title: Směrnice Rady 1999/59/ES ze dne 17. června 1999, kterou se mění směrnice 77/388/EHS, pokud se jedná o úpravu daně z přidané hodnoty pro telekomunikační služby

text:
Důležité právní upozornění

|

31999L0059

Úřední věstník L 162 , 26/06/1999 S. 0063 - 0064

		Směrnice Rady 1999/59/ESze dne 17. června 1999,kterou se mění směrnice 77/388/EHS, pokud se jedná o úpravu daně z přidané hodnoty pro telekomunikační službyRADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 93 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise [1],s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],vzhledem k těmto důvodům:(1) článek 14 Smlouvy vymezuje vnitřní trh jako prostor bez vnitřních hranic, v němž je zajištěn volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu v souladu s ustanoveními Smlouvy;(2) stávající pravidla pro DPH, která se vztahují na telekomunikační služby podle článku 9 šesté směrnice Rady (77/388/EHS) ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně [4], nejsou dostatečná pro zdaňování všech těchto služeb určených pro příjemce uvnitř Společenství a pro předcházení narušení hospodářské soutěže v této oblasti;(3) v zájmu řádného fungování vnitřního trhu by tato narušení měla být odstraněna a měla by být pro tento druh činnosti zavedena nová harmonizovaná pravidla;(4) měla by být provedena opatření k zajištění toho, aby telekomunikační služby využívané zákazníky usazenými ve Společenství byly ve Společenství také zdaňovány;(5) telekomunikační služby poskytované osobám povinným k dani ve Společenství nebo zákazníkům ve třetích zemích by proto měly v zásadě podléhat dani v místě přijetí služeb;(6) aby zajistily jednotné zdanění telekomunikačních služeb poskytovaných osobami povinnými k dani usazenými ve třetích zemích osobám nepovinným k dani usazeným ve Společenství, kde jsou tyto služby skutečně využívány a převzaty, měly by členské státy využít čl. 9 odst. 3 písm. b) směrnice 77/388/EHS o změně místa poskytování služeb. Ustanovení čl. 9 odst. 3 zmíněné směrnice se však může nadále použít na případy, kdy jsou odpovídající telekomunikační služby poskytovány ostatním příjemcům v rámci Společenství;(7) k vytvoření zvláštního pravidla pro určení místa poskytování telekomunikačních služeb musí být tyto služby jasně vymezeny. Tato definice by měla být odvozena od definic již dříve přijatých na mezinárodní úrovni, mezi něž patří směrování mezinárodních telefonních hovorů, koncové služby a přístup do celosvětových informačních sítí;(8) zdanění v místě příjmu služeb rovněž znamená, že osoby povinné k dani nebudou moci využít postupů podle směrnic 79/1072/EHS [5] a 86/560/EHS [6]. Nová pravidla pro určení místa poskytování služeb by však neměla znamenat, že zahraniční osoby povinné k dani musí být identifikovány pro daňové účely v jiném státě. Toho lze dosáhnout tím, že bude stanoveno, že daň je povinen odvádět příjemce služeb, pokud je osobou povinnou k dani;(9) směrnici 77/388/EHS je třeba přiměřeně změnit,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Směrnice 77/388/EHS se mění takto:1. V čl. 9 odst. 2 písm. e) se tečka na konci nahrazuje čárkou a doplňuje se nová odrážka, která zní:"— telekomunikace. Za telekomunikační služby se považují služby vztahující se k přenosu, vysílání a příjmu signálů, písma, obrazu a zvuku nebo informací jiného druhu po okruzích, radiovými, optickými nebo jinými prostředky využívajícími elektromagnetických vln, včetně souvisejícího převedení či přidělení práv na užívání zařízení pro takový přenos, vysílání či příjem. Telekomunikační služby ve smyslu tohoto ustanovení zahrnují rovněž poskytování přístupu do celosvětových informačních sítí."2. V článku 9 se doplňuje nový odstavec, který zní:"4. Na telekomunikační služby uvedené v odst. 2 písm. e), které poskytuje osoba povinná k dani usazená mimo Společenství osobám nepovinným k dani usazeným ve Společenství, použijí členské státy odst. 3 písm. b)."3. V čl. 21 bodě 1 se písmeno b) nahrazuje tímto:"b) osoby povinné k dani, kterým poskytuje služby uvedené v čl. 9 odst. 2 písm. e) osoba povinná k dani usazená v zahraničí, anebo osoby, které jsou registrovány pro daň z přidané hodnoty v tuzemsku a kterým poskytuje služby uvedené v čl. 28b částech C, D, E a F osoba povinná k dani usazená v zahraničí; členské státy mohou nicméně požadovat, aby poskytovatel služeb byl povinen odvádět daň společně a nerozdílně,"Článek 21. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. ledna 2000. Uvědomí o nich Komisi.Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.2. Členské státy sdělí Komisi znění ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.Článek 3Tato směrnice vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.Článek 4Tato směrnice je určena členským státům.V Lucemburku dne 17. června 1999.Za RadupředsedaF. Müntefering[1] Úř. věst. C 78, 12.3.1997, s. 22.[2] Stanovisko ze dne 6. května 1999 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku).[3] Úř. věst. C 287, 22.9.1997, s. 28.[4] Úř. věst. L 145, 13.6.1977, s. 1. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí 1999/49/ES (Úř. věst. L 139, 2.6.1999, s. 27)[5] Úř. věst. L 331, 27.12.1979, s. 11. Směrnice naposledy pozměněná aktem o přistoupení z roku 1994.[6] Úř. věst. L 326, 21.11.1986, s. 40.--------------------------------------------------


Důležité právní upozornění

|

31987L0355

Směrnice Rady ze dne 25. června 1987, kterou se mění směrnice 71/316/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se společných ustanovení pro měřicí přístroje a pro metody metrologické kontroly 87/355/EHS

Úřední věstník L 192 , 11/07/1987 S. 0046 - 0047 Finské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 16 S. 0145  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 16 S. 0145  CS.ES Kapitola 13 Svazek 008 S. 280  ET.ES Kapitola 13 Svazek 008 S. 280  HU.ES Kapitola 13 Svazek 008 S. 280  LT.ES Kapitola 13 Svazek 008 S. 280  LV.ES Kapitola 13 Svazek 008 S. 280  MT.ES Kapitola 13 Svazek 008 S. 280  PL.ES Kapitola 13 Svazek 008 S. 280  SK.ES Kapitola 13 Svazek 008 S. 280  SL.ES Kapitola 13 Svazek 008 S. 280

		Směrnice Radyze dne 25. června 1987,kterou se mění směrnice 71/316/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se společných ustanovení pro měřicí přístroje a pro metody metrologické kontroly 87/355/EHSRADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 100 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise [1],s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],vzhledem k tomu, že příloha II směrnice Rady 71/316/EHS ze dne 26. července 1971 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se společných ustanovení pro měřicí přístroje a pro metody metrologické kontroly [4], naposledy pozměněná směrnicí 87/354/EHS [5], musí být doplněna o nákresy rozlišovacích písmen E pro Španělsko, EL pro Řecko a P pro Portugalsko;vzhledem k tomu, že je nezbytné změnit zmíněnou přílohu tak, aby došlo k nahrazení rozlišovacích písmen IR pro Irsko za IRL,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 11. Nákresy uvedené v bodu 3.2.1 přílohy II směrnice 71/316/EHS se doplňují o rozlišovací písmena E, EL a P a rozlišovací písmena IR se nahrazují písmeny IRL.2. Tvar těchto rozlišovacích písmen je znázorněn níže:+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++Článek 21. Členské státy uvedou v účinnost správní a právní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 31. prosince 1987. Neprodleně o tom uvědomí Komisi.2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.Článek 3Tato směrnice je určena členským státům.V Lucemburku dne 25. června 1987.Za RadupředsedaH. De Croo[1] Úř. věst. C 317, 10.12.1986, s. 8.[2] Stanovisko ze dne 19. června 1987 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku).[3] Úř. věst. C 150, 9.6.1987, s. 4.[4] Úř. věst. L 202, 6.9.1971, s. 1.[5] Úř. věst. L 192, 11.7.1987, s. 1.--------------------------------------------------


Důležité právní upozornění

|

32001L0116

Směrnice Komise 2001/116/ES ze dne 20. prosince 2001, kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 70/156/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidelText s významem pro EHP.

Úřední věstník L 018 , 21/01/2002 S. 0001 - 0115 CS.ES Kapitola 13 Svazek 27 S. 199  - 314 ET.ES Kapitola 13 Svazek 27 S. 199  - 314 HU.ES Kapitola 13 Svazek 27 S. 199  - 314 LT.ES Kapitola 13 Svazek 27 S. 199  - 314 LV.ES Kapitola 13 Svazek 27 S. 199  - 314 MT.ES Kapitola 13 Svazek 27 S. 199  - 314 PL.ES Kapitola 13 Svazek 27 S. 199  - 314 SK.ES Kapitola 13 Svazek 27 S. 199  - 314 SL.ES Kapitola 13 Svazek 27 S. 199  - 314

		Směrnice Komise 2001/116/ESze dne 20. prosince 2001,kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 70/156/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel(Text s významem pro EHP)KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,s ohledem na směrnici Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [1], naposledy pozměněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/56/ES [2], a zejména na čl. 13 odst. 2 uvedené směrnice,vzhledem k těmto důvodům:(1) Směrnice 70/156/EHS a její přílohy byly několikrát měněny, a protože je žádoucí provést další změny příloh, měly by být přílohy v zájmu přehlednosti soustředěny do jediného dokumentu.(2) Ustanovení o potřebných správních dokumentech pro schválení typu úplného vozidla, která jsou obsažena v přílohách, by měla platit pro vozidla kategorie M1 vybavená spalovacím motorem.(3) Přílohy směrnice 70/156/EHS ve znění této směrnice obsahují také potřebné správní dokumenty pro úplná vozidla jiných kategorií, než je M1. Tato schválení typu by však mohla být udělována pouze po vstupu v platnost směrnice, která zruší a nahradí směrnici 70/156/EHS, a po vstupu v platnost potřebných změn zvláštních směrnic za účelem jejich užití u vozidel některých jiných kategorií, než je kategorie M1.(4) Je také vhodné sjednotit pravidla pro přidělování čísel schválení typu.(5) Směrnice 70/156/EHS by proto měla být změněna.(6) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku, zřízeného směrnicí 70/156/EHS,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Směrnice 70/156/EHS se mění takto:1. V čl. 4 odst. 1 druhém pododstavci se zrušují slova: "a certifikátu je třeba přidělit zvláštní číslo schválení typu podle přílohy VII".2. V čl. 8 odst. 2 písm. c) šestém pododstavci se zrušují slova: "a nahrazení zvláštních čísel schválení typu běžnými čísly schválení typu".3. Přílohy směrnice 70/156/EHS se nahrazují přílohami této směrnice.Článek 21. Pokud jde o schválení typu vozidel, uplatňují členské státy směrnici 70/156/EHS ve znění této směrnice pouze na vozidla kategorie M1 vybavená spalovacím motorem.2. Pokud jde o schválení typu vozidel zvláštního určení kategorie M1, uplatňují členské státy čl 4 odst. 1 směrnice 70/156/EHS ve znění směrnice 98/14/ES [3] pouze na žádost výrobce.3. Při schvalování typu vozidel jiných než vozidel uvedených v odstavci 1 se nadále uplatňuje článek 10 směrnice 70/156/EHS ve znění směrnice 87/358/EHS [4].Článek 31. Pokud se týká prohlášení o shodě, která jsou vydávána po ES schválení typu, mohou se stávající vzory dále používat až do 30. června 2003.2. Tato směrnice neruší žádné schválení typu udělené před jejím vstupem v platnost ani nebrání rozšiřování takových schválení typu podle směrnice, podle níž byla původně vydána.Článek 41. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. července 2002. Neprodleně o nich uvědomí Komisi. Použijí tyto předpisy ode dne 1. července 2002.Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.Článek 5Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.Článek 6Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 20. prosince 2001.Za KomisiErkki Liikanenčlen Komise[1] Úř. věst. L 42, 23.2.1970, s. 1.[2] Úř. věst. L 292, 9.11.2001, s. 21.[3] Úř. věst. L 91, 25.3.1998, s. 1.[4] Úř. věst. L 192, 11.7.1987, s. 51.--------------------------------------------------SEZNAM PŘÍLOHPříloha I | Úplný soupis informací k ES schválení typu vozidla |Příloha II | Definice kategorií vozidel a typů vozidel |Příloha III | Informační dokument k ES schválení typu vozidla |Příloha IV | Soupis požadavků pro ES schválení typu vozidla |Příloha V | Postupy při ES schvalování typu vozidla |Příloha VI | Certifikát ES schválení typu vozidla |Příloha VII | Systém číslování certifikátů ES schválení typu |Příloha VIII | Výsledky zkoušek |Příloha IX | ES prohlášení o shodě |Příloha X | Postupy zajištění shodnosti výroby |Příloha XI | Druhy vozidel zvláštního určení a pro ně platná ustanovení |Příloha XII | Omezení malých sérií a výběhu série |Příloha XIII | Seznam ES schválení typu vydaných podle zvláštních směrnic |Příloha XIV | Postupy, které je třeba dodržet při vícestupňovém ES schvalování typu |Příloha XV | Prohlášení o původu vozidla — Prohlášení výrobce základního/nedokončeného vozidla kategorie jiné než M1 |--------------------------------------------------


title: Směrnice Rady 98/29/ES ze dne 7. května 1998 o harmonizaci hlavních ustanovení týkajících se pojištění vývozních úvěrů pro operace se střednědobým a dlouhodobým krytím

text:
Důležité právní upozornění

|

31998L0029

Úřední věstník L 148 , 19/05/1998 S. 0022 - 0032

		Směrnice Rady 98/29/ESze dne 7. května 1998o harmonizaci hlavních ustanovení týkajících se pojištění vývozních úvěrů pro operace se střednědobým a dlouhodobým krytímRADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise,(1) vzhledem k tomu, že střednědobé a dlouhodobé pojištění vývozních úvěrů hraje stěžejní úlohu v mezinárodním obchodě a představuje důležitý nástroj obchodní politiky;(2) vzhledem k tomu, že střednědobé a dlouhodobé pojištění vývozních úvěrů hraje důležitou úlohu v obchodě s rozvojovými zeměmi, a podporuje tak jejich integraci do světového hospodářství, což je cílem rozvojové politiky Společenství;(3) vzhledem k tomu, že rozdíly mezi oficiálními systémy pojištění střednědobých a dlouhodobých vývozních úvěrů používanými v současné době v členských státech mohou z hlediska hlavních součástí pojistného krytí, pojistného a pojišťovací politiky vést k narušování hospodářské soutěže mezi podniky uvnitř Společenství;(4) vzhledem k tomu, že je vhodné, aby opatření stanovená touto směrnicí nepřekročila rámec toho, co je nezbytné pro harmonizaci, která zajistí, že vývozní politika bude založena na jednotných zásadách a že nedojde k narušení hospodářské soutěže mezi podniky uvnitř Společenství;(5) vzhledem k tomu, že za účelem omezení současného narušování hospodářské soutěže je žádoucí, aby se odlišné oficiální systémy pojištění vývozních úvěrů harmonizovaly, jak stanoví článek 112 Smlouvy, a to na základě jednotných zásad a takovým způsobem, aby vytvořily nedílnou součást společné obchodní politiky;(6) vzhledem k tomu, že vládami (nebo vládou řízenými zvláštními institucemi) poskytované záruky za vývozní úvěry nebo programy pojištění, jejichž sazby pojistného nejsou přiměřené k pokrytí dlouhodobých provozních nákladů a ztrát těchto programů, považuje Dohoda o subvencích a vyrovnávacích opatřeních uzavřená v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání (1986 až 1994) [1], zejména čl. 3 odst. 1 písm. a) a j) přílohy, za zakázané vývozní subvence;(7) vzhledem k tomu, že pojistné, které pojistitel úvěrů účtuje, by mělo odpovídat pojišťovanému riziku;(8) vzhledem k tomu, že by harmonizace podpořila spolupráci mezi pojistiteli úvěrů jednajícími jménem státu nebo s jeho podporou a zlepšila spolupráci mezi podniky uvnitř Společenství, jak stanoví článek 130 Smlouvy;(9) vzhledem k tomu, že harmonizace i spolupráce jsou důležité a stěžejní faktory konkurenceschopnosti vývozců Společenství na trzích mimo Společenství;(10) vzhledem k tomu, že bílá kniha Komise o dotvoření vnitřního trhu, kterou přijala Evropská rada v červnu 1985, zdůrazňuje význam prostředí podporujícího spolupráci mezi podniky Společenství;(11) vzhledem k tomu, že podle rozhodnutí ze dne 27. září 1960 [2] Rada zřídila Pracovní skupinu pro koordinaci politiky v oblasti pojištění úvěrů, úvěrových záruk a finančních úvěrů;(12) vzhledem k tomu, že dne 15. května 1991 výše uvedená skupina pro koordinaci politiky pověřila odborníky z každého členského státu, kteří jako odborná skupina pro jednotný trh 1992 předložili ve dnech 27. března 1992, 11. června 1993 a 9. února 1994 zprávy obsahující řadu návrhů;(13) vzhledem k tomu, že podle rozhodnutí č. 93/112/EHS [3] Rada do právních předpisů Společenství začlenila dohodu OECD o pokynech pro státem podporované vývozní úvěry;(14) vzhledem k tomu, že by tato směrnice měla nahradit směrnici Rady 70/509/EHS ze dne 27. října 1970 o zavedení společné pojistné smlouvy pro pojištění úvěrů u střednědobých a dlouhodobých operací s veřejnoprávními odběrateli [4] a směrnici Rady 70/510/EHS ze dne 27. října 1970 o zavedení společné pojistné smlouvy pro pojištění úvěrů u střednědobých a dlouhodobých operací se soukromými odběrateli [5];(15) vzhledem k tomu, že tuto počáteční harmonizaci pojištění vývozního úvěru je třeba pokládat za krok směrem ke sblížení odlišných systémů členských států,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Oblast působnostiTato směrnice se použije na krytí operací vztahujících se k vývozu zboží nebo služeb pocházejících z některého členského státu, pokud je tato podpora poskytována přímo nebo nepřímo na účet jednoho nebo více členských států nebo s jejich podporou a zahrnuje celkovou dobu trvání rizika v rozsahu dvou let nebo delší, tj. dobu splácení včetně doby výroby.Tato směrnice se nevztahuje na krytí záruk za trvání nabídky, záruk za vrácení záloh, záruk za splnění závazků nebo záruk poskytnutých namísto zádržného. Nevztahuje se ani na pojistné krytí rizik týkajících se stavebního zařízení a materiálu, pokud se v určitém místě používá k plnění obchodní smlouvy.Článek 2Povinnosti členských státůČlenské státy zajistí, aby každá instituce, která na účet členského státu nebo s jeho podporou poskytuje přímo nebo nepřímo krytí formou pojištění vývozního úvěru, záruk nebo refinancování a která zastupuje přímo samotnou vládu nebo je řízena vládou nebo jedná na základě pravomocí vlády poskytující pojistné krytí (dále jen "pojistitelé"), poskytovala pojistné krytí operací souvisejících s vývozem zboží nebo služeb podle ustanovení obsažených v příloze, pokud jsou určeny pro země mimo Společenství a financovány odběratelským nebo dodavatelským úvěrem nebo placeny v hotovosti.Článek 3Přijímání rozhodnutíRozhodnutí uvedená v bodě 46 přílohy přijímá Komise postupem podle článku 4.Článek 4VýborKomisi je nápomocen výbor složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata. Výbor k návrhu zaujme stanovisko ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl. 148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise. Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku. Předseda nehlasuje.Komise přijme opatření, která jsou okamžitě použitelná. Pokud však tato opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru, sdělí je Komise neprodleně Radě. V tomto případě:- Komise odloží použití opatření, o kterých rozhodla, na dobu, která nesmí přesáhnout jeden měsíc ode dne tohoto sdělení,- Rada může ve lhůtě stanovené v první odrážce přijmout kvalifikovanou většinou jiné rozhodnutí.Článek 5Zpráva a přezkumKomise předloží do 31. prosince 2001 Radě zprávu o zkušenostech získaných při používání této směrnice a o dosaženém sblížení.Článek 6Vztah k jiným postupůmPostupy stanovené touto směrnicí doplňují postupy uvedené v rozhodnutí 73/391/EHS [6].Článek 7ZrušeníZrušují se směrnice 70/509/EHS a směrnice 70/510/EHS.Článek 8ProvedeníČlenské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. dubna 1999. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.Článek 9Vstup v platnostTato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.Článek 10UrčeníTato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 7. května 1998.Za RadupředsedkyněM. Beckett[1] Úř. věst. L 336, 23.12.1994, s. 156.[2] Úř. věst. 66, 27.10.1960, s. 1339/60.[3] Úř. věst. L 44, 22.2.1993, s. 1. Rozhodnutí naposledy pozměněné rozhodnutím 97/530/ES (Úř. věst. L 216, 8.8.1997, s. 77).[4] Úř. věst. L 254, 23.11.1970, s. 1. Směrnice naposledy pozměněná aktem o přistoupení z roku 1994.[5] Úř. věst. L 254, 23.11.1970, s. 26. Směrnice naposledy pozměněná aktem o přistoupení z roku 1994.[6] Úř. věst. L 346, 17.12.1973, s. 1. Rozhodnutí ve znění rozhodnutí 76/641/EHS (Úř. věst. L 223, 16.8.1976, s. 25).--------------------------------------------------PŘÍLOHASPOLEČNÉ ZÁSADY PRO POJIŠTĚNÍ VÝVOZNÍHO ÚVĚRUKAPITOLA I: SOUČÁSTI POJISTNÉHO KRYTÍOddíl 1: Obecné zásady a definice1. Rozsah obecných zásada) Obecné zásady stanovené v této příloze se vztahují na krytí dodavatelských úvěrových operací s veřejnoprávními i soukromými odběrateli, jakož i na krytí odběratelských úvěrových operací s veřejnoprávními či soukromými příjemci půjčky.b) Obecné zásady se vztahují na pojistné krytí všech rizik uvedených v bodě 4. Pojistitel se však může v každém jednotlivém případě rozhodnout, že své pojistné krytí omezí pouze na určitá rizika.c) Pokud za veškeré závazky soukromého dlužníka poskytl plně a bezpodmínečně záruku subjekt, který je podle bodu 5 této přílohy pokládán za subjekt veřejnoprávní, vztahují se na tento případ obecné zásady platné pro veřejnoprávní dlužníky.V této příloze se výrazem "dlužník" rozumí odběratel nebo příjemce půjčky uvedený v bodě 1 písm. a), nebo jejich ručitel pro pojištěnou operaci.2. Charakteristika dodavatelského úvěrua) Výraz "dodavatelský úvěr" se týká obchodní smlouvy na vývoz zboží nebo služeb pocházejících z členského státu od jednoho nebo více dodavatelů k jednomu nebo více odběratelům, podle níž se odběratel(é) zavazuje(í), že zaplatí dodavateli(ům) v hotovosti nebo splacením úvěru.b) Ustanovení o pojistném krytí dodavatelského úvěru se vztahuje na případy, kdy se pojistné krytí poskytuje podnikům usazeným v členském státě podle článku 58 Smlouvy.c) Jestliže je obchodní smlouva financována odběratelským úvěrem nebo jakýmkoliv jiným způsobem financování, pojistné krytí poskytované vývozci pro vlastní obchodní smlouvu je poskytováno podle ustanovení platných pro pojistné krytí dodavatelských úvěrů.3. Charakteristika odběratelského úvěrua) Výraz "odběratelský úvěr" se týká smlouvy o půjčce mezi jednou nebo několika finančními institucemi a jedním nebo několika dlužníky k financování obchodní smlouvy na vývoz zboží nebo služeb pocházejících z členského státu, přičemž věřitelská(é) instituce se zaváže(í) zaplatit dodavateli(ům) v hotovosti na základě této základní operace jménem odběratele(ů) / dlužníka(ů) a odběratel(é) / dlužník(ci) splatí tento úvěr věřitelské(ým) instituci(ím).b) Ustanovení o pojistném krytí odběratelského úvěru platí pro případy, kdy se pojistné krytí poskytuje finančním institucím bez ohledu na to, kde jsou usazeny nebo registrovány, pokud odběratelský úvěr představuje bezpodmínečný závazek dlužníka splatit dluh bez ohledu na plnění obchodní smlouvy, která má být financována.c) Ustanovení o pojistném krytí odběratelského úvěru se vztahují na pojistné krytí poskytnuté finanční instituci na převoditelné cenné papíry, které tato finanční instituce řádně drží a které jsou splatné odběratelem podle jakéhokoliv ujednání o financování obchodní smlouvy.4. Definice zahrnutých rizika) Obchodní riziko pro soukromé dlužníky vymezují body 14, 15 a 16.b) Politické riziko pro soukromé dlužníky vymezují body 17 až 22 a pro veřejnoprávní dlužníky body 15 až 22.c) Výrobní riziko je vymezeno v bodě 6 písm. b).d) Úvěrové riziko je vymezeno v bodě 6 písm. c).5. Postavení dlužníkaa) Každý subjekt, který v jakoukoliv formě představuje veřejný orgán a který nemůže být buď v soudním, nebo správním řízení prohlášen za nezpůsobilého plnit své platební závazky, je pokládán za veřejnoprávního dlužníka. Může to být buď svrchovaný dlužník, tj. subjekt, který představuje důvěryhodnost státu, například ministerstvo financí nebo centrální banka, nebo jakýkoliv jiný podřízený veřejnoprávní subjekt, jako jsou regionální, obecní nebo polostátní orgány nebo jiné veřejné instituce.b) Při posuzování postavení dlužníka bere pojistitel v úvahu:- právní formu dlužníka,- skutečnou účinnost jakéhokoliv soudního řízení vedeného proti dlužníkovi,- dlužníkovy zdroje financování a příjmy; zde se bere v úvahu i skutečnost, že veřejnoprávní dlužník může vyrovnat své dluhy i použitím zdrojů, které nejsou spojeny s prostředky centrální vlády, například z příjmů z místních daní nebo z poskytování veřejných služeb,- stupeň vlivu nebo kontroly, který nad tímto dlužníkem může uplatnit vláda hostitelské země.c) Každý dlužník, který podle výše uvedených kritérií není veřejnoprávním dlužníkem, se v zásadě považuje za dlužníka soukromého.Oddíl 2: Rozsah pojistného krytí6. Krytá rizikaa) Krytá rizika jsou rizika ztrát vyplývajících z výrobního a úvěrového rizika.b) Ztráta vyplývající z výrobního rizika nastane, pokud jsou plnění smluvních závazků pojistníka nebo výroba objednaného zboží pozastaveny o šest po sobě jdoucích měsíců, jestliže je toto pozastavení způsobeno přímo a výlučně výskytem jedné příčiny nebo několika příčin ztrát krytých pojištěním, jak jsou uvedeny v bodech 14 až 22.c) Ztráta vyplývající z úvěrového rizika nastane, pokud pojistník není schopen získat platbu jakékoliv dlužné částky, která mu náleží podle příslušné obchodní smlouvy nebo smlouvy o půjčce po dobu tří měsíců po dni splatnosti, pokud je toto nezaplacení způsobeno přímo a výlučně výskytem jedné příčiny nebo několika příčin ztrát krytých pojištěním, jak jsou uvedeny v bodech 14 až 22.d) Pokud je riziko vztahující se k odběratelskému úvěru zaručeno bezpodmínečně, postupuje pojistitel podle zásad a postupů stanovených v bodech 32, 33 a 47 písm. a).7. Rozsah pojistného krytía) Pojistné krytí výrobního rizika zahrnuje v mezích smluvní částky náklady vynaložené pojistníkem při plnění smluvních závazků nebo při výrobě zboží podle smlouvy, pokud je možno tyto náklady řádně připsat plnění smlouvy.Pojistné krytí výrobního rizika nezahrnuje:- náklady vynaložené v souvislosti se zbožím nebo službami, u nichž již nastalo pojistné krytí úvěrového rizika,- částky zaplacené pojistníkem na základě domáhání se záruky vydané v souvislosti se smlouvou, na kterou se vztahuje pojistné krytí; to však neznamená, že pojistitel nemůže tato rizika krýt mimo oblast působnosti této směrnice, a- částky penále a odškodného, které pojistník vyplatil dlužníkovi.b) Pojistné krytí úvěrového rizika zahrnuje částku (jistinu a úrok), kterou dluží odběratel podle obchodní smlouvy nebo dlužník podle smlouvy o půjčce, včetně úroku narostlého po datu splatnosti (úrok po splatnosti).Pojistné krytí úvěrového rizika nezahrnuje částky penále a odškodného, které pojistník vyplatí dlužníkovi.8. Podíl pojistného krytía) Podíl pojistného krytí a základ pro stanovení maximální částky pojistného plnění, k němuž se pojistitel může zavázat, je výslovně uveden v pojistce o pojištění úvěru vydané pojistitelem.b) Jestliže pojistitel poskytne pojistné krytí vyšší než 95 %, postupuje podle zásad a postupů stanovených v bodech 32, 33 a 47 písm. a).9. Nepojištěný podílAniž jsou dotčena ustanovení bodu 8 písm. b), nese pojistník veškerý nepojištěný podíl na svůj účet. Pojistitel se může rozhodnout, že pojistníkovi dovolí, aby tento nepojištěný podíl zcela nebo částečně přesunul.10. Pojistné krytí operací v cizí měněJestliže operace stanoví platbu nebo financování v jedné nebo více cizích měnách, je možno poskytnout krytí v každé takové měně.11. Dodávky ze zahraničíSmlouvy o subdodávkách se smluvními stranami v jednom nebo více členských státech jsou automaticky zahrnuty do pojistného krytí podle rozhodnutí Rady 82/854/EHS ze dne 10. prosince 1982 o pravidlech použitelných v oblasti záruk a financování vývozu, na určité smlouvy o subdodávkách se stranami z jiných členských států Evropských společenství nebo ze třetích zemí [1].12. Datum nabytí účinku u pojistného krytía) V případě odběratelského úvěru nabývá pojistné krytí účinku dnem, kdy vstoupí v platnost smlouva o půjčce, pokud byly splněny předchozí podmínky stanovené v pojistné smlouvě o pojištění úvěru a ve smlouvě o půjčce.b) V případě dodavatelského úvěru nabývá pojistné krytí výrobních rizik účinku dnem, kdy vstoupí v platnost obchodní smlouva, pokud byly splněny předchozí podmínky stanovené v pojistné smlouvě o pojištění úvěru a v obchodní smlouvě.Pojistné krytí úvěrového rizika nabývá účinku dnem, kdy úplné splnění smluvních závazků pojistníka opravňuje pojistníka k platbě, pokud byly splněny předchozí podmínky stanovené v pojistné smlouvě o pojištění úvěru a v obchodní smlouvě. Krytí úvěrového rizika však může nabýt účinku dnem každé dílčí dodávky nebo dílčího odeslání, pokud je pojistník podle podmínek smlouvy oprávněn k výplatě pevně stanovené konečné částky odpovídající hodnotě dodaného nebo odeslaného zboží nebo služeb.Oddíl 3: Příčiny ztrát a vyloučení odpovědnosti13. Odpovědnost pojistitelePojistitel je odpovědný v případě, kdy lze ztrátu přímo a výlučně připsat jedné nebo více pojištěným příčinám ztráty stanoveným v bodech 14 až 22.14. Platební neschopnostPlatební neschopnost soukromého dlužníka a jeho případného ručitele buď de iure, nebo de facto.15. Nedodržení závazkuNedodržení závazku dlužníka a jeho případného ručitele.16. Svévolné vypovězení nebo odmítnutíNeoprávněné rozhodnutí odběratele v případě dodavatelského úvěru přerušit nebo zrušit obchodní smlouvu nebo odmítnout převzít zboží nebo služby.17. Rozhodnutí třetí zeměJakékoliv opatření nebo rozhodnutí vlády jiné země, než je země pojistitele nebo země pojistníka, včetně opatření a rozhodnutí orgánů veřejné moci, která jsou považována za vládní zásahy představující překážku plnění smlouvy o půjčce nebo obchodní smlouvy.18. MoratoriumVšeobecné moratorium vyhlášené buď vládou země dlužníka, nebo vládou třetí země, jejímž prostřednictvím má být provedena platba související se smlouvou o půjčce nebo obchodní smlouvou.19. Zamezení převodu prostředků nebo jeho zpožděníPolitické události, hospodářské potíže nebo zákonná či správní opatření, ke kterým dojde nebo která jsou přijata mimo zemi pojistitele a která znemožní nebo zpozdí převod prostředků v souvislosti se smlouvou o půjčce nebo obchodní smlouvou.20. Právní předpisy v zemi dlužníkaPrávní předpisy přijaté v zemi dlužníka, podle nichž jsou platby provedené dlužníkem v místní měně platným vyrovnáním dluhu, a to bez ohledu na to, že kvůli výkyvům směnných kurzů již tyto platby po převedení do měny obchodní smlouvy nebo smlouvy o půjčce nepokrývají částku dluhu v den převodu prostředků.21. Rozhodnutí země pojistitele nebo pojistníkaJakékoliv opatření nebo rozhodnutí vlády země pojistitele nebo pojistníka, včetně opatření a rozhodnutí Evropského společenství, týkající se obchodu mezi členským státem a třetími zeměmi, jako například zákaz vývozu, pokud jeho účinky nejsou příslušnou vládou kryty jiným způsobem.22. Vyšší mocPřípady vyšší moci, které se vyskytnou mimo zemi pojistitele a které mohou zahrnovat válku, včetně občanské války, nepokoje, vzpoury, občanské nepokoje, smršti, povodně, zemětřesení, sopečné výbuchy, přílivové vlny a jaderné havárie, pokud jejich účinky nejsou kryty jinak.23. Všeobecné výluky z pojištěníPojistitel by měl mít právo odmítnout plnění svého závazku v případě jakékoliv škody, která je přímo nebo nepřímo způsobena následujícími příčinami:a) jakýmkoliv jednáním nebo opomenutím pojistníka nebo osoby jednající jeho jménem;b) jakýmkoliv ustanovením omezujícím práva pojistníka, které je obsaženo ve smlouvě o půjčce, obchodní smlouvě nebo v jakémkoliv souvisejícím dokumentu, včetně jakéhokoliv dokumentu týkajícího se příslušné záruky nebo příslušného zajištění;c) jakoukoliv další dohodou mezi pojistníkem a dlužníkem po uzavření smlouvy o půjčce nebo obchodní smlouvy, pokud brání splácení dluhu nebo je příčinou jeho opoždění;d) v případě dodavatelského úvěru jakýmkoliv neplněním závazků subdodavatelů, spoludodatavetelů nebo jiných dodavatelů, pokud toto neplnění není důsledkem politických událostí popsaných v příčinách ztráty podle bodů 17 až 22.Oddíl 4: Ustanovení o nároku na pojistné plnění24. Čekací doba u nároku na pojistné plněnía) Čekací doba u nároku na pojistné plnění odpovídá období stanovenému pro realizaci pojištěného rizika, jak je stanoveno v bodě 6 písm. b) a c).b) Čekací doba se nemusí vztahovat na následující případy:- je-li u soukromého dlužníka neplacení způsobeno jeho platební neschopností, ať již de iure, nebo de facto,- dvoustranné mezivládní dohody o restrukturalizaci dluhu.25. Pojistné plnění a převod práva) Pojistník má právo na pojistné plnění na konci čekací doby, jak je vymezena bodě 24, pokud byly splněny předchozí podmínky pojištění a pojistného plnění, nárok je právně platný a pojistník věnoval riziku náležitou pozornost.b) Pojistitel má právo k převodu práv pojistníka podle smlouvy o půjčce nebo obchodní smlouvy.26. Zajištěné závazkyJestliže byly závazky dlužníka vůči pojistníkovi zajištěny zárukou nebo jinou formou zajištění, je pojistník povinen nejen podniknout veškeré nezbytné kroky vyžadované v pojistné smlouvě pro zajištění toho, aby záruka nebo jiné zajištění byly platné a vynutitelné, ale také skutečně toto zajištění vymáhat.27. Výpočet pojistného plněníAniž jsou dotčena ustanovení bodu 31, pojistitel při výpočtu pojistného plnění nevyplatí pojistníkovi částku převyšující skutečnou hodnotu celkové ztráty nebo převyšující částku, kterou měl pojistník právo obdržet od dlužníka na základě smlouvy o půjčce nebo od odběratele na základě obchodní smlouvy.28. Výplata pojistného plněníPojistné plnění je vyplaceno bezodkladně, nejpozději však do jednoho měsíce od skončení čekací lhůty, pokud byla pojistná událost pojistiteli okamžitě oznámena a pokud pojistitel včas obdržel veškeré nezbytné informace, doklady a důkazy ke stanovení oprávněnosti nároku na pojistné plnění.V případě krytí výrobního rizika je pojistné plnění vyplaceno do jednoho měsíce od skončení čekací lhůty, nebo ode dne přijetí případného znaleckého posudku, nebo ode dne dohody mezi pojistníkem a pojistitelem o výši pojistného plnění, podle toho, co nastalo později.29. Spory týkající se náhrady škodyJestliže se škoda, za kterou může pojistník požadovat pojistné plnění, týká práv, která jsou předmětem sporu, může pojistitel odložit pojistné plnění až do doby, kdy soud nebo rozhodčí orgán podle smlouvy o půjčce nebo podle obchodní smlouvy vyřeší spor ve prospěch pojistníka.30. Dvoustranná mezivládní dohoda o restrukturalizaci dluhua) Jestliže je pojištěná smlouva o půjčce nebo pojištěná obchodní smlouva předmětem dvoustranné mezivládní dohody o restrukturalizaci dluhu, sleduje pojistník podmínky dohody o restrukturalizaci dluhu týkající se pojištěné i nepojištěné části smlouvy o půjčce nebo obchodní smlouvy. Při plnění dohody o restrukturalizaci poskytne pojistník pojistiteli veškerou nezbytnou pomoc.b) Jestliže je pojištěná částka zahrnuta v dvoustranné mezivládní dohodě o restrukturalizaci dluhu, může pojistitel prominout měsíční období uvedené v bodě 28, jakmile dvoustranná dohoda nabude účinnosti.31. Dodatečné nákladyDodatečné náklady vyplývající z jednání za účelem omezení ztráty nebo vyhnutí se ztráty jsou kryty v poměru k procentu krytí podle smlouvy o pojištění úvěru, pokud jsou schváleny pojistitelem. Dodatečné náklady zahrnují náklady na soudní řízení a jiné právní výdaje za účelem omezení ztráty nebo vyhnutí se ztrátě, ale nezahrnují náklady na stanovení oprávněnosti nároku na pojistné plnění.Pokud se však tyto náklady týkají také částek nebo splatností nekrytých pojistitelem, jsou poměrným způsobem přiřazeny k pojištěným a nepojištěným částkám nebo splatnostem.KAPITOLA II: POJISTNÉ32. Obecné zásady pro stanovení pojistnéhoPojistné konverguje. Proto pojistné účtované za pojištění vývozního úvěru:- musí odpovídat pojištěnému riziku (riziku země, riziku svrchovaného dlužníka, riziku veřejnému nebo soukromému),- musí přiměřeným způsobem odrážet rozsah a kvalitu poskytnutého pojistného krytí,- nesmí být nepřiměřené pro krytí dlouhodobých provozních nákladů a ztrát.33. Kvalita pojistného krytíPři určování kvality pojistného krytí podle bodu 32 pojistitel náležitě přihlédne k procentu pojistného krytí, podmínečnosti krytí a jakýmkoli dalším podmínkám ovlivňujícím kvalitu pojistného krytí.34. Posouzení rizika zeměVýše pojistného účtovaného ve vztahu ke každé zemi nebo kategorii zemí je založena na řádném posouzení rizika země.35. Úvěruschopnost dlužníkaPři určování sazeb pojistného pojistitel náležitě přihlédne k úvěruschopnosti dlužníka, včetně jeho postavení, jak je uvedeno v bodě 5.36. Doba trvání rizikaPři výpočtu pojistného přihlédne pojistitel k celkové době trvání rizika a k profilu splácení a úroku.37. Vyměřovací základa) Pojistné se platí z vyměřovacího základu a je pokud možno založeno na minimální srovnávací pojistné sazbě. Srovnávací sazby jsou vyjádřeny jako procento referenční hodnoty, jako kdyby se pojistné vybíralo v plné výši v den pojištění nebo záruky; u úvěrového rizika je tato referenční hodnota minimálně částka jistiny půjčky nebo (re)financovaná část obchodní smlouvy, u výrobního rizika je to celková smluvní částka minus záloha.b) V případě výrobního rizika může být vyměřovací základ snížen na očekávanou maximální škodu.38. Platba pojistnéhoa) Celková částka pojistného je splatná v den smlouvy o pojištění úvěru nebo v den záruky nebo tehdy, když smlouva nebo smlouva o půjčce nabývá plného účinku.b) Pojistné může být hrazeno ve splátkách nebo pomocí rozpětí připojeného k úrokové sazbě, pokud odpovídá čisté současné hodnotě pojistného uvedeného výše v bodě 38 písm. a).KAPITOLA III: POJIŠŤOVACÍ POLITIKA PODLE ZEMĚ39. Stanovení pojišťovací politiky podle zeměa) Pojistitel s ohledem na svou velikost a na strukturální hospodářská omezení založí svou pojišťovací politiku podle země na posouzení rizik podle jednotlivých zemí, na celkové pojistné angažovanosti vůči každé zemi a na složení svého portfolia rizik podle zemí.b) Při stanovení pojišťovací politiky podle země pojistitel přihlédne ke klasifikaci dlužnické země.c) Pojistitel však může zastavit nebo omezit pojišťování pro určitou zemi bez ohledu na její klasifikaci.40. Stanovení celkové pojistné angažovanostiCelková pojistná angažovanost se v mezích procenta pojistného krytí určuje na základě objemů střednědobých a dlouhodobých operací, jak je stanoveno v článku 1 směrnice.41. Riziko zeměa) U skupiny zemí, které představují nejnižší riziko, zpravidla pojistitel nestanoví žádná omezení své pojišťovací politiky.b) U jiných zemí může pojistitel stanovit omezení své pojišťovací politiky.c) Pojistitel, který zpravidla neposkytuje pojistné krytí pro určitou zemi nebo určitou skupinu zemí, však může výjimečně poskytnout pojistné krytí určitých operací z důvodů dvoustranné politiky nebo národního zájmu nebo pokud je pro příslušnou operaci k dispozici dostatečné množství volně směnitelné cizí měny.d) Ve vztahu k zemím uvedeným výše v písm. b) mohou pojistitelé stanovit hranice rizika kumulativně nebo alternativně, například:- celková pojistná angažovanost vůči příslušné zemi,- celková hodnota příslibů krytí,- hodnota nových smluv, které mají být kryty,- maximální částka pojistného krytí na operaci.Pojistitelé také mohou zvýšit příslušné pojistné.Pod hranicemi rizika pro určitou zemi zpravidla není pojistné krytí nijak omezeno.42. Zvláštní podmínky pojistného krytí podle zeměV každém případě může pojistitel běžně ve vztahu k určité zemi bez ohledu na její příslušnou kategorii použít určité podmínky pojistného krytí, jako například:- záruku platby nebo převodu od centrální banky nebo ministerstva financí příslušné země,- neodvolatelný akreditiv nebo bankovní záruku,- prodloužení čekací doby pro uplatnění nároku,- snížení procenta pojistného krytí,- omezení krytí pro určité oblasti činnosti nebo pro určité typy projektů.KAPITOLA IV: ZPŮSOB OZNAMOVÁNÍ43. Působnost oznamovacích postupůa) Pojistitelé použijí níže uvedené postupy na společné zásady uvedené v kapitolách I, II a III.b) Tyto postupy představují doplnění postupů stanovených v rozhodnutí Rady 73/391/EHS ze dne 3. prosince 1973 o konzultačních a informačních postupech v otázkách pojištění úvěrů, úvěrových záruk a finančních úvěrů [2].44. Typy oznamovacích postupůExistují čtyři typy oznamovacích postupů určených pro Komisi a jiné pojistitele:- výroční oznámení za účelem informace,- oznámení za účelem rozhodnutí,- oznámení předem za účelem informace a- dodatečné oznámení za účelem informace.Poskytnuté údaje nejsou sdělovány třetím stranám.45. Výroční oznámení za účelem informacea) Na konci každého roku, nejpozději však do 30. dubna následujícího roku, předloží každý pojistitel ostatním pojistitelům a Komisi zprávu o své činnosti za předchozí rok na retrospektivním základě. Tato zpráva zahrnuje všechny dlužnické země a obsahuje pro každou z těchto zemí:- celkovou částku krytí, kterou pojistitel přislíbil,- celkovou pojistnou angažovanost, jak je uvedeno v bodě 40,- získané pojistné,- částku z uplatněných náhrad a- částku vyplacených pojistných plnění.b) Na počátku každého roku, nejpozději do 31. ledna, předloží každý pojistitel ostatním pojistitelům a Komisi zprávu o své zamýšlené nebo uplatňované pojistné politice pro nadcházející rok, včetně povahy a výše stropů, jakož i podmínek, které hodlá na pojistná krytí běžně uplatňovat.46. Oznámení za účelem rozhodnutía) V případě konkurenčních nabídek od vývozců nebo bank Společenství reaguje příslušný pojistitel neprodleně na jakoukoliv žádost o informace od jiného dotčeného pojistitele ohledně postavení dlužníka v příslušné operaci – jak stanoví bod 5.b) V případě rozporu ohledně postavení dlužníka poskytnou příslušní pojistitelé informace ostatním pojistitelům s cílem dosáhnout vzájemně shody ohledně tohoto postavení.c) Jestliže se pojistitelé nemohou shodnout na postavení dlužníka do deseti pracovních dnů od žádosti o informaci, předloží příslušní pojistitelé danou záležitost s příslušnými informacemi k posouzení Komisi, která učiní rozhodnutí v souladu s postupem podle článku 4 této směrnice.47. Oznámení předem za účelem informacea) Pojistitel, který se hodlá odchýlit od ustanovení této přílohy tím, že poskytne výhodnější podmínky pojistného krytí pro určitou operaci či skupinu operací nebo pro určitou oblast či oblasti nebo pro určitou zemi či země nebo v rámci svého celého systému, o svém záměru vyrozumí ostatní pojistitele a Komisi minimálně sedm pracovních dnů před tím, než jeho rozhodnutí nabude účinku, při čemž současně uvede důvody pro zamýšlené odchýlení, například potřebu vyrovnat se mezinárodní konkurenci, a příslušnou sazbu pojistného, kterou hodlá uplatňovat.b) Pojistitel, který hodlá účtovat nižší pojistné, než uvedl ve svém výročním oznámení podle bodu 45 písm. b), o svém záměru vyrozumí ostatní pojistitele a Komisi minimálně sedm pracovních dnů před tím, než jeho rozhodnutí nabude účinku.c) Pojistitel, který na základě oznámení jiného pojistitele podle výše uvedených písmen a) nebo b) hodlá poskytnout výhodnější podmínky než pojistitel, od něhož oznámení obdržel, o svém záměru vyrozumí ostatní pojistitele a Komisi minimálně sedm pracovních dnů předtím, než jeho rozhodnutí nabude účinku, a uvede sazbu pojistného, kterou hodlá uplatňovat.d) Pojistitel, který podle bodu 41 písm. c) hodlá pojišťovat operace s dlužníky v zemích, pro něž obvykle neposkytuje pojistné krytí, o svém záměru vyrozumí ostatní pojistitele a Komisi minimálně sedm pracovních dnů předtím, než jeho rozhodnutí nabude účinku, a uvede sazbu pojistného, kterou hodlá uplatňovat.48. Dodatečné oznámení za účelem informacea) Pojistitel, který se rozhodne odchýlit od ustanovení této přílohy tím, že poskytne méně výhodné pojistné podmínky pro určitou operaci či skupinu operací nebo pro určitou oblast či oblasti nebo pro určitou zemi či země nebo v rámci svého celého systému, by měl nejpozději do 31. ledna náležitě vyrozumět ostatní pojistitele a Komisi za předcházející kalendářní rok.b) Pojistitel, který se rozhodne upravit jeden nebo více prvků v pojistné politice podle země uvedené ve výročním oznámení podle bodu 45 písm. b), bez odkladu náležitě informuje ostatní pojistitele a Komisi.c) Pojistitel, který se na základě oznámení podle bodu 47 písm. a) nebo b) rozhodne poskytovat stejné podmínky jako pojistitel, od něhož oznámení obdržel, okamžitě vyrozumí příslušným způsobem ostatní pojistitele a Komisi.d) Každý pojistitel poskytne neprodleně podrobné odpovědi na jakoukoli žádost jiných pojistitelů nebo Komise o vyjasnění nebo poskytnutí informací o své činnosti.49. Použití systému elektronické poštyVeškerá oznámení se běžně sdělují prostřednictvím systému elektronické pošty nebo v případě nutnosti jinými vhodnými prostředky bezprostřední písemné komunikace.[1] Úř. věst. L 357, 18.12.1982, s. 20.[2] Úř. věst. L 346, 17.12.1973, s. 1. Rozhodnutí naposledy pozměněné aktem o přistoupení z roku 1994.--------------------------------------------------


title: Směrnice Komise ze dne 3. července 1984, kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 70/157/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se přípustné hladiny akustického tlaku a výfukového systému motorových vozidel

text:
Důležité právní upozornění

|

31984L0372

Úřední věstník L 196 , 26/07/1984 S. 0047 - 0049 Finské zvláštní vydání: Kapitola 15 Svazek 4 S. 0205  Španělské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 16 S. 0032  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 15 Svazek 4 S. 0205  Portugalské zvláštní vydání Kapitola 13 Svazek 16 S. 0032

		Směrnice Komiseze dne 3. července 1984,kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 70/157/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se přípustné hladiny akustického tlaku a výfukového systému motorových vozidel(84/372/EHS)KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍs ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,s ohledem na směrnici Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [1], naposledy pozměněnou směrnicí 80/1267/EHS [2], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,s ohledem na směrnici Rady 70/l57/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se přípustné hladiny akustického tlaku a výfukového systému motorových vozidel [3], naposledy pozměněnou směrnicí 81/334/EHS [4], a zejména na článek 3 uvedené směrnice,vzhledem k tomu, že na základě zkušeností získaných na tomto poli a s ohledem na současný stav znalostí nyní lze změnit určité požadavky na metodu měření hluku emitovaného určitými typy vozidel tak, aby byly více přizpůsobeny skutečným provozním podmínkám; že uvedená vozidla jsou vozidla s vysokým výkonem a vozidla vybavená automatickou převodovkou s ruční předvolbou;vzhledem k tomu, že zejména tento druh vysoce výkonných vozidel má důležitou vlastnost, že jsou stavěna nejpokročilejšími technologiemi, které obvykle předbíhají postupy následně užívané v sériové výrobě, a že mají optimalizované díly a vlastnosti z hlediska aktivní a pasivní bezpečnosti, znečišťování ovzduší, emise hluku a spotřeby paliva; že současná metoda, pokud jde o provoz vozidel, není pro stanovení přípustné hladiny akustického tlaku z hlediska emisí hluku vozidel podle nejnovějších poznatků reprezentativní pro skutečné užívání výkonných vozidel v městských podmínkách; že úpravy potřebné k odstranění tohoto nedostatku a umožňující přesnější hodnocení hluku vyzařovaného tímto druhem vozidla byly již přijaty Evropskou hospodářskou komisí Organizace spojených národů v jejím nově změněném předpisu č. 51;vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování směrnic o odstraňování technických překážek obchodu v oblasti motorových vozidel technickému pokroku,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Příloha I směrnice 70/157/EHS, naposledy pozměněné směrnicí 81/334/EHS, se mění v souladu s přílohou této směrnice.Článek 21. Od 1. října 1984 nesmějí členské státy z důvodů týkajících se přípustné hladiny akustického tlaku a výfukového systému- odmítnout udělit EHS schválení typu nebo vydat doklad uvedený v čl. 10 odst. 1 poslední odrážce směrnice 70/156/EHS nebo udělit vnitrostátní schválení typu pro typ vozidla, ani- zakázat první uvedení do provozu vozidla,pokud hladina akustického tlaku a výfukový systém tohoto typu vozidla nebo tohoto vozidla splňují požadavky směrnice 70/157/EHS ve znění této směrnice.2. Od 1. října 1985 členské státy- nesmějí již vydat doklad uvedený v čl. 10 odst. 1 poslední odrážce směrnice 70/156/EHS pro typ motorového vozidla, jehož hladina akustického tlaku nebo výfukový systém nesplňují požadavky směrnice 70/157/EHS ve znění této směrnice, a- mohou odmítnout udělit vnitrostátní schválení typu pro typ motorového vozidla, jehož hladina akustického tlaku a výfukový systém nesplňují požadavky směrnice 70/157/EHS ve znění této směrnice.3. Od 1. října 1986 mohou členské státy zakázat první uvedení do provozu vozidla, jehož hladina akustického tlaku a výfukový systém nesplňují požadavky směrnice 70/157/EHS ve znění této směrnice.Článek 3Členské státy uvedou v účinnost předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. října 1984 a neprodleně o nich uvědomí Komisi.Článek 4Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 3. července 1984.Za KomisiKarl-Heinz Narjesčlen Komise[1] Úř. věst. L 42, 23.2.1970, s. 1[2] Úř. věst. L 375, 31.12.1980, s. 34.[3] Úř. věst. L 42, 23.2.1970, s. 16.[4] Úř. věst. L 131, 18.5.1981, s. 6.--------------------------------------------------PŘÍLOHAZměny Přílohy I Směrnice 70/157/EHSBod 5.2.2.4.3.2 se nahrazuje tímto:"5.2.2.4.3.2 Nájezdová rychlostVozidlo se přibližuje k čáře AA’ ustálenou rychlostí, a to nižší z následujících dvou rychlostí:- rychlost odpovídající otáčkám motoru rovným třem čtvrtinám otáček S, při nichž má motor jmenovitý maximální výkon,- 50 km/h.Pokud však u vozidel vybavených samočinnou převodovkou s více než dvěma pevnými převodovými stupni dochází v průběhu testu k řazení na první rychlostní stupeň, může výrobce volit jeden z následujících zkušebních postupů:- proto, aby se takovému řazení dolů předešlo, zvýší se rychlost vozidla V maximálně na 60 km/h, nebo- rychlost V se ponechá na 50 km/h a dodávka paliva se omezí na 95 % dodávky pro plný přívod. Tato podmínka se považuje za splněnou:- pokud je úhel otevření klapky akcelerátoru omezen na 90 % maximální hodnoty v případě zážehového motoru, a- pokud je posuv hřebene vstřikovacího čerpadla omezen na 90 % své dráhy v případě vznětového motoru.Je-li vozidlo vybaveno samočinnou převodovkou bez ruční předvolby, zkouší se při různých nájezdových rychlostech, jmenovitě při 30, 40 a 50 km/h, nebo při třech čtvrtinách maximální silniční rychlosti, pokud je tato hodnota nižší. Za výsledek zkoušky se považuje výsledek naměřený při rychlosti, při níž byla hladina akustického tlaku nejvyšší."Bod 5.2.2.4.3.3.1.1 se nahrazuje tímto:"5.2.2.4.3.3.1.1 Vozidla kategorií M1 a N1 vybavená ručně ovládanou převodovkou s nejvýše čtyřmi dopřednými rychlostními stupni se zkoušejí při zařazeném druhém rychlostním stupni.Vozidla těchto kategorií vybavená ručně ovládanou převodovkou s více než čtyřmi dopřednými rychlostními stupni se zkoušejí postupně se zařazeným druhým a třetím rychlostním stupněm. Uvažují se pouze celkové rychlostní stupně určené pro běžné silniční užití. Vypočte se aritmetická střední hodnota hladin akustického tlaku změřených při každé z těchto dvou podmínek.Vozidla kategorie M1, která mají více než čtyři dopředné rychlostní stupně, jsou vybavená motorem s maximálním výkonem větším než 140 kW a jejich přípustný poměr maximálního výkonu/maximální hmotnost překračuje 75 kW/t, však mohou být zkoušena pouze při zařazeném třetím rychlostním stupni za předpokladu, že rychlost, při níž záď vozidla při třetím rychlostním stupni překračuje čáru BB’, je větší než 61 km/h."Bod 5.2.2.4.3.3.2 se nahrazuje tímto:"5.2.2.4.3.3.2 Automatická převodovka s ruční předvolbouMusí se zkoušet s voličem režimů v poloze doporučené výrobcem pro normální "provoz.""--------------------------------------------------


title: Směrnice Komise 2009/83/ES ze dne 27. července 2009 , kterou se mění některé přílohy směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/48/ES, pokud jde o technická ustanovení o řízení rizik (Text s významem pro EHP )

text:
               28.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 196/14

      SMĚRNICE KOMISE 2009/83/ES
   ze dne 27. července 2009,
   kterou se mění některé přílohy směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/48/ES, pokud jde o technická ustanovení o řízení rizik
   (Text s významem pro EHP)
   KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
   s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2006/48/ES ze dne 14. června 2006 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu (1), a zejména na čl. 150 odst. 1 písm. l) uvedené směrnice,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Aby zajistily jednotné provádění a uplatňování směrnice 2006/48/ES v celé EU, zřídily Komise a Výbor evropských orgánů bankovního dohledu v roce 2006 pracovní skupinu (Skupina pro provedení směrnice o kapitálových požadavcích, Capital Requirements Directive Transposition Group – CRDTG), která byla pověřena projednáním a řešením obtíží spojených s provedením a uplatňováním uvedené směrnice. Podle skupiny pro provedení směrnice o kapitálových požadavcích je třeba určitá technická ustanovení obsažená v přílohách V, VI, VII, VIII, IX, X a XII směrnice 2006/48/ES dále upřesnit, aby bylo zajištěno jejich jednotné uplatňování. Kromě toho nejsou určitá ustanovení úměrná řádným postupům řízení rizik úvěrových institucí. Proto je vhodné tato ustanovení upravit.

               (2)

               Pro účely vytváření vnitřního trhu by měly být vyjasněny způsoby, jakými může úvěrová instituce prokázat existenci významného převodu úvěrového rizika ze své rozvahy. Je rovněž vhodné zvýšit úvěrový konverzní faktor pro likvidní facility poskytované úvěrovými institucemi pro podrozvahové nástroje.

               (3)

               Směrnice 2006/48/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.

               (4)

               Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Evropského bankovního výboru,

         PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
   Článek 1
   Směrnice 2006/48/ES se mění takto:

               1)

               V příloze V se bod 8 nahrazuje tímto:

                           „8.

                           Rizika plynoucí ze sekuritizace, v níž jsou úvěrové instituce investorem, původcem nebo sponzorem, musí být hodnocena a řešena prostřednictvím vhodných zásad a postupů. Tyto zásady a postupy zejména zajišťují, aby byla v rozhodnutích týkajících se hodnocení a řízení rizik plně zohledněna ekonomická podstata dané transakce.“

               2)

               Příloha VI část 1 se mění takto:

                           a)

                           V bodě 29 se návětí nahrazuje tímto:

                                       „29.

                                       Expozicím vůči institucím se zbytkovou splatností delší než tři měsíce, pro které je k dispozici externí rating vypracovaný určenou ratingovou agenturou, se přidělí riziková váha podle tabulky č. 4 v souladu s externími ratingy, které vypracovaly uznané ratingové agentury a které příslušné orgány přidělily k šesti stupňům na stupnici externího ratingu.“

                           b)

                           V bodě 31 se návětí nahrazuje tímto:

                                       „31.

                                       Expozicím vůči instituci se zbytkovou splatností maximálně tři měsíce, pro které je k dispozici externí rating vypracovaný určenou ratingovou agenturou, se přidělí riziková váha podle tabulky č. 5 v souladu s externími ratingy, které vypracovaly uznané ratingové agentury a které příslušné orgány přidělily k šesti stupňům na stupnici externího ratingu:“

                           c)

                           Bod 14 se nahrazuje tímto:

                           d)

                           V bodě 73 se návětí nahrazuje tímto:

                                       „73.

                                       Expozicím vůči institucím, na které se použijí body 29 až 32, a expozicím vůči podnikům, pro které je k dispozici krátkodobý rating vypracovaný určenou ratingovou agenturou, se přidělí riziková váha podle tabulky č. 7 v souladu s externími ratingy vypracovanými uznanými ratingovými agenturami, které příslušné orgány přiřadily k šesti stupňům na stupnici externího ratingu:“

                           e)

                           Doplňuje se bod 90, který zní:

                                       „90.

                                       Hodnota expozice u pronájmů odpovídá diskontovaným minimálním leasingovým platbám, které produkují. Minimální leasingové platby jsou platby v době pronájmu, k nimž je nebo může být nájemce zavázán, a každá výhodná kupní opce (tj. opce, která se velmi pravděpodobně provede). Každá zaručená zůstatková hodnota vyhovující podmínkám přílohy VIII části 1 bodů 26, 27 a 28 ohledně uznání způsobilosti poskytovatelů zajištění a minimálním požadavkům na uznání jiných typů záruk uvedených v příloze VIII části 2 bodech 14 až 19 se také zahrne do minimálních leasingových plateb. Tyto expozice se zařadí do příslušné kategorie expozice v souladu s článkem 79. Je-li expozice zbytkovou hodnotou pronajatých nemovitostí, vypočítají se hodnoty rizikově vážené expozice následujícím způsobem: 1/t * 100 % * hodnota expozice, kde t je větší z následujících dvou hodnot: 1 nebo nejbližší počet celých zbývajících let pronájmu.“

               3)

               Příloha VII část 1 se mění takto:

                           a)

                           Bod 25 se nahrazuje tímto:

                                       „25.

                                       Hodnota rizikově vážené expozice je potenciální ztráta z akciových expozic úvěrové instituce odvozená za použití interních modelů rizikového potenciálu (value-at-risk) s tím, že je použit jednostranný interval spolehlivosti 99 % pro rozdíl mezi čtvrtletními výnosy a odpovídající úrokovou sazbou, přičemž výpočet je prováděn za delší období a percentil je vynásoben číslem 12,5. Na úrovni akciového portfolia nesmí být hodnota rizikově vážených expozic nižší než součet minimálních hodnot rizikově vážených expozic požadovaných v rámci metody PD/LGD a odpovídajících očekávaných ztrát vynásobený 12,5 a vypočítaný na základě hodnot PD uvedených v části 2 bodě 24 a příslušných hodnot LGD uvedených v části 2 bodech 25 a 26.“

                           b)

                           Bod 27 se nahrazuje tímto:

                                       „27.

                                       Hodnota rizikově vážených expozic se vypočítá podle následujícího vzorce:

                                                   Hodnota rizikově vážené expozice = 100 % * hodnota expozice,

                                                   kromě případů, kdy expozice je zbytková hodnota pronajatých nemovitostí – v tomto případě by měla být vypočítána takto:

                                                               1/t * 100 % * hodnota expozice,

                                                               kde t je větší z následujících dvou hodnot: 1 nebo nejbližší počet celých zbývajících let pronájmu.“

               4)

               Příloha VII část 2 se mění takto:

                           a)

                           Bod 13 písm. c) se nahrazuje tímto:

                                       „c)

                                       v případě expozic vzniklých v důsledku transakcí s derivátovými nástroji plně či téměř plně zajištěných kolaterálem (uvedených v příloze IV) a maržových obchodů plně či téměř plně zajištěných kolaterálem, jež jsou předmětem rámcové dohody o započtení, je M vážená průměrná zbytková splatnost těchto transakcí a obchodů, přičemž M nesmí být kratší než 10 dní. V případě repo obchodů nebo půjček či výpůjček cenných papírů nebo komodit, jež jsou předmětem rámcové dohody o započtení, je M vážená průměrná zbytková splatnost transakcí, přičemž M nesmí být kratší než 5 dnů. Při vážení splatnosti se použije hodnota podkladových nástrojů každé transakce;“

                           b)

                           V bodě 14 se návětí nahrazuje tímto:

                                       „14.

                                       Odchylně od bodu 13 písm. a), b), c), d) a e) M nesmí být kratší než jeden den v případě:“

               5)

               V příloze VII se v části 4 bod 96 nahrazuje tímto:

                           „96.

                           Požadavky v bodech 97 až 104 neplatí pro záruky poskytnuté institucemi, centrálními vládami a centrálními bankami a podniky, které splňují požadavky, jež stanoví příloha VIII část 1 bod 26 písm. g), pokud daná úvěrová instituce dostala souhlas k používání pravidel uvedených v článcích 78 až 83 pro expozice vůči takovým subjektům. V takovém případě se použijí požadavky článků 90 až 93.“

               6)

               Příloha VIII část 1 se mění takto:

                           a)

                           V bodě 9 se doplňuje nový odstavec, který zní:
                           „Není-li investování podniků kolektivního investování omezeno na nástroje, které jsou uznatelné podle bodů 7 a 8, lze uznat podíly odpovídající hodnotě uznatelných aktiv jako zajištění za předpokladu, že podnik kolektivního investování investoval do neuznatelných aktiv v maximální výši, která je mu povolena podle jeho mandátu. V případech, kdy neuznatelná aktiva mohou mít zápornou hodnotu v důsledku závazků nebo podmíněných závazků vyplývajících z vlastnictví, vypočítá úvěrová instituce celkovou hodnotu neuznatelných aktiv a sníží hodnotu uznatelných aktiv o hodnotu aktiv neuznatelných, je-li tato hodnota celkově záporná.“

                           b)

                           V bodě 11 se doplňuje nový odstavec, který zní:
                           „Není-li investování podniků kolektivního investování omezeno na nástroje, které jsou uznatelné podle bodů 7 a 8, a na položky uvedené v písmenu a) tohoto bodu, lze uznat podíly odpovídající hodnotě uznatelných aktiv jako zajištění za předpokladu, že podnik kolektivního investování investoval do neuznatelných aktiv v maximální výši, která je mu povolena podle jeho mandátu. V případech, kdy neuznatelná aktiva mohou mít zápornou hodnotu v důsledku závazků nebo podmíněných závazků vyplývajících z vlastnictví, vypočítá úvěrová instituce celkovou hodnotu neuznatelných aktiv a sníží hodnotu uznatelných aktiv o hodnotu aktiv neuznatelných, je-li tato hodnota celkově záporná.“

               7)

               Příloha VIII část 2 se mění takto:

                           a)

                           Bod 13 se nahrazuje tímto:

                                       „13.

                                       Pro uznání životních pojistek zastavených ve prospěch úvěrové instituce poskytující úvěr musí být splněny všechny následující podmínky:

                                                   a)

                                                   životní pojistka je veřejně zastavena nebo postoupena na úvěrovou instituci poskytující úvěr;

                                                   b)

                                                   společnost poskytující životní pojištění je o této zástavě nebo postoupení informována a v důsledku toho nesmí vyplácet částky splatné podle této smlouvy bez souhlasu úvěrové instituce poskytující úvěr;

                                                   c)

                                                   úvěrová instituce poskytující úvěr má právo v případě selhání dlužníka zrušit pojistku a obdržet odbytné;

                                                   d)

                                                   úvěrová instituce poskytující úvěr je informována o jakémkoli nezaplacení pojistného majitelem pojistky;

                                                   e)

                                                   zajištění úvěrového rizika se poskytuje na celou dobu půjčky do její splatnosti. Pokud to není možné, protože pojistný vztah končí již před uplynutím úvěrového vztahu, musí úvěrová instituce zajistit, aby částka, která vyplývá z pojišťovací smlouvy, sloužila úvěrové instituci jako zástava až do konce splatnosti úvěrové smlouvy;

                                                   f)

                                                   zástava nebo postoupení jsou právně účinné a vymahatelné ve všech relevantních právních řádech podle stavu platného v době uzavření úvěrové smlouvy;

                                                   g)

                                                   částka odbytného je deklarována společností poskytující životní pojištění a je neredukovatelná;

                                                   h)

                                                   částka odbytného má být vyplacena včas na požádání;

                                                   i)

                                                   o částku odbytného nelze požádat bez souhlasu úvěrové instituce;

                                                   j)

                                                   společnost poskytující životní pojištění spadá do oblasti působnosti směrnice 2002/83/ES a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/17/ES (2) nebo podléhá dohledu příslušného orgánu třetí země, který uplatňuje režimy dohledu a regulace přinejmenším rovnocenné režimům uplatňovaným ve Společenství.

                           b)

                           V bodě 16 se návětí nahrazuje tímto:

                                       „16.

                                       V případě, že je expozice zajištěna zárukou, která je kryta protizárukou centrální vlády nebo centrální banky, regionální vlády nebo místního orgánu, subjektu veřejného sektoru, pokud se s pohledávkami vůči němu zachází podle článků 78 až 83 jako s pohledávkami vůči centrální vládě, v jejíž jurisdikci jsou subjekty zřízeny, mezinárodní rozvojové banky nebo mezinárodní organizace, kterým je přidělena riziková váha 0 % podle článků 78 až 83, nebo subjektu veřejného sektoru, pokud se s pohledávkami vůči němu zachází jako s pohledávkami vůči úvěrovým institucím podle článku 78 až 83, lze s expozicí zacházet jako s expozicí zajištěnou zárukou, kterou vystavil daný subjekt, jsou-li splněny následující podmínky:“

               8)

               Příloha VIII část 3 se mění takto:

                           a)

                           Bod 24 se nahrazuje tímto:

                                       „24.

                                       Jednoduchou metodu finančního kolaterálu lze použít pouze v případech, kdy se hodnota rizikově vážené expozice počítá podle článků 78 až 83. Úvěrová instituce nemůže použít zároveň jednoduchou metodu finančního kolaterálu i komplexní metodu finančního kolaterálu, pokud tak nečiní pro účely čl. 85 odst. 1 a čl. 89 odst. 1. Úvěrové instituce prokáží příslušným orgánům, že toto výjimečné použití obou metod není prováděno selektivně za účelem snížení minimálních kapitálových požadavků a nevede k regulační arbitráži.“

                           b)

                           Bod 26 se nahrazuje tímto:

                                       „26.

                                       Riziková váha, která by byla přidělena v souladu s články 78 až 83, kdyby měl věřitel přímou expozici vůči nástroji použitému jako kolaterál, se přidělí těm částem hodnot expozice, které jsou zajištěny tržní hodnotou uznatelného kolaterálu. Pro tento účel se hodnotou expozice podrozvahové položky uvedené v příloze II rozumí 100 % její hodnoty a nikoli hodnota expozice uvedená v čl. 78 odst. 1. Riziková váha zajištěné části musí být přinejmenším 20 %, není-li v bodech 27 až 29 uvedeno jinak. Zbývající části hodnoty expozice se přidělí riziková váha, která by byla přidělena nezajištěné expozici vůči dané protistraně podle článků 78 až 83.“

                           c)

                           V bodě 33 se definice proměnné „E“ nahrazuje tímto:
                           „E je hodnota expozice tak, jak by byla určena podle článků 78 až 83 nebo článků 84 až 89, kdyby expozice nebyla zajištěna. Pro úvěrové instituce počítající hodnoty rizikově vážené expozice podle článků 78 až 83 musí za tímto účelem hodnota expozice u podrozvahové položky uvedené v příloze II namísto hodnoty expozice uvedené v čl. 78 odst. 1 tvořit 100 % její hodnoty a pro úvěrové instituce počítající hodnoty rizikově vážené expozice podle článků 84 až 89 musí být hodnota expozice u položek uvedených v příloze VII části 3 bodech 9 až 11 vypočítána za použití konverzního faktoru 100 % namísto konverzních faktorů či procent uvedených v daných bodech.“

                           d)

                           V bodě 69 se doplňuje se nová věta, která zní:
                           „Pro tento účel musí být hodnota expozice položek uvedených v příloze VII části 3 bodech 9, 10 a 11 vypočítána za použití konverzního faktoru nebo procenta ve výši 100 % namísto konverzních faktorů či procent uvedených v daných bodech.“

                           e)

                           Bod 75 se nahrazuje tímto:

                                       „75.

                                       Pokud příslušný orgán členského státu využije diskreci podle bodu 73, mohou příslušné orgány jiného členského státu svým úvěrovým institucím povolit, aby přidělily rizikové váhy povolené podle zacházení stanoveného v bodě 73 pro expozice zajištěné obytnou nemovitostí nebo obchodní nemovitostí nacházející se na území prvně jmenovaného členského státu za stejných podmínek, jaké platí v prvně jmenovaném členském státě.“

                           f)

                           Bod 80 se nahrazuje tímto:

                                       „80.

                                       Pokud jsou splněny podmínky uvedené v části 2 bodě 13, část expozice zajištěná současnou hodnotou odbytného při zajištění úvěrového rizika ve smyslu části 1 bodu 24 se stanoví jedním z následujících postupů:

                                                   a)

                                                   v případě, že expozice spadá do působnosti článků 78 až 83, použijí se rizikové váhy stanovené v bodě 80a;

                                                   b)

                                                   v případě, že expozice spadá do působnosti článků 84 až 89, ale nepoužijí se na ni vlastní odhady LGD úvěrové instituce, přiřadí se expozici LGD ve výši 40 %.

                                             V případě nesouladu měn se současná hodnota odbytného snižuje podle bodu 84, přičemž hodnota úvěrového zajištění je současnou hodnotou odbytného z dané životní pojistky.“

                           g)

                           Za článek 80 se vkládá nový článek 80a, který zní:

                                       „80a.

                                       Pro účely bodu 80 písm. a) se přidělují následující rizikové váhy na základě rizikové váhy přidělené přednostní nezajištěné expozici vůči společnosti poskytující životní pojištění:

                                                   a)

                                                   riziková váha ve výši 20 % v případě, že přednostní nezajištěné expozici vůči společnosti poskytující životní pojištění je přidělena riziková váha ve výši 20 %;

                                                   b)

                                                   riziková váha ve výši 35 % v případě, že přednostní nezajištěné expozici vůči společnosti poskytující životní pojištění je přidělena riziková váha ve výši 50 %;

                                                   c)

                                                   riziková váha ve výši 70 % v případě, že přednostní nezajištěné expozici vůči společnosti poskytující životní pojištění je přidělena riziková váha ve výši 100 %;

                                                   d)

                                                   riziková váha ve výši 150 % v případě, že přednostní nezajištěné expozici vůči společnosti poskytující životní pojištění je přidělena riziková váha ve výši 150 %.“

                           h)

                           Bod 87 se nahrazuje tímto:

                                       „87.

                                       Pro účely článku 80 je g riziková váha, která má být přidělena expozici, jejíž hodnota expozice (E) je plně zajištěna třetí stranou (GA), kde:

                                                   E je hodnota expozice podle článku 78; pro tento účel se hodnotou expozice podrozvahové položky uvedené v příloze II rozumí 100 % její hodnoty a nikoli hodnota expozice uvedená v čl. 78 odst. 1;

                                                   g je riziková váha expozic vůči poskytovateli zajištění, jak je uvedeno v článcích 78 až 83, a

                                                   GA je hodnota G* vypočítaná podle bodu 84 a dále upravená o nesoulad splatností, jak je uvedeno v části 4.“

                           i)

                           V bodě 88 se definice proměnné „E“ nahrazuje tímto:
                           „E je hodnota expozice podle článku 78. Pro tento účel se hodnotou expozice podrozvahové položky uvedené v příloze II rozumí 100 % její hodnoty a nikoli hodnota expozice uvedená v čl. 78 odst. 1;“

                           j)

                           Body 90, 91 a 92 se nahrazují tímto:

                                       „90.

                                       V případě zajištěné části hodnoty expozice (E) (stanovené na základě upravené hodnoty zajištění úvěrového rizika GA) může být PD pro účely přílohy VII části 2 rovno hodnotě PD poskytovatele zajištění, nebo hodnotě mezi PD dlužníka a PD ručitele, pokud se úplná substituce nezdá být oprávněná. V případě podřízených expozic a nepodřízeného zajištění třetí stranou lze pro účely přílohy VII části 2 použít LGD odhadnuté pro přednostní expozice.“

                                       „91.

                                       V případě nezajištěné části hodnoty expozice (E) se jako PD použije PD dlužníka a jako LGD se použije LGD podkladové expozice.“

                                       „92.

                                       GA je hodnota G* vypočtená podle bodu 84 a dále upravená o nesoulad splatností, jak je uvedeno v části 4. E je hodnota expozice podle přílohy VII části 3. Pro tento účel musí být hodnota expozice položek uvedených v příloze VII části 3 bodech 9 až 11 vypočítána za použití konverzního faktoru nebo procenta ve výši 100 % namísto konverzních faktorů či procent uvedených v daných bodech.“

               9)

               Příloha IX část 2 se mění takto:

                           a)

                           Bod 1 se mění takto:

                                       i)

                                       Návětí se nahrazuje tímto:

                                                   „1.

                                                   Úvěrová instituce, která je původcem tradiční sekuritizace, může sekuritizované expozice vyjmout z výpočtu hodnot rizikově vážené expozice a hodnot očekávaných ztrát, je-li splněna kterákoli z následujících podmínek:

                                                               a)

                                                               má se za to, že významné úvěrové riziko spojené se sekuritizovanými expozicemi bylo převedeno na třetí strany;

                                                               b)

                                                               úvěrová instituce, která je původcem sekuritizace, uplatní rizikovou váhu 1 250 % na všechny sekuritizační pozice, které v dané sekuritizaci drží, nebo tyto sekuritizační pozice odečte od kapitálu podle čl. 57 písm. r).“

                                       ii)

                                       Za návětí se vkládají body 1a až 1d, které znějí:

                                                   „1a.

                                                   Nerozhodne-li v konkrétním případě příslušný orgán, že případné snížení hodnoty rizikově vážených expozic, jehož by úvěrová instituce, která je původcem, danou sekuritizací dosáhla, není odůvodněno souměřitelným převodem úvěrového rizika na třetí strany, má se za to, že k významnému převodu úvěrového rizika došlo v následujících případech:

                                                               a)

                                                               hodnoty rizikově vážené expozice mezaninových sekuritizačních pozic držených úvěrovou institucí, která je původcem, v dané sekuritizaci nepřekračují 50 % rizikově vážených expozic všech mezaninových sekuritizačních pozic existujících v dané sekuritizaci;

                                                               b)

                                                               v dané sekuritizaci neexistují žádné mezaninové sekuritizační pozice a původce může prokázat, že hodnota expozice sekuritizačních pozic, na kterou by se použil odpočet od kapitálu nebo riziková váha 1 250 %, výraznou měrou překračuje odůvodněný odhad očekávané ztráty ze sekuritizovaných expozic, úvěrová instituce, která je původcem, nedrží více než 20 % hodnot expozice sekuritizačních pozic, na které by se použil odpočet od kapitálu nebo riziková váha 1 250 %.

                                                   1b.

                                                   Pro účely bodu 1a se mezaninovými sekuritizačními pozicemi rozumí sekuritizační pozice, pro které se použije riziková váha nižší než 1 250 % a které jsou podřízenější než pozice nejvyšší úrovně v dané sekuritizaci a podřízenější než kterákoli sekuritizační pozice v dané sekuritizaci, která je podle přiřazena:

                                                               a)

                                                               stupni úvěrové kvality 1 v případě sekuritizační pozice, na kterou se použijí body 6 až 36 části 4; nebo

                                                               b)

                                                               stupni úvěrové kvality 1 či 2 v případě sekuritizační pozice, na kterou se použijí body 37 až 76 části 4.

                                                   1c.

                                                   Alternativně k bodům 1a a 1b lze mít za to, že k významnému převodu úvěrového rizika došlo, je-li příslušný orgán přesvědčen, že úvěrová instituce má zavedeny zásady a metody, které zajišťují, aby bylo případné snížení kapitálových požadavků, kterého původce sekuritizací dosáhne, odůvodněno souměřitelným převodem úvěrového rizika na třetí strany. Příslušné orgány jsou přesvědčeny pouze v případě, že úvěrová instituce, která je původcem, je schopna prokázat, že takový převod úvěrového rizika na třetí strany je uznán i pro účely vnitřního řízení rizik dané úvěrové instituce a jejího rozdělování vnitřně stanoveného kapitálu.

                                                   1d.

                                                   Kromě bodů 1 až 1c musí být splněny všechny následující podmínky:“

                           b)

                           Bod 2 se mění takto:

                                       i)

                                       Návětí se nahrazuje tímto:

                                                   „2.

                                                   Úvěrová instituce, která je původcem syntetické sekuritizace, může vypočítat hodnoty rizikově vážené expozice, případně hodnoty očekávaných ztrát pro sekuritizované expozice v souladu s body 3 a 4, je-li splněna kterákoli z následujících podmínek:

                                                               a)

                                                               má se za to, že významné úvěrové riziko bylo převedeno na třetí strany prostřednictvím majetkového zajištění úvěrového rizika nebo zajištění úvěrového rizika třetí stranou;

                                                               b)

                                                               úvěrová instituce, která je původcem sekuritizace, uplatní rizikovou váhu 1 250 % na všechny sekuritizační pozice, které v dané sekuritizaci drží, nebo tyto sekuritizační pozice odečte od kapitálu podle čl. 57 písm. r).“

                                       ii)

                                       Za návětí se vkládají body 2a až 2d, které zní:

                                                   „2a.

                                                   Nerozhodne-li v jednotlivém případě příslušný orgán, že případné snížení hodnoty rizikově vážených expozic, jehož by úvěrová instituce, která je původcem, danou sekuritizací dosáhla, není odůvodněno souměřitelným převodem úvěrového rizika na třetí strany, má se za to, že k významnému převodu úvěrového rizika došlo, je-li splněna kterákoli z následujících podmínek:

                                                               a)

                                                               hodnoty rizikově vážené expozice mezaninových sekuritizačních pozic držených úvěrovou institucí, která je původcem, v dané sekuritizaci nepřekračují 50 % rizikově vážených expozic všech mezaninových sekuritizačních pozic existujících v dané sekuritizaci;

                                                               b)

                                                               v dané sekuritizaci neexistují žádné mezaninové sekuritizační pozice a původce může prokázat, že hodnota expozice sekuritizačních pozic, na kterou by se použil odpočet od kapitálu nebo riziková váha 1 250 %, výraznou měrou překračuje odůvodněný odhad očekávané ztráty ze sekuritizovaných expozic, úvěrová instituce, která je původcem, nedrží více než 20 % hodnot expozice sekuritizačních pozic, na které by se použil odpočet od kapitálu nebo riziková váha 1 250 %.

                                                   2b.

                                                   Pro účely bodu 2a se mezaninovými sekuritizačními pozicemi rozumí sekuritizační pozice, pro které se použije riziková váha nižší než 1 250 % a které jsou podřízenější než pozice nejvyšší úrovně v dané sekuritizaci a podřízenější než kterákoli sekuritizační pozice v dané sekuritizaci, která je podle části 3 přiřazena:

                                                               a)

                                                               stupni úvěrové kvality 1 v případě sekuritizační pozice, na kterou se použijí body 6 až 36 části 4, nebo

                                                               b)

                                                               stupni úvěrové kvality 1 či 2 v případě sekuritizační pozice, na kterou se použijí body 37 až 76 části 4.

                                                   2c.

                                                   Alternativně k bodům 2a a 2b lze mít za to, že k významnému převodu úvěrového rizika došlo, je-li příslušný orgán přesvědčen, že úvěrová instituce má zavedeny zásady a metody, které zajišťují, aby bylo případné snížení kapitálových požadavků, kterého původce sekuritizací dosáhne, odůvodněno souměřitelným převodem úvěrového rizika na třetí strany. Příslušné orgány jsou přesvědčeny pouze v případě, že úvěrová instituce, která je původcem, je schopna prokázat, že takový převod úvěrového rizika na třetí strany je uznán i pro účely vnitřního řízení rizik dané úvěrové instituce a jejího rozdělování vnitřně stanoveného kapitálu.

                                                   2d.

                                                   Kromě toho musí převod splňovat následující podmínky:“

               10)

               Příloha IX část 4 se mění takto:

                           a)

                           V bodě 13 se návětí nahrazuje tímto:
                           „Jsou-li splněny následující podmínky, lze na jmenovitou částku likviditní facility použít konverzní faktor 50 % ke stanovení její hodnoty expozice:“

                           b)

                           Body 2.4.2 a 14 se zrušují.

                           c)

                           Bod 48 se zrušuje.

                           d)

                           Body 3.5.1 a 56 se zrušují.

               11)

               V příloze X se v části 2 bod 1 nahrazuje tímto:

                           „1.

                           Kapitálový požadavek k operačnímu riziku se vypočítá jako tříletý průměr ročních součtů kapitálových požadavků pro linie podnikání uvedené v tabulce č. 2. V kterémkoli daném roce lze záporné kapitálové požadavky (vycházející ze záporného hrubého příjmu) kterékoli linie podnikání započíst proti kladným kapitálovým požadavkům v ostatních liniích podnikání bez omezení. Pokud jsou však souhrnné kapitálové požadavky všech linií podnikání v daném roce záporné, potom se jako průměr pro daný rok použije nula.“

               12)

               Příloha X část 3 se mění takto:

                           a)

                           Bod 14 se nahrazuje tímto:

                                       „14.

                                       Úvěrové instituce musí být schopny přiřadit interní data o minulých ztrátách k liniím podnikání definovaným v části 2 a k druhům událostí definovaným v části 5 a na požádání poskytnout tato data příslušným orgánům. Ztráty, které postihují celou instituci, lze v důsledku výjimečných okolností přiřadit „podnikovým položkám“ další linie podnikání. Kritéria pro přiřazování ztrát k uvedeným liniím podnikání a druhům událostí musí být objektivní a zdokumentovaná. Ztráty z operačního rizika, které se vztahují k úvěrovému riziku a byly v minulosti zahrnuty do interních databází pro účely úvěrového rizika, musí být zaznamenány v databázích pro účely operačního rizika a určovány odděleně. Pokud se s těmito ztrátami pro účely výpočtu minimálních kapitálových požadavků zachází jako s úvěrovým rizikem, nepodléhají kapitálovému požadavku k operačnímu riziku. Ztráty z operačního rizika, které se vztahují k tržním rizikům, jsou zahrnovány do rámce kapitálového požadavku k operačnímu riziku.“

                           b)

                           Bod 29 se nahrazuje tímto:

                                       „29.

                                       Snížení kapitálového požadavku plynoucí ze zohlednění pojištění a jiných mechanismů převodu rizik nesmí přesáhnout 20 % výše kapitálového požadavku pro operační riziko před zohledněním technik snižování rizika.“

               13)

               V příloze XII části 2 bodu 10 se doplňují body d) a e), které zní:

                           „d)

                           nejvyšší, nejnižší a střední denní hodnoty rizikového potenciálu za vykazované období a hodnotu rizikového potenciálu ke konci období;

                           e)

                           porovnání denních závěrečných hodnot rizikového potenciálu a jednodenních změn hodnoty portfolia do konce následujícího pracovního dne spolu s analýzou případných významných převýšení ve vykazovaném období.“

               14)

               V příloze XII se v části 3 bod 3 nahrazuje tímto:

                           „3.

                           Úvěrové instituce, které pro výpočet kapitálových požadavků k operačnímu riziku používají přístup uvedený v článku 105, musí zveřejnit popis používání pojištění a jiných mechanismů převodu rizik pro účely snižování uvedeného rizika.“

         Článek 2
   1.   Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. října 2010. Neprodleně sdělí Komisi jejich znění a srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
   Budou tyto předpisy používat od 31. prosince 2010.
   Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
   2.   Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
   Článek 3
   Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
   Článek 4
   Tato směrnice je určena členským státům.

      V Bruselu dne 27. července 2009.

            Za Komisi

         Charlie McCREEVY

            člen Komise

      (1)  Úř. věst. L 177, 30.6.2006, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 110, 20.4.2001, s. 28.“