překážek obchodu nebo k narušování soutěže a aby zaručovaly co nejúplnější vracení obalů a obalových odpadů. Měla by být vyloučena diskriminace materiálů na základě jejich hmotnosti. Hospodářské subjekty, které jsou účastníky obalového řetězce, by měli společně nést sdílenou odpovědnost a zajistit, aby byl vliv obalů a obalových odpadů na životní prostředí během jejich životního cyklu co nejvíce snížen.(9) Roční údaje o obalech a obalových odpadech na úrovni Společenství, včetně odpadů vyvážených mimo Společenství k recyklaci a k využití, jsou nezbytné pro sledování plnění cílů této směrnice. To vyžaduje harmonizovaný způsob podávání zpráv a jasné pokyny pro poskytovatele údajů.(10) Komise by měla zkoumat provádění této směrnice a její vliv jak na životní prostředí, tak na vnitřní trh, a podávat o tom zprávu. Tato zpráva by se také měla týkat základních požadavků, opatření pro předcházení vzniku odpadů, případného obalového ukazatele, plánů prevence vzniku odpadů, opakovaného použití, odpovědnosti výrobce a těžkých kovů a měla by podle potřeby obsahovat návrhy na revizi.(11) Členské státy by měly podporovat vhodné kampaně zaměřené na informování a zvýšení povědomí spotřebitele a povzbuzovat jiné nástroje prevence.(12) Kromě dosahování cílů této směrnice v oblasti životního prostředí a v oblasti vnitřního trhu může mít recyklace rovněž vliv na vytváření pracovních míst, která jinde ve společnosti ubývají, a zabraňovat tak sociálnímu vyloučení.(13) Jelikož cílů navrhovaného opatření, totiž harmonizace vnitrostátních cílů v oblasti recyklace obalových odpadů s ohledem na individuální situaci každého členského státu a dalšího vyjasnění definicí, nemůže být v uspokojivé míře dosaženo na úrovni členských států, a proto, z důvodu jejich rozsahu, jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku tato směrnice nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.(14) Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [5].(15) Směrnice 94/62/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:Článek 1Směrnice 94/62/ES se mění takto:1) V čl. 3 bodě 1 se doplňují nové pododstavce, které znějí:"Definice "obalu" se dále zakládá na kritériích stanovených níže. Předměty uvedené v příloze I uvádějí názorné příklady použití těchto kritérií.i) Předměty se považují za obal, odpovídají-li, aniž jsou dotčeny jiné funkce, které by mohl obal také plnit, výše uvedené definici, je-li tento předmět nedílnou součástí výrobku, je zapotřebí k tomu, aby uzavíral, nesl nebo uchovával tento výrobek po celou dobu jeho životnosti a všechny části jsou určeny pro společné užívání, společnou spotřebu nebo společné odstranění.ii) Předměty navržené a určené k tomu, aby byly plněny v místě prodeje, a "jednorázové" předměty prodávané, plněné nebo navržené a určené k plnění v místě prodeje se považují za obaly, pokud plní funkci obalu.iii) Součásti obalu a pomocné prvky začleněné v obalu se považují za části obalu, v němž jsou začleněny. Pomocné prvky, které jsou zavěšeny přímo na výrobku nebo jsou k výrobku připevněné a plní funkci obalu, se považují za obal, nejsouli nedílnou součástí tohoto výrobku a nejsou-li všechny části určeny k tomu, aby byly společně spotřebovány nebo odstraněny.Komise případně v souladu s článkem 21 posoudí názorné příklady pro definici předmětů, které se považují za obaly, uvedené v příloze I a podle potřeby je revidují. Přednostně se zabývá těmito předměty: pouzdry na CD a videokazety, květináči, trubicemi a válci, na kterých jsou navinuty flexibilní materiály, podkladovým papírem samolepicích štítků a balicím papírem."2) Článek 4 se nahrazuje tímto:"Článek 4Prevence1. Členské státy zajistí, aby vedle opatření k prevenci vzniku obalových odpadů, přijatých podle článku 9, byla prováděna další preventivní opatření.Těmito dalšími opatřeními mohou být vnitrostátní programy, plány na zavedení odpovědnosti výrobce za minimalizaci vlivu obalů na životní prostředí nebo podobné akce, schvalované podle potřeby po konzultaci s hospodářskými subjekty a zaměřené na koordinaci a využívání řady podnětů rozvíjených v rámci členských států v oblasti prevence. Tyto akce musí být v souladu s cíli této směrnice určenými v čl. 1 odst. 1.2. Komise je v souladu s článkem 10 nápomocna při podpoře prevence tím, že podporuje vývoj vhodných evropských norem. Cílem těchto norem je minimalizace vlivu obalů na životní prostředí v souladu s články 9 a 10.3. Komise podle potřeby předloží návrhy opatření, jimiž se posílí a dokončí prosazování základních požadavků a zajistí, že nový obal je uveden na trh pouze tehdy, přijal-li výrobce všechna nezbytná opatření k minimalizaci jeho vlivu na životní prostředí, aniž by to ovlivnilo základní funkce obalu."3) Článek 6 se nahrazuje tímto:"Článek 6Využití a recyklace1. K naplnění cílů této směrnice členské státy přijmou nezbytná opatření, aby na celém svém území dosáhly těchto cílů:a) nejpozději 30. června 2001 bude alespoň 50 % a nejvýše 65 % hmotnosti obalových odpadů využíváno nebo spalováno ve spalovnách odpadu s energetickým využitím;b) nejpozději 31. prosince 2008 bude alespoň 60 % hmotnosti obalových odpadů využíváno nebo spalováno ve spalovnách odpadu s energetickým využitím;c) nejpozději 30. června 2001 bude recyklováno alespoň 25 % a nejvýše 45 % hmotnosti veškerých obalových materiálů obsažených v obalových odpadech, přičemž z každého obalového materiálu bude recyklováno alespoň 15 % hmotnosti;d) nejpozději 31. prosince 2008 bude alespoň 55 % a nejvýše 80 % hmotnosti obalového odpadu recyklováno;e) nejpozději 31. prosince 2008 bude dosaženo následujících minimálních cílů v oblasti recyklace materiálů obsažených v obalovém odpadu:i) 60 % hmotnosti u skla;ii) 60 % hmotnosti u papíru a lepenky;iii) 50 % hmotnosti u kovů;iv) 22,5 % hmotnosti u plastů, přičemž se jedná výhradně o plasty, které jsou recyklovány zpět na plasty;v) 15 % hmotnosti u dřeva.2. Obalové odpady vyvážené ze Společenství v souladu s nařízeními Rady (EHS) č. 259/93 [6], (ES) č. 1420/1999 [7] a nařízením Komise (ES) č. 1547/1999 [8] se zahrnují do plnění závazků a cílů podle odstavce 1 pouze tehdy, existují-li nezvratné důkazy, že se využití nebo recyklace provádějí za podmínek, které v zásadě odpovídají podmínkám předepsaným právními předpisy Společenství v této oblasti.3. Členské státy případně podporují energetické využití, pokud je z ekologického hlediska a z hlediska nákladů a přínosů výhodnější než recyklace materiálu. Toho by mohlo být dosaženo ponecháním dostatečného prostoru mezi vnitrostátními cíli v oblasti recyklace a v oblasti využití.4. Členské státy případně podporují používání materiálů získaných recyklací obalových odpadů k výrobě obalů a dalších výrobků:a) zlepšováním tržních podmínek pro takové materiály,b) přezkoumáním stávajících předpisů, které brání použití těchto materiálů.5. Nejpozději 31. prosince 2007 Evropský parlament a Rada na návrh Komise kvalifikovanou většinou stanoví cíle pro třetí pětiletou etapu pro léta 2009 až 2014 na základě praktických zkušeností získaných členskými státy při plnění cílů stanovených v odstavci 1 a na základě poznatků vědeckého výzkumu a vyhodnocovacích metod, například posuzování životního cyklu a analýzy nákladů a přínosů.Tento proces se každých pět let opakuje.6. Opatření a cíle podle odstavce 1 členské státy zveřejňují a stávají se předmětem informační kampaně pro veřejnost a hospodářské subjekty.7. Řecko, Irsko a Portugalsko se mohou s ohledem na svou zvláštní situaci, totiž vzhledem k velkému počtu malých ostrovů, k existenci venkovských a horských oblastí a k současné nízké úrovni spotřeby obalů, rozhodnout, žea) nejpozději 30. června 2001 dosáhnou nižších cílů, než jaké jsou uvedeny v odst. 1 písm. a) a c), přinejmenším však dosáhnou 25 % využití nebo spalování ve spalovnách s energetickým využitím;b) zároveň odloží dosažení cílů podle odst. 1 písm. a) a c) na pozdější termín, avšak nejpozději na 31. prosince 2005;c) odloží dosažení cílů podle odst. 1 písm. b), d) a e) na pozdější termín, který si zvolí, avšak nejpozději na 31. prosince 2011.8. Komise co nejdříve, a nejpozději 30. června 2005, předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o pokroku při provádění této směrnice a o jejím vlivu na životní prostředí a na fungování vnitřního trhu. Zpráva zohlední individuální situaci v každém členském státě. Bude obsahovat toto:a) hodnocení účinnosti, plnění a prosazování základních požadavků;b) další preventivní opatření, aby se co nejvíce omezil vliv obalu na životní prostředí, aniž by to ovlivnilo základní funkce obalu;c) možný vývoj obalového environmentálního ukazatele s cílem jednodušeji a účinněji provádět prevenci vzniku obalových odpadů;d) plány prevence vzniku obalových odpadů;e) podporu opakovaného použití, a zejména srovnání nákladů a přínosů opakovaného použití a nákladů a přínosů recyklace;f) odpovědnost výrobce včetně souvisejících finančních aspektů;g) úsilí dále snižovat a popřípadě vyloučit těžké kovy a jiné nebezpečné látky z používání v obalech do roku 2010.K této zprávě jsou podle potřeby připojeny návrhy na přezkum odpovídajících ustanovení této směrnice, pokud již takové návrhy nebyly předloženy.9. Zpráva se zabývá otázkami uvedenými v odstavci 8 a jinými důležitými otázkami v rámci různých prvků Šestého akčního programu pro životní prostředí, zejména tématickou strategií recyklace a tématickou strategií udržitelného využívání zdrojů.Komise a členské státy případně podporují potřeby studie a pilotní projekty týkající se odst. 8 písm. b), c), d), e) a f) a jiných nástrojů prevence.10. Členským státům, které již zavedly nebo budou zavádět programy překračující maximální cíle podle odstavce 1 a které za tímto účelem zajišťují vhodné kapacity pro recyklaci a využití, se plnění těchto cílů v zájmu vysoké úrovně ochrany životního prostředí povoluje pod podmínkou, že tato opatření nevyvolají narušení vnitřního trhu a ostatním členským státům nebrání v dosažení souladu s touto směrnicí. Členské státy o těchto opatřeních uvědomí Komisi. Komise tato opatření potvrdí, jestliže ve spolupráci s členskými státy ověří, že neodporují výše uvedeným podmínkám a nepředstavují svévolný prostředek diskriminace nebo skryté omezení obchodu mezi členskými státy."4) V článku 8 se odstavec 2 nahrazuje tímto:"2. Aby se usnadnil sběr, opakované použití a využití, včetně recyklace, obaly se označí, aby je daný průmysl mohl identifikovat a třídit podle typu použitého obalového materiálu nebo materiálů na základě rozhodnutí Komise 97/129/ES [9]5) V článku 13 se doplňuje nový pododstavec, který zní:"Členské státy rovněž podpoří kampaně zaměřené na informování spotřebitelů a osvětové kampaně."6) Článek 19 se nahrazuje tímto:"Článek 19Přizpůsobování vědeckotechnickému pokrokuZměny nezbytné k tomu, aby se identifikační systém (uvedený v čl. 8 odst. 2 a v čl. 10 druhém pododstavci poslední odrážce), formáty související s databázovým systémem (uvedené v čl. 12 odst. 3 a v příloze III) a rovněž názorné příklady pro definice obalu (uvedené v příloze I) přizpůsobily vědeckotechnickému pokroku jsou přijímány postupem podle čl. 21 odst. 2."7) V článku 20 se odstavec 1 nahrazuje tímto:"1. Komise postupem pole článku 21 určí technická opatření nezbytná k řešení jakýchkoli obtíží, které vyvstanou při provádění této směrnice, zejména u inertních obalových materiálů uváděných v Evropské unii na trh ve velmi malých množstvích (tzn. v množství představujících přibližně 0,1 % hmotnosti), u primárních obalů zdravotnických prostředků a farmaceutických výrobků, u drobných obalů a u luxusních obalů."8) Článek 21 se nahrazuje tímto:"Článek 21Postup projednávání ve výboru1. Komisi je nápomocen výbor.2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES [10] s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.3. Výbor přijme svůj jednací řád."9) V článku 22 se vkládá nový odstavec, který zní:"3a. Pokud je cílů uvedených v článku 6 dosaženo, mohou členské státy provést článek 7 dohodami mezi příslušnými orgány a dotčenými hospodářskými odvětvími.Takové dohody musí splňovat tyto požadavky:a) musí být vynutitelné;b) musí v nich být uvedeny cíle a odpovídající lhůty;c) musí být zveřejněny ve vnitrostátním úředním věstníku nebo v úředním dokumentu přístupném veřejnosti ve stejné míře a musí být předány Komisi;d) dosažené výsledky musí být pravidelně sledovány, musí být o nich podávány zprávy příslušným orgánům a Komisi a musí být zpřístupněny veřejnosti za podmínek stanovených v dohodě;e) příslušné orgány zajistí, aby byl pokrok dosažený v rámci dohody posuzován;f) v případě neplnění dohody provedou členské státy odpovídající ustanovení této směrnice právními nebo správními předpisy."10) Příloha I se nahrazuje přílohou této směrnice.Článek 2Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 18. srpna 2005. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.Článek 3Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.Článek 4Tato směrnice je určena členským státům.Ve Štrasburku dne 11. února 2004.Za Evropský parlamentpředsedaP. CoxZa RadupředsedaM. McDowell[1] Úř. věst. C 103 E, 30.4.2002, s. 17.[2] Úř. věst. C 221, 17.9.2002, s. 31.[3] Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 3. září 2002 (Úř. věst. C 272 E, 13.11.2003, s. 287), společný postoj Rady ze dne 6. března 2003 (Úř. věst. C 107 E, 6.5.2003, s. 17), postoj Evropského parlamentu ze dne 2. července 2003 (dosud nezveřejněný v Úředním věstníku). Legislativní usnesení Evropského parlamentu ze dne 29. ledna 2004 a rozhodnutí Rady ze dne 26. ledna 2004.[4] Úř. věst. L 365, 31.12.1994, s. 10. Směrnice ve znění nařízení (ES) č. 1882/2003 (Úř. věst. L 284, 31.10.2003, s. 1).[5] Úř. věst. L 184, 17.7.1999, s. 23.[6] Úř. věst. L 30, 6.2.1993, s. 1. Nařízení naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2557/2001 (Úř. věst. L 349, 31.12.2001, s. 1).[7] Úř. věst. L 166, 1.7.1999, s. 6. Nařízení naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2118/2003 (Úř. věst. L 318, 3.12.2003, s. 5).[8] Úř. věst. L 185, 17.7.1999, s. 1. Nařízení naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2118/2003.[9] Úř. věst. L 50, 20.2.1997, s. 28."[10] Úř. věst. L 184, 17.7.1999, s. 23.--------------------------------------------------PŘÍLOHA"PŘÍLOHA INÁZORNÉ PŘÍKLADY PRO KRITÉRIA UVEDENÁ V ČL. 3 ODST. 1Názorné příklady pro kritérium v bodě i)ObalKrabice na cukrovinkyFóliový přebal pouzdra na CDPředmět, který není obalemKvětináč určený pro celou dobu života rostlinyPouzdra, kufříky a kazety na nástroje a nářadíČajové sáčkyVoskové vrstvy na sýrechStřívka uzeninNázorné příklady pro kritérium v bodě ii)Obal, který je navržený a určený k plnění v místě prodejeOdnosné pytle a tašky z papíru nebo z plastuJednorázové talíře a kelímkyPřilnavá fólieSendvičové sáčkyHliníková fóliePředmět, který není obalemMíchadloJednorázové příboryNázorné příklady pro kritérium v bodě iii)ObalŠtítky a visačky, které jsou přímo zavěšené na výrobku nebo jsou k výrobku připevněnéPředmět, který je částí obaluKartáč řasenky, který je součástí uzávěru řasenkySamolepící štítky, které jsou nalepeny na jiné součásti obaluSponky, spony, svorkyPřevlečné štítky (sleeves) z plastuDávkovač, který je součástí uzávěru nádoby s čisticími prostředky."--------------------------------------------------


title: Směrnice Rady ze dne 20. června 1989, kterou se stanoví postupy pro provádění kontrol dodržování bodu mrznutí neošetřeného mléka stanoveného v příloze A směrnice 85/397/EHS

text:
Důležité právní upozornění

|

31989L0384

Úřední věstník L 181 , 28/06/1989 S. 0050 - 0050 Finské zvláštní vydání: Kapitola 3 Svazek 29 S. 0189  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 3 Svazek 29 S. 0189

		Směrnice Radyze dne 20. června 1989,kterou se stanoví postupy pro provádění kontrol dodržování bodu mrznutí neošetřeného mléka stanoveného v příloze A směrnice 85/397/EHS(89/384/EHS)RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,s ohledem na směrnici Rady 85/397/EHS ze dne 5. srpna 1985 o hygienických a veterinárních otázkách obchodu s tepelně ošetřeným mlékem uvnitř Společenství [1], ve znění nařízení (EHS) č. 3768/85 [2], a zejména na čl. 11 odst. 6 uvedené směrnice,s ohledem na návrh Komise,vzhledem k tomu, že příloha A kapitola VI bod D směrnice 85/397/EHS uvádí normy, které musí být splněny při vstupu neošetřeného mléka do zařízení pro ošetření nebo do sběrného nebo standardizačního střediska;vzhledem k tomu, že s cílem zohlednit odlišnosti ve sběru je vhodné upřesnit, ve které fázi může být provedena kontrola bodu mrznutí, aby bylo zajištěno jednotné uplatňování tohoto požadavku,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Členské státy zajistí, aby kontroly bodu mrznutí neošetřeného mléka stanovené v příloze A kapitole VI bodu D směrnice 85/397/EHS byly prováděny podle těchto postupů:1. Neošetřené mléko z každého zemědělského podniku musí být podrobeno pravidelné kontrole pomocí průzkumného odběru vzorků.V případě přímé dodávky mléka z jednoho zemědělského podniku do zařízení pro ošetření se tyto odběry vzorků provádějí buď během sběru v zemědělském podniku, pokud se vyloučí všechny podvody během přepravy, nebo před vykládkou mléka v zařízeních pro ošetření, když do nich producent mléka dodává mléko přímo.Pokud výsledky kontroly vedou k podezření z přidání vody, příslušný orgán odebere v zemědělském podniku autentický vzorek. Autentický vzorek mléka musí pocházet z jednoho ranního nebo večerního dojení, které se celé provádí pod dohledem a musí k němu dojít minimálně jedenáct hodin a maximálně třináct hodin po předchozím dojení.V případě dodávky pocházející z více zemědělských podniků se odběr vzorků může provést jen při přijetí neošetřeného mléka do zařízení pro ošetření nebo do sběrných nebo standardizačních středisek, pokud byla v zemědělském podniku provedena průzkumná kontrola.Pokud výsledky kontroly ukáží překročení normy stanovené v příloze A kapitole VI bodu D směrnice 85/397/EHS, odběry vzorků se provedou ve všech zemědělských podnicích, které se účastnily sběru příslušného neošetřeného mléka.Pokud je to nezbytné, příslušný orgán odebere autentické vzorky ve smyslu bodu 1 třetího pododstavce.2. Pokud výsledky kontroly vyvrátí podezření, že byla přidána voda, neošetřené mléko může být použito pro výrobu tepelně ošetřeného mléka.Článek 2Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do dne 1. července 1990.Článek 3Tato směrnice je určena členským státům.V Lucemburku dne 20. června 1989.Za RadupředsedaC. Romero Herrera[1] Úř. věst. L 226, 24.8.1985, s. 13.[2] Úř. věst. L 362, 31.12.1985, s. 8.--------------------------------------------------


title: Směrnice Rady ze dne 24. července 1979, kterou se mění směrnice 66/401/EHS, 66/402/EHS, 70/458/EHS a 70/457/EHS o uvádění osiva pícnin, osiva obilovin a osiva zeleniny na trh a o Společném katalogu odrůd druhů zemědělských rostlin

text:
Důležité právní upozornění

|

31979L0692

Úřední věstník L 205 , 13/08/1979 S. 0001 - 0004 Řecké zvláštní vydání: Kapitola 03 Svazek 26 S. 0049  Španělské zvláštní vydání: Kapitola 03 Svazek 16 S. 0202  Portugalské zvláštní vydání Kapitola 03 Svazek 16 S. 0202  Finské zvláštní vydání: Kapitola 3 Svazek 11 S. 0068  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 3 Svazek 11 S. 0068

		Směrnice Radyze dne 24. července 1979,kterou se mění směrnice 66/401/EHS, 66/402/EHS, 70/458/EHS a 70/457/EHS o uvádění osiva pícnin, osiva obilovin a osiva zeleniny na trh a o Společném katalogu odrůd druhů zemědělských rostlin(79/692/EHS)RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na články 43 a 100 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise [1],s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],vzhledem k tomu, že z níže uvedených důvodů by některé směrnice o uvádění osiv a sadby na trh měly být změněny;vzhledem k tomu, že u osiva pícnin by některé požadavky týkající se zkoušek osiva měly být zmírněny pro ty oblasti Společenství, ve kterých velmi příznivé ekologické podmínky zajišťují dodržování příslušných norem Společenství;vzhledem k tomu, že u osiva žita používaného jako pícnina by mělo být povoleno dočasné zmírnění norem Společenství platných pro osivo žita, aby byly překonány přechodné obtíže, které existují v některých oblastech Společenství u těchto produktů;vzhledem k tomu, že u osiva obilovin nedávno vyzkoušené metody, jak snížit účinky napadení některými škodlivými organismy, prokázaly oprávněnost přijetí směsí osiv různých odrůd obilovin, pokud budou přijata opatření zaručující, že nedojde ke zhoršení kvality osiva nebo konečného produktu;vzhledem k tomu, že je s cílem zlepšit fungování systémů Společného katalogu odrůd druhů zemědělských rostlin vhodné přizpůsobit mezinárodně stanoveným pravidlům některá ustanovení týkající se povolování odrůd na vnitrostátní úrovni, názvů odrůd a výměny informací mezi členskými státy a alespoň u některých druhů zpřísnit pravidla, pokud se týkají odrůdy, pro volné uvádění na trh osiv patřících k odrůdám povoleným v jednotlivých členských státech;vzhledem k tomu, že předpisy o uvádění osiva zeleniny na trh a předpisy o Společném katalogu odrůd druhů zemědělských rostlin stanoví, že od 1. července 1977 již nelze na úrovni členských států určovat rovnocennost opatření přijatých ve třetích zemích, pokud jde o odrůdy; že některá rozhodnutí o rovnocennosti přijatá na úrovni Společenství vstoupila v platnost teprve k 1. červenci 1978; že by proto měla být lhůta stanovená pro určení rovnocennosti na vnitrostátní úrovni prodloužena o jeden rok, aby bylo přihlédnuto k tradičním obchodním vztahům, které byly udržovány po 1. červenci 1977 před rozhodnutím Společenství,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1V článku 2 směrnice Rady 66/401/EHS ze dne 14. června 1966 o uvádění osiva pícnin na trh [4], naposledy pozměněné směrnicí 79/641/EHS [5], se vkládá nový odstavec, který zní:"1c. Členské státy mohou být postupem podle článku 21 zmocněny neuplatňovat na produkci určitého třetího státu požadavek stanovený v příloze II části I bodě 2 oddíle B písm. l) pro jeden nebo více uvedených druhů, lze-li na základě ekologických podmínek a získaných zkušeností předpokládat, že splňuje normy stanovené v příloze II části I bodě 2 sloupci 13 tabulky."Článek 2Směrnice Rady 66/402/EHS ze dne 14. června 1966 o uvádění osiva obilovin na trh [6], naposledy pozměněná směrnicí 79/641/EHS, se mění takto:1. v článku 2 se vkládá nový odstavec, který zní:"1c. Až do 30. června 1982 mohou být členské státy postupem podle článku 21 zmocněny povolit uvádění na trh osiva určitých odrůd žita, určených především k použití jako pícnina, jež nevyhovuje požadavkům stanoveným:- v příloze II, pokud jde o klíčivost,- a v příloze II bodě 2 části A sloupci 6 tabulky pro základní osivo.";2. v článku 13 se vkládá nový odstavec, který zní:"1. Členské státy mohou povolit uvádění osiva obilovin na trh ve směsích osiva různých odrůd, pokud vědecké nebo technické poznatky ukazují, že tyto směsi jsou zvláště účinné proti rozmnožování určitých škodlivých organismů, a pokud jsou jednotlivé složky směsi před smícháním v souladu s pravidly pro uvádění na trh, která se na ně vztahují.";3. v článku 13 se dosavadní odstavec 1 označuje jako odstavec 2 a dosavadní odstavec 2 se označuje jako odstavec 3;4. v příloze IV oddíle A písm. b) se doplňuje nový bod, který zní:"8. "Uvádění na trh povoleno pouze v…" (daný členský stát)."Článek 3Směrnice Rady 70/457/EHS ze dne 29. září 1970 o Společném katalogu odrůd druhů zemědělských rostlin [7], naposledy pozměněná směrnicí 78/55/EHS [8], se mění takto:1. v článku 5 se odstavec 1 nahrazuje tímto:"1. Odrůda je odlišná, bez ohledu na umělý nebo přirozený původ počáteční odchylky, z níž vznikla, pokud se v jednom nebo více významných znacích zřetelně liší od jiných odrůd známých ve Společenství.Znaky odrůdy musí být možné přesně rozeznat a přesně popsat.Odrůdou známou ve Společenství se rozumí jakákoli odrůda, která je v době řádného podání žádosti o povolení hodnocené odrůdy- buď uvedena ve Společném katalogu odrůd druhů zemědělských rostlin nebo Společném katalogu odrůd druhů zeleniny,- nebo není uvedena v žádném z těchto katalogů, avšak byla povolena, nebo je o její povolení žádáno, v dotyčném členském státě nebo v jiném členském státě, a to buď pro uznávání a pro uvádění na trh, anebo pro uznávání pro ostatní země,ledaže by výše uvedené podmínky nebyly nadále plněny ve všech dotyčných členských státech před přijetím rozhodnutí o žádosti o povolení hodnocené odrůdy.";2. v čl. 7 odst. 1 se doplňují nové věty, které znějí:"Pro stanovení odlišnosti by měly pěstitelské zkoušky zahrnovat alespoň dostupné porovnatelné odrůdy, známé ve Společenství ve smyslu čl. 5 odst. 1. Pro účely článku 9 se zahrnou i další dostupné odrůdy.";3. v článku 9 se odstavec 3 nahrazuje tímto:"3. S ohledem na dostupné informace členské státy rovněž zajistí, že odrůda, kterou nelze zřetelně odlišit- od odrůdy dříve povolené v dotyčném členském státě nebo v jiném členském státě, nebo- od jiné odrůdy, která byla přezkoušena, pokud jde o odlišnost, stálost a uniformitu, podle pravidel této směrnice, bez toho, aby byla odrůdou známou ve Společenství ve smyslu čl. 5 odst. 1,nese název této odrůdy. Toto ustanovení se nepoužije, pokud by tento název mohl být zavádějící nebo matoucí, pokud jde o odrůdu, nebo pokud podle právní úpravy názvů odrůd v daném členském státě brání jeho používání jiné skutečnosti, anebo pokud práva třetích osob brání volnému užívání tohoto názvu ve spojení s danou odrůdou.";4. v článku 9 se dosavadní odstavec 3 označuje jako odstavec 4;5. v článku 10 se odstavec 1 nahrazuje tímto:"1. Každá žádost nebo stažení žádosti o povolení odrůdy, každý zápis do katalogu odrůd a každá změna tohoto zápisu musí být neprodleně oznámeny ostatním členským státům a Komisi.";6. za článek 12 se vkládá nový článek, který zní:"Článek 12a1. Členské státy zajistí, aby byly vyjasněny veškeré pochybnosti vzniklé po povolení odrůdy, které se týkají posouzení její odlišnosti nebo názvu v době povolení.2. Pokud se po povolení odrůdy ukáže, že podmínka odlišnosti ve smyslu článku 5 nebyla v době povolení splněna, nahradí se povolení jiným rozhodnutím nebo se zruší zrušení v souladu s touto směrnicí.Tímto jiným rozhodnutím přestává být odrůda považována, s účinností od data svého původního povolení, za odrůdu známou ve Společenství ve smyslu čl. 5 odst. 1.3. Pokud se po povolení odrůdy zjistí, že její název ve smyslu článku 9 nebyl v době povolení přijatelný, musí být název upraven tak, aby byl v souladu s touto směrnicí. Členské státy mohou povolit dočasné užívání předchozího názvu jako doplňkového názvu. Podmínky, za kterých může být předchozí název užíván jako doplňkový název, mohou být stanoveny postupem podle článku 23.";7. v čl. 15 odst. 2 se doplňuje nová věta, která zní:"Přihlíží se pouze k žádostem předloženým čtyři měsíce před koncem uvedené lhůty.";8. v čl. 15 odst. 5 se doplňuje nový pododstavec, který zní:"V případě Beta vulgaris L. a Solanum tuberosum L. se tato podmínka považuje za splněnou k 31. prosinci každého roku, pokud jde o odrůdy, pro které byla čtyři měsíce před tímto datem učiněna oznámení podle čl. 10 odst. 1 a 2, pokud členský stát neuvědomí Komisi nebo neučiní prohlášení ve Stálém výboru pro osivo a sadbu v tom smyslu, že nezamýšlí upustit od podání žádosti podle odstavce 2. Rada na návrh Komise rozhodne, zda se toto ustanovení použije i na jiné druhy.";9. v čl. 21 odst. 2 se datum "30. června 1977" nahrazuje datem "30. června 1978".Článek 4V čl. 32 odst. 2 směrnice Rady 70/458/EHS ze dne 29. září 1970 o uvádění osiva zeleniny na trh [9], naposledy pozměněné směrnicí 79/641/EHS, se datum 30. června 1977 nahrazuje datem 30. června 1978.Článek 5Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu:- s články 1 a 2 k 1. lednu 1980,- s čl. 3 odst. 9 a článkem 4 k 1. červenci 1977,- s ostatními ustanoveními této směrnice k 1. červenci 1982.Článek 6Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 24. července 1979.Za RadupředsedaJ. Gibbons[1] Úř. věst. C 174, 21.7.1978, s. 8.[2] Úř. věst. C 239, 9.10.1978, s. 54.[3] Úř. věst. C 114, 7.4.1979, s. 26.[4] Úř. věst. 125, 11.7.1966, s. 2298/66.[5] Úř. věst. L 183, 19.7.1979, s. 13.[6] Úř. věst. 125, 11.7.1966, s. 2309/66.[7] Úř. věst. L 225, 12.10.1970, s. 1.[8] Úř. věst. L 16, 20.1.1978, s. 23.[9] Úř. věst. L 225, 12.10.1970, s. 7.--------------------------------------------------