title: Směrnice Komise ze dne 13. dubna 1981, kterou se mění směrnice 79/490/EHS přizpůsobující technickému pokroku směrnici Rady 70/221/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se nádrží na kapalná paliva a ochrany proti podjetí zezadu u motorových vozidel a jejich přípojných vozidel

text:
Důležité právní upozornění

|

31981L0333

Úřední věstník L 131 , 18/05/1981 S. 0004 - 0005 Finské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 11 S. 0116  Španělské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 11 S. 0177  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 11 S. 0116  Portugalské zvláštní vydání Kapitola 13 Svazek 11 S. 0177

		Směrnice Komiseze dne 13. dubna 1981,kterou se mění směrnice 79/490/EHS přizpůsobující technickému pokroku směrnici Rady 70/221/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se nádrží na kapalná paliva a ochrany proti podjetí zezadu u motorových vozidel a jejich přípojných vozidel(81/333/EHS)KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,s ohledem na směrnici Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [1], naposledy pozměněnou směrnicí 80/1267/EHS [2], a zejména na článek 13 uvedené směrnice,s ohledem na směrnici Rady 70/221/EHS ze dne 20. března 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se nádrží na kapalná paliva a ochrany proti podjetí zezadu u motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [3], naposledy pozměněnou směrnicí 79/490/EHS [4], a zejména na článek 3 uvedené směrnice,vzhledem k tomu, že zkušenosti ukázaly, že současné znění bodu II.5.2 přílohy směrnice 79/490/EHS o ochraně proti podjetí zezadu u vozidel kategorií M1, M2, M3, N1, O1 a O2 je poněkud neurčité, pokud se týká šířky, při které musí být daný požadavek splněn; že to může vést k rozdílným požadavkům různých technických zkušeben a nebezpečí rozporů se směrnicí Rady 74/483/EHS [5] týkající se vnějších výčnělků vozidel kategorie M1, jakož i vzniku technických překážek obchodu,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Směrnice 79/490/EHS se mění takto:Bod II.5.2 přílohy se nahrazuje tímto:"II.5.2 U vozidel kategorií M1, M2, M3, N1, O1 nebo O2 (kategorie podle mezinárodní klasifikace uvedené v poznámce b) přílohy I směrnice Rady 70/156/EHS) se podmínka uvedená v bodě II.5.1 pokládá za splněnou- jestliže vozidlo splňuje podmínky uvedené v bodě II.5.3 nebo- jestliže světlá výška zadní části nenaloženého vozidla není větší než 55 cm v šířce, která není menší než šířka zadní nápravy o více než 10 cm na obou stranách (nepočítaje vyboulení pneumatik těsně u vozovky).Je-li zadních náprav více, uvažuje se šířka nejširší nápravy.Tento požadavek musí být splněn alespoň do vzdálenosti 45 cm od zadního okraje vozidla."Článek 2Členské státy uvedou v účinnost předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. října 1981 a neprodleně o nich uvědomí Komisi.Článek 3Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 13. dubna 1981.Za KomisiKarl-Heinz Narjesčlen Komise[1] Úř. věst. L 42, 23.2.1970, s. 1.[2] Úř. věst. L 375, 11.12.1980, s. 34.[3] Úř. věst. L 76, 6.4.1970, s. 23 a Úř. věst. L 65, 15.3.1979, s. 42.[4] Úř. věst. L 128, 26.5.1979, s. 22.[5] Úř. věst. L 266, 2.10.1974, s. 4.--------------------------------------------------


title: Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/62/EU ze dne 15. května 2014 o trestněprávní ochraně eura a jiných měn proti padělání, kterou se nahrazuje rámcové rozhodnutí Rady 2000/383/SVV

text:
               21.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 151/1

         SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2014/62/EU
   ze dne 15. května 2014
   o trestněprávní ochraně eura a jiných měn proti padělání, kterou se nahrazuje rámcové rozhodnutí Rady 2000/383/SVV
   EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 83 odst. 1 této smlouvy,
   s ohledem na návrh Evropské komise,
   po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
   s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky (1),
   s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (2),
   v souladu s řádným legislativním postupem (3),
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Euro jako jednotná měna sdílená členskými státy eurozóny významně ovlivňuje hospodářství Unie a každodenní život jejích občanů. Od zavedení do oběhu v roce 2002 však způsobilo padělání eura finanční škodu ve výši nejméně 500 milionů EUR, neboť je to měna, na kterou se neustále zaměřuje trestná činnost organizovaných padělatelských skupin. Je v zájmu Unie jako celku bránit jakékoli činnosti, při níž může paděláním dojít k narušení pravosti eura, a takovou činnost postihovat.

         PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
   Článek 1
   Předmět úpravy
   Tato směrnice stanoví minimální pravidla týkající se definice trestných činů a sankcí v oblasti padělání eura a jiných měn. Rovněž zavádí společná ustanovení s cílem posílit boj proti těmto trestným činům a zlepšit jejich vyšetřování a zajistit lepší spolupráci v boji proti padělání.
   Článek 2
   Definice
   Pro účely této směrnice se rozumí:

               a)

               „penězi“ bankovky a mince, které mají postavení zákonného platidla, včetně eurobankovek a euromincí, které mají postavení zákonného platidla na základě nařízení (ES) č. 974/98;

               b)

               „právnickou osobou“ jakýkoli subjekt, který má podle použitelného práva právní subjektivitu, s výjimkou států nebo veřejných orgánů vykonávajících státní moc a veřejnoprávních mezinárodních organizací;

         Článek 3
   Trestné činy
   1.   Členské státy přijmou nezbytná opatření pro zajištění trestnosti tohoto úmyslného jednání:

               a)

               jakékoli podvodné jednání spočívající v padělání nebo pozměňování peněz za použití jakýchkoli prostředků;

               b)

               podvodné uvedení padělaných peněz do oběhu;

               c)

               dovoz, vývoz, přeprava, přijetí nebo získání padělaných peněz za účelem jejich uvedení do oběhu s vědomím, že se jedná o padělek;

               d)

               podvodná výroba, přijetí, získání nebo držení

                           i)

                           nástrojů, předmětů, počítačových programů a údajů a jakýchkoli jiných prostředků, které jsou svou povahou určeny k padělání nebo pozměňování peněz, nebo

                           ii)

                           bezpečnostních prvků, jako jsou hologramy, vodoznaky nebo jiné součásti peněz, které slouží k ochraně proti padělání.

         2.   Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby jednání uvedené v odst. 1 písm. a), b) a c) bylo trestné rovněž ve vztahu k bankovkám nebo mincím vyráběným nebo vyrobeným za použití legálních zařízení nebo materiálů při porušení práv nebo podmínek, za nichž mohou příslušné orgány vydávat bankovky nebo mince.
   3.   Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby jednání uvedené v odstavcích 1 a 2 bylo trestné rovněž ve vztahu k bankovkám nebo mincím, které nejsou dosud vydány, ale jsou určeny k oběhu jako zákonné platidlo.
   Článek 4
   Návod, pomoc a účastenství a pokus
   1.   Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby návod ke spáchání trestného činu uvedeného v článku 3 a pomoc i účastenství při něm byly postihovány jako trestný čin.
   2.   Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby byl pokus o spáchání trestného činu uvedeného v čl. 3 odst. 1 písm. a), b) nebo c), v čl. 3 odst. 2 nebo v čl. 3 odst. 3 ve vztahu k jednání uvedenému v čl. 3 odst. 1 písm. a), b) a c) postihován jako trestný čin.
   Článek 5
   Sankce pro fyzické osoby
   1.   Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby jednání uvedené v článcích 3 a 4 podléhalo účinným, přiměřeným a odrazujícím trestním sankcím.
   2.   Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby za trestné činy uvedené v čl. 3 odst. 1 písm. d) a v čl. 3 odst. 2 a čl. 3 odst. 3 ve vztahu k jednání uvedenému v čl. 3 odst. 1 písm. d) bylo možné uložit trest odnětí svobody.
   3.   Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby za trestné činy uvedené v čl. 3 odst. 1 písm. a) a čl. 3 odst. 3 ve vztahu k jednání uvedenému v čl. 3 odst. 1 písm. a) bylo možné uložit trest odnětí svobody s horní hranicí trestní sazby nejméně osmi let.
   4.   Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby za trestné činy uvedené v čl. 3 odst. 1 písm. b) a c) a čl. 3 odst. 3 ve vztahu k jednání uvedenému v čl. 3 odst. 1 písm. b) a c) bylo možné uložit trest odnětí svobody s horní hranicí trestní sazby nejméně pěti let.
   5.   Pokud jde o trestný čin uvedený v čl. 3 odst. 1 písm. b), mohou členské státy stanovit jiné účinné, přiměřené a odrazující trestní sankce než ty, které jsou uvedeny v odstavci 4 tohoto článku, včetně pokut a odnětí svobody, pokud byly padělané peníze přijaty bez vědomí toho, že se jedná o padělek, ale předány dále s vědomím, že se jedná o padělek.
   Článek 6
   Odpovědnost právnických osob
   1.   Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby právnickou osobu bylo možno činit odpovědnou za trestné činy uvedené v článcích 3 a 4 spáchané v jejich prospěch osobou jednající samostatně nebo jako člen orgánu právnické osoby, která v rámci této právnické osoby působí ve vedoucím postavení na základě

               a)

               oprávnění zastupovat tuto právnickou osobu;

               b)

               pravomoci přijímat jménem této právnické osoby rozhodnutí nebo

               c)

               pravomoci vykonávat kontrolu v rámci této právnické osoby.

         2.   Členské státy zajistí, aby právnickou osobu bylo možno činit odpovědnou v případech, kdy nedostatek dohledu nebo kontroly ze strany osoby uvedené v odstavci 1 tohoto článku umožnil spáchání trestného činu uvedeného v článcích 3 a 4 ve prospěch této právnické osoby osobou jí podřízenou.
   3.   Odpovědnost právnické osoby podle odstavců 1 a 2 tohoto článku nevylučuje trestní stíhání fyzických osob pro spáchání trestných činů uvedených v článcích 3 a 4, návod k nim nebo účast na nich.
   Článek 7
   Sankce pro právnické osoby
   Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby právnické osoby odpovědné podle článku 6 podléhaly účinným, přiměřeným a odrazujícím sankcím, které zahrnují pokuty trestní nebo jiné povahy a které mohou zahrnovat i jiné sankce, například

               a)

               zbavení nároku pobírat veřejné výhody nebo podpory;

               b)

               dočasný nebo trvalý zákaz provozování obchodní činnosti;

               c)

               uložení soudního dohledu;

               d)

               zrušení rozhodnutím soudu;

               e)

               dočasné nebo trvalé uzavření provozoven použitých ke spáchání trestného činu.

         Článek 8
   Soudní příslušnost
   1.   Každý členský stát přijme opatření nezbytná ke stanovení soudní příslušnosti svých soudů pro trestné činy uvedené v článcích 3 a 4, je-li

               a)

               trestný čin zcela nebo zčásti spáchán na jeho území nebo

               b)

               pachatel jeho státní příslušník.

         2.   Každý členský stát, jehož měnou je euro, přijme opatření nezbytná ke stanovení soudní příslušnosti svých soudů pro trestné činy uvedené v článcích 3 a 4, které byly spáchány mimo jeho území, alespoň pokud se tyto trestné činy týkají eura a pokud

               a)

               se pachatel nachází na území tohoto členského státu a není vydán nebo

               b)

               padělané eurobankovky a euromince, které mají vztah k trestnému činu, byly odhaleny na území tohoto členského státu.

         Pro účely stíhání trestných činů uvedených v čl. 3 odst. 1 písm. a), čl. 3 odst. 2 a 3, pokud se týkají čl. 3 odst. 1 písm. a), jakož i návodu, pomoci, účastenství a pokusu o spáchání těchto trestných činů, přijmou členské státy opatření nezbytná k zajištění toho, aby jejich soudní příslušnost nebyla podmíněna tím, že daný skutek musí být trestným činem v místě, kde byl spáchán.
   Článek 9
   Vyšetřovací nástroje
   Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby osoby, útvary nebo orgány odpovědné za vyšetřování nebo stíhání trestných činů uvedených v článcích 3 a 4 měly k dispozici účinné vyšetřovací nástroje, jakých se využívá při vyšetřování případů organizované a jiné závažné trestné činnosti.
   Článek 10
   Povinnost předat padělané eurobankovky a euromince pro účely analýzy a rozpoznávání padělků
   Členské státy zajistí, aby bylo v průběhu trestního řízení neprodleně povoleno přezkoumání podezřelých padělaných eurobankovek a euromincí pro účely analýzy, identifikace a rozpoznávání dalších padělků národním analytickým střediskem a národním mincovním analytickým střediskem. Příslušné orgány předají nezbytné vzorky neprodleně, a nejpozději v okamžiku, jakmile je dosaženo konečného rozhodnutí o trestním řízení.
   Článek 11
   Statistika
   Členské státy poskytují Komisi alespoň každé dva roky údaje o počtu trestných činů stanovených v článcích 3 a 4 a o počtu osob, které byly ve spojitosti s trestnými činy uvedenými v článcích 3 a 4 stíhány a odsouzeny.
   Článek 12
   Zprávy Komise a přezkum
   Do 23. května 2019 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování této směrnice. Zpráva zhodnotí rozsah, v jakém členské státy přijaly opatření nezbytná k dosažení souladu s touto směrnicí. Ke zprávě se v případě potřeby připojí vhodný legislativní návrh.
   Článek 13
   Nahrazení rámcového rozhodnutí 2000/383/SVV
   Rámcové rozhodnutí 2000/383/SVV se nahrazuje ve vztahu k členským státům, které jsou vázány touto směrnicí, aniž jsou dotčeny povinnosti těchto členských států týkající se lhůt pro provedení rámcového rozhodnutí 2000/383/SVV ve vnitrostátním právu.
   Odkazy na rámcové rozhodnutí 2000/383/SVV se ve vztahu k členským státům, které jsou vázány touto směrnicí, považují za odkazy na tuto směrnici.
   Článek 14
   Provedení
   1.   Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 23. května 2016. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
   Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
   2.   Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
   Článek 15
   Vstup v platnost
   Tato směrnice vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
   Článek 16
   Určení
   Tato směrnice je určena členským státům v souladu se Smlouvami.

      V Bruselu dne 15. května 2014.

            Za Evropský parlament

            předseda

         M. SCHULZ

            Za Radu

            předseda

         D. KOURKOULAS

      (1)  Úř. věst. C 179, 25.6.2013, s. 9.

      (2)  Úř. věst. C 271, 19.9.2013, s. 42.

      (3)  Postoj Evropského parlamentu ze dne 16. dubna 2014 (dosud nezveřejněný v Úředním věstníku) a rozhodnutí Rady ze dne 6. května 2014.

      (4)  Nařízení Rady (ES) č. 974/98 ze dne 3. května 1998 o zavedení eura (Úř. věst. L 139, 11.5.1998, s. 1).

      (5)  Nařízení Rady (ES) č. 1338/2001 ze dne 28. června 2001, kterým se stanoví opatření nutná k ochraně eura proti padělání (Úř. věst. L 181, 4.7.2001, s. 6).

      (6)  Nařízení Rady (ES) č. 1339/2001 ze dne 28. června 2001, kterým se rozšiřuje působnost nařízení (ES) č. 1338/2001, kterým se stanoví opatření nutná k ochraně eura proti padělání, na členské státy, které nepřijaly euro jako jednotnou měnu (Úř. věst. L 181, 4.7.2001, s. 11).

      (7)  Sbírka smluv Společnosti národů č. 2623 (1931), s. 372.

      (8)  Rámcové rozhodnutí Rady 2000/383/SVV ze dne 29. května 2000 o zvýšené ochraně trestními a jinými sankcemi proti padělání ve spojitosti se zaváděním eura (Úř. věst. L 140, 14.6.2000, s. 1).


title: Směrnice Rady ze dne 14. června 1966 o uvádění osiva pícnin na trh

text:
Důležité právní upozornění

|

31966L0401

Úřední věstník 125 , 11/07/1966 S. 2298 - 2308 Dánské zvláštní vydání: Řada I Kapitola 1965-1966 S. 0115  Anglické zvláštní vydání: Řada I Kapitola 1965-1966 S. 0132  Řecké zvláštní vydání: Kapitola 03 Svazek 1 S. 0243  Španělské zvláštní vydání: Kapitola 03 Svazek 1 S. 0174  Portugalské zvláštní vydání Kapitola 03 Svazek 1 S. 0174  Finské zvláštní vydání: Kapitola 3 Svazek 1 S. 0131  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 3 Svazek 1 S. 0131

		Směrnice Radyze dne 14. června 1966o uvádění osiva pícnin na trh(66/401/EHS)RADA EVROPSKÉHO HOSPODÁŘSKÉHO SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na články 43 a 100 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise,s ohledem na stanovisko Shromáždění [1],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru,vzhledem k tomu, že produkce pícnin zaujímá v zemědělství Evropského hospodářského společenství významné místo;vzhledem k tomu, že uspokojivé výsledky při pěstování pícnin do značné míry závisejí na použití vhodného osiva; že proto některé členské státy již po nějakou dobu omezují uvádění osiva pícnin na trh na vysoce jakostní osivo; že tyto členské státy využívají výsledků systematického šlechtění probíhajícího již po několik desetiletí, jímž byly získány dostatečně stálé a uniformní odrůdy pícnin, od nichž lze s ohledem na jejich vlastnosti očekávat značné výhody pro zamýšlené použití;vzhledem k tomu, že vyšší výnosnosti při pěstování pícnin ve Společenství bude dosaženo tím, že členské státy budou při výběru odrůd povolených pro uvádění na trh uplatňovat jednotná a co nejpřísnější pravidla;vzhledem k tomu, že omezení uvádění na trh na určité odrůdy je však důvodné jen tehdy, je-li současně zajištěno, že uživatelé mohou osivo těchto odrůd také skutečně získat;vzhledem k tomu, že některé členské státy uplatňují k tomuto účelu systémy uznávání, jehož účelem je prostřednictvím úředních zkoušek zajišťovat odrůdovou pravost a odrůdovou čistotu;vzhledem k tomu, že takové systémy již existují na mezinárodní úrovni; že Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj vytvořila systém pro odrůdové uznávání osiva pícnin, které je určeno pro mezinárodní obchod;vzhledem k tomu, že je žádoucí vytvořit na základě zkušeností s tímto systémem a s odpovídajícími vnitrostátními systémy jednotný systém uznávání pro Společenství;vzhledem k tomu, že tento systém by se měl vztahovat jak na obchod mezi členskými státy, tak na uvádění na domácí trhy;vzhledem k tomu, že obecně by mělo být možné uvádět osivo pícnin pro jakékoliv použití na trh pouze tehdy, pokud bylo v souladu s pravidly pro uznávání úředně přezkoušeno a uznáno jako základní osivo nebo jako certifikované osivo anebo, v případě některých rodů a druhů, úředně přezkoušeno a připuštěno jako obchodní osivo; že volba termínů "základní osivo" a "certifikované osivo" vychází ze stávající mezinárodní terminologie;vzhledem k tomu, že je třeba připustit obchodní osivo z toho důvodu, že ne všechny rody a druhy pícnin se šlechtitelským významem již poskytly žádoucí odrůdy nebo dostatečné množství osiva stávajících odrůd k pokrytí potřeb Společenství; že je proto v případě určitých rodů a druhů nezbytné připustit osivo pícnin, které nepatří k určité odrůdě, ale splňuje všechny ostatní požadavky;vzhledem k tomu, že osivo pícnin, které není uváděno na trh, by mělo být pro malý hospodářský význam vyloučeno z oblasti působnosti pravidel Společenství; že právo členských států přijmout pro toto osivo zvláštní předpisy nesmí být dotčeno;vzhledem k tomu, že by se pravidla Společenství neměla vztahovat na osivo, které je prokazatelně určeno k vývozu do třetích zemí;vzhledem k tomu, že ke zlepšení genetické hodnoty i vnější jakosti osiva pícnin ve Společenství by měly být stanoveny některé podmínky týkající se technické čistoty a klíčivosti;vzhledem k tomu, že k zajištění pravosti osiva musí být stanovena pravidla Společenství pro balení, odběry vzorků, uzavírání a označovaní; že k tomuto účelu musí návěsky uvádět údaje nezbytné pro výkon úřední kontroly a pro informování spotřebitele a musí odkazovat na uznání uznaného osiva různých kategorií na úrovni Společenství;vzhledem k tomu, že některé členské státy potřebují pro zvláštní výsevní účely směsi osiva pícnin několika rodů a druhů; že je třeba k této potřebě přihlédnout a povolit členským státům připouštět takové směsi za určitých podmínek;vzhledem k tomu, že členské státy by měly přijmout vhodná kontrolní opatření, aby bylo při uvádění osiva na trh zajištěno dodržování požadavků na jakost a předpisů o zachování pravosti;vzhledem k tomu, že uvádění na trh osiva, které tyto podmínky splňuje, by mělo podléhat pouze těm omezením, která stanoví pravidla Společenství, aniž je dotčen článek 36 Smlouvy;vzhledem k tomu, že v první etapě, až do vytvoření společného katalogu odrůd, by měla tato omezení zahrnovat zejména právo členských států omezit uvádění na trh uznaného osiva různých kategorií pouze na osivo odrůd, které mají krajinnou a užitnou hodnotu pro jejich území;vzhledem k tomu, že je nezbytné uznat za určitých podmínek osivo, které bylo v jiných zemích získáno množením základního osiva uznaného v některém členském státě, za rovnocenné s osivem množeným v uvedeném členském státě;vzhledem k tomu, že je na druhé straně žádoucí stanovit, že osivo pícnin sklizené ve třetích zemích může být uváděno na trh ve Společenství pouze tehdy, pokud poskytuje stejnou záruku jako osivo, které bylo úředně uznáno nebo úředně připuštěno jako obchodní osivo ve Společenství a které je v souladu s pravidly Společenství;vzhledem k tomu, že v obdobích, kdy dochází k obtížím v zásobování uznaným osivem různých kategorií nebo obchodním osivem, je třeba přechodně připustit osivo vyhovující méně přísným požadavkům;vzhledem k tomu, že za účelem harmonizace technických metod uznávání v jednotlivých členských státech a z toho důvodu, aby bylo v budoucnu možné porovnávat osiva uznaná ve Společenství a osiva pocházející ze třetích zemí, by měla být v členských státech zřízena zkušební pole Společenství pro každoroční následné kontroly certifikovaného osiva různých kategorií;vzhledem k tomu, že by Komisi mělo být svěřeno přijímání některých prováděcích opatření; že pro snazší provádění zamýšlených opatření je třeba stanovit postup úzké spolupráce mezi členskými státy a Komisí v rámci Stálého výboru pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Tato směrnice se vztahuje na osivo pícnin uváděné na trh ve Společenství bez ohledu na jeho využití.Článek 2Pro účely této směrnice se rozumí:A. "pícninami"rostliny těchto rodů a druhů:a)Gramineae | trávy |Agrostis spp. | psineček |Alopecurus pratensis L. | psárka luční |Arrhenatherum elatius (L.) J. et C. Presl. | ovsík vyvýšený |Dactylis glomerata L. | srha laločnatá |Festuca arundinacea Schreb. | kostřava rákosovitá |Festuca ovina L. | kostřava ovčí |Festuca pratensis Huds. | kostřava luční |Festuca rubra L. | kostřava červená |Lolium spp. | jílek |Phleum pratense L. | bojínek luční |Poa spp. | lipnice |Trisetum flavescens (L.) Pal. Beauv. | trojštět žlutavý |b)Leguminosae | luskoviny |Lotus corniculatus L. | štírovník růžkatý |Lupinus spp., mimo | lupina, mimo |Lupinus perennis L. | lupinu vytrvalou |Medicago lupulina L. | tolice dětelová |Medicago sativa L. | tolice vojtěška (vojtěška setá) |Medicago varia Martyn | vojtěška proměnlivá |Onobrychis sativa L. | vičenec setý |Pisum arvense L. | hrášek polní |Trifolium hybridum L. | jetel zvrhlý |Trifolium incarnatum L. | jetel nachový |Trifolium pratense L. | jetel luční |Trifolium repens L. | jetel plazivý |Vicia spp., mimo Vicia faba major L. | vikve a boby, mimo bob větší |B. "základním osivem":1. "osivem šlechtěných odrůd" osivo,a) které bylo vypěstováno na odpovědnost pěstitele podle zásad udržovacího šlechtění odrůdy;b) které je určeno k produkci osiva kategorie "certifikované osivo";c) které, s výhradou článku 4, vyhovuje požadavkům na základní osivo stanoveným v přílohách I a II; ad) u kterého bylo úřední zkouškou ověřeno splnění výše uvedených požadavků;2. "osivem místních odrůd" osivo,a) které bylo vypěstováno pod úředním dohledem z materiálu úředně připuštěného jako místní odrůda na jednom nebo více hospodářstvích v rámci přesně ohraničené oblasti původu;b) které je určeno k produkci osiva kategorie "certifikované osivo";c) které, s výhradou článku 4, vyhovuje požadavkům na základní osivo stanoveným v přílohách I a II; ad) u kterého bylo úřední zkouškou ověřeno splnění výše uvedených požadavků;C. "certifikovaným osivem" osivo,a) které pochází ze základního osiva nebo certifikovaného osiva určité odrůdy;b) které je určeno k produkci osiva kategorie "certifikované osivo" nebo rostlin;c) které, s výhradou čl. 4 písm. b), vyhovuje požadavkům na certifikované osivo stanoveným v přílohách I a II; ad) u kterého bylo úřední zkouškou ověřeno splnění výše uvedených požadavků;D. "obchodním osivem" osivo,a) které vykazuje druhovou pravost;b) které, s výhradou čl. 4 písm. b), vyhovuje požadavkům na obchodní osivo stanoveným v příloze II; ac) u kterého bylo úřední zkouškou ověřeno splnění výše uvedených požadavků;E. "úředními opatřeními" opatření, která provádějía) státní orgány nebob) veřejnoprávní nebo soukromoprávní právnické osoby jednající jménem státu neboc) v případě pomocných činností, které rovněž podléhají dohledu státu, přísežné fyzické osobyza podmínky, že osoby uvedené v písmenech b) a c) nemají osobní zájem na výsledku těchto opatření.Článek 31. Členské státy stanoví, že na trh lze uvádět pouze osivoDactylis glomerata L.,Festuca arundinacea Schreb.,Festuca pratensis Huds.,Festuca rubra L.,Lolium spp.,Phleum pratense L.,Medicago sativa L.,Medicago varia Martyn,Pisum arvense L.,Trifolium repens L.,které bylo úředně uznáno jako základní osivo nebo certifikované osivo a které vyhovuje požadavkům stanoveným v příloze II.2. Členské státy stanoví, že na trh lze uvádět pouze to osivo pícnin jiných rodů a druhů, než které jsou uvedeny v odstavci 1, které bylo buď úředně uznáno jako základní osivo, nebo certifikované osivo, anebo jde o obchodní osivo, a které dále vyhovuje požadavkům stanoveným v příloze II.3. Komise může postupem podle článku 21 stanovit, že po uplynutí určených lhůt lze uvádět na trh pouze to osivo pícnin jiných rodů a druhů, než které jsou uvedeny v odstavci 1, které bylo úředně uznáno jako základní osivo nebo certifikované osivo.4. Členské státy zajistí, aby úřední zkoušky osiva probíhaly v souladu s obvyklými mezinárodními metodami, pokud tyto metody existují.5. Členské státy mohou stanovit odchylky od odstavců 1 a 2a) pro šlechtitelské osivo generací předcházejících základnímu osivu,b) pro pokusy nebo pro vědecké účely,c) pro účely šlechtění,d) pro nezpracované osivo, které se uvádí na trh k opatření obalem, pokud je zajištěna pravost tohoto osiva.Článek 4Členské státy však mohou odchylně od článku 3 povolit,a) aby bylo úředně uznáno a uváděno na trh základní osivo obilovin, které nevyhovuje požadavkům klíčivosti stanoveným v příloze II; obdobná odchylka se vztahuje i na certifikované osivo Trifolium pratense, pokud je toto osivo určeno pro další produkci certifikovaného osiva.V uvedených případech přijmou členské státy veškerá nezbytná opatření, aby dodavatel zaručil určitou klíčivost, kterou při uvádění na trh uvede na zvláštní návěsce, která musí obsahovat jeho jméno, adresu a číslo partie;b) aby v zájmu rychlejšího zásobování osivem bylo úředně uznáno a uváděno na trh až po prvního obchodního příjemce osivo kategorií "základní osivo" nebo "certifikované osivo", u kterého dosud nebyly ukončeny úřední zkoušky týkající se vyhovění požadavkům klíčivosti stanoveným v příloze II. Uznání se provede pouze po předložení předběžného protokolu o analýze osiva a za podmínky, že je uvedeno jméno a adresa prvního příjemce. Budou přijata veškerá nezbytná opatření, aby dodavatel zaručil klíčivost vyplývající z předběžné analýzy. Tuto klíčivost uvede dodavatel při uvádění na trh na zvláštní návěsce, která musí obsahovat jeho jméno a adresu a číslo partie.S výjimkou případů množení mimo Společenství uvedených v článku 15 se tato ustanovení nevztahují na osivo dovážené ze třetích zemí.Článek 5Pokud jde o požadavky stanovené v přílohách I a II, mohou členské státy stanovit pro uznávání tuzemské produkce a pro zkoušení tuzemského obchodního osiva dodatečné nebo přísnější požadavky.Článek 61. Každý členský stát sestaví seznam odrůd pícnin, které jsou na jeho území úředně povoleny pro uznávání osiva; seznam udává hlavní morfologické nebo fyziologické znaky umožňující rozlišovat mezi odrůdami rostlin přímo pocházejícími z osiva kategorie "certifikované osivo", a úředně stanovený nejvyšší počet generací po základním osivu připuštěných k uznávání pro každou odrůdu. U místních odrůd uvádí seznam oblast původu.2. U hybridů a syntetických odrůd je třeba sdělit genetické komponenty orgánům příslušným povolovat odrůdy a uznávat osivo. Členské státy zajistí, aby výsledky zkoušek genetických komponent a jejich popis byly na žádost šlechtitele považovány za důvěrné.3. Odrůda se povolí teprve tehdy, pokud bylo úředními zkouškami nebo zkouškami pod úředním dohledem, zejména pěstitelskými zkouškami, ověřeno, že odrůda je dostatečně homogenní a stálá.4. Povolené odrůdy se pravidelně úředně kontrolují. Není-li již některá z podmínek pro povolení pro uznávání osiva splněna, povolení odrůdy se zruší a odrůda se ze seznamu vymaže.5. Seznam a veškeré jeho změny se neprodleně oznámí Komisi, která je sdělí ostatním členským státům.Článek 71. Členské státy stanoví, že v průběhu kontroly odrůd, při zkouškách osiva pro uznání a při zkouškách obchodního osiva musí být vzorky odebírány úředně pomocí vhodných metod.2. Při zkouškách osiva pro uznání a při zkouškách obchodního osiva musí být vzorky odebírány z homogenních partií. Maximální hmotnost partie a minimální hmotnost vzorku jsou uvedeny v příloze III.Článek 81. Členské státy stanoví, že základní, certifikované a obchodní osivo smí být uváděno na trh pouze v dostatečně homogenních dodávkách a v uzavřených baleních, která jsou opatřena uzávěrem a označena podle článků 9 a 10.2. Členské státy mohou pro prodej malých množství konečnému spotřebiteli stanovit odchylky od odstavce 1 týkající se balení, uzávěru a označení.Článek 91. Členské státy stanoví, že balení základního, certifikovaného a obchodního osiva musí být úředně uzavřena tak, aby byl uzávěr při otevření znehodnocen a nemohl být znovu použit.2. Balení mohou být znovu uzavřena pouze úředně. V tomto případě se na návěsce podle čl. 10 odst. 1 uvede, že se jedná o opětovné uzavření, dále datum opětovného uzavření a orgán, který je provedl.Článek 101. Členské státy stanoví, že balení základního, certifikovaného a obchodního osivaa) musí být na vnější straně opatřena úřední návěskou podle přílohy IV v některém z úředních jazyků Společenství; návěska je připevněna úředním uzávěrem; barva návěsky je pro základní osivo bílá, pro certifikované osivo první generace po základním osivu modrá, pro certifikované osivo dalších generací po základním osivu červená a pro obchodní osivo tmavě žlutá; pro obchod mezi členskými státy musí být návěska opatřena datem úředního uzavření. Pokud v případech uvedených v čl. 4 písm. a) základní osivo a certifikované osivo nevyhovuje požadavkům klíčivosti stanoveným v příloze II, vyznačí se tato skutečnost na návěsce;b) musí uvnitř obsahovat úřední doložku v barvě návěsky obsahující údaje stanovené pro návěsku v příloze IV. Tato doložka není požadována, pokud jsou údaje na balení vytištěny nesmazatelnou barvou.2. Členské státy mohoua) požadovat, aby na návěsce bylo ve všech případech uvedeno datum úředního uzavření;b) pro malá balení stanovit odchylky od odstavce 1.Článek 11Není dotčeno právo členských států stanovit, že balení tuzemského nebo dováženého základního, certifikovaného nebo obchodního osiva musí být při uvádění na trh na jejich území opatřena návěskou dodavatele i v jiných případech, než které jsou stanoveny v článku 4.Článek 12Členské státy stanoví, že každé chemické ošetření základního, certifikovaného nebo obchodního osiva musí být uvedeno buď na úřední návěsce, nebo na návěsce dodavatele, a na balení nebo uvnitř balení.Článek 131. Členské státy mohou povolit uvádění osiva pícnin na trh ve směsích osiva různých rodů a druhů pícnin a ve směsích s osivem rostlin, které nejsou pícninami ve smyslu této směrnice, pokud jsou jednotlivé složky směsi před smícháním v souladu s pravidly pro uvádění na trh, která se na ně vztahují.2. Použijí se články 8, 9 a 11 a rovněž článek 10 s tím rozdílem, že barva návěsky je v případě směsí zelená.Článek 141. Členské státy zajistí, aby uvádění na trh základního a certifikovaného osiva, které bylo úředně uznáno a jehož balení byla úředně označena a uzavřena v souladu s touto směrnicí, a obchodního osiva, jehož balení byla úředně označena a uzavřena v souladu s touto směrnicí, podléhalo pouze omezením na základě jeho vlastností, opatření ke zkoušení, označování a uzavírání, která stanoví tato směrnice.2. Členské státy mohoua) stanovit, pokud nevstoupily v platnost předpisy Komise podle čl. 3 odst. 3, že po uplynutí určitých lhůt lze na trh uvádět pouze to osivo jiných rodů a druhů pícnin, než které jsou uvedeny v čl. 3 odst. 1, které bylo úředně uznáno jako základní osivo nebo certifikované osivo;b) přijmout předpisy o nejvyšší povolené vlhkosti pro uvádění na trh;c) omezit uvádění na trh certifikovaného osiva pícnin na osivo první generace po základním osivu;d) až do zavedení společného katalogu odrůd, k čemuž musí dojít nejpozději dne 1. ledna 1970, omezit uvádění osiva obilovin na trh na osivo odrůd, které jsou zapsány ve vnitrostátním seznamu vycházejícím z krajinné a užitné hodnoty pro jejich území; podmínky pro zápis do tohoto seznamu jsou pro odrůdy pocházející z ostatních členských států stejné jako pro domácí odrůdy.Článek 15Členské státy stanoví, že osivo pícnin, které pochází bezprostředně ze základního osiva uznaného v některém členském státě a které bylo sklizeno v jiném členském státě nebo v některé třetí zemi, je rovnocenné certifikovanému osivu z první generace po základním osivu sklizeném ve státě, který vyprodukoval základní osivo, pokud bylo na jeho množitelském porostu podrobeno inspekci vyhovující požadavkům stanoveným v příloze I a pokud bylo úřední zkouškou ověřeno, že splňuje požadavky stanovené v příloze II pro certifikované osivo.Článek 161. Rada na návrh Komise kvalifikovanou většinou určí,a) zda v případě uvedeném v článku 15 inspekce prováděné v určité třetí zemi vyhovují požadavkům stanoveným v příloze I,b) zda osivo pícnin sklizené v určité třetí zemi, které poskytuje stejné záruky vlastností a opatření provedených k jeho zkoušení, zajištění jeho pravosti, jeho označování a jeho kontroly, je v tomto ohledu rovnocenné základnímu osivu, certifikovanému osivu nebo obchodnímu osivu, které bylo sklizeno ve Společenství a které odpovídá této směrnici.2. Členské státy mohou určení podle odstavce 1 provádět samy, dokud tak podle uvedeného odstavce neučiní Rada. Toto právo zaniká dnem 1. července 1969.Článek 171. K překonání přechodných obtíží ve všeobecném zásobování základním, certifikovaným nebo obchodním osivem, které se vyskytnou alespoň v jednom členském státě a které nelze odstranit v rámci Společenství, zmocní Komise postupem podle článku 21 jeden nebo více členských států, aby povolily na určité období stanovené Komisí uvádění na trh osiva kategorie vyhovující méně přísným požadavkům.2. Pokud jde o kategorii osiva určité odrůdy, má úřední návěska barvu stejnou jako ta, která je stanovena pro odpovídající kategorii, a v ostatních případech stejnou jako návěska stanovená pro obchodní osivo. V každém případě musí být na návěsce uvedeno, že se jedná o osivo kategorie vyhovující méně přísným požadavkům.Článek 18Tato směrnice se nevztahuje na osivo pícnin, které je prokazatelně určeno k vývozu do třetích zemí.Článek 19Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření, aby osivo pícnin mohlo být v průběhu uvádění na trh alespoň namátkově úředně kontrolováno s ohledem na dodržování požadavků stanovených touto směrnicí.Článek 201. Ve Společenství se založí srovnávací pole, na kterých se každý rok provede následná kontrola odebraných vzorků certifikovaného osiva pícnin. Tato pole podléhají kontrole prováděné výborem uvedeným v článku 21.2. V první etapě slouží srovnávací zkoušky k harmonizaci technických metod uznávání, aby bylo dosaženo srovnatelnosti výsledků. Jakmile bude tohoto cíle dosaženo, bude o srovnávacích zkouškách každoročně podávána zpráva o činnosti, která se důvěrně sdělí členským státům a Komisi. Komise stanoví postupem podle článku 21 datum, ke kterému bude zpráva podána poprvé.3. Komise vydá postupem podle článku 21 opatření nezbytná k provádění srovnávacích zkoušek. Do srovnávacích zkoušek lze zahrnout osivo pícnin sklizené ve třetích zemích.Článek 211. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, přednese věc Stálému výboru pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví, zřízenému rozhodnutím Rady ze dne 14. června 1966 [2] (dále jen "výbor"), jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce členského státu.2. Hlasům členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v čl. 148 odst. 2 Smlouvy. Předseda nehlasuje.3. Zástupce Komise předloží návrh opatření, která mají být přijata. Výbor zaujme stanovisko k opatřením ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijme většinou dvanácti hlasů.4. Komise přijme opatření, která jsou okamžitě použitelná. Pokud však tato opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru, sdělí je Komise neprodleně Radě. V tomto případě může Komise nejvýše o jeden měsíc ode dne tohoto sdělení odložit použitelnost opatření, o kterých rozhodla.Rada může kvalifikovanou většinou ve lhůtě jednoho měsíce přijmout jiné rozhodnutí.Článek 22Touto směrnicí nejsou dotčeny vnitrostátní právní předpisy odůvodněné ochranou zdraví a života lidí, zvířat nebo rostlin nebo ochranou průmyslového a obchodního vlastnictví.Článek 23Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s čl. 14 odst. 1 nejpozději do 1. července 1968 a s ostatními ustanoveními této směrnice a jejích příloh nejpozději do 1. července 1969. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.Článek 24Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 14. června 1966.Za RadupředsedaP. Werner[1] Úř. věst. 109, 9.7.1964, s. 1751/64.[2] Úř. věst. 125, 11.7.1966, s. 2289/66.--------------------------------------------------PŘÍLOHA IPodmínky pro uznání množitelského porostu1. Množitelský porost vykazuje dostatečnou odrůdovou pravost a odrůdovou čistotu.2. Před každou sklizní osiva se provede alespoň jedna úřední inspekce.3. Pěstební stav a vývojový stupeň množitelského porostu umožňují dostatečnou kontrolu odrůdové pravosti a odrůdové čistoty.4. Na množitelském porostu se nenacházejí rostliny z předchozí sklizně, které nejsou slučitelné s produkcí osiva pěstovaného druhu a odrůdy.5. U cizosprašných druhů je nejmenší vzdálenost od sousedních porostů jiných odrůd téhož druhu, od porostů téže odrůdy vykazujících patrnou degeneraci a od porostů příbuzného druhu, které mohou vést k nežádoucímu cizosprášení, tato:| Množitelské porosty |do 2 hektarů | nad 2 hektary |a)Osivo určené k množení | 200 m | 100 m |b)Osivo určené k produkci pícnin | 100 m | 50 m |Tyto vzdálenosti nemusí být dodrženy, pokud existuje dostatečná ochrana proti nežádoucímu cizosprášení.--------------------------------------------------PŘÍLOHA IIPožadavky na osivoI. CERTIFIKOVANÉ OSIVO1. Osivo vykazuje dostatečnou odrůdovou pravost a odrůdovou čistotu.2. Výskyt chorob, které snižují užitnou hodnotu osiva, je omezen na nejnižší míru.3. Osivo dále splňuje tyto podmínky:A. Normy:Druh | Technická čistota nejméně (v % hmotnostních) | Nejvyšší povolený výskyt semen plevele (v % hmotnostních) | Klíčivost nejméně (v % čistého osiva) |a)GramineaeAgrostis alba | 90 | 1 | 80 |Agrostis al. spp. | 90 | 1 | 75 |Alopecurus pratensis L. | 75 | 1,5 | 70 |Arrhenatherum elatius (L.) J. et C. Presl. | 90 | 1 | 80 |Dactylis glomerata L. | 90 | 1 | 80 |Festuca arundinacea Schreb. | 95 | 1 | 80 |Festuca ovina L. | 85 | 1 | 75 |Festuca pratensis Huds. | 95 | 1 | 80 |Festuca rubra L. | 90 | 1 | 75 |Lolium multiflorum ssp. italicum | 96 | 1 | 75 |Lolium al. spp. | 96 | 1 | 80 |Phleum pratense L. | 95 | 0,5 | 80 |Poa spp. | 85 | 1 | 75 |Trisetum flavescens (L.) Pal. Beauv. | 75 | 1 | 75 |Druh | Technická čistota nejméně (v % hmotnostních) | Nejvyšší povolený výskyt semen plevele (v % hmotnostních) | Klíčivost nejméně (v % čistého osiva) | Nejvyšší povolený výskyt tvrdých semen (v % čistého osiva) |b)LeguminosaeLotus corniculatus L. | 95 | 0,8 | 75 | 40 |Lupinus spp. | 98 | 0,1 | 80 | 20 |Medicago lupulina L. | 97 | 0,8 | 80 | 20 |Medicago sativa L. | 97 | 0,5 | 80 | 40 |Medicago varia Martyn | 97 | 0,5 | 80 | 40 |Onobrychis sativa L. | 95 | 1,5 | 75 | 20 |Pisum arvense L. | 97 | 0,1 | 80 | – |Trifolium hybridum L. | 97 | 0,5 | 80 | 20 |Trifolium incarnatum L. | 97 | 0,5 | 80 | 20 |Trifolium pratense L. | 97 | 0,5 | 80 | 20 |Trifolium repens var. giganteum | 97 | 0,5 | 80 | 40 |Trifolium repens L. | 97 | 0,8 | 80 | 20 |Vicia faba | 97 | 0,1 | 85 | 20 |Vicia al spp. | 97 | 0,5 | 85 | 20 |B. Poznámky:a) Tvrdá semena se až do nejvyššího povoleného výskytu považují za semena schopná vyklíčit.b) Všechna čerstvá a zdravá semena, která neklíčí po předchozím ošetření, se považují za semena, která vyklíčila.c) V osivu se nevyskytuje Avena fatua a Cuscuta; avšak jedno semeno Avena fatua nebo Cuscuta ve 100 g vzorku se nepovažuje za nečistotu, pokud druhý vzorek o hmotnosti 200 g neobsahuje Avena fatua ani Cuscuta.d) Hmotnostní podíl semen Alopecurus myosuroides nepřekračuje 0,3 %.e) Hmotnostní podíl semen jiných pěstovaných rostlin nepřekračuje 1 %; v případě některého druhu rodu Poa se 1 % semen jiného druhu rodu Poa nepovažuje za nečistotu.C. Zvláštní podmínky pro rod Lupinus:a) Početní podíl semen jiné barvy nepřekračuje 1 %.b) Početní podíl hořkých semen v odrůdách sladké lupiny nepřekračuje:3 % pro certifikované osivo první generace po základním osivu;5 % pro certifikované osivo následných generací po základním osivu.II. ZÁKLADNÍ OSIVOPokud níže uvedená dodatečná ustanovení nestanoví jinak, vztahují se požadavky uvedené v části I této přílohy na základní osivo:1. Hmotnostní podíl semen jiných rostlin nepřekračuje 0,2 %, přičemž ani procento semen jiných pěstovaných rostlin, ani procento semen plevele nepřekračuje 0,1 %.2. Počet semen Alopecurus myosuroides nepřekračuje 5 ve vzorku o hmotnosti 25 g.3. Rod Lupinus: početní podíl hořkých semen v odrůdách sladké lupiny nesmí překročit 1 %.III. OBCHODNÍ OSIVOPokud níže uvedená dodatečná ustanovení nestanoví jinak, vztahují se podmínky uvedené v bodech 2 a 3 části I této přílohy na obchodní osivo:1. Hmotnostní podíl semen jiných pěstovaných rostlin nepřekračuje 3 %.2. V případě Poa annua L. se 3 % semen jiných druhů rodu Poa nepovažuje za nečistotu.3. V případě některého druhu rodu Vicia se za nečistotu nepovažuje celkem 6 % semen Vicia pannonica, Vicia villosa a příbuzných pěstovaných druhů.4. Rod Lupinus:a) Početní podíl semen jiné barvy nepřekračuje 2 %.b) Početní podíl hořkých semen ve sladké lupině nepřekračuje 5 %.--------------------------------------------------PŘÍLOHA III| Maximální hmotnost partie | Minimální hmotnost vzorku |1.Semena o velikosti semen pšenice a větší | 20 t | 500 g |2.Semena o velikosti menší než semena pšenice | 10 t | 300 g |--------------------------------------------------PŘÍLOHA IV+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------


title: Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/1/ES ze dne  18. ledna 2006  o užívání vozidel najatých bez řidiče pro silniční přepravu zboží (kodifikované znění)   (Text s významem pro EHP)

text:
               4.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 33/82

      SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2006/1/ES

   ze dne 18. ledna 2006
   o užívání vozidel najatých bez řidiče pro silniční přepravu zboží
   (kodifikované znění)
   (Text s významem pro EHP)
   EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 71 této smlouvy,
   s ohledem na návrh Komise,
   s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
   po konzultaci Výboru regionů,
   v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy (2),
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Směrnice Rady 84/647/EHS ze dne 19. prosince 1984 o užívání vozidel najatých bez řidiče pro silniční přepravu zboží (3) byla podstatně změněna (4). Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti by měla být uvedená směrnice kodifikována.

               (2)

               Použití najatých vozidel umožňuje z národohospodářského hlediska v určitých případech optimální alokaci zdrojů tím, že se omezí plýtvání výrobními faktory.

               (3)

               Tato možnost činí z mikroekonomického hlediska organizaci dopravy pružnější a zvyšuje tím produktivitu podniků.

               (4)

               Touto směrnicí by neměly být dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení uvedených směrnic ve vnitrostátním právu stanovených v příloze I části B,

         PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
   Článek 1
   Pro účely této směrnice se rozumí:

               a)

               „vozidlem“ motorové vozidlo, tahač, přívěs a návěs nebo souprava vozidel, která jsou určena výhradně pro přepravu zboží;

               b)

               „najatým vozidlem“ každé vozidlo, které je dopravci v rámci smlouvy s podnikem poskytujícím vozidlo dáno na určitou dobu za úhradu k dispozici pro silniční přepravu zboží pro cizí nebo vlastní potřebu.

         Článek 2
   1.   Každý členský stát umožní, aby vozidla najatá podniky usazenými na území jiného členského státu byla provozována na jeho území za účelem přepravy mezi členskými státy, jestliže

               a)

               je vozidlo registrováno nebo uvedeno do provozu v souladu s právními předpisy uvedeného jiného členského státu;

               b)

               se smlouva vztahuje výlučně na nájem vozidla bez řidiče a není spjata s jinou smlouvou o využití řidiče nebo pomocníků řidiče uzavřenou s týmž podnikem;

               c)

               najaté vozidlo je k výlučné dispozici podniku používajícímu je během doby platnosti smlouvy o pronájmu;

               d)

               najaté vozidlo je řízeno pracovníkem podniku, který je najal.

         2.   Dodržení podmínek uvedených v odst. 1 písm. a) až d) musí být prokázáno na základě následujících dokladů, které se musí nacházet ve vozidle:

               a)

               smlouva o pronájmu nebo ověřený výtah z této smlouvy, kde je uvedeno zejména jméno pronajímatele, nájemce, datum a trvání smlouvy a identifikace vozidla;

               b)

               není-li osobou najímající vozidlo řidič, řidičova pracovní smlouva nebo ověřený výtah z této smlouvy, kde je uvedeno zejména jméno zaměstnavatele, jméno zaměstnance, datum a trvání pracovní smlouvy nebo písemný doklad o mzdě novějšího data.

         Doklady podle písmen a) a b) mohou být případně nahrazeny rovnocenným dokladem vydaným příslušnými orgány členského státu.
   Článek 3
   1.   Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily, že jejich podniky mohou pro silniční přepravu zboží používat najatá vozidla, která jsou v jejich zemi registrována nebo uvedena do provozu v souladu s právními předpisy, za stejných podmínek jako vozidla těmto podnikům patřící, a to pokud jsou splněny podmínky uvedené v článku 2.
   2.   Členské státy mohou z působnosti odstavce 1 vyloučit dopravu pro vlastní potřebu prováděnou vozidly s přípustnou celkovou hmotností nad šest tun.
   Článek 4
   Touto směrnicí nejsou dotčeny právní předpisy členského státu, které stanoví pro užívání najatých vozidel podmínky méně přísné než podmínky stanovené v článcích 2 a 3.
   Článek 5
   Aniž jsou dotčeny články 2 a 3, není touto směrnicí ovlivněno používání pravidel, která se týkají:

               a)

               organizace trhu silniční přepravy zboží pro cizí a vlastní potřebu, zejména týkající se přístupu na trh a omezení silniční kapacity kvótami;

               b)

               stanovení přepravních sazeb a podmínek pro silniční přepravu zboží;

               c)

               stanovení cen za nájem vozidla;

               d)

               dovozu vozidel;

               e)

               podmínek pro přístup k činnosti nebo povolání pronajímatele silničních vozidel.

         Článek 6
   Směrnice 84/647/EHS se zrušuje, aniž jsou dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení uvedených směrnic ve vnitrostátním právu stanovených v příloze I části B.
   Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze II.
   Článek 7
   Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
   Článek 8
   Tato směrnice je určena členským státům.

      Ve Štrasburku dne 18. ledna 2006.

            Za Evropský parlament

            předseda

         J. BORRELL FONTELLES

            Za Radu

            předseda

         H. WINKLER

      (1)  Úř. věst. C 108, 30.4.2004, s. 56.

      (2)  Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 10. února 2004 (Úř. věst. C 97 E, 22.4.2004, s. 66) a rozhodnutí Rady ze dne 8. prosince 2005.

      (3)  Úř. věst. L 335, 22.12.1984, s. 72. Směrnice ve znění směrnice 90/398/EHS (Úř. věst. L 202, 31.7.1990, s. 46).

      (4)  Viz příloha I část A.

      PŘÍLOHA I
      Část A
      Zrušená směrnice a její následné změny

         (uvedené v článku 6)

                  Směrnice Rady 84/647/EHS

                  (Úř. věst. L 335, 22.12.1984, s. 72)

                  Směrnice Rady 90/398/EHS

                  (Úř. věst. L 202, 31.7.1990, s. 46)

            Část B
      Lhůty pro provedení ve vnitrostátním právu

         (uvedené v článku 6)

                  Směrnice

                  Lhůta pro provedení

                  Směrnice 84/647/EHS

                  30. června 1986

                  Směrnice 90/398/EHS

                  31. prosince 1990

      PŘÍLOHA II
      Srovnávací tabulka

                  Směrnice 84/647/EHS

                  Tato směrnice

                  Článek 1, návětí

                  Článek 1, návětí

                  Čl. 1 první odrážka

                  Čl. 1 písm. a)

                  Čl. 1 druhá odrážka

                  Čl. 1 písm. b)

                  Článek 2, návětí

                  Čl. 2 odst. 1, návětí

                  Čl. 2 body 1 až 4

                  Čl. 2 odst. 1 písm. a) až d)

                  Čl. 2 bod 5 první pododstavec, návětí

                  Čl. 2 odst. 2 první pododstavec, návětí

                  Čl. 2 bod 5 první pododstavec písm. a) a b)

                  Čl. 2 odst. 2 první pododstavec písm. a) a b)

                  Čl. 2 bod 5 druhý pododstavec

                  Čl. 2 odst. 2 druhý pododstavec

                  Článek 3

                  Článek 3

                  Čl. 4 odst. 1

                  Článek 4

                  Článek 5, návětí

                  Článek 5, návětí

                  Čl. 5 první odrážka

                  Čl. 5 písm. a)

                  Čl. 5 druhá odrážka

                  Čl. 5 písm. b)

                  Čl. 5 třetí odrážka

                  Čl. 5 písm. c)

                  Čl. 5 čtvrtá odrážka

                  Čl. 5 písm. d)

                  Čl. 5 pátá odrážka

                  Čl. 5 písm. e)

                  Článek 6

                  —

                  Článek 7

                  —

                  Článek 8

                  —

                  —

                  Článek 6

                  —

                  Článek 7

                  Článek 9

                  Článek 8

                  —

                  Příloha I

                  —

                  Příloha II


title: Směrnice Rady ze dne 18. března 1991 o bateriích a akumulátorech obsahujících určité nebezpečné látky

text:
Důležité právní upozornění

|

31991L0157

Úřední věstník L 078 , 26/03/1991 S. 0038 - 0041 Finské zvláštní vydání: Kapitola 15 Svazek 10 S. 0072  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 15 Svazek 10 S. 0072

		Směrnice Radyze dne 18. března 1991o bateriích a akumulátorech obsahujících určité nebezpečné látky(91/157/EHS)RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,s ohledem na návrh Komise [1],ve spolupráci s Evropským parlamentem [2],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],vzhledem k tomu, že jakékoli odlišnosti v právních předpisech nebo správních opatřeních o zneškodňování baterií a akumulátorů přijatých členskými státy by mohly vytvářet překážky obchodu a narušovat hospodářskou soutěž ve Společenství, a mít tak přímý dopad na vytváření a fungování vnitřního trhu; že je proto nezbytné sblížit právní předpisy v této oblasti;vzhledem k tomu, že podle čl. 2 odst. 2 směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech [4], ve znění směrnice 91/156/EHS [5], mohou být zvláštní pravidla pro jednotlivé případy nebo doplňující pravidla uvedená v této směrnici stanovena samostatnými směrnicemi;vzhledem k tomu, že cíle a zásady politiky Společenství v oblasti životního prostředí, které byly vytyčeny v akčních programech Evropského společenství v oblasti životní prostředí na základě zásad zakotvených v čl. 130r odst. 1 a 2 Smlouvy o EHS, jsou zaměřeny zejména na prevenci, snižování a pokud možno odstranění znečišťování a na zajištění šetrného hospodaření se zdroji surovin, též na základě zásady "znečišťovatel platí";vzhledem k tomu, že v zájmu dosažení těchto cílů je nutno zakázat uvádění některých baterií a akumulátorů na trh s ohledem na množství nebezpečných látek, které obsahují;vzhledem k tomu, že pro zabezpečení řízeného způsobu využívání a zneškodňování použitých baterií a akumulátorů musí členské státy přijmout opatření zabezpečující jejich označení a oddělený sběr;vzhledem k tomu, že sběr a recyklace použitých baterií a akumulátorů mohou přispět k tomu, aby se neplýtvalo surovinami;vzhledem k tomu, že zařízení, která jsou vybavena nevyjímatelnými bateriemi nebo akumulátory, mohou při svém zneškodňování představovat nebezpečí pro životní prostředí; že by proto členské státy měly přijmout vhodná opatření;vzhledem k tomu, že k dosažení různých výše uvedených cílů by měly být v členských státech zavedeny programy; že Komise by měla být o těchto programech a o přijatých konkrétních opatřeních informována;vzhledem k tomu, že oddělený sběr a recyklace použitých baterií a akumulátorů mohou podpořit vhodné ekonomické nástroje, např. systém zálohování;vzhledem k tomu, že je třeba přijmout opatření pro informování spotřebitelů v této oblasti;vzhledem k tomu, že je třeba stanovit vhodné postupy k provádění ustanovení této směrnice, zejména systém značení, a usnadnit přizpůsobování této směrnice vědeckému a technickému pokroku; že výbor uvedený v článku 18 směrnice 75/442/EHS je třeba pověřit, aby byl Komisi nápomocen při plnění těchto úkolů,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Účelem této směrnice je sblížit právní předpisy členských států v oblasti využívání a řízeného zneškodňování použitých baterií a akumulátorů obsahujících nebezpečné látky v souladu s přílohou I.Článek 2Pro účely této směrnice se:a) "baterií nebo akumulátorem" rozumí zdroj elektrické energie generované přímou přeměnou chemické energie, který se skládá z jednoho nebo několika primárních článků (neschopných opětovného nabití) nebo sekundárních článků (schopných opětovného nabití), uvedený v příloze I;b) "použitou baterií nebo akumulátorem" rozumí baterie nebo akumulátor, které nejsou opakovaně použitelné a jsou určeny k využití nebo ke zneškodnění;c) "zneškodněním" rozumí kterýkoli z úkonů uvedených v příloze II A směrnice 75/442/EHS, pokud je použitelný pro baterie a akumulátory;d) "využitím" rozumí kterýkoli z úkonů uvedených v příloze II B směrnice 75/442/EHS, pokud je použitelný pro baterie a akumulátory;e) "sběrem" rozumí shromažďování, třídění a/nebo seskupování použitých baterií a akumulátorů;f) "systémem zálohování" rozumí systém, kde kupující platí při zakoupení baterie nebo akumulátoru prodejci určitý peněžní obnos, který mu při vrácení použitých baterií či akumulátorů je vrácen.Článek 31. Členské státy zakáží ode dne 1. ledna 1993 uvádět na trh:- alkalické manganové baterie k dlouhodobému použití v extrémních podmínkách (např. při teplotách pod 0 °C nebo nad 50 °C, při vystavení nárazům), které obsahují více než 0,05 % hmot. rtuti,- všechny ostatní alkalické manganové baterie, které obsahují více než 0,025 % hmot. rtuti.Tento zákaz se nevztahuje na alkalické manganové knoflíkové články a na baterie, které jsou z těchto článků složeny.2. Odstavec 1 se vkládá do přílohy I směrnice Rady 76/769/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se omezení uvádění na trh a používání některých nebezpečných látek a přípravků [6], naposledy pozměněné směrnicí 85/610/EHS [7].Článek 41. V souvislosti s programy uvedenými v článku 6 členské státy přijmou vhodná opatření k zajištění toho, aby se sběr použitých baterií a akumulátorů prováděl odděleně s ohledem na jejich využívání nebo zneškodňování.2. Za tímto účelem členské státy zajistí, aby baterie a akumulátory, popřípadě i zařízení, do nichž jsou zabudovány, byly vhodným způsobem označeny.Toto označení musí obsahovat údaje týkající se:- odděleného sběru,- případné recyklace,- obsahu těžkých kovů.3. Komise vypracuje v souladu s postupem podle článku 10 podrobná pravidla pro systém značení. Tato pravidla budou zveřejněna v Úředním věstníku Evropských společenství.Článek 5Členské státy přijmou opatření, aby zajistily, že baterie a akumulátory smí být zabudovány do zařízení pouze tak, aby je spotřebitel mohl po použití snadno vyjmout.Tato opatření vstupují v platnost 1. ledna 1994.Tento článek se nevztahuje na kategorie zařízení, které jsou uvedeny v příloze II.Článek 6Členské státy vypracují programy určené k dosažení těchto cílů:- snížení obsahu těžkých kovů v bateriích a akumulátorech,- podpora uvádění na trh baterií a akumulátorů, které obsahují menší množství nebezpečných látek a/nebo méně znečišťující látky,- postupné omezování použitých baterií a akumulátorů, které jsou uvedeny v příloze I, v odpadu z domácností,- podpora výzkumu zaměřeného na snižování obsahu nebezpečných látek a přednostní používání méně znečišťujících náhradních látek v bateriích a akumulátorech a podpora výzkumu metod recyklace,- oddělené zneškodňování použitých baterií a akumulátorů uvedených v příloze I.První programy se budou vztahovat na čtyřleté období počínající dnem 18. března 1993. Komisi musí být sděleny nejpozději do 17. září 1992.Tyto programy musí být pravidelně, nejméně každé čtyři roky, přezkoumány a aktualizovány, zejména z hlediska technického pokroku a hospodářské situace v oblasti hospodářství a životního prostředí. Pozměněné programy musí být v přiměřené době sděleny Komisi.Článek 71. Členské státy zajistí účinnou organizaci odděleného sběru, popřípadě i vytvoření systému zálohování. Mimoto mohou členské státy zavést opatření jako např. ekonomické nástroje na podporu recyklace. Tato opatření musí být zavedena po konzultaci se zúčastněnými stranami, musí vycházet z platných ekologických a ekonomických kritérií a nesmějí vést k narušování hospodářské soutěže.2. Při oznamování programů uvedených v článku 6 musí členské státy uvědomit Komisi o opatřeních, která přijaly v souladu s odstavcem 1.Článek 8V souvislosti s programy uvedenými v článku 6 přijmou členské státy nezbytná opatření, aby zajistily, že spotřebitelé budou plně informováni:a) o nebezpečích spojených s neregulovaným zneškodňování použitých baterií a akumulátorů;b) o označení baterií, akumulátorů a zařízení s trvale zabudovanými bateriemi a akumulátory;c) o způsobu vyjímání baterií a akumulátorů, které jsou do zařízení trvale zabudovány.Článek 9Členské státy nesmějí bránit, zakazovat nebo omezovat uvádění na trh baterií a akumulátorů, na které se vztahuje tato směrnice a které odpovídají jejím ustanovením.Článek 10Komise přizpůsobí články 3, 4 a 5 a přílohy I a II technickému pokroku v souladu s postupem uvedeným v článku 18 směrnice 75/442/EHS.Článek 111. Členské státy přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s touto směrnicí do 18. září 1992. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.2. Členské státy sdělí Komisi znění ustanovení právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice. Komise o nich uvědomí ostatní členské státy.Článek 12Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 18. března 1991.Za RadupředsedaA. Bodry[1] Úř. věst. C 6, 7.1.1989, s. 3 aÚř. věst. C 11, 17.1.1990, s. 6.[2] Úř. věst. C 158, 26.6.1989, s. 209 aÚř. věst. C 19, 28.1.1991.[3] Úř. věst. C 194, 31.7.1989, s. 21.[4] Úř. věst. L 194, 25.7.1975, s. 39.[5] Úř. věst. L 78, 26.3.1991, s. 32.[6] Úř. věst. L 262, 27.9.1976, s. 201.[7] Úř. věst. L 375, 31.12.1985, s. 1.--------------------------------------------------PŘÍLOHA IBATERIE A AKUMULÁTORY, NA KTERÉ SE VZTAHUJE TATO SMĚRNICE1. Baterie a akumulátory uváděné do oběhu od data stanoveného v čl. 11 odst. 1, které obsahují:- více než 25 mg rtuti v jednom článku, s výjimkou alkalických manganových baterií,- více než 0,025 % hmot. kadmia,- více než 0,4 % hmot. olova.2. Alkalické manganové baterie uváděné na trh od data stanoveného v čl. 11 odst. 1, které obsahují více než 0,025 % hmot. rtuti.--------------------------------------------------PŘÍLOHA IISEZNAM KATEGORIÍ ZAŘÍZENÍ VYŇATÝCH Z PŮSOBNOSTI ČLÁNKU 51. Zařízení, jejichž baterie jsou připájeny, přivařeny nebo jinak trvale připevněny ke svorkám, aby byla zajištěna nepřetržitá dodávka elektrické energie při náročných průmyslových aplikacích a aby zůstaly zachovány paměťové a datové funkce zařízení informační techniky a kancelářských strojů, u nichž je použití baterií a akumulátorů uvedených v příloze I technicky nezbytné.2. Referenční články ve vědeckých a odborných přístrojích a baterie a akumulátory umístěné ve zdravotnických prostředcích určených k udržování životně důležitých funkcí a v kardiostimulátorech, u nichž je nepřetržité fungování nezbytné a jejichž baterie a akumulátory mohou vyjímat pouze kvalifikované osoby.3. Přenosná zařízení, u nichž by výměna baterií nekvalifikovanými osobami mohla ohrozit bezpečnost uživatele nebo ovlivnit fungování zařízení a profesní zařízení určená k použití v silně agresivním prostředí, například za přítomnosti těkavých látek.K zařízením odpovídajícím této příloze, jejichž baterie a akumulátory nemůže uživatel snadno vyměnit, musí být připojen návod, který uživatele upozorní na přítomnost baterií a akumulátorů nebezpečných pro životní prostředí a ukáže, jak je lze bezpečně vyjmout.--------------------------------------------------