title: Směrnice Komise ze dne 14. prosince 1983, kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 76/756/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se montáže zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci motorových vozidel a jejich přípojných vozidel

text:
Důležité právní upozornění

|

31984L0008

Úřední věstník L 009 , 12/01/1984 S. 0024 - 0029 Španělské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 15 S. 0248  Portugalské zvláštní vydání Kapitola 13 Svazek 15 S. 0248

		Směrnice Komiseze dne 14. prosince 1983,kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 76/756/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se montáže zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci motorových vozidel a jejich přípojných vozidel(84/8/EHS)KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,s ohledem na směrnici Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [1], naposledy pozměněná směrnicí 80/1267/EHS [2] a aktem o přistoupení Řecka, a zejména na článek 11 uvedené směrnice,s ohledem na směrnici Rady 76/756/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se montáže zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [3], naposledy pozměněnou směrnicí 83/276/EHS [4], a zejména na článek 4 uvedené směrnice,vzhledem k tomu, že na základě získaných zkušeností a z hlediska současného stavu techniky je nyní možné nejen doplnit určité požadavky a uvést je více do souladu se skutečnými zkušebními podmínkami, ale také požadavky zpřísnit s ohledem na zvýšení bezpečnosti cestujících ve vozidle i ostatních uživatelů pozemních komunikací,vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování směrnic o odstraňování technických překážek obchodu v oblasti motorových vozidel technickému pokroku,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Příloha I směrnice 76/756/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.Článek 21. Od 1. října 1984 nesmějí členské státy z důvodů týkajících se montáže zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci, ať povinných nebo nepovinných, uvedených v bodech 1.5.7 až 1.5.20 přílohy I směrnice 76/756/EHS- odmítnout udělit EHS schválení typu nebo vydat doklad uvedený v čl. 10 odst. 1 poslední odrážce směrnice 70/156/EHS nebo udělit vnitrostátní schválení typu pro typ vozidla, ani- zakázat první uvedení do provozu vozidla,pokud montáž dotyčných zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci na tomto typu vozidel nebo na tomto vozidle splňuje požadavky této směrnice.2. Od 1. dubna 1985 členské státy- nesmějí již vydat doklad uvedený v čl. 10 odst. 1 poslední odrážce směrnice 70/156/EHS pro typ vozidla, u nějž montáž zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci nesplňuje požadavky této směrnice, a- mohou odmítnout udělit vnitrostátní schválení typu pro typ vozidla, u nějž montáž zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci nesplňuje požadavky této směrnice.3. Od 1. října 1987 mohou členské státy zakázat první uvedení do provozu vozidla, u nějž zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci nesplňuje požadavky této směrnice.Článek 3Členské státy uvedou v účinnost předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. října 1984. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.Článek 4Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 14. prosince 1983.Za KomisiKarl-Heinz Narjesčlen Komise[1] Úř. věst. L 42, 23.2.1970, s. 1.[2] Úř. věst. L 375, 31.12.1980, s. 34.[3] Úř. věst. L 262, 27.9.1976, s. 1.[4] Úř. věst. L 151, 9.6.1983, s. 47.--------------------------------------------------PŘÍLOHAZměny přílohy I směrnice 76/756/EHSZa bod 1.5 se vkládá nový bod, který zní:"1.5.0 Světelný zdroj z hlediska žárovek"Světelným zdrojem z hlediska žárovek" se rozumí vlastní žhavené vlákno. (Má-li žárovka více vláken, tvoří každé z nich světelný zdroj.)"Bod 1.5.2 se nahrazuje tímto:"1.5.2 Samostatné světlomety nebo svítilny1"Samostatnými světlomety nebo svítilnami" se rozumějí zařízení, která mají samostatné svítící plochy, samostatné zdroje světla a samostatná pouzdra."Bod 1.5.3 se nahrazuje tímto:"1.5.3 Skupinové světlomety nebo svítilny1"Skupinovými světlomety nebo svítilnami" se rozumějí zařízení, která mají samostatné svítící plochy a samostatné zdroje světla, avšak společné pouzdro svítilen nebo světlometů."Bod 1.5.4 se nahrazuje tímto:"1.5.4 Sdružené světlomety nebo svítilny1"Sdruženými světlomety nebo svítilnami" se rozumějí zařízení, která mají samostatné svíticí plochy, avšak společný zdroj světla a společné pouzdro svítilen nebo světlometů."Bod 1.5.5 se nahrazuje tímto:"1.5.5 Sloučené světlomety nebo svítilny1"Sloučenými světlomety nebo svítilnami" se rozumějí zařízení, která mají samostatné zdroje světla nebo jediný zdroj světla působící různými způsoby (např. odlišnosti optické, mechanické nebo elektrické), zcela nebo částečně společné svítící plochy a společné pouzdro svítilen nebo světlometů."Doplňuje se nová poznámka pod čarou, která zní:"1 V případě zařízení pro osvětlení zadní registrační tabulky a směrových svítilen (kategorie 5) se tam, kde svítící plocha není, nahradí výraz "svítící plocha" výrazem "plocha výstupu světla"."Bod 1.6.5 se nahrazuje tímto:"1.6.5 Plocha výstupu světla"Plochou výstupu světla" se rozumí celý vnější povrch nebo jen část vnějšího povrchu průsvitného materiálu, který pomáhá dodat světlu jeho určité fotometrické a barevné vlastnosti.Pokud jen část vnějšího povrchu vyzařuje světlo, musí být v případě pochybností plocha výstupu světla stanovena příslušným orgánem po konzultaci s výrobcem vozidla nebo výrobcem konstrukční části."Text bodů 1.16 a 1.17 se ve všech jazykových zněních upravuje ve shodě s anglickým zněním.Francouzské znění se nahrazuje tímto:"1.16. Témoin de fonctionnementPar témoin de fonctionnement, on entend un témoin optique ou acoustique indiquant si un dispositif, mis en action, fonctionne correctement ou non.1.17. Témoin d’enclenchementPar témoin d’enclenchement, on entend un témoin optique indiquant qu„un dispositif a été mis en action sans indiquer s’il fonctionne correctement ou non."Německé znění se nahrazuje tímto:"1.16. Funktionskontrolleist eine optische oder akustische Kontrolleinrichtung, die anzeigt, ob eine eingeschaltete Einrichtung einwandfrei arbeitet.1.17. Einschaltkontrolleist eine optische Einrichtung, die anzeigt, daβ eine Einrichtung in Betrieb ist, gleichviel, ob sie einwandfrei funktioniert oder nicht."Italské znění se nahrazuje tímto:"1.16. Spia di funzionamentoPer spia di funzionamento si intende una spia ottica o acustica che indica se un dispositivo messo in azione funziona correttamente o no.1.17. Spia di innestoPer spia di innesto si intende una spia ottica che indica che é stato messo in azzione un dispositivo, senza indicare se questo funziona correttamente o no."Nizozemské znění se nahrazuje tímto:"1.16. Functionele verklikkerOnder functionele verklikker wordt een verklikkerlicht of akoestich verklikkersignaal verstaan dat aangeeft of een inrichting die in werking is gesteld, al dan niet correct functioneert.1.17. InschakelverklikkerOnder inschakelverlikker wordt een verklikkerlicht verstaan dat aangeeft dat een inrichting is ingeschakeld, doch niet of deze al dan niet correct functioneert."Dánské znění se nahrazuje tímto:"1.16. FunktionskontrolVed funktionskontrol forstås kontrollampe eller lydsignal, der angiver om en anordning der tilsluttes, fungerer korrekt eller ikke.1.17. TilslutningskontrolVed tilslutningskontrol forstås kontrollampe, der angiver, at en anordning er tilsluttet, men ikke viser, om den fungerer korrekt eller ikke."Řecké znění se nahrazuje tímto:"1.16. Ενδεικτικσ λειτουργναζΩς ενδεικτικσ λειτουρνας νοενται ενα οπτκσ η ακουστικσ ενδεικτικσ που δενχνει αν μια διαταξη που τεθηκε σε λειτουργνα λειτουργεν ορθα ή σχι·1.17. Ενδεικτικσ εναρξεως λειτουργναζΩς ενδεικτικσ ενάρξεως λειτουρνας νοενται ένα οπτκσ ενδεικτικσ που δενχνει στι μια διάταξη εχει τεθεν σε λειτουργνα χωρνς να δενχνει αν λειτουργεν ορθά ή σχι."Bod 3.10 se nahrazuje tímto:"3.10 Žádné červené světlo, které by mohlo vést k omylu, nesmí být vyzařováno světlometem nebo svítilnou podle bodu 1.5 směrem dopředu a žádné bílé světlo, které by mohlo vést k omylu, s výjimkou zpětného světlometu, nesmí být vyzařováno světlometem nebo svítilnou podle bodu 1.5 směrem dozadu. Neberou se v úvahu světelná zařízení namontovaná uvnitř vozidla. Tento požadavek se považuje za splněný, jestliže:"Bod 4.3.10 se nahrazuje tímto:"4.3.10 Elektrické zapojeníMlhové světlomety se musí dát rozsvěcovat a zhasínat nezávisle na dálkových světlometech, na potkávacích světlometech nebo na jakékoliv jejich kombinaci."Bod 4.5.4.2 se nahrazuje tímto:"4.5.4.2 Výška umístění nad vozovkou:4.5.4.2.1 Výška umístění plochy výstupu světla bočních směrových svítilen (kategorie 5) nesmí být při měření od nejnižšího bodu menší než 500 mm nebo při měření od nejvyššího bodu větší než 1500 mm.4.5.4.2.2 Výška umístění směrových svítilen kategorií 1 a 2 měřená podle bodu 3.8 nesmí být menší než 350 mm nebo větší než 1500 mm.4.5.4.2.3 Pokud konstrukce vozidla neumožňuje při měření výše uvedeným způsobem dodržení těchto maximálních hodnot, mohou být tyto hodnoty zvýšeny pro boční směrové svítilny kategorie 5 na 2300 mm a na 2100 mm pro směrové svítilny kategorií 1 a 2."Bod 4.5.4.3 se nahrazuje tímto:"4.5.4.3 Na délku:Vzdálenost mezi plochou výstupu světla boční směrové svítilny (kategorie 5) a příčnou rovinou, která vyznačuje přední okraj celkové délky vozidla, nesmí překročit 1800 mm. Pokud konstrukce vozidla neumožňuje vyhovění minimálním úhlům viditelnosti, může být tato vzdálenost zvětšena až na 2500 mm."Za bod 4.9.4.3 se vkládá nový bod 4.9.4.4, který zní:"4.9.4.4 Je-li přední obrysová svítilna sloučena s jinou svítilnou, musí svítící plocha této jiné svítilny vyhovovat požadavkům na umístění (body 4.9.4.1 až 4.9.4.3)."Bod 4.9.5 se nahrazuje tímto:"4.9.5 Geometrická viditelnostVodorovný úhel:45° dovnitř a 80° ven.Svislý úhel:15° nad vodorovnou rovinu a 15° pod ni.Svislý úhel pod vodorovnou rovinu může být zmenšen na 5°, jsou-li svítilny umístěny níže než 750 mm nad vozovkou."Bod 4.10.5 se nahrazuje tímto:"4.10.5 Geometrická viditelnostVodorovný úhel:45° dovnitř a 80° ven.Svislý úhel:15° nad vodorovnou rovinu a 15° pod ni.Svislý úhel pod vodorovnou rovinu může být zmenšen na 5°, jsou-li svítilny umístěny níže než 750 mm nad vozovkou."Bod 4.13.1 se nahrazuje tímto:"4.13.1 UžitíPovinné na vozidlech přesahujících šířku 2,10 m.Nepovinné na vozidlech o šířce 1,80 m až 2,10 m.Zadní doplňková obrysová svítilna je nepovinná na podvozku s kabinou."Bod 4.13.4.1 se nahrazuje tímto:"4.13.4.1 Na šířku:Vpředu a vzadu: | co možno nejblíže k nejvzdálenějšímu vnějšímu okraji vozidla. Tato podmínka se považuje za splněnou, pokud nejvzdálenější bod svítící plochy od podélné střední roviny vozidla není dále než 400 mm od nejvzdálenějšího vnějšího okraje vozidla." |Bod 4.13.4.2 se nahrazuje tímto:"4.13.4.2 Na výšku:Vpředu: | motorová vozidla: vodorovná rovina tečná k hornímu okraji svítící plochy zařízení nesmí být níže, než je vodorovná rovina tečná k hornímu okraji průhledné zóny čelního skla. Přívěsy a návěsy: v maximální výšce slučitelné s požadavky týkajícími se šířky a konstrukce vozidla a s provozními požadavky na vozidlo a symetrii svítilen. |Vzadu: | v maximální výšce slučitelné s požadavky týkajícími se šířky, a konstrukce vozidla a s provozními požadavky na vozidlo a na symetrii svítilen." |Bod 4.14.1 se nahrazuje tímto:"4.14.1 UžitíPovinné na motorových vozidlech.Nepovinné na přípojných vozidlech za předpokladu, že jsou ve skupině s jiným zařízením zadní světelné signalizace."Bod 4.16.1 se nahrazuje tímto:"4.16.1 UžitíPovinné na přípojných vozidlech.Nepovinné na motorových vozidlech."Dodatek 7 se mění takto:Bod 1.5 se nahrazuje tímto:"1.5 K identifikaci ovládačů smějí být užity pouze následující značky:+++++ TIFF +++++Místo značky se čtyřmi čarami je možno užít značku s pěti čarami."Příklady uvedené v bodě 2 se nahrazují tímto:+++++ TIFF +++++"Příklad 1:+++++ TIFF +++++Příklad 2:+++++ TIFF +++++Příklad 3:"--------------------------------------------------


title: Směrnice Komise ze dne 18. dubna 1979, kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 70/221/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se nádrží na kapalná paliva a ochrany proti podjetí zezadu u motorových vozidel a jejich přípojných vozidel

text:
Důležité právní upozornění

|

31979L0490

Úřední věstník L 128 , 26/05/1979 S. 0022 - 0028 Finské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 9 S. 0251  Řecké zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 8 S. 0133  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 9 S. 0251  Španělské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 10 S. 0094  Portugalské zvláštní vydání Kapitola 13 Svazek 10 S. 0094

		Směrnice Komiseze dne 18. dubna 1979,kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 70/221/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se nádrží na kapalná paliva a ochrany proti podjetí zezadu u motorových vozidel a jejich přípojných vozidel(79/490/EHS)KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,s ohledem na směrnici Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [1], naposledy pozměněnou směrnicí 78/457/EHS [2], a zejména na články 11, 12 a 13 uvedené směrnice,s ohledem na směrnici Rady 70/221/EHS ze dne 20. března 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se nádrží na kapalná paliva a ochrany proti podjetí zezadu u motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [3],vzhledem k tomu, že podle získaných zkušeností a stavu technologie je nyní možné stanovit přísnější požadavky a přiblížit je skutečným podmínkám zkoušek;vzhledem k tomu, že zařízení na ochranu proti podjetí zezadu se již prodávají jak samostatně, tak namontovaná na vozidlo; že pokud je možné zkontrolovat je před namontováním na vozidlo, lze jejich volný oběh usnadnit zavedením EHS schválení typu pro tyto systémy jako samostatné technické celky ve smyslu článku 9a směrnice 70/156/EHS;vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování směrnic o odstraňování technických překážek obchodu v oblasti motorových vozidel technickému pokroku,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Směrnice 70/221/EHS se mění takto:1. Články 2 a 2a se nahrazují tímto:"Článek 21. Členské státy nesmějí odmítnout udělit EHS schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro určitý typ vozidla z důvodů týkajících se jeho nádrží na kapalná paliva, pokud toto vozidlo splňuje požadavky na nádrže na kapalná paliva stanovené v příloze.2. Členské státy nesmějí odmítnout udělit EHS schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro určitý typ vozidla z důvodů týkajících se ochrany proti podjetí zezadu, pokud toto vozidlo splňuje požadavky na ochranu proti podjetí zezadu stanovené v příloze nebo je opatřeno zařízením na ochranu proti podjetí zezadu, pro které bylo jako pro samostatný technický celek podle článku 9a směrnice 70/156/EHS uděleno schválení typu a které bylo namontováno v souladu s požadavky bodu II.5 přílohy.3. Členské státy nesmějí odmítnout udělit EHS schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro určitý typ zařízení na ochranu proti podjetí zezadu, pokud toto zařízení jako samostatný technický celek ve smyslu článku 9a směrnice 70/156/EHS splňuje odpovídající požadavky stanovené v příloze.Článek 2a1. Členské státy nesmějí odmítnout nebo zakázat prodej, registraci, uvedení do provozu nebo užívání určitého vozidla z důvodů týkajících se jeho nádrží na kapalná paliva, pokud toto vozidlo splňuje požadavky na nádrže na kapalná paliva stanovené v příloze.2. Členské státy nesmějí odmítnout nebo zakázat prodej, registraci, uvedení do provozu nebo užívání určitého vozidla z důvodů týkajících se jeho ochrany proti podjetí zezadu, pokud toto vozidlo splňuje požadavky na ochranu proti podjetí zezadu stanovené v příloze nebo je opatřeno zařízením na ochranu proti podjetí zezadu, pro které bylo jako pro samostatný technický celek podle článku 9a směrnice 70/156/EHS uděleno schválení typu a které bylo namontováno v souladu s požadavky bodu II.5 přílohy.3. Členské státy nesmějí zakázat uvedení zařízení na ochranu proti podjetí zezadu jako technického celku ve smyslu článku 9a směrnice 70/156/EHS na trh, pokud toto zařízení odpovídá typu, pro který bylo uděleno schválení typu podle čl. 2 odst. 3."2. Vkládá se nový článek, který zní:"Článek 2bČlenský stát, který udělí schválení typu, přijme nezbytná opatření, aby byl informován o každé úpravě konstrukční části nebo vlastností uvedených v bodech II.2.1 a II.2.2 přílohy. Příslušné orgány dotyčného členského státu posoudí, zda je nutné provést na změněném typu nové zkoušky a vystavit nový protokol. Změna se nepovolí, jestliže se při těchto zkouškách prokáže nesplnění požadavků této směrnice."3. Příloha směrnice Rady 70/221/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.Článek 21. Od 1. ledna 1980 nesmějí členské státy z důvodů týkajících se ochrany proti podjetí zezadu u vozidel- odmítnout udělit EHS schválení typu nebo vydat doklad uvedený v čl. 10 odst. 1 poslední odrážce směrnice 70/156/EHS nebo udělit vnitrostátní schválení typu pro typ vozidla, nebo- zakázat uvedení vozidla do provozu,pokud konstrukční části, které u dotyčného typu vozidla nebo dotyčných vozidel zajišťují ochranu proti podjetí zezadu, splňují požadavky směrnice 70/221/EHS ve znění této směrnice.2. Od 1. října 1980 členské státy:- nesmějí již vydat doklad uvedený v čl. 10 odst. 1 poslední odrážce směrnice 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 pro typ vozidla, jehož konstrukční části zajišťující ochranu proti podjetí zezadu nesplňují požadavky směrnice 70/221/EHS ve znění této směrnice,- mohou odmítnout udělit vnitrostátní schválení typu pro typ vozidla, jehož konstrukční části zajišťující ochranu proti podjetí zezadu nesplňují požadavky směrnice 70/221/EHS ve znění této směrnice.3. Od 1. října 1981 mohou členské státy zakázat uvedení do provozu vozidel, jejichž konstrukční části zajišťující ochranu proti podjetí zezadu nesplňují požadavky směrnice 70/221/EHS ve znění této směrnice.Článek 3Členské státy uvedou v účinnost právní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. ledna 1980 a neprodleně o nich uvědomí Komisi.Článek 4Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 18. dubna 1979.Za KomisiÉtienne Davignončlen Komise[1] Úř. věst. L 42, 23.2.1970, s. 1.[2] Úř. věst. L 168, 26.6.1978, s. 39.[3] Úř. věst. L 76, 6.4.1970, s. 23 a Úř. věst. L 65, 15.3.1979, s. 42.--------------------------------------------------PŘÍLOHAČást II se nahrazuje tímto:"II. OCHRANA PROTI PODJETÍ ZEZADUII.1 ObecněVozidla, na která se vztahuje tato směrnice, musí být konstruována tak, aby byla zajištěna účinná ochrana proti podjetí zezadu vozidly kategorií M1 a N1 [1].II.2 DefiniceII.2.1 Typ vozidla z hlediska ochrany proti podjetí zezadu"Typem vozidla z hlediska ochrany proti podjetí zezadu" se rozumějí vozidla, která se neliší v těchto zásadních hlediscích:II.2.1.1 šířka zadní nápravy, nosná konstrukce, rozměry, tvar a materiály zadní části vozidla, pokud mají význam z hlediska požadavků bodů II.5.1 až II.5.4.5.5,II.2.1.2 vlastnosti zavěšení, pokud mají význam z hlediska požadavků bodů II.5.1 až II.5.4.5.5.II.2.2 Typ zařízení na ochranu proti podjetí zezadu"Typem zařízení na ochranu proti podjetí zezadu" se rozumějí zařízení, která se neliší v těchto zásadních hlediscích:II.2.2.1 tvar,II.2.2.2 rozměry,II.2.2.3 upevnění,II.2.2.4 materiály.II.3 Žádost o EHS schválení typuII.3.1 Žádost o EHS schválení typu vozidla z hlediska ochrany proti podjetí zezaduII.3.1.1 Žádost o EHS schválení typu vozidla z hlediska ochrany proti podjetí zezadu podává výrobce vozidla nebo jeho pověřený zástupce.II.3.1.2 K žádosti musí být přiloženy ve trojím vyhotovení tyto dokumenty a údaje:II.3.1.2.1 popis vozidla z hlediska kritérií uvedených v bodě II.2.1 s rozměrovými výkresy a buď fotografií, nebo schematickým pohledem na záď vozidla. Uvedou se čísla nebo znaky, které identifikují typ vozidla,II.3.1.2.2 technický popis konstrukčních částí, které tvoří ochranu proti podjetí zezadu, s dostatečně podrobnými údaji.II.3.1.2.3 Technické zkušebně provádějící zkoušky pro schválení typu se předloží vozidlo představující typ, který má být schválen.II.3.2 Žádost o EHS schválení typu pro zařízení na ochranu proti podjetí zezadu jako pro samostatný technický celekII.3.2.1 Žádost o EHS schválení typu pro zařízení ochrany proti podjetí zezadu jako samostatný technický celek ve smyslu článku 9a směrnice 70/156/EHS podává výrobce vozidla nebo výrobce zařízení na ochranu proti podjetí zezadu nebo jejich pověření zástupci.II.3.2.2 U každého typu zařízení na ochranu proti podjetí zezadu musí být k žádosti přiloženy:II.3.2.2.1 dokumentace v trojím vyhotovení obsahující popis technických vlastností zařízení,II.3.2.2.2 vzorek typu zařízení. Příslušný orgán může požadovat další vzorek, jestliže to pokládá za nutné. Vzorky musí být zřetelně a nesmazatelně označeny výrobní nebo obchodní značkou žadatele a označením typu.II.4 EHS schválení typuII.4.1 K certifikátu EHS schválení typu pro typ vozidla musí být připojen formulář podle těchto vzorů:II.4.1.1 u žádosti podle bodu II.3.1 podle vzoru uvedeného v dodatku 1,II.4.1.2 u žádosti podle bodu II.3.2 podle vzoru uvedeného v dodatku 2.II.5 PožadavkyII.5.1 Všechna vozidla musí být konstruována nebo vybavena tak, aby zajišťovala v celé své šířce účinnou ochranu proti podjetí zezadu vozidly kategorií M1 a N1 [2].II.5.2 U vozidel kategorií M1, M2, M3, N1, O1 nebo O2 [3] se požadavek bodu II.5.1 pokládá za splněný, jestliže světlá výška zadní části vozidla v celé šířce podvozku nebo hlavních částí karoserie není větší než 55 cm.Tento požadavek musí být splněn alespoň do vzdálenosti 45 cm od zadního okraje vozidla.II.5.3 U vozidel kategorií N2, N3, O3 nebo O4 [4] se požadavek bodu II.5.1 pokládá za splněný, jestliže:- vozidlo je opatřeno zvláštním zařízením na ochranu proti podjetí zezadu podle požadavků bodu II.5.4 nebo- vozidlo je konstruováno nebo vybaveno na zádi tak, že její konstrukční části lze s ohledem na jejich tvar a vlastnosti pokládat za náhradu zařízení na ochranu proti podjetí zezadu. Za náhradu zařízení na ochranu proti podjetí zezadu se považují konstrukční části, jejichž kombinovaná funkce splňuje požadavky uvedené v bodě II.5.4.II.5.4 Zařízení na ochranu proti podjetí zezadu (dále jen "zařízení") se obecně skládá z příčníku a spojovacích částí připojených k podélníkům rámu nebo k částem je nahrazujícím.Zařízení musí mít tyto vlastnosti:II.5.4.1 Zařízení musí být upevněno co nejblíže k zádi vozidla. Při nenaloženém vozidle [5] nesmí být spodní okraj zařízení v žádném bodě výše než 55 cm nad vozovkou.II.5.4.2 Šířka zařízení nesmí být v žádném bodě větší než šířka zadní nápravy vozidla měřená mezi vnějšími okraji kol, nepočítaje vyboulení pneumatik těsně u vozovky, ani nesmí být na obou stranách kratší o více než 10 cm. Je-li zadních náprav více, uvažuje se šířka nejširší nápravy.II.5.4.3 Výška průřezu příčníku nesmí být menší než 10 cm. Boční okraje příčníku nesmějí být zahnuty dozadu nebo mít ostrý vnější okraj; tato podmínka je splněna, jsou-li boční okraje příčníku vně zaobleny s poloměrem zaoblení nejméně 2,5 mm.II.5.4.4 Zařízení může být konstruováno tak, aby se jeho poloha na zádi vozidla mohla měnit. V tomto případě musí být zaručen způsob jeho zajištění v provozní poloze tak, aby byla vyloučena jakákoli nezamýšlená změna polohy. Obsluha musí mít možnost měnit polohu zařízení s použitím síly nepřekračující 40 daN.II.5.4.5 Zařízení musí mít přiměřenou odolnost proti silám působícím rovnoběžně s podélnou osou vozidla a v provozní poloze musí být spojeno s podélníky rámu nebo částmi, které je nahrazují.Tento požadavek je splněn, jestliže se prokáže, že jak během působení sil, tak po něm není vodorovná vzdálenost mezi zadní částí zařízení a zadním okrajem vozidla v bodech P1, P2 a P3 větší než 40 cm. Při měření této vzdálenosti se neuvažují části vozidla, které jsou výše než 3 m nad vozovkou, je-li vozidlo v nenaloženém stavu.II.5.4.5.1 Body P1 jsou umístěny ve vzdálenosti 30 cm od podélných rovin tečných k vnějším okrajům kol na zadní nápravě; body P2 ležící na čáře spojující body P1 jsou v souměrné poloze ke střední podélné rovině vozidla ve vzájemné vzdálenosti 70 až 100 cm, jejich přesnou polohu určí výrobce. Výšku bodů P1 a P2 nad vozovkou stanoví výrobce vozidla v rozmezí přímek, které vodorovně ohraničují zařízení. V nenaloženém stavu však nesmí být tato výška větší než 60 cm. Bod P3 je středem na spojnici bodů P2.II.5.4.5.2 V obou bodech P1 a v bodě P3 se postupně působí vodorovnou silou, která odpovídá 12,5 % maximální technicky přípustné hmotnosti vozidla, avšak není větší než 2,5 · 104 N.II.5.4.5.3 V obou bodech P2 se postupně působí vodorovnou silou, která odpovídá 50 % maximální technicky přípustné hmotnosti vozidla, avšak není vyšší než 10 · 104 N.II.5.4.5.4 Silami podle bodů II.5.4.5.2 a II.5.4.5.3 se působí odděleně. Pořadí, ve kterém se silami působí, může stanovit výrobce.II.5.4.5.5 Při praktických zkouškách, kterými se ověřuje splnění výše uvedených požadavků, musí být splněny tyto podmínky:II.5.4.5.5.1 Zařízení musí být připojeno k podélníkům rámu nebo k částem, které je nahrazují.II.5.4.5.5.2 Předepsanými silami se pomocí zkušebních přípravků, vhodně kloubově uchycených (např. kardanovými klouby), působí rovnoběžně se střední podélnou rovinou vozidla přes plochu o výšce do 25 cm (přesnou výšku určí výrobce) a šířce do 20 cm, s poloměrem zakřivení (5 ± 1) mm na svislých hranách. Střed plochy se postupně umísťuje do bodů P1,P2 a P3.II.5.5 Odchylně od výše uvedených požadavků nemusí požadavky této přílohy týkající se ochrany proti podjetí zezadu splňovat vozidla těchto kategorií:- tahače návěsů,- oplenová přípojná vozidla a jiná podobná přípojná vozidla pro přepravu kmenů nebo jiných velmi dlouhých předmětů,- vozidla, u nichž se ochrana proti podjetí zezadu neslučuje s účelem použití těchto vozidel."[1] Kategorie podle mezinárodní klasifikace uvedené v poznámce b) v příloze I směrnice Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel.[2] Kategorie podle mezinárodní klasifikace uvedené v poznámce b) v příloze I směrnice Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel.[3] Kategorie podle mezinárodní klasifikace uvedené v poznámce b) v příloze I směrnice Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel.[4] Kategorie podle mezinárodní klasifikace uvedené v poznámce b) v příloze I směrnice Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel.[5] Podle definice v bodě 2.6 přílohy I směrnice 70/156/EHS.--------------------------------------------------


title: Směrnice Komise ze dne 2. dubna 1982, kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 76/115/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kotevních úchytů bezpečnostních pásů motorových vozidel

text:
Důležité právní upozornění

|

31982L0318

Úřední věstník L 139 , 19/05/1982 S. 0009 - 0016 Finské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 12 S. 0017  Španělské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 12 S. 0162  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 12 S. 0017  Portugalské zvláštní vydání Kapitola 13 Svazek 12 S. 0162

		Směrnice Komiseze dne 2. dubna 1982,kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 76/115/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kotevních úchytů bezpečnostních pásů motorových vozidel(82/318/EHS)KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,s ohledem na směrnici Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [1], naposledy pozměněnou směrnicí 80/1267/EHS [2], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,s ohledem na směrnici Rady 76/115/EHS ze dne 18. prosince 1975 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kotevních úchytů bezpečnostních pásů motorových vozidel [3], naposledy pozměněnou směrnicí 81/575/EHS [4], a zejména na článek 6 uvedené směrnice,vzhledem k tomu, že v zájmu bezpečnosti silničního provozu rozšířila Rada směrnicí 81/575/EHS oblast působnosti směrnice 76/115/EHS, která dosud byla omezena na vozidla kategorie M1 definovaná v příloze I směrnice 70/156/EHS, na všechny kategorie motorových vozidel; že toto rozšíření oblasti působnosti bylo umožněno technickým pokrokem, kterého bylo mezitím dosaženo; že provedení tohoto opatření nicméně vyžaduje sladění požadavků a zkoušek uvedených ve směrnici s rozšířenou oblastí působnosti; že zkušenosti získané při uplatňování směrnice odhalily potřebu většího souladu některých ustanovení se skutečnými podmínkami zkoušek;vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování směrnic o odstraňování technických překážek obchodu v oblasti motorových vozidel technickému pokroku,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Přílohy I, II a III směrnice 76/115/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.Článek 21. Od 1. října 1982 nesmějí členské státy u motorových vozidel kategorie M1 z důvodů týkajících se kotevních úchytů bezpečnostních pásů- odmítnout udělit EHS schválení typu nebo vydat doklad uvedený v čl. 10 odst. 1 poslední odrážce směrnice 70/156/EHS nebo udělit vnitrostátní schválení typu pro typ motorového vozidla ani- zakázat první uvedení vozidla do provozu,pokud kotevní úchyty bezpečnostních pásů tohoto typu vozidla nebo tohoto vozidla splňují požadavky směrnice 76/115/EHS ve znění této směrnice.2. Od 1. října 1983 u motorových vozidel kategorie M1 členské státy- nesmějí již vydat doklad uvedený v čl. 10 odst. 1 poslední odrážce směrnice 70/156/EHS pro typ motorového vozidla, jehož kotevní úchyty bezpečnostních pásů nesplňují požadavky směrnice 76/115/EHS ve znění této směrnice, a- mohou odmítnout udělit vnitrostátní schválení pro typ motorového vozidla, jehož kotevní úchyty bezpečnostních pásů nesplňují požadavky směrnice 76/115/EHS ve znění této směrnice.V případě určitých vozidel se skládací nebo s odnímatelnou střechou schválených jako typ podle bodu 4.3.2 přílohy I směrnice 76/115/EHS v původním znění se uvedené datum nahrazuje dnem 1. října 1986.3. Od 1. října 1984 mohou členské státy zakázat první uvedení do provozu vozidel kategorie M1, jejichž kotevní úchyty bezpečnostních pásů nesplňují požadavky směrnice 76/115/EHS ve znění této směrnice.Toto ustanovení se nevztahuje na určitá vozidla se skládací nebo s odnímatelnou střechou schválená jako typ podle bodu 4.3.2 přílohy I směrnice 76/115/EHS v původním znění.Článek 31. Od 1. října 1982 nesmějí členské státy z důvodů týkajících se kotevních úchytů bezpečnostních pásů u vozidel kategorií jiných než M1- odmítnout udělit EHS schválení typu nebo vydat doklad uvedený v čl. 10 odst. 1 poslední odrážce směrnice 70/156/EHS nebo udělit vnitrostátní schválení typu pro typ motorového vozidla ani- zakázat první uvedení vozidla do provozu,pokud kotevní úchyty bezpečnostních pásů tohoto typu vozidla nebo tohoto vozidla splňují požadavky směrnice 76/115/EHS ve znění této směrnice.2. Odchylně od odstavce 1 nesmějí členské státy z důvodů týkajících se kotevních úchytů bezpečnostních pásů- odmítnout do 30. září 1986 udělit EHS schválení typu nebo vydat doklad uvedený v čl. 10 odst. 1 poslední odrážce směrnice 70/156/EHS nebo udělit vnitrostátní schválení typu pro typ motorového vozidla kategorie N2 nebo N3 ani- zakázat do 30. září 1987 první uvedení vozidla některé z těchto kategorií do provozu,pokud tento typ vozidel nebo toto vozidlo nejsou vybaveny kotevními úchyty bezpečnostních pásů.Článek 4Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 30. září 1982. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.Článek 5Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 2. dubna 1982.Za KomisiKarl Heinz Narjesčlen Komise[1] Úř. věst. L 42, 23.2.1970, s. 1.[2] Úř. věst. L 375, 31.12.1980, s. 34.[3] Úř. věst. L 24, 30.1.1976, s. 6.[4] Úř. věst. L 209, 29.7.1981, s. 30.--------------------------------------------------PřílohaZměny příloh směrnice 76/115/EHSPŘÍLOHA I: DEFINICE, ŽÁDOST O EHS SCHVÁLENÍ TYPU, EHS SCHVÁLENÍ TYPU, POŽADAVKY, ZKOUŠKY, SHODNOST VÝROBY, NÁVODYBod 1.9: V anglickém znění se zrušuje slovo "(tip-up)"Bod 2.2.1 se nahrazuje tímto:"2.2.1 výkresy celkového uspořádání nosné části karoserie vozidla ve vhodném měřítku, se znázorněním umístění kotevních úchytů bezpečnostních pásů, účinných kotevních úchytů bezpečnostních pásů (podle případu) a detailní výkresy kotevních úchytů bezpečnostních pásů a nosné konstrukce, k níž jsou připevněny."Bod 4.1.1 se nahrazuje tímto:"4.1.1 "H-bodem" se rozumí vztažný bod definovaný v bodu 1.1 přílohy III směrnice 77/649/EHS, který musí být stanoven postupem popsaným v uvedené směrnici.4.1.1.1 "H′-bodem" se rozumí vztažný bod odpovídající H-bodu podle definice bodu 4.1.1 a stanoví se pro všechny obvyklé polohy, v nichž je sedadlo používáno.4.1.1.2 "R-bodem" se rozumí vztažný bod sedadla definovaný v bodu 1.2 přílohy III směrnice 77/649/EHS."Bod 4.1.2 se nahrazuje tímto:"4.1.2 Vztažná přímka je přímka definovaná v bodu 3.4 přílohy směrnice 77/649/EHS."Bod 4.1.4 se nahrazuje tímto:"4.1.4 "C-bodem" se rozumí bod umístěný 450 mm svisle nad R-bodem. Avšak není-li vzdálenost S definovaná v bodu 4.1.6 menší než 280 mm a je-li výrobcem zvolena alternativní rovnice BR = 280 mm + 0,8 S uvedená v bodu 4.4.4.3, je svislá vzdálenost mezi C a R 500 mm."V bodu 4.1.5 se slovo "H-bodem" nahrazuje slovem "H’-bodem".Bod 4.1.6.2.1 se nahrazuje tímto:"4.1.6.2.1 je rovinou P pro sedadlo řidiče svislá rovina rovnoběžná s podélnou střední rovinou vozidla, která prochází středem volantu, a pokud je volant seřiditelný, pak v jeho střední poloze a uvnitř roviny věnce volantu,"V bodu 4.1.6.2.3 se poslední řádek nahrazuje tímto:"A ≥ 300 mm, je-li lavicové sedadlo projektováno pro více než dva cestující."K bodu 4.3.4 se doplňuje nová věta, která zní:"V tomto případě postačují dva dolní kotevní úchyty."Bod 4.4.2.3 se zrušuje.V bodu 4.4.3 se v holandském znění doplňuje slovo "effectief".Bod 4.4.3.1 se nahrazuje tímto:"4.4.3.1 Úhly α1 a α2 musí být mezi 30° a 80° při všech obvyklých polohách používání sedadla. Je-li u předních sedadel motorových vozidel kategorie M1 alespoň jeden z úhlů α1 a α2 konstantní při všech obvyklých polohách používání, musí mít hodnotu (60 ± 10)°."Bod 4.4.3.2 se nahrazuje tímto:"4.4.3.2 V případě lavicových sedadel u vozidel kategorií jiných než M1, zadních sedadel a seřiditelných sedadel se seřizovacím zařízením, jak je popsáno v bodu 1.12, s úhlem opěradla menším než 20° (viz příloha III obrázek 1) mohou být úhly α1 a α2 menší než minimální hodnota uvedená v bodě 4.4.3.1 za podmínky, že nebudou menší než 20° v žádné z obvyklých poloh používání."Bod 4.4.4.1 se nahrazuje tímto:"4.4.4.1 Je-li užito vodítko popruhu nebo podobné zařízení, které ovlivňuje umístění účinného horního kotevního úchytu pásu, musí být toto umístění stanoveno obvyklou cestou s uvážením polohy kotevního úchytu, kdy podélná osa popruhu prochází bodem J1 odvozeným postupně od R-bodu pomocí následujících tří úseků:RZ: , úsek vztažné přímky měřený směrem vzhůru od R-bodu a dlouhý 530 mm,ZX: , úsek kolmý na podélnou střední rovinu vozidla měřený od bodu Z ve směru ke kotevnímu úchytu a dlouhý 120 mm,XJ1: , úsek kolmý na rovinu definovanou úseky RZ a ZX měřený směrem dopředu od bodu X a dlouhý 60 mm.Bod J2 je určen symetrií s bodem J1 k podélné svislé rovině, která prochází v bodu 4.1.2 popsanou vztažnou přímkou figuríny umístěné na daném sedadle."Bod 4.4.4.2 se nahrazuje tímto:"4.4.4.2 Horní účinný kotevní úchyt musí ležet pod rovinou FN, která jde kolmo na podélnou střední rovinu sedadla a svírá s vztažnou přímkou úhel 65o. Úhel může být u zadních sedadel snížen na hodnotu 60o. Rovina FN musí být umístěna tak, aby vztažnou přímku protínala v bodě D a aby platilo GRD = 315 mm + 1,8 S. Avšak je-li S ≥ 200 mm, je GRD 675 mm."Bod 4.4.4.3 se nahrazuje tímto:"4.4.4.3 Horní účinný kotevní úchyt musí ležet za rovinou FK, která jde kolmo na podélnou střední rovinu sedadla a svírá s vztažnou přímkou úhel 120° v bodu B tak, že BR = 260 mm + S. Pro hodnoty S ≥ 280 mm může výrobce použít podle své volby BR = 260 mm + 0,8 S."V bodu 4.4.4.5 se slovo "H-bodem" nahrazuje slovem "R-bodem".Bod 4.4.4.6 se nahrazuje tímto:"4.4.4.6 Horní účinný kotevní úchyt musí být umístěn nad vodorovnou rovinou procházející C-bodem definovaným v bodu 4.1.4."Bod 4.4.4.7 se nahrazuje tímto:"4.4.4.7 Navíc k hornímu kotevnímu úchytu uvedenému v bodu 4.3.1 mohou být provedeny další horní účinné kotevní úchyty, jestliže se splní jedna z následujících podmínek:4.4.4.7.1 Doplňkové kotevní úchyty splňují požadavky bodů 4.4.4.1 až 4.4.4.6.4.4.4.7.2 Doplňkové kotevní úchyty mohou být použity bez pomoci nástrojů, splňují požadavky uvedené v bodech 4.4.4.5 a 4.4.4.6 a jsou umístěny v jedné z oblastí odvozených z oblasti popsané na obrázku 1 přílohy III svislým posunutím této oblasti o 80 mm nahoru nebo dolů.4.4.4.7.3 Kotevní úchyt (úchyty) je určen pro postrojový pás, vyhovuje požadavkům bodu 4.4.4.6, leží za příčnou rovinou, která prochází vztažnou přímkou, a je umístěn:4.4.4.7.3.1 v případě jednotlivého kotevního úchytu uvnitř oblasti, která je společná dvěma prostorovým úhlům definovaným svislicemi pocházejícími body J1 a J2, jež jsou popsány v bodu 4.4.4.1, přičemž vodorovné řezy těmito úhly jsou znázorněny na obrázku 2 přílohy III;4.4.4.7.3.2 v případě dvou kotevních úchytů uvnitř kteréhokoliv vhodného z výše definovaných prostorových úhlů, za předpokladu, že každý kotevní úchyt je vzdálen nejvýše 50 mm od druhého kotevního úchytu, který má zrcadlově symetrickou polohu vzhledem k rovině P definované v bodu 4.1.6 pro uvažované sedadlo."V bodu 4.5.1 se v nizozemském znění výraz "(7,16 duim)" nahrazuje výrazem "(7/16 duim)".Za bod 4.5.1 se vkládají nové body, které znějí:"4.5.2 Je-li vozidlo výrobcem vybaveno bezpečnostními pásy, které jsou uchyceny ke všem předepsaným kotevním úchytům pro dané sedadlo, nemusí tyto kotevní úchyty splňovat požadavek bodu 4.5.1 za předpokladu, že splňují ostatní požadavky této směrnice. Rovněž bod 4.5.1 se nevtahuje na doplňkové kotevní úchyty, které splňují požadavek bodu 4.4.4.7.3.4.5.3 Musí být možno odpojit bezpečnostní pás od kotevního úchytu bez jakéhokoliv poškození tohoto úchytu."Bod 5.1.2 se nahrazuje tímto:"5.1.2 Sedadla musí být instalována a seřízena do polohy pro řízení nebo do polohy provozního užití zvolené technickou zkušebnou tak, aby tato poloha dávala nejnepříznivější podmínky s ohledem na namáhání systému. Poloha sedadel musí být zaznamenána v protokolu. Opěradlo sedadla s nastavitelným sklonem musí být zablokováno podle pokynu výrobce nebo, neexistuje-li žádný takový pokyn, v poloze odpovídající skutečnému úhlu opěradla co nejbližšímu 25° u vozidel kategorií M1 a N1 a úhlu 15° u vozidel všech ostatních kategorií."V bodu 5.3.2 se údaj "(10 + 5)°" se nahrazuje údajem "(10 ± 5)°".V bodu 5.3.3 se v nizozemském znění slovo "kort" nahrazuje slovem "snel".V bodu 5.3.5.1 se doplňuje nová věta, která zní:"Jsou-li kromě kotevních úchytů předepsaných bodem 4.3 ve vozidle další kotevní úchyty, podrobí se tyto kotevní úchyty zkoušce uvedené v bodu 5.4.5, při které jsou na kotevní úchyty přenášeny síly prostřednictvím zařízení reprodukujícího geometrii typu bezpečnostního pásu určeného k uchycení k těmto kotevním úchytům."V bodech 5.4.1.2, 5.4.1.3, 5.4.2.1 a 5.4.2.2 se doplňuje nová věta, která zní:"U vozidel kategorií jiných než M1 a N1 musí být zkušební zatížení (675 ± 20) daN."V bodu 5.4.3 se doplňuje nová věta, která zní:"U vozidel kategorií jiných než M1 a N1 musí být zkušební síla (1110 ± 20) daN."V bodu 5.4.4.2 se doplňuje nová věta, která zní:"U vozidel kategorií jiných než M1 a N1 musí tato síla odpovídat desetinásobku hmotnosti úplného sedadla."Za bod 5.4.4.2 se vkládá nový bod, který zní:"5.4.5 Zkouška v sestavě speciálního druhu pásu5.4.5.1 Na napínací přípravek (viz obrázek 2 v příloze IV) připevněný ke kotevním úchytům téhož pásu se působí zkušební silou (1350 ± 20) daN pomocí přípravku reprodukujícího geometrii ramenního popruhu tohoto pásu.5.4.5.2 Současně se působí tažnou silou (1350 ± 20) daN na napínací přípravek (viz obrázek 3 v příloze IV) připojený ke dvěma dolním kotevním úchytům.5.4.5.3 U vozidel kategorií jiných než M1 a N1 je zkušební síla (675 ± 20) daN."Bod 5.5.2 se nahrazuje tímto:"5.5.2 U vozidel, u nichž jsou použita taková zařízení, musí odklápěcí a zajišťovací systémy umožňující cestujícím na všech sedadlech výstup z vozidla být ještě ovladatelné ručně po ukončení působení tažné síly."PŘÍLOHA II: PŘÍLOHA K CERTIFIKÁTU EHS SCHVÁLENÍ TYPU PRO TYP VOZIDLA Z HLEDISKA KOTEVNÍCH ÚCHYTŮ BEZPEČNOSTNÍCH PÁSŮPoznámka (1): Vysvětlující poznámky se nahrazují tímto:"A – pro tříbodový pás.B – pro břišní pás.S – pro speciální typy pásů, v tomto případě se druh těchto typů se vysvětlí v rubrice Poznámky.Ar, Br nebo Sr – pro pásy s navíječi.Are, Bre nebo Sre – pro pásy s navíječi a se zařízeními k pohlcování energie alespoň u jednoho kotevního úchytu."Příloha III se nahrazuje tímto:PŘÍLOHA IIIObrázek 1Oblasti umístění účinných kotevních úchytů+++++ TIFF +++++Obrázek 2Horní účinné kotevní úchyty podle bodu 4.4.4.7.3 přílohy I+++++ TIFF +++++Příloha IV: Doplňuje se následující obrázek:+++++ TIFF +++++Obrázek 3--------------------------------------------------


Důležité právní upozornění

|

31986L0298

Směrnice Rady ze dne 26. května 1986 o zadních ochranných konstrukcích chránících při převrácení úzkorozchodných kolových zemědělských a lesnických traktorů

Úřední věstník L 186 , 08/07/1986 S. 0026 - 0063 Finské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 15 S. 0187  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 15 S. 0187  CS.ES Kapitola 13 Svazek 008 S. 159  ET.ES Kapitola 13 Svazek 008 S. 159  HU.ES Kapitola 13 Svazek 008 S. 159  LT.ES Kapitola 13 Svazek 008 S. 159  LV.ES Kapitola 13 Svazek 008 S. 159  MT.ES Kapitola 13 Svazek 008 S. 159  PL.ES Kapitola 13 Svazek 008 S. 159  SK.ES Kapitola 13 Svazek 008 S. 159  SL.ES Kapitola 13 Svazek 008 S. 159

		Směrnice Radyze dne 26. května 1986o zadních ochranných konstrukcích chránících při převrácení úzkorozchodných kolových zemědělských a lesnických traktorů(86/298/EHS)RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 100 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise [1],s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],vzhledem k tomu, že směrnice Rady 74/150/EHS ze dne 4. března 1974 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu kolových zemědělských a lesnických traktorů [4], naposledy pozměněná aktem o přistoupení Španělska a Portugalska, stanoví, že nezbytná ustanovení pro provádění postupu EHS schvalování typu pro jednotlivé konstrukční části nebo vlastnosti traktoru budou stanoveny zvláštními směrnicemi; že ustanovení týkající se ochranných konstrukcí chránících při převrácení a jejich připevnění k traktoru byla stanovena směrnicemi 77/536/EHS [5] a 79/622/EHS [6], naposledy pozměněnými aktem o přistoupení Španělska a Portugalska; že tyto dvě směrnice se vztahují na postupy dynamických a statických zkoušek, přičemž výrobci zatím mohou mezi nimi volit, a týkají se standardních traktorů, tj. traktorů, které mají světlou výšku nejvýše 1000 mm, pevný nebo nastavitelný rozchod kol nejméně 1150 mm a hmotnost od 1,5 do 4,5 t v případě traktorů podle směrnice o dynamických zkouškách a nejméně 800 kg v případě traktorů podle směrnice o statických zkouškách;vzhledem k tomu, že traktory, na něž se vztahuje tato směrnice, mají světlou výšku nejvýše 600 mm, nejmenší rozchod kol u obou náprav menší než 1150 mm a hmotnost větší než 600 kg; že pro ochranné konstrukce chránící při převrácení těchto traktorů, které se používají ke zvláštním pracím, mohou být stanoveny zvláštní požadavky nebo jiné požadavky než podle směrnic 77/536/EHS a 79/622/EHS;vzhledem k tomu, že technické požadavky, které musí tyto úzkorozchodné traktory splňovat podle vnitrostátních právních předpisů, se mimo jiné týkají ochranných konstrukcí chránících při převrácení a jejich připevnění k traktoru; že tyto požadavky se v jednotlivých členských státech liší; že je proto nutné, aby všechny členské státy zavedly stejné požadavky vedle nebo namísto svých stávajících právních předpisů, zejména aby bylo možné použít u všech typů traktorů postup EHS schvalování typu, který je předmětem směrnice 74/150/EHS;vzhledem k tomu, že tato směrnice se vztahuje na ochranné konstrukce chránící při převrácení provedené jako vzadu namontovaný oblouk, rám nebo kabina, jejichž chráněný prostor má výšku 900 mm nad vztažným bodem sedadla, čímž poskytuje dostatečně velký volný prostor pro ochranu řidiče; že na ochranné konstrukce chránící při převrácení se dvěma sloupky namontovanými před řidičem se bude vztahovat jiná zvláštní směrnice;vzhledem k tomu, že harmonizovaný postup schvalování typu konstrukční části pro ochranné konstrukce chránící při převrácení a jejich připevnění k traktoru umožní každému členskému státu ověřovat splnění společných požadavků na provedení a zkoušení a informovat o výsledku ostatní členské státy zasláním kopie certifikátu EHS schválení typu konstrukční části vydaného pro každý typ ochranné konstrukce chránící při převrácení a jejího připevnění k traktoru; že připojení značky EHS schválení typu konstrukční části ke všem konstrukcím, které byly vyrobeny ve shodě se schváleným typem, vyloučí nutnost technického zkoušení těchto konstrukcí v ostatních členských státech; že společné požadavky týkající se dalších konstrukčních prvků a vlastností ochranné konstrukce chránící při převrácení, zejména zařízení, která zabraňují dalšímu převracení již převrženého traktoru, a ochrany spolujezdců, budou stanoveny později;vzhledem k tomu, že harmonizované požadavky jsou určeny především k zajištění bezpečnosti provozu na pozemních komunikacích a bezpečnosti práce v celém Společenství; že je z tohoto důvodu nutné předepsat pro traktory, na které se vztahuje tato směrnice, povinné vybavení ochrannou konstrukcí chránící při převrácení;vzhledem k tomu, že sbližování vnitrostátních právních předpisů pro traktory předpokládá, že členské státy budou vzájemně uznávat zkoušky provedené kterýmkoli z nich podle společných požadavků,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Tato směrnice se vztahuje na traktory ve smyslu článku 1 směrnice 74/150/EHS, které mají tyto vlastnosti:- světlá výška měřená pod nejnižšími body přední nebo zadní nápravy, včetně diferenciálu, nejvýše 600 mm,- pevný nebo nejmenší nastavitelný rozchod kol u jedné z obou náprav menší než 1150 mm; v žádném případě nesmí vnější okraj pneumatik na druhé nápravě přečnívat za vnější okraj pneumatik na nápravě o nejmenším rozchodu 1150 mm,- hmotnost nejméně 600 kg, odpovídající vlastní hmotnosti traktoru podle bodu 2.4 přílohy I směrnice 74/150/EHS, včetně ochranné konstrukce chránící při převrácení, kterou je traktor opatřen v souladu s touto směrnicí, a pneumatik největšího rozměru doporučeného výrobcem.Článek 21. Členské státy udělí EHS schválení typu konstrukční části pro každý typ ochranné konstrukce chránící při převrácení a jejího připevnění k traktoru, který splňuje požadavky na provedení a zkoušení stanovené v přílohách I až IV.2. Členský stát, který udělí EHS schválení typu konstrukční části, přijme nezbytná opatření, která v případě potřeby umožní ověřit shodu vyráběných zařízení se schváleným typem, podle potřeby ve spolupráci s příslušnými orgány ostatních členských států. Toto ověření se omezí na namátkovou kontrolu.Článek 3Pro každý typ ochranné konstrukce chránící při převrácení a jejího připevnění k traktoru, který schválily podle článku 2, přidělí členské státy výrobci traktoru nebo ochranné konstrukce chránící při převrácení nebo jeho pověřenému zástupci značku EHS schválení typu konstrukční části podle vzoru uvedeného v příloze VI.Členské státy přijmou veškerá vhodná opatření, aby zabránily použití značek, které by mohly vést k záměně ochranných konstrukcí chránících při převrácení, jejichž typ byl schválen podle článku 2, s jinými zařízeními.Článek 41. Členské státy nesmějí zakázat uvedení na trh ochranných konstrukcí chránících při převrácení nebo jejich připevnění k traktorům, pro které jsou určeny, z důvodů týkajících se provedení, jestliže jsou opatřeny značkou EHS schválení typu konstrukční části.2. Členský stát však může zakázat, aby byly na trh uváděny ochranné konstrukce chránící při převrácení, které jsou opatřeny značkou EHS schválení typu konstrukční části, pokud systematicky nevykazují shodu se schváleným typem.O těchto přijatých opatřeních dotyčný stát neprodleně uvědomí ostatní členské státy a Komisi a uvede důvody svého rozhodnutí.Článek 5Příslušný orgán každého členského státu zašle do jednoho měsíce příslušným orgánům ostatních členských států kopie certifikátů EHS schválení typu konstrukční části podle vzoru v příloze VII pro každý typ ochranné konstrukce chránící při převrácení, pro který schválení typu udělil nebo udělit odmítl.Článek 61. Pokud členský stát, který udělil EHS schválení typu konstrukční části, zjistí, že se více ochranných konstrukcí chránících při převrácení nebo jejich připevnění k traktoru, která jsou opatřena stejnou značkou EHS schválení typu konstrukční části, neshoduje se schváleným typem, přijme nezbytná opatření, aby byla znovu zajištěna shoda vyráběných zařízení se schváleným typem. O přijatých opatřeních, která mohou v případě vážné a opakující se neshody vést až k odejmutí EHS schválení typu konstrukční části, uvědomí příslušný orgán dotyčného členského státu příslušné orgány ostatních členských států. Stejná opatření tento orgán přijme, jestliže je o takové neshodnosti informován příslušnými orgány jiného členského státu.2. Příslušné orgány členských států se do jednoho měsíce vzájemně informují o každém odejmutí EHS schválení typu konstrukční části s uvedením důvodů.Článek 7Každé rozhodnutí o odmítnutí nebo odejmutí schválení typu konstrukční části pro typ ochranné konstrukce chránící při převrácení a jejich připevnění k traktoru nebo o zákazu jejich uvedení na trh nebo jejich užívání, učiněné na základě předpisů přijatých k provedení této směrnice, musí být podrobně odůvodněno. Rozhodnutí se oznamuje dotčené osobě spolu uvedením opravných prostředků dostupných podle platných právních předpisů členských států a o lhůtách pro jejich podání.Článek 8Členské státy nesmějí odmítnout udělit EHS schválení typu nebo vnitrostátní schválení pro typ traktoru z důvodů týkajících se ochranných konstrukcí chránících při převrácení nebo jejich připevnění k traktoru, pokud jsou tato zařízení opatřena značkou EHS schválení typu konstrukční části a jsou splněny požadavky stanovené v příloze VIII.Článek 9Členské státy nesmějí odmítnout nebo zakázat prodej, registraci, uvedení do provozu nebo užívání traktorů z důvodů týkajících se ochranné konstrukce chránící při převrácení a jejího připevnění k traktoru, pokud jsou tato zařízení opatřena značkou EHS schválení typu konstrukční části a jsou splněny požadavky stanovené v příloze VIII.Článek 10Touto směrnicí není dotčeno právo členských států stanovit při dodržení Smlouvy požadavky, které považují za nezbytné pro zajištění ochrany pracovníků při užívání dotyčných traktorů, pokud to neznamená úpravu ochranných konstrukcí provedenou způsobem, který není v této směrnici uveden.Článek 111. Při EHS schvalování typu traktoru musí být každý traktor ve smyslu článku 1 opatřen ochrannou konstrukcí chránící při převrácení.2. Ochranná konstrukce podle odstavce 1, pokud není konstrukcí se dvěma sloupky namontovanou před řidičem, musí splňovat požadavky stanovené v přílohách I až IV této směrnice nebo ve směrnici 77/536/EHS nebo 79/622/EHS.Článek 12Změny nezbytné pro přizpůsobení požadavků příloh této směrnice technickému pokroku se přijmou postupem podle článku 13 směrnice 74/150/EHS.Článek 13Do osmnácti měsíců od oznámení této směrnice Rada na návrh Komise a na základě ustanovení Smlouvy přijme směrnici, která tuto směrnici doplní o ustanovení, jimiž budou v rámci postupu dynamických zkoušek zavedeny přídavné zkoušky rázem.Článek 141. Členské státy uvedou v účinnost právní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 24 měsíců od jejího oznámení [7]. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.2. Členské státy zajistí, aby bylo Komisi sděleno znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.Článek 15Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 26. května 1986.Za RadupředsedaG. Braks[1] Úř. věst. C 123, 9.5.1983, s. 1.[2] Úř. věst. C 307, 14.11.1983, s. 103.[3] Úř. věst. C 286, 24.10.1983, s. 2.[4] Úř. věst. L 84, 28.3.1974, s. 10.[5] Úř. věst. L 220, 29.8.1977, s. 1.[6] Úř. věst. L 179, 17.7.1979, s. 1.[7] Tato směrnice byla členským státům oznámena 2. června 1986.--------------------------------------------------SEZNAM PŘÍLOHPŘÍLOHA I: | Podmínky pro EHS schválení typu konstrukční části |PŘÍLOHA II: | Podmínky zkoušení pevnosti ochranných konstrukcí a jejich připevnění k traktoru |PŘÍLOHA III: | Zkušební postup |A.Dynamické zkoušky |B.Statické zkoušky |PŘÍLOHA IV: | Obrázky |PŘÍLOHA V: | Vzor protokolu o zkouškách ochranné konstrukce pro EHS schválení typu konstrukční části z hlediska pevnosti ochranné konstrukce a pevnosti jejího připevnění k traktoru |PŘÍLOHA VI: | Značky |PŘÍLOHA VII: | Vzor certifikátu EHS schválení typu konstrukční části |PŘÍLOHA VIII: | Podmínky pro udělení EHS schválení typu traktoru |PŘÍLOHA IX: | Vzor přílohy k certifikátu EHS schválení typu traktoru z hlediska pevnosti ochranných konstrukcí a pevnosti jejich připevnění k traktoru |--------------------------------------------------PŘÍLOHA IPODMÍNKY PRO EHS SCHVÁLENÍ TYPU KONSTRUKČNÍ ČÁSTI1. DEFINICE1.1 Výrazem "ochranná konstrukce chránící při převrácení", dále jen "ochranná konstrukce", se rozumí konstrukce na traktoru, jejímž hlavním účelem je vyloučit nebo omezit ohrožení řidiče v důsledku převrácení traktoru během normálního použití.1.2 Konstrukce podle bodu 1.1 se vyznačují tím, že během zkoušek předepsaných v přílohách II a III zajišťují dostatečně velký volný prostor pro ochranu řidiče.2. OBECNÉ POŽADAVKY2.1 Každá ochranná konstrukce a její připevnění k traktoru musí být navrženy a provedeny tak, aby splňovaly hlavní účel uvedený v bodě 1.2.2 Tato podmínka se pokládá za splněnou, jsou-li splněny požadavky příloh II a III.3. ŽÁDOST O EHS SCHVÁLENÍ TYPU KONSTRUKČNÍ ČÁSTI3.1 Žádost o EHS schválení typu konstrukční části z hlediska pevnosti ochranné konstrukce a pevnosti jejího připevnění k traktoru podává výrobce traktoru nebo výrobce ochranné konstrukce nebo jeho pověřený zástupce.3.2 K žádosti o EHS schválení typu konstrukční části se přikládají v trojím vyhotovení tyto dokumenty a údaje:- výkres celkového uspořádání, který je buď vyhotoven v měřítku, jež je na výkresu vyznačeno, nebo udává hlavní rozměry ochranné konstrukce. Na výkresu zejména musí být podrobně znázorněny připevňovací součásti,- fotografie z boku a zezadu ukazující podrobnosti způsobu připevnění,- stručný popis ochranné konstrukce zahrnující typ konstrukce, způsob připevnění k traktoru, popřípadě údaje o opláštění, o zařízení pro vstup a nouzový výstup, o čalounění vnitřku, o zařízení, které brání opakovanému převracení traktoru, a o systému vytápění a větrání,- údaje o materiálech použitých na konstrukční díly, včetně připevňovacích a spojovacích součástí (viz příloha V).3.3 Technické zkušebně provádějící zkoušky pro schválení typu konstrukční části se předloží traktor představující typ, pro který je schvalovaná ochranná konstrukce určena. Traktor musí být opatřen ochrannou konstrukcí.3.4 Držitel EHS schválení typu konstrukční části může požádat o jeho rozšíření na další typy traktorů. Příslušný orgán, který udělil původní EHS schválení typu konstrukční části, toto rozšíření udělí, jestliže schválená ochranná konstrukce a typ nebo typy traktorů, na které je rozšíření požadováno, splňují tyto podmínky:- hmotnost traktoru bez závaží podle bodu 1.4 přílohy II nepřekračuje referenční hodnotu hmotnosti, která byla použita při zkouškách, o více než 5 %,- rozvor náprav nebo moment setrvačnosti zadní nápravy není větší než referenční rozvor náprav nebo referenční moment setrvačnosti,- způsob připevnění a body připevnění k traktoru jsou stejné,- veškeré konstrukční díly, jako blatníky a kapota, které mohou působit jako podpěra pro ochrannou konstrukci, mají stejnou pevnost a stejnou polohu vůči ochranné konstrukci,- rozhodující rozměry a poloha sedadla a volantu vůči ochranné konstrukci, jakož i vzájemná poloha ochranné konstrukce a bodů, u nichž se předpokládá tuhost a bere v úvahu účel ověřit ochranu chráněného prostoru, jsou takové, že chráněný prostor zůstane touto konstrukcí ochraňován bez ohledu na její deformaci v důsledku různých zkoušek.4. ZNAČENÍ4.1 Každá ochranná konstrukce, která odpovídá schválenému typu, musí být opatřena tímto značením:4.1.1 výrobní nebo obchodní značkou;4.1.2 značkou EHS schválení typu konstrukční části podle vzoru v příloze VI;4.1.3 výrobním číslem ochranné konstrukce;4.1.4 značkou a typem traktoru (typy traktorů), pro který je ochranná konstrukce určena.4.2 Všechny tyto údaje musí být uvedeny na štítku.4.3 Uvedené značení musí být viditelné, čitelné a nesmazatelné.--------------------------------------------------PŘÍLOHA IIPODMÍNKY ZKOUŠENÍ PEVNOSTI OCHRANNÝCH KONSTRUKCÍ A JEJICH PŘIPEVNĚNÍ K TRAKTORŮM1. OBECNÉ POŽADAVKY1.1 Účel zkoušekÚčelem zkoušek prováděných pomocí speciálních zařízení je simulace zatížení, kterým je ochranná konstrukce vystavena při převrácení traktoru. Tyto zkoušky, popsané v příloze III, umožní posoudit pevnost ochranné konstrukce a součástí, kterými je připevněna k traktoru, a všech konstrukčních dílů traktoru, které zkušební zatížení přenášejí.1.2 Zkušební metody1.2.1 Zkoušky mohou být podle volby výrobce provedeny buď dynamickou metodou (podle přílohy II oddílu A a přílohy III oddílu A), nebo statickou metodou (podle přílohy II oddílu B a přílohy III oddílu B).Obě tyto metody jsou rovnocenné.1.3 Obecná pravidla pro přípravu zkoušek1.3.1 Ochranná konstrukce musí odpovídat specifikacím pro sériovou výrobu. Musí být připevněna způsobem, který předepsal výrobce, k jednomu z traktorů, pro něž je určena.Ke statickým zkouškám pevnosti se nevyžaduje kompletní traktor; ochranná konstrukce a konstrukční díly traktoru, k nimž je pro zkoušky připevněna, však musí tvořit funkční jednotku, dále označovanou "sestava".1.3.2 Ke zkouškám pevnosti musí být traktor opatřen všemi konstrukčními díly sériové výroby, které mohou ovlivnit pevnost ochranné konstrukce nebo které mohou být pro zkoušku pevnosti nezbytné.Rovněž musí být namontovány konstrukční díly, které mohou ohrožovat chráněný prostor, aby bylo možné ověřit splnění požadavků podle bodů 3.1 a 3.2.Musí být dodány všechny konstrukční díly traktoru nebo ochranné konstrukce, včetně ochrany proti povětrnostním vlivům, nebo jejich výkresová dokumentace.1.3.3 Ke zkouškám pevnosti musí být demontovány všechny odnímatelné desky opláštění, okna, dveře a nenamáhané části příslušenství, aby nemohly přispívat k pevnosti ochranné konstrukce.1.3.4 Rozchod kolRozchod kol se nastaví tak, aby během zkoušek pevnosti ochranná konstrukce pokud možno nebyla podpírána pneumatikami. Provádějí-li se zkoušky podle statické metody, je možné kola demontovat.1.4 Referenční hodnota hmotnosti traktoruReferenční hodnota hmotnosti "mt" použitá ve vzorcích pro výpočet výšky pádu kyvadlového závaží, přivedené energie a tlakových sil (viz příloha III oddíly A a B) se přinejmenším rovná hodnotě podle bodu 2.4 přílohy I směrnice Rady 74/150/EHS (tj. bez volitelného příslušenství, avšak včetně chladicí kapaliny, mazadel, paliva, nářadí a řidiče) s přičtením ochranné konstrukce a s odečtením 75 kg. Není zahrnuto volitelné přední nebo zadní závaží, kapalina v pneumatikách, namontované přístroje a zařízení nebo jakákoli speciální součást.2. ZKOUŠKY2.1 Pořadí zkoušekZkoušky se provádějí v níže uvedeném pořadí, bez zřetele k přídavným dynamickým a statickým zkouškám (příloha III oddíly A a B):2.1.1 Ráz (dynamické zkoušky) nebo zatěžování (statické zkoušky) zezadu ochranné konstrukce (bod 1.1 oddílů A a B přílohy III)2.1.2 Tlak na zadní část ochranné konstrukce (dynamické nebo statické zkoušky) (bod 1.4 oddílů A a B přílohy III)2.1.3 Ráz (dynamické zkoušky) nebo zatěžování (statické zkoušky) zepředu ochranné konstrukce (bod 1.2 oddílů A a B přílohy III)2.1.4 Ráz (dynamické zkoušky) nebo zatěžování (statické zkoušky) z boku ochranné konstrukce (bod 1.3 oddílů A a B přílohy III)2.1.5 Tlak na přední část ochranné konstrukce (dynamické nebo statické zkoušky) (bod 1.5 oddílů A a B přílohy III)2.2 Obecné požadavky2.2.1 Jestliže se během zkoušky kterýkoli prvek upevnění poruší nebo posune, zkouška se opakuje.2.2.2 Během zkoušek se nesmějí provádět žádné opravy nebo úpravy traktoru nebo ochranné konstrukce.2.2.3 Převodovka traktoru nemá během zkoušek zařazený rychlostní stupeň a brzdy jsou uvolněné.2.2.4 Je-li traktor opatřen systémem pérování mezi podvozkem traktoru a koly, musí být tento systém během zkoušek zablokován.2.2.5 Pro první zkoušku rázem na zadní část ochranné konstrukce (v případě dynamických zkoušek) nebo první zkoušku zatěžováním zadní části ochranné konstrukce (v případě statických zkoušek) se zvolí ta strana, která podle názoru zkušebních orgánů povede ke sledu zkoušek rázem nebo zkoušek zatěžováním za podmínek, jež jsou pro ochrannou konstrukci nejméně příznivé. Zkouška rázem nebo zatěžováním z boku a zkouška rázem nebo zatěžováním zezadu se provedou na protilehlých stranách podélné střední roviny ochranné konstrukce. Zkouška rázem nebo zatěžováním zepředu se provede na stejné straně podélné střední roviny ochranné konstrukce jako zkouška rázem nebo zatěžováním z boku.2.3 Přípustná nepřesnost měřeníDélkové rozměry: ±3 mm, |s výjimkou: | deformace pneumatik: ±1 mm,deformace ochranné konstrukce během vodorovného zatěžování: ±1 mm,každého z obou měření výšky pádu kyvadlového závaží: ±1 mm. |2.3.2 Hodnoty hmotnosti: ±1 %.2.3.3 Síly: ±2 %.2.3.4 Úhly: ±2°.3. PODMÍNKY PRO SCHVÁLENÍ3.1 Ochranná konstrukce, která byla předložena k EHS schválení typu konstrukční části, se pokládá za vyhovující požadavkům vztahujícím se na pevnost, jestliže splňuje tyto podmínky:3.1.1 Po kterékoli dílčí zkoušce v rámci dynamických zkoušek nevykazuje ochranná konstrukce lomy nebo praskliny podle bodu 3.1 oddílu A přílohy III.Jestliže během dynamické zkoušky tlakem vzniknou nepřípustné lomy nebo praskliny, musí se ihned po zkoušce tlakem, která vznik lomů nebo prasklin způsobila, provést přídavná zkouška tlakem podle bodu 1.6 oddílu A přílohy III.3.1.2 Během statických zkoušek, v okamžiku, kdy se při kterékoli předepsané zkoušce vodorovným zatěžováním nebo při zkoušce přetížením (obrázky 10a, 10b a 10c v příloze IV) dosáhne hodnoty potřebného množství energie, musí být síla větší než 0,8 Fmax.3.1.3 Jestliže během statické zkoušky vzniknou v důsledku působení tlakové síly lomy nebo praskliny, může se ihned po zkoušce tlakem, která vznik lomů nebo prasklin způsobila, provést přídavná zkouška tlakem podle bodu 1.7 oddílu B přílohy III.3.1.4 Při zkoušce přetížením jsou přípustné další lomy nebo praskliny nebo proniknutí ochranné konstrukce do chráněného prostoru nebo ztráta její ochranné funkce.3.1.5 V průběhu zkoušek, s výjimkou zkoušky přetížením, nesmí žádná část ochranné konstrukce proniknout do chráněného prostoru definovaného v bodě 2 oddílů A a B přílohy III.3.1.6 V průběhu zkoušek, s výjimkou zkoušky přetížením, nesmí žádná část chráněného prostoru vyčnívat z ochranné konstrukce, v souladu s bodem 3.2.2 oddílů A a B přílohy III.3.1.7 V průběhu zkoušek nesmí ochranná konstrukce způsobovat jakékoli namáhání konstrukce sedadla.3.1.8 Pružná deformace měřená podle bodu 3.3 oddílů A a B přílohy III musí být menší než 250 mm.3.2 Řidič nesmí být ohrožen žádnou částí příslušenství. Nepřípustné jsou jakékoli vyčnívající díly nebo části příslušenství, které by v případě převrácení traktoru mohly řidiče poranit, nebo jakákoli část příslušenství, která by ho mohla v důsledku deformace ochranné konstrukce zachytit, například za nohu.4. ZKUŠEBNÍ PROTOKOL4.1 K certifikátu EHS schválení typu konstrukční části podle přílohy VII musí být přiložen zkušební protokol. Vzor protokolu je uveden v příloze V. Protokol musí obsahovat:4.1.1 Celkový popis tvaru a provedení ochranné konstrukce (výkresy celkového uspořádání v měřítku 1: 20 a výkresy připevňovacích součástí v měřítku 1: 25), zahrnující údaje o materiálech a připevnění, vnější rozměry traktoru s namontovanou ochrannou konstrukcí, hlavní rozměry vnitřku, údaje o způsobu zajištění normálního vstupu a výstupu, popřípadě i nouzového výstupu, a údaje o eventuálním systému vytápění a větrání.4.1.2 Údaje o zvláštním zařízení, jako je zařízení, které brání opakovanému převracení traktoru.4.1.3 Stručný popis čalounění vnitřku.4.1.4 Údaje o typu čelního skla a použitém materiálu.4.2 V protokolu musí být přesně uveden traktor (značka, typ, obchodní označení apod.), který byl použit ke zkouškám, a další traktory, pro které je ochranná konstrukce určena.4.3 Jestliže se EHS schválení typu konstrukční části rozšiřuje na další typy traktorů, musí protokol obsahovat přesný odkaz na protokol k původnímu EHS schválení typu konstrukční části a přesné údaje týkající se požadavků stanovených v bodě 3.4 přílohy I.A. PŘÍSTROJE A ZAŘÍZENÍ PRO DYNAMICKÉ ZKOUŠKY1. KYVADLOVÉ ZÁVAŽÍ1.1 Kyvadlové závaží je zavěšeno dvěma řetězy nebo ocelovými lany na otočných čepech umístěných nejméně 6 m nad zemí. Musí být k dispozici zařízení umožňující nezávislé nastavení výšky zdvihu závaží a úhlu mezi závažím a závěsnými řetězy nebo lany.1.2 Závaží má hmotnost 2000 ± 20 kg bez hmotnosti řetězů nebo lan, která nesmí překročit 100 kg. Délka stran nárazové plochy je 680 ± 20 mm (viz obrázek 4 v příloze IV). Výplň závaží musí být provedena takovým způsobem, aby poloha jeho těžiště zůstávala konstantní a shodovala se s geometrickým středem rovnoběžnostěnu závaží.1.3 Závaží se připojí k zařízení, pomocí něhož může být zdviženo nazpět, zachycené v rychločinném uvolňovacím mechanismu zkonstruovaném a umístěném tak, aby umožnil spuštění závaží, aniž by došlo k jeho významnému rozkmitání.2. PODPĚRY KYVADLAUpevnění otočných čepů kyvadla musí být dostatečně tuhé, aby jejich posunutí v žádném směru nepřekračovalo 1 % výšky pádu.3. UPEVNĚNÍ TRAKTORU3.1 Traktor se připoutá k zemi pomocí upevňovacích a napínacích zařízení spojených s kolejnicemi, které jsou tuhým způsobem upevněny na stabilní základové desce. Kolejnice mají vhodnou rozteč, aby umožňovaly připoutání traktoru podle obrázků 5, 6 a 7 v příloze IV. Při každé zkoušce spočívají kola traktoru a veškeré používané opěry náprav na stabilní základové desce.3.2 Traktor se připoutá ke kolejnicím pomocí ocelových lan kruhového průřezu s duší, konstrukce 6 × 19 podle normy ISO 2408 a jmenovitého průměru 13 mm. Kovové prameny musí mít pevnost v tahu 1770 MPa.3.3 U kloubového traktoru musí být otočný kloub pro všechny zkoušky vhodně podepřen a připoután. Pro zkoušku rázem z boku musí být rovněž podepřen ze strany protilehlé úderu. Přední a zadní kola nemusí být v jedné linii, pokud se tím usnadní připoutání lany.4. ZAPŘENÍ A ZALOŽENÍ KOL4.1 K založení kol při zkoušce rázem z boku se použije hranol z měkkého dřeva průřezu (150 × 150) mm (obrázky 5, 6 a 7 v příloze IV).4.2 Při zkouškách rázem z boku se ráfek kola na straně protilehlé úderu zapře hranolem z měkkého dřeva připevněným k základové desce podle obrázku 7 v příloze IV.5. ZAPŘENÍ A UPEVNĚNÍ KLOUBOVÝCH TRAKTORŮ5.1 U kloubových traktorů je nutné ještě další zapření a upevnění.Jeho účelem je zajistit, aby část traktoru, k níž je připevněna ochranná konstrukce, byla stejně tuhá jako traktor tuhé konstrukce.5.2 Další podrobnosti týkající se zkoušek rázem a tlakem jsou uvedeny v příloze III.6. TLAK V PNEUMATIKÁCH A PRŮHYB PNEUMATIK6.1 Pneumatiky musí být bez kapalinové náplně a musí být nahuštěny na tlak předepsaný výrobcem pro práci v terénu.6.2 Poutací lana se v každém jednotlivém případě napnou tak, aby se průhyb pneumatik rovnal 12 % výšky stěny pneumatiky (vzdálenosti nejnižšího bodu ráfku od země) před napnutím.7. ZAŘÍZENÍ PRO ZKOUŠKU TLAKEMZařízení podle obrázku 8 v příloze IV musí být schopno vyvinout sílu působící svisle dolů na ochrannou konstrukci přes tuhý nosník o šířce přibližně 250 mm, spojený se zatěžovacím mechanismem prostřednictvím univerzálních kloubů. Nápravy traktoru musí být vhodným způsobem podepřeny, aby tlakovou silou nebyly zatěžovány pneumatiky traktoru.8. MĚŘICÍ PŘÍSTROJE8.1 Zařízení podle obrázku 9 v příloze IV pro měření pružné deformace (rozdílu mezi největší okamžitou deformací a trvalou deformací).8.2 Zařízení umožňující ověřit, že ochranná konstrukce nepronikla do chráněného prostoru a že chráněný prostor během zkoušky zůstal ochrannou konstrukcí chráněn (příloha III oddíl A bod 3.2.2).B. PŘÍSTROJE A ZAŘÍZENÍ PRO STATICKÉ ZKOUŠKY1. ZAŘÍZENÍ PRO STATICKÉ ZKOUŠKY1.1 Zařízení musí umožňovat působení vodorovně působící síly nebo zatížení na ochrannou konstrukci.1.2 Je třeba zabezpečit, aby se zatížení mohlo ve směru kolmém ke směru zatěžování rovnoměrně rozložit podél nosníku, jehož délka se rovná přesnému násobku 50 mezi 250 a 700 mm.Rozměr tuhého nosníku ve svislém směru je 150 mm.Hrany nosníku, které jsou ve styku s ochrannou konstrukcí, musí být zaobleny s poloměrem zaoblení nejvýše 50 mm.1.3 Uložení nosníku musí být schopno přizpůsobit se jakémukoli úhlu vůči směru zatěžování, aby mohlo sledovat změny úhlu zatěžované plochy ochranné konstrukce při její deformaci.1.4 Směr zatěžování (odchylka od vodorovného a svislého směru):- na začátku zkoušky při nulovém zatížení: ±2°,- během zkoušky pod zatížením: 10° nad a 20° pod vodorovnou rovinou. Tyto odchylky je nutno udržovat co nejmenší.1.5 Rychlost deformace musí být malá (menší než 5 mm/s), aby zatížení mohlo být v každém okamžiku považováno za statické.2. ZAŘÍZENÍ PRO MĚŘENÍ ENERGIE POHLCENÉ OCHRANNOU KONSTRUKCÍ2.1 K určení energie pohlcené ochrannou konstrukcí se sestrojí křivka síla/deformace. Není zapotřebí měřit sílu a deformaci v bodě, ve kterém na konstrukci působí zatížení; je však nutné měřit sílu a deformaci současně a kolineárně.2.2 Bod počátku měření deformace se zvolí tak, aby se brala v úvahu pouze energie pohlcená ochrannou konstrukcí, resp. deformací určitých dílů traktoru. Energie pohlcená deformací nebo proklouznutím upevnění se neuvažuje.3. PROSTŘEDKY PŘIPEVNĚNÍ TRAKTORU K ZÁKLADOVÉ DESCE3.1 Traktor se pomocí upevňovacích a napínacích zařízení připoutá ke kolejnicím, které jsou tuhým způsobem upevněny na stabilní základové desce. Kolejnice mají vhodnou rozteč, aby umožňovaly připoutání traktoru. Při každé zkoušce spočívají kola traktoru a použité opěry náprav na stabilní základové desce.3.2 Traktor se vhodnými prostředky (deskami, klíny, ocelovými lany, napínacím zařízením apod.) připoutá ke kolejnicím tak, aby se v průběhu zkoušek nemohl pohnout. Splnění tohoto požadavku se ověřuje během zatěžování pomocí obvyklých přístrojů na měření délky. Jestliže se traktor pohne, celá zkouška se opakuje, s výjimkou případu, kdy zařízení na měření deformace pro sestrojení křivky síla/deformace je připevněno k traktoru.4. ZAŘÍZENÍ PRO ZKOUŠKU TLAKEMZařízení podle obrázku 8 v příloze IV musí být schopno vyvinout sílu působící svisle dolů na ochrannou konstrukci přes tuhý nosník o šířce přibližně 250 mm, spojený se zatěžovacím mechanismem prostřednictvím univerzálních kloubů. Nápravy traktoru musí být vhodným způsobem podepřeny, aby tlakovou silou nebyly zatěžovány pneumatiky traktoru.5. DALŠÍ MĚŘICÍ PŘÍSTROJE5.1 Zařízení podle obrázku 9 v příloze IV pro měření pružné deformace (rozdílu mezi největší okamžitou deformací a trvalou deformací).5.2 Zařízení umožňující ověřit, že ochranná konstrukce nepronikla do chráněného prostoru a že chráněný prostor během zkoušky zůstal ochrannou konstrukcí chráněn (příloha III oddíl B bod 3.2.2).C. ZNAČKYmt (kg) = referenční hodnota hmotnosti traktoru (kg) podle přílohy II bodu 1.4H (mm) = výška pádu kyvadlového závažíH' (mm) = výška pádu kyvadlového závaží při přídavné zkoušceL (mm) = referenční rozvor traktoruI (kgm2) = referenční moment setrvačnosti traktoru k ose zadních kol, bez zřetele k jejich hmotnostiD (mm) = deformace ochranné konstrukce v bodě úderu (dynamické zkoušky) nebo v bodě působícího zatížení a v jeho směru (statické zkoušky)D' (mm) = deformace ochranné konstrukce při vypočteném potřebném množství energieF (N) = statická zatěžovací sílaFmax (N) = největší statická zatěžovací síla dosažená během zatěžování, s výjimkou zkoušky přetíženímF' (N) = zatěžovací síla odpovídající vypočtenému potřebnému množství energieF-D = diagram síla/deformaceEis (J) = přivedená energie k pohlcení při zatěžování z bokuEil (J) = přivedená energie k pohlcení při vodorovném zatěžováníFv (N) = svisle působící tlaková síla--------------------------------------------------PŘÍLOHA IIIZKUŠEBNÍ POSTUPYA. Dynamické zkoušky1. ZKOUŠKY RÁZEM A TLAKEM1.1 Ráz zezadu1.1.1 Traktor se umístí vůči kyvadlovému závaží tak, aby při úderu závaží do ochranné konstrukce nárazová plocha závaží a závěsné řetězy nebo lana svíraly se svislou rovinou úhel rovný hodnotě mt/100 a nejvýše 20°, s výjimkou případů, kdy v průběhu deformace ochranná konstrukce v bodě úderu svírá se svislicí úhel větší. V takovém případě se nárazová plocha závaží nastaví pomocí přídavné podpěry tak, aby byla v bodě úderu v okamžiku největší deformace s ochrannou konstrukcí rovnoběžná a úhel sklonu závěsných řetězů nebo lan zůstal roven výše uvedené hodnotě.Nastaví se výška zdvihu závaží a učiní nutná opatření, která zabrání tendenci závaží otáčet se okolo bodu úderu.Bodem úderu je ta část ochranné konstrukce, která v případě nehody, při níž se traktor převrátí dozadu, pravděpodobně první narazí na zem, zpravidla horní okraj. Těžiště závaží se nachází v bodě ležícím ve vzdálenosti rovné jedné šestině šířky horní části ochranné konstrukce od svislé roviny, která je rovnoběžná se střední rovinou traktoru a dotýká se vnějšího okraje horní části ochranné konstrukce.Je-li ochranná konstrukce v uvedeném bodě zakřivená nebo zde vyčnívá, přiloží se k ní klíny, které umožní provést ráz na tento bod, aniž by přitom ochrannou konstrukci zpevňovaly.1.1.2 Traktor se připoutá k základové desce čtyřmi ocelovými lany, po jednom na každém konci obou náprav, v uspořádání podle obrázku 5 v příloze IV. Přední a zadní body upevnění lan jsou od sebe vzdáleny tak, aby lana svírala se základovou deskou úhel menší než 30°. Zadní body upevnění jsou přitom rozmístěny tak, aby bod konvergence obou lan ležel ve svislé rovině, v níž se pohybuje těžiště závaží.Lana se napnou tak, aby průhyby pneumatik odpovídaly hodnotám podle bodu 6.2 oddílu A přílohy II.Po napnutí lan se těsně před zadní kola vloží a pevně k nim přitlačí dřevěný hranol a potom se připevní k základové desce.1.1.3 V případě traktoru kloubového typu se mimo to otočný kloub podepře hranolem průřezu nejméně (100 × 100) mm a pevně připoutá k základové desce.1.1.4 H = 2,165 × 10mLor H = 5,73 × 10I.Závaží se pak uvolní tak, aby narazilo do ochranné konstrukce.1.2 Ráz zepředu1.2.1 Traktor se umístí vůči kyvadlovému závaží tak, aby při úderu závaží do ochranné konstrukce nárazová plocha závaží a závěsné řetězy nebo lana svíraly se svislou rovinou úhel rovný hodnotě mt/100 a nejvýše 20°, s výjimkou případů, kdy v průběhu deformace ochranná konstrukce v bodě úderu svírá se svislicí úhel větší. V takovém případě se nárazová plocha závaží pomocí přídavné podpěry nastaví tak, aby byla v bodě úderu v okamžiku největší deformace s ochrannou konstrukcí rovnoběžná a úhel sklonu závěsných řetězů nebo lan vůči svislici zůstal rovný výše uvedené hodnotě.Nastaví se výška zdvihu závaží a učiní nutná opatření, která zabrání tendenci závaží otáčet se okolo bodu úderu.Bodem úderu je ta část ochranné konstrukce, která v případě převrácení traktoru na bok během jízdy dopředu pravděpodobně první narazí na zem, zpravidla horní okraj. Těžiště závaží se nachází v bodě ležícím ve vzdálenosti rovné jedné šestině šířky horní části ochranné konstrukce od svislé roviny, která je rovnoběžná se střední rovinou traktoru a dotýká se vnějšího okraje horní části ochranné konstrukce.Je-li ochranná konstrukce v uvedeném bodě zakřivená nebo zde vyčnívá, přiloží se k ní klíny, které umožní provést ráz na tento bod, aniž by přitom ochrannou konstrukci zpevňovaly.1.2.2 Traktor se připoutá k základové desce čtyřmi ocelovými lany, po jednom na každém konci obou náprav, v uspořádání podle obrázku 6 v příloze IV. Přední a zadní body upevnění lan jsou od sebe vzdáleny tak, aby lana svírala se základovou deskou úhel menší než 30°. Zadní body upevnění jsou přitom rozmístěny tak, aby bod konvergence obou lan ležel ve svislé rovině, v níž se pohybuje těžiště závaží.Lana se napnou tak, aby průhyby pneumatik odpovídaly hodnotám podle bodu 6.2 oddílu A přílohy II.Po napnutí lan se těsně za zadní kola vloží a pevně k nim přitlačí dřevěný hranol, který se potom připevní k základové desce.1.2.3 V případě traktoru kloubového typu se mimo to otočný kloub podepře hranolem průřezu nejméně (100 × 100) mm a pevně připoutá k základové desce.1.2.4 Kyvadlové závaží se zdvihne tak, aby výška jeho těžiště nad bodem úderu odpovídala hodnotě dané jedním z níže uvedených dvou vzorců, zvoleným podle referenční hodnoty hmotnosti zkoušeného traktoru:H = 25 + 0,07 mt u traktorů o referenční hodnotě hmotnosti menší než 2000 kg,H = 125 + 0,02 mt u traktorů o referenční hodnotě hmotnosti větší než 2000 kg.Kyvadlové závaží se pak uvolní tak, aby narazilo do ochranné konstrukce.1.3 Ráz z boku1.3.1 Traktor se umístí vůči kyvadlovému závaží tak, aby při úderu závaží do ochranné konstrukce byly nárazová plocha závaží a závěsné řetězy nebo lana ve svislé poloze, s výjimkou případů, kdy v průběhu deformace svírá ochranná konstrukce v bodě úderu se svislicí určitý úhel. V takovém případě se nárazová plocha závaží pomocí přídavné podpěry nastaví tak, aby byla v bodě úderu v okamžiku největší deformace rovnoběžná s ochrannou konstrukcí a závěsné řetězy nebo lana zůstaly při úderu svislé.Nastaví se výška zdvihu závaží a učiní nutná opatření, která zabrání tendenci závaží otáčet se okolo bodu úderu.Bodem úderu je ta část ochranné konstrukce, která v případě nehody, při níž se traktor převrátí na bok, pravděpodobně první narazí na zem, zpravidla horní okraj. S výjimkou případů, kdy je jisté, že na zem nejprve narazí jiná část tohoto okraje, leží bod úderu v rovině, která je kolmá ke střední rovině traktoru a prochází 200 mm před vztažným bodem sedadla, kdy sedadlo je uprostřed rozsahu svého podélného nastavení.1.3.2 Kola traktoru na straně, na kterou směřuje ráz, se připoutají k základové desce ocelovými lany vedenými přes odpovídající konce přední a zadní nápravy. Lana se napnou tak, aby průhyby pneumatik na straně, na kterou směřuje ráz, odpovídaly hodnotám podle bodu 6.2 oddílu A přílohy II.Po napnutí lan se na základovou desku položí dřevěný hranol, pevně se přitlačí k pneumatikám na opačné straně, než na kterou směřuje ráz, a potom připevní k základové desce. Jestliže vnější strany předních a zadních pneumatik neleží v téže svislé rovině, může být nutné použít dva bloky nebo klíny.Potom se k ráfku kola protilehlého vůči úderu závaží přiloží vzpěra, jak znázorňuje obrázek 7 v příloze IV, pevně se přitlačí k ráfku a pak připevní k základové desce.Délka této vzpěry se volí tak, aby v poloze při zapření ráfku svírala se základovou deskou úhel (30 ± 3)°. Délka vzpěry přitom má být, podle možnosti, 20 až 25násobkem její tloušťky a šířka dvoj- až trojnásobkem tloušťky. Vzpěry musí být na obou koncích upraveny do tvaru podle detailního vyobrazení na obrázku 7 v příloze IV.1.3.3 V případě traktoru kloubového typu se mimo to otočný kloub podepře hranolem průřezu nejméně (100 × 100) mm a v příčném směru se podepře podobným zařízením jako u zadních kol podle bodu 1.3.2. Otočný kloub se pak pevně připoutá k základové desce.1.3.4 Kyvadlové závaží se zdvihne tak, aby výška jeho těžiště nad bodem úderu odpovídala hodnotě dané jedním z níže uvedených dvou vzorců, zvoleným podle referenční hodnoty hmotnosti zkoušeného traktoru:H = 25 + 0,20 mt u traktorů o referenční hodnotě hmotnosti menší než 2000 kg,H = 125 + 0,15 mt u traktorů o referenční hodnotě hmotnosti větší než 2000 kg.Kyvadlové závaží se pak uvolní tak, aby narazilo do ochranné konstrukce.1.4 Zkouška tlakem na zadní část ochranné konstrukceNosník se položí přes nejvyšší zadní konstrukční prvek (prvky) ochranné konstrukce, přičemž výslednice tlakových sil leží ve střední rovině traktoru.Působí se silou F = 20 mt.Jestliže zadní část střechy ochranné konstrukce není schopna zadržet plnou tlakovou sílu, působí se touto silou, dokud se střecha nedeformuje natolik, že se shoduje s rovinou spojující horní část ochranné konstrukce s tou partií zadní části traktoru, která je schopna unést hmotnost vozidla při jeho převrácení.Působení síly se pak zastaví a traktor nebo zatěžovací síla se přemístí tak, aby nosník doléhal na tu partii ochranné konstrukce, o kterou by se pak opíral plně převrácený traktor.Potom se působí silou Fv.Působení síly Fv pokračuje ještě nejméně 5 s od okamžiku, kdy se deformace pozorovaná prostým okem plně ustálí.1.5 Zkouška tlakem na přední část ochranné konstrukceNosník se položí přes nejvyšší přední konstrukční prvek (prvky) ochranné konstrukce, přičemž výslednice tlakových sil leží ve střední rovině traktoru.Působí se silou Fv = 20 mt.Jestliže přední část střechy ochranné konstrukce není schopna zadržet plnou tlakovou sílu, působí se touto silou, dokud se střecha nedeformuje natolik, že se shoduje s rovinou spojující horní část ochranné konstrukce s tou částí předku traktoru, která je schopna unést hmotnost vozidla při jeho převrácení.Působení síly se pak zastaví a traktor nebo zatěžovací síla se přemístí tak, aby nosník doléhal na tu partii ochranné konstrukce, o kterou by se pak opíral plně převrácený traktor.Potom se působí silou Fv.Působení síly Fv pokračuje ještě nejméně 5 s od okamžiku, kdy se deformace pozorovaná prostým okem plně ustálí.1.6 Přídavné zkouškyJestliže se během zkoušky tlakem objeví lomy nebo praskliny, které nelze pokládat za zanedbatelné, provede se ihned po zkoušce tlakem, při níž se tyto lomy nebo praskliny objevily, druhá podobná zkouška tlakem, avšak s použitím síly rovné 1,2 Fv.2. CHRÁNĚNÝ PROSTOR2.1 Chráněný prostor je znázorněn na obrázcích 1, 2a, 2b, 2c, 2d a 2e v příloze IV.Chráněný prostor je definován na základě "svislé vztažné roviny" proložené traktorem po celé jeho délce a procházející vztažným bodem sedadla a středem volantu. Tato rovina musí být schopna pohybovat se během rázu vodorovně spolu se sedadlem a volantem, avšak zůstat kolmá k podlaze traktoru nebo ochranné konstrukce, je-li namontována pružným způsobem.2.2 Hranice chráněného prostoru jsou vymezeny níže uvedenými rovinami; traktor přitom stojí na vodorovné ploše a pokud je volant přestavitelný, nastaví se do normální polohy pro řízení v sedě:2.2.1 Vodorovnou rovinou – A 1B1B2A2 – ve výšce 900 mm nad vztažným bodem sedadla.2.2.2 Nakloněnou rovinou – H1H2G2G1 – kolmou ke svislé vztažné rovině a obsahující bod ve výšce 900 mm přímo nad vztažným bodem sedadla a krajní zadní bod opěradla sedadla.2.2.3 Válcovou plochou – A1A2H2H1 – o poloměru 120 mm, kolmou ke vztažné rovině a tečná k výše uvedeným rovinám podle bodů 2.2.1 a 2.2.2.2.2.4 Válcovou plochou – B1C1C2B2 – o poloměru 900 mm, která je kolmá ke vztažné rovině, v úsečce ležící 150 mm před vztažným bodem sedadla tečně navazuje na rovinu podle bodu 2.2.1 a pokračuje 400 mm dopředu.2.2.5 Nakloněnou rovinou – C1D1D2C2 – kolmou ke vztažné rovině navazuje na plochu podle bodu 2.2.4 a prochází bodem ležícím ve vzdálenosti 40 mm před vnějším okrajem volantu.2.2.6 Svislou rovinou – D1K1E1E2K2D2 – kolmou ke vztažné rovině a procházející ve vzdálenosti 40 mm před vnějším okrajem volantu.2.2.7 Vodorovnou rovinou – E1F1P1N1N2P2F2E2 – procházející vztažným bodem sedadla.2.2.8 Zakřivenou plochou – G1L1M1N1N2M2L2G2 – kolmou ke vztažné rovině a dotýkající se zadní části opěradla sedadla.2.2.9 Dvěma svislými rovinami – K1I1F1E1 a K2I2F2E2 – rovnoběžnými se vztažnou rovinou ve vzdálenosti 250 mm na obě strany, které sahají do výšky 300 mm nad vodorovnou rovinu procházející vztažným bodem sedadla.2.2.10 Dvěma nakloněnými rovnoběžnými rovinami – A1B1C1D1K1I1L1G1H1 a A2B2C2D2K2I2L2G2H2 – které začínají u horního okraje rovin podle bodu 2.2.9 a napojují se na vodorovnou rovinu podle bodu 2.2.1 ve vzdálenosti nejméně 100 mm od vztažné roviny na straně, na kterou směřuje ráz.2.2.11 Dvěma svislými rovinami – Q1P1N1M1 a Q2P2N2M2 – rovnoběžnými se vztažnou rovinou ve vzdálenosti 200 mm na obě strany, které sahají do výšky 300 mm nad vodorovnou rovinu procházející vztažným bodem sedadla.2.2.12 Dvěma úseky – I1Q1P1F1 a I2Q2P2F2 – svislé roviny, která je kolmá k vztažné rovině a prochází ve vzdálenosti 350 mm před vztažným bodem sedadla.2.2.13 Dvěma úseky – I1Q1M1L1 a I2Q2M2L2 – vodorovné roviny, která prochází ve vzdálenosti 300 mm nad vztažným bodem sedadla.2.3 Poloha sedadla a vztažný bod sedadla2.3.1 Vztažný bod sedadla2.3.1.1 Vztažný bod sedadla se stanoví pomocí zařízení znázorněného na obrázcích 3a a 3b v příloze IV. Zařízení se skládá z desky sedadla a desek opěradla. Spodní deska opěradla je otočně připevněna v oblasti sedacích kostí (A) a beder (B), přičemž kloub (B) je výškově stavitelný.2.3.1.2 Vztažným bodem sedadla je bod ve střední podélné rovině sedadla, ve kterém se tečná rovina spodní části opěradla protíná s vodorovnou rovinou. Tato vodorovná rovina protíná ve vzdálenosti 150 mm před vztažným bodem sedadla spodní plochu základní desky sedadla.2.3.1.3 Zařízení se umístí na sedadlo. Pak se zatíží silou 550 N v bodě 50 mm před kloubem (A) a obě desky opěradla se lehce tangenciálně přitlačí k opěradlu sedadla.2.3.1.4 Není-li možné určit přesně tečny k oběma plochám opěradla (nad bederní krajinou a pod ní), postupuje se tímto způsobem:2.3.1.4.1 Není-li možné určit přesně tečnu ke spodní části opěradla, musí se spodní deska opěradla ve svislé poloze lehce přitlačit k opěradlu sedadla.2.3.1.4.2 Není-li možné určit přesně tečnu k horní části opěradla, nastaví se kloub (B) na výšku 230 mm nad spodní plochu desky sedadla, ke které je kolmá spodní deska opěradla. Obě desky opěradla se pak lehce tangenciálně přitlačí k opěradlu sedadla.2.3.2 Poloha sedadla a jeho nastavení při stanovení vztažného bodu sedadla2.3.2.1 Je-li poloha sedadla nastavitelná, nastaví se sedadlo do své nejvyšší zadní polohy.2.3.2.2 Je-li nastavitelný sklon opěradla a desky sedadla, nastaví se tyto části sedadla tak, aby vztažný bod sedadla byl ve své nejvyšší zadní poloze.2.3.2.3 Je-li sedadlo opatřeno systémem odpružení, musí se tento systém zablokovat ve střední poloze zdvihu, pokud to neodporuje pokynům výslovně stanoveným výrobcem sedadla.3. PROVÁDĚNÁ MĚŘENÍ3.1 Lomy a prasklinyPo každé zkoušce se vizuálně kontrolují všechny konstrukční prvky, spoje a připevňovací součásti, zda nevykazují lomy nebo praskliny; drobné praskliny na nevýznamných součástech se neberou v úvahu.Trhliny způsobené okraji kyvadlového závaží se neberou v úvahu.3.2 Chráněný prostor3.2.1 Během každé zkoušky se ověřuje, zda některá část ochranné konstrukce nepronikla do chráněného prostoru okolo sedadla řidiče, definovaného v bodě 2 této přílohy.3.2.2 Mimo to se ověřuje, zda některá část chráněného prostoru nepřestala být ochrannou konstrukcí chráněna. Předpokládá se, že tento případ nastane, když po převrácení traktoru ve směru, kterým byl veden ráz, některá část chráněného prostoru přijde do styku se základovou deskou. U předních a zadních pneumatik a u rozchodu kol se přitom berou v úvahu nejmenší hodnoty udané výrobcem pro jejich nastavení.3.3 Pružná deformace (při rázu z boku)Pružná deformace se měří 900 mm nad vztažným bodem sedadla ve svislé rovině procházející bodem úderu. K měření se použije zařízení podle přílohy IV obr. 9.3.4 Trvalá deformacePo závěrečné zkoušce tlakem se zjistí trvalá deformace ochranné konstrukce. Za tímto účelem se před zahájením zkoušek zaznamená poloha hlavních prvků ochranné konstrukce vůči vztažnému bodu sedadla.B. Statické zkoušky1. ZKOUŠKY ZATĚŽOVÁNÍM A TLAKEM1.1 Zatěžování zezadu1.1.1 Zatížení působí vodorovně, ve svislé rovině rovnoběžné se střední rovinou traktoru.Bodem působení zatížení je ta část ochranné konstrukce, která by v případě nehody, při níž se traktor převrátí dozadu, pravděpodobně první narazila na zem, zpravidla horní okraj. Svislá rovina, v níž zatížení působí, je ve vzdálenosti rovné jedné třetině vnější šířky horní části ochranné konstrukce od střední roviny.Je-li ochranná konstrukce v uvedeném bodě zakřivená nebo zde vyčnívá, přiloží se k ní klíny, které umožní působit zatížením na tento bod, aniž by přitom ochrannou konstrukci zpevňovaly.1.1.2 Sestava podle bodu 1.3.1 přílohy II se připoutá k základové desce podle bodu 3 oddílu B přílohy II.1.1.3 E= 2,165 × 10mLor E= 0,574 × I.1.2 Zatěžování zepředu1.2.1 Zatížení působí vodorovně, ve svislé rovině rovnoběžné se střední rovinou traktoru.Bodem působení zatížení je ta část ochranné konstrukce, která by v případě nehody, při níž se traktor při jízdě dopředu převrátí na bok, pravděpodobně první narazila na zem, zpravidla horní okraj. Bod působení zatížení leží ve vzdálenosti rovné jedné šestině šířky horní části ochranné konstrukce od svislé roviny, která je rovnoběžná se střední rovinou traktoru a dotýká se vnějšího okraje horní části ochranné konstrukce.Je-li ochranná konstrukce v uvedeném bodě zakřivená nebo zde vyčnívá, přiloží se k ní klíny, které umožní působit zatížením na tento bod, aniž by přitom ochrannou konstrukci zpevňovaly.1.2.2 Sestava podle bodu 1.3.1 přílohy II se připoutá k základové desce podle bodu 3 oddílu B přílohy II.1.2.3 E= 500 + 0,5 m1.3 Zatěžování z boku1.3.1. Zatížení z boku působí vodorovně, ve svislé rovině kolmé ke střední rovině traktoru a procházející ve vzdálenosti 200 mm před vztažným bodem sedadla, přičemž sedadlo je ve střední poloze svého podélného nastavení.Bodem působení zatížení je ta část ochranné konstrukce, která by v případě nehody, při níž se traktor převrátí na bok, pravděpodobně první narazila na zem, zpravidla horní okraj.1.3.2 Sestava podle bodu 1.3.1 přílohy II se připoutá k základové desce podle bodu 3 oddílu B přílohy II.1.3.3 E= 1,75 m1.4 Zkouška tlakem na zadní část ochranné konstrukceVšechna ustanovení jsou totožná s ustanoveními bodu 1.4 oddílu A přílohy III.1.5 Zkouška tlakem na přední část ochranné konstrukceVšechna ustanovení jsou totožná s ustanoveními bodu 1.5 oddílu A přílohy III.1.6 Zkouška přetížením1.6.1 Zkouška přetížením se provádí, jestliže během posledních 5 % dosažené deformace, při níž bylo potřebné množství energie pohlceno ochrannou konstrukcí, poklesne síla o více než 3 % (obrázek 10b v příloze IV).1.6.2 Zkouška přetížením spočívá v postupném zvyšování vodorovného zatížení vždy o 5 % původního potřebného množství energie až po maximum 20 % přidané energie (obrázek 10c v příloze IV).1.6.2.1 Výsledek zkoušky přetížením je vyhovující, jestliže po každém přírůstku potřebného množství energie o 5, 10 nebo 15 % síla během 5 % přírůstku energie poklesne o méně než 3 % a zůstane větší než 0,8 Fmax.1.6.2.2 Výsledek zkoušky přetížením je vyhovující, jestliže poté, co ochranná konstrukce pohltila 20 % přidané energie, je síla větší než 0,8 Fmax.1.6.2.3 Při zkoušce přetížením jsou přípustné další lomy nebo praskliny nebo proniknutí ochranné konstrukce do chráněného prostoru nebo ztráta její ochranné funkce v důsledku pružné deformace. A však po odtížení nesmí ochranná konstrukce pronikat do chráněného prostoru, který musí být plně chráněn.1.7 Zkouška tlakemJestliže se během zkoušky tlakem objeví lomy nebo praskliny, které nelze pokládat za zanedbatelné, provede se ihned po zkoušce tlakem, při níž se lomy nebo praskliny objevily, druhá podobná zkouška tlakem, avšak s použitím síly rovné 1,2 Fv.2. CHRÁNĚNÝ PROSTORChráněný prostor je totožný s chráněným prostorem podle bodu 2 oddílu A přílohy III, pouze v poslední řádce bodu 2.2.10 se slovo "ráz" nahradí slovem "zatížení".3. PROVÁDĚNÁ MĚŘENÍ3.1 Lomy a prasklinyPo každé zkoušce se vizuálně kontrolují všechny konstrukční prvky, spoje a připevňovací součásti, zda nevykazují lomy nebo praskliny; drobné praskliny na nevýznamných součástech se neberou v úvahu.3.2 Chráněný prostor3.2.1 Během každé zkoušky ochranné konstrukce se ověřuje, zda některá část ochranné konstrukce nepronikla do chráněného prostoru okolo sedadla řidiče, definovaného výše v bodě 2.3.2.2 Mimo to se ověřuje, zda některá část chráněného prostoru nepřestala být ochrannou konstrukcí chráněna. Předpokládá se, že tento případ nastane, když po převrácení traktoru ve směru, kterým byl veden ráz, některá část chráněného prostoru přijde do styku se základovou deskou. U předních a zadních pneumatik a u rozchodu kol se přitom berou v úvahu nejmenší hodnoty udané výrobcem pro jejich nastavení.3.3 Pružná deformace (při zatěžování z boku)Pružná deformace se měří 900 mm nad vztažným bodem sedadla ve svislé rovině, ve které působí zatížení. K měření lze použít zařízení podobné tomu, které je znázorněno na obrázku 9 v příloze IV.3.4 Trvalá deformacePo ukončení zkoušek se zjistí trvalá deformace ochranné konstrukce. Za tímto účelem se před zahájením zkoušek zaznamená poloha hlavních prvků ochranné konstrukce vůči vztažnému bodu sedadla.--------------------------------------------------PŘÍLOHA IVOBRÁZKY+++++ TIFF +++++Chráněný prostor – pohled šikmo zezadu+++++ TIFF +++++Chráněný prostor – řez podél vztažné roviny+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++Obrázek 2bChráněný prostor – pohled z boku | Obrázek 2cChráněný prostor – pohled zezadu |CHRÁNĚNÝ PROSTOR+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++Obrázek 2dChráněný prostor – pohled shora | Obrázek 2eSpodní část chráněného prostoru – pohled šikmo zezadu |+++++ TIFF +++++Zařízení pro stanovení vztažného bodu sedadla+++++ TIFF +++++Metoda stanovení vztažného bodu sedadla+++++ TIFF +++++Kyvadlové závaží a jeho závěsné řetězy nebo ocelová lana+++++ TIFF +++++Ráz zezaduPoznámka:Vyobrazený tvar ochranné konstrukce chránící při převrácení je určen pouze ke znázornění zkoušky a udání rozměrů. Není směrodatný pro požadavky na uspořádání ochranné konstrukce.+++++ TIFF +++++Ráz zepředuPoznámka:Vyobrazený tvar ochranné konstrukce chránící při převrácení je určen pouze ke znázornění zkoušky a udání rozměrů. Není směrodatný pro požadavky na uspořádání ochranné konstrukce.+++++ TIFF +++++Ráz z bokuPoznámka:Vyobrazený tvar ochranné konstrukce chránící při převrácení je určen pouze ke znázornění zkoušky a udání rozměrů. Není směrodatný pro požadavky na uspořádání ochranné konstrukce.+++++ TIFF +++++Zkouška tlakemPoznámka:Vyobrazený tvar ochranné konstrukce chránící při převrácení je určen pouze ke znázornění zkoušky a udání rozměrů. Není směrodatný pro požadavky na uspořádání ochranné konstrukce.+++++ TIFF +++++Příklad zařízení pro měření pružné deformace+++++ TIFF +++++Křivka síla/deformaceZkouška přetížením není nutná+++++ TIFF +++++Křivka síla/deformaceZkouška přetížením je nutná+++++ TIFF +++++Křivka síla/deformacePokračující zkouška přetížením--------------------------------------------------PŘÍLOHA VVZORPROTOKOL O ZKOUŠKÁCH OCHRANNÉ KONSTRUKCE (VZADU NAMONTOVANÉHO OBLOUKU, RÁMU NEBO KABINY) PRO EHS SCHVÁLENÍ TYPU KONSTRUKČNÍ ČÁSTI Z HLEDISKA PEVNOSTI OCHRANNÉ KONSTRUKCE A PEVNOSTI JEJÍHO PŘIPEVNĚNÍ K TRAKTORU+++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++--------------------------------------------------PŘÍLOHA VIZNAČKYZnačka EHS schválení typu konstrukční části se skládá:- z obdélníku, ve kterém je vepsáno malé písmeno "e" a rozlišovací písmeno (písmena) nebo číslo členského státu, který udělil schválení typu konstrukční části:1  pro Německo,2  pro Francii,3  pro Itálii,4  pro Nizozemsko,6  pro Belgii,9  pro Španělsko,11  pro Spojené království,13  pro Lucembursko,18  pro Dánsko,IRL  pro Irsko,EL  pro Řecko,P  pro Portugalsko,- z čísla EHS schválení typu konstrukční části umístěného pod obdélníkem v jeho blízkosti a odpovídajícího číslu vydaného certifikátu EHS schválení typu konstrukční části z hlediska pevnosti daného typu ochranné konstrukce chránící při převrácení a pevnosti jejího připevnění k traktoru,- z písmen V nebo SV, podle toho, zda byly provedeny dynamické (V), nebo statické (SV) zkoušky, a číslice 1, která udává, že jde o ochrannou konstrukci podle této směrnice.+++++ TIFF +++++Ochranná konstrukce opatřená výše uvedenou značkou EHS schválení typu konstrukční části je konstrukcí typu vzadu namontovaného oblouku, rámu nebo kabiny, která byla podrobena dynamickým zkouškám, je určena pro úzkorozchodný traktor (V1) a EHS schválení typu konstrukční části jí bylo uděleno ve Francii (e2) pod číslem 431.--------------------------------------------------PŘÍLOHA VIIVZOR CERTIFIKÁTU EHS SCHVÁLENÍ TYPU KONSTRUKČNÍ ČÁSTI+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------PŘÍLOHA VIIIPODMÍNKY PRO UDĚLENÍ EHS SCHVÁLENÍ TYPU TRAKTORU1. Žádost o EHS schválení typu traktoru z hlediska pevnosti ochranné konstrukce a pevnosti jejího připevnění k traktoru podává výrobce traktoru nebo jeho pověřený zástupce.2. Technické zkušebně provádějící zkoušek pro schválení typu se předloží traktor představující typ, který má být schválen, s namontovanou, řádně jako typ schválenou ochrannou konstrukcí a jejím připevněním.3. Technická zkušebna prováděníjící zkoušky pro schválení typu ověří, zda je schválený typ ochranné konstrukce určen pro typ traktoru, pro který byla podána žádost o schválení typu. Zejména zjistí, zda připevnění ochranné konstrukce odpovídá tomu, které bylo zkoušeno pro udělení EHS schválení typu konstrukční části.4. Držitel EHS schválení typu traktoru může požádat o jeho rozšíření na další typy ochranných konstrukcí.5. Příslušné orgány toto rozšíření udělí za těchto podmínek:5.1 Novému typu ochranné konstrukce a jejího připevnění k traktoru bylo uděleno EHS schválení typu konstrukční části.5.2 Nový typ ochranné konstrukce je určen k namontování na typ traktoru, pro který byla podána žádost o rozšíření EHS schválení typu traktoru.5.3 Připevnění ochranné konstrukce k traktoru odpovídá tomu, které bylo zkoušeno pro udělení EHS schválení typu konstrukční části.6. Při každém schválení typu traktoru nebo rozšíření schválení typu traktoru, které bylo uděleno nebo odmítnuto, musí být k certifikátu EHS schválení typu traktoru přiložen dokument podle vzoru v příloze IX.7. Pokud byla žádost o EHS schválení typu traktoru podána současně se žádostí o EHS schválení typu konstrukční části pro typ ochranné konstrukce určené k namontování na typ traktoru, pro který se žádá o EHS schválení typu, ověřování podle bodů 2 a 3 odpadá.--------------------------------------------------PŘÍLOHA IXVZOR+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------