title: Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/802 ze dne 11. května 2016 o snižování obsahu síry v některých kapalných palivech

text:
               21.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 132/58

         SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) 2016/802
   ze dne 11. května 2016
   o snižování obsahu síry v některých kapalných palivech
   (kodifikované znění)
   EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 192 odst. 1 této smlouvy,
   s ohledem na návrh Evropské komise,
   po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
   s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
   po konzultaci s Výborem regionů,
   v souladu s řádným legislativním postupem (2),
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Směrnice Rady 1999/32/ES (3) byla několikrát podstatně změněna (4). Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti by měla být tato směrnice kodifikována.

               (2)

               Jedním z cílů politiky Unie v oblasti životního prostředí, jak je stanovena v akčních programech pro životní prostředí, a zejména v šestém akčním programu pro životní prostředí přijatém rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 1600/2002/ES (5) a v sedmém akčním programu pro životní prostředí přijatém rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 1386/2013/EU (6), je dosáhnout takové úrovně kvality ovzduší, která nevede k významným nepříznivým dopadům a rizikům pro lidské zdraví a životní prostředí.

               (3)

               Čl. 191 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) stanoví, že politika Unie v oblasti životního prostředí je zaměřena na vysokou úroveň ochrany, přičemž přihlíží k rozdílné situaci v jednotlivých regionech Unie.

               (4)

               Tato směrnice stanoví maximální přípustný obsah síry v těžkém topném oleji, plynovém oleji, lodním plynovém oleji a lodní motorové naftě používaných v Unii.

               (5)

               Emise z námořní dopravy pocházející ze spalování lodních paliv s vysokým obsahem síry přispívají ke znečišťování ovzduší oxidem siřičitým a emisemi částic, které poškozují lidské zdraví a životní prostředí a přispívají ke vzniku kyselých srážek. Bez opatření stanovených v této směrnici by mohl být objem emisí z lodní dopravy brzy vyšší než množství emisí z pozemních zdrojů znečištění.

               (6)

               Acidifikace a atmosférický oxid siřičitý poškozují citlivé ekosystémy, omezují biologickou rozmanitost, hodnotu životních podmínek a škodlivě ovlivňují produkci plodin a růst lesů. Kyselý déšť může ve městech způsobovat významné škody na budovách a architektonickém dědictví. Znečištění oxidem siřičitým může také mít významný účinek na lidské zdraví, zvláště u skupin populace trpících respiračními chorobami.

               (7)

               Acidifikace je jev, který překračuje hranice, a vyžaduje řešení jak na úrovni Unie, tak i na vnitrostátní nebo místní úrovni.

               (8)

               Emise oxidu siřičitého přispívají k tvorbě částic v ovzduší.

               (9)

               Znečištění ovzduší, které způsobují lodě v kotvištích, představuje pro mnohá přístavní města v souvislosti s jejich snahou o dodržení Unií stanovených mezních hodnot kvality ovzduší závažný problém.

               (10)

               Členské státy by měly vyzývat k využívání pobřežní elektřiny, jelikož v současnosti lodím obvykle elektřinu zajišťují pomocné motory.

               (11)

               Unie a jednotlivé členské státy jsou smluvními stranami Úmluvy EHK OSN ze dne 13. listopadu 1979 o dálkovém znečišťování ovzduší přesahujícím hranice států. Druhý protokol EHK OSN o dálkovém znečišťování emisemi oxidu siřičitého stanoví, že smluvní strany by měly omezit emise oxidu siřičitého o 30 % nebo více, jak je stanoveno v prvním protokolu, a druhý protokol je založený na předpokladu, že bude pokračovat překračování kritických zatížení a limitů v některých citlivých oblastech. Ještě budou vyžadována další opatření ke snížení emisí oxidu siřičitého. Smluvní strany by proto měly uskutečnit další významné snížení emisí oxidu siřičitého.

               (12)

               Síra přítomná v malých množstvích v ropě a uhlí se po desetiletí pokládá za převládající zdroj emisí oxidu siřičitého, které jsou jednou z hlavních příčin „kyselého deště“ a jednou ze závažných příčin znečištění ovzduší v mnohých městských a průmyslových oblastech.

               (13)

               Studie prokázaly, že prospěch ze snižování emisí síry dosahovaný snížením obsahu síry v palivech bude často podstatně větší než průmyslem odhadované náklady uváděné v této směrnici. Existují úspěšně ověřené technologie pro snižování obsahu síry v kapalných palivech.

               (14)

               Tato směrnice, v souladu s článkem 193 Smlouvy o fungování EU, nebrání žádnému členskému státu v udržování nebo přijímání přísnějších ochranných opatření v zájmu podpory rychlého zavedení mezních hodnot pro maximální obsah síry v lodních palivech, např. prostřednictvím využívání metod pro snížení emisí mimo kontrolní oblasti emisí SOx. Taková opatření musí být slučitelná se Smlouvami a být oznámena Komisi.

               (15)

               Členské státy mají před zavedením nových přísnějších ochranných opatření sdělit Komisi návrh opatření v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/1535 (7).

               (16)

               Smlouva o fungování EU vyžaduje, aby se přihlédlo ke zvláštnímu charakteru nejvzdálenějších regionů Unie, totiž francouzských zámořských departementů, Azor, Madeiry a Kanárských ostrovů.

               (17)

               S ohledem na mezní hodnoty obsahu síry v těžkých topných olejích je prozíravé žádat o odchylky pro členské státy a regiony, kde to environmentální podmínky dovolují.

               (18)

               S ohledem na mezní hodnoty obsahu síry v těžkém topném oleji je také prozíravé žádat odchylky pro jejich používání ve spalovacích zařízeních, která dodržují mezní hodnoty emisí stanovené směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/80/ES (8) nebo přílohou V směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/75/EU (9).

               (19)

               Pro rafinérská spalovací zařízení vyňatá z oblasti působnosti čl. 3 odst. 2 písm. d) nebo čl. 3 odst. 3 písm. c) této směrnice by emise oxidu siřičitého vypočtené jako průměr pro tato zařízení neměly překročit mezní hodnoty stanovené směrnicí 2001/80/ES nebo přílohou V směrnice 2010/75/EU nebo kteroukoliv budoucí změnou těchto směrnic. Členské státy by při uplatňování této směrnice měly mít na paměti, že nahrazení paliv jinými, než těmi, která jsou uvedena v článku 2, by nemělo způsobit přírůstek emisí škodlivin způsobujících acidifikaci.

               (20)

               V roce 2008 Mezinárodní námořní organizace (IMO) přijala usnesení o změně přílohy VI protokolu z roku 1997 k Mezinárodní úmluvě o zabránění znečištění z lodí z roku 1973, ve znění protokolu z roku 1978 (dále jen „úmluva MARPOL“), který obsahuje pravidla pro prevenci znečištění ovzduší z lodí. Revidovaná příloha VI úmluvy MARPOL vstoupila v platnost dne 1. července 2010.

               (21)

               Revidovaná příloha VI úmluvy MARPOL přináší mimo jiné přísnější mezní hodnoty pro obsah síry v lodních palivech v kontrolních oblastech emisí SOx (1,00 % od 1. července 2010 a 0,10 % od 1. ledna 2015) a také v mořských oblastech mimo kontrolní oblasti emisí SOx (3,50 % od 1. ledna 2012 a v zásadě 0,50 % od 1. ledna 2020). Většina členských států je v souladu se svými mezinárodními závazky povinna vyžadovat, aby lodě od 1. července 2010 používaly v kontrolních oblastech emisí SOx paliva s maximálním obsahem síry 1,00 %. Pro zajištění souladu s mezinárodním právem a také pro zabezpečení řádného vynucování nových celosvětově zavedených norem pro obsah síry v Unii by ustanovení této směrnice měla být v souladu s revidovanou přílohou VI úmluvy MARPOL. Pro zajištění minimální kvality paliva používaného v lodích k dosažení souladu buď na základě paliva, nebo na základě technologie, by lodní palivo s obsahem síry, který překračuje obecnou normu 3,50 % hmotnostních, nemělo být povoleno k použití v Unii, s výjimkou paliv dodávaných do lodí, které používají metody snižování emisí s uzavřenými systémy.

               (22)

               Změny přílohy VI úmluvy MARPOL týkající se kontrolních oblastí emisí SOx lze provést na základě postupů IMO. V případě, že budou zavedeny další změny, včetně výjimek, v souvislosti s uplatňováním mezních hodnot stanovených pro kontrolní oblasti emisí SOx v příloze VI úmluvy MARPOL, by měla Komise tyto změny zvážit a případně v souladu se Smlouvou o fungování EU bezodkladně předložit nezbytný návrh s cílem uvést tuto směrnici do naprostého souladu s pravidly IMO týkajícími se kontrolních oblastí emisí SOx.

               (23)

               Zavedení jakékoli nové kontrolní oblasti emisí by mělo proběhnout postupem IMO na základě přílohy VI úmluvy MARPOL a mělo by se opírat o dostatečné důvody na environmentálním a ekonomickém základě a podpořené vědeckými údaji.

               (24)

               Členské státy by se měly v souladu s pravidlem 18 revidované přílohy VI úmluvy MARPOL pokusit zajistit dostupnost lodních paliv odpovídajících této směrnici.

               (25)

               S ohledem na globální rozměr environmentální politiky a problematiky emisí z lodní dopravy by se měly stanovit přísné emisní normy na celosvětové úrovni.

               (26)

               Unie se bude v IMO i nadále zasazovat o účinnější ochranu oblastí citlivých k emisím SOx a o snížení obvyklých mezních hodnot pro lodní topný olej.

               (27)

               Osobní lodě jsou provozovány většinou v přístavech nebo v blízkosti pobřežních oblastí a jejich dopady na lidské zdraví a životní prostředí jsou významné. V zájmu zvýšení kvality ovzduší v okolí přístavů a pobřeží jsou tyto lodě povinny používat lodní palivo s maximálním obsahem síry 1,50 % do doby, než budou platit přísnější normy pro obsah síry pro všechny lodě v teritoriálních mořích, výlučných ekonomických zónách a kontrolních zónách znečištění členských států.

               (28)

               Za účelem usnadnění přechodu na nové technologie motorů, které by umožňovaly další výrazné snížení emisí v odvětví námořní dopravy, by se Komise měla dále zabývat tím, jak umožnit a podpořit používání lodních motorů na plynový pohon.

               (29)

               Za účelem dosažení cílů této směrnice je nezbytné řádné vynucování povinností, pokud jde o obsah síry v lodních palivech. Zkušenosti z provádění směrnice 1999/32/ES ukázaly, že je potřebný silnější režim sledování a vynucování předpisů, aby bylo zajištěno řádné provádění této směrnice. Za tímto účelem je nezbytné, aby členské státy zajistily dostatečně časté a přesné odběry vzorků lodního paliva uváděného na trh nebo používaného na palubách lodí, jakož i pravidelné kontroly lodních deníků a dodacích listů zásobníků. Je rovněž nutné, aby členské státy zavedly systém účinných, přiměřených a odrazujících sankcí za nedodržování ustanovení této směrnice. Pro zajištění větší transparentnosti informací je rovněž vhodné zajistit, aby seznam místních dodavatelů lodního paliva byl veřejně přístupný.

               (30)

               Dodržování nízkých mezních hodnot obsahu síry v lodních palivech, a to zejména v kontrolních oblastech emisí SOx, může vést k výraznému zvýšení cen těchto paliv, přinejmenším v krátkodobém horizontu, a může mít negativní dopad na konkurenceschopnost pobřežní plavby ve srovnání s jinými druhy dopravy, jakož i na konkurenceschopnost průmyslu v zemích sousedících s kontrolními oblastmi emisí SOx. Pro snížení nákladů na zajištění souladu pro dotčená odvětví jsou nezbytná vhodná řešení, například umožnění alternativních způsobů zajištění souladu, jež budou nákladově efektivnější než zajištění souladu na základě paliva, a v potřebných případech poskytnutí podpory. Komise by měla mimo jiné na základě zpráv členských států podrobně sledovat dopady, jež bude mít dodržování nových norem pro kvalitu paliv na odvětví námořní dopravy, zvláště pokud jde o možný odklon od námořní dopravy ve prospěch dopravy pozemní, a případně by měla navrhnout vhodná opatření pro potlačení tohoto trendu.

               (31)

               Odklon od námořní dopravy ve prospěch dopravy pozemní je třeba omezit, neboť rostoucí podíl zboží přepravovaného silniční dopravou by znemožňoval dosažení cílů, které si Unie stanovila v oblasti změny klimatu, a vedl by k větším dopravním zácpám.

               (32)

               Náklady spojené s novými požadavky na snížení emisí oxidu siřičitého by mohly vést k odklonu od námořní dopravy ve prospěch dopravy pozemní a negativně ovlivnit konkurenceschopnost průmyslových odvětví. Komise by měla plně využívat nástroje, jako jsou např. Marco Polo a transevropské dopravní sítě, k poskytování cílené pomoci v zájmu minimalizace rizika odklonu k jinému druhu dopravy. Členské státy mohou považovat za nutné podpořit v souladu s platnými pravidly pro státní podporu ty subjekty, kterých se tato směrnice bude týkat.

               (33)

               V souladu se stávajícími pokyny k poskytování státní podpory na ochranu životního prostředí a aniž by byly dotčeny jejich budoucí změny, mohou členské státy poskytovat subjektům, na něž se vztahuje tato směrnice, státní podporu, a to včetně podpory na zakoupení dodatečného vybavení stávajících plavidel, pokud jsou taková opatření podpory považována za slučitelná s vnitřním trhem v souladu s články 107 a 108 Smlouvy o fungování EU, zejména s ohledem na platné pokyny k poskytování státní podpory na ochranu životního prostředí. Komise může v této souvislosti zohlednit, že používání některých metod na snižování emisí překračuje požadavky této směrnice tím, že snižuje nejen emise oxidu siřičitého, ale i emise jiné.

               (34)

               Měl by být usnadněn přístup k metodám snižování emisí. Tyto metody mohou zajistit snížení emisí přinejmenším rovnocenné, nebo dokonce větší, než jakého lze dosáhnout použitím paliva s nízkým obsahem síry, za předpokladu, že nemají žádné významné negativní dopady na životní prostředí, jako jsou mořské ekosystémy, a že při jejich vývoji jsou dodrženy náležité schvalovací a kontrolní mechanismy. V Unii by měly být přijaty již známé alternativní metody, například použití palubních systémů čištění spalin, směsi paliva a zkapalněného zemního plynu nebo používání biopaliv. Je důležité podporovat testování a vývoj nových metod snižování emisí, mj. s cílem omezit odklon od námořní dopravy ve prospěch dopravy pozemní.

               (35)

               Metody snižování emisí mají velký potenciál. Komise by proto měla podporovat testování a rozvoj těchto technologií mj. tím, že zváží vytvoření programu, který bude stejně jako podobné programy, např. program Clean Sky, jejím společným projektem s průmyslovými subjekty, které se budou také podílet na jeho financování.

               (36)

               Komise by měla ve spolupráci s členskými státy a zainteresovanými stranami dále rozvíjet opatření uvedená v pracovním dokumentu útvarů Komise ze dne 16. září 2011 nazvaném „Snížení emisí znečišťujících látek z námořní dopravy a soubor nástrojů pro udržitelnou vodní dopravu“.

               (37)

               V případě přerušení dodávky ropy, ropných produktů nebo jiných uhlovodíků může Komise povolit členskému státu používat na svém území vyšší mezní hodnotu.

               (38)

               Členské státy by měly zavést vhodný mechanismus sledování souladu s požadavky této směrnice. Zprávy o obsahu síry v kapalných palivech mají být předkládány Komisi.

               (39)

               Aby byl zajištěn harmonizovaný způsob podávání zpráv, měla by tato směrnice obsahovat podrobné pokyny, pokud jde o obsah a formát zprávy.

               (40)

               Komisi by měla být svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU, pokud jde o změnu rovnocenných emisních hodnot a kritérií pro používání metod snižování emisí stanovených v přílohách I a II této směrnice za účelem jejich přizpůsobení vědeckému a technickému pokroku při současném zachování přísného souladu s příslušnými nástroji IMO, a pokud jde o změnu čl. 2 písm. a) až e) a p), čl. 13 odst. 2 písm. b) bodu i) a čl. 13 odst. 3 této směrnice, za účelem přizpůsobení těchto ustanovení vědeckému a technickému pokroku. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.

               (41)

               V zájmu zajištění jednotných podmínek provádění této směrnice by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (10).

               (42)

               Je vhodné, aby Výbor pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí (COSS), zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2099/2002 (11), byl Komisi nápomocen při schvalování metod snižování emisí, na něž se nevztahuje směrnice Rady 96/98/ES (12).

               (43)

               Pro zajištění provádění této směrnice je nutné stanovit účinné, přiměřené a odrazující sankce. Členské státy by měly do systému sankcí začlenit pokuty, které budou vypočteny tak, aby se zajistilo, že ti, kteří porušili předpisy, přijdou o ekonomické výhody, jichž tímto způsobem nabyli, a že při opakovaném porušení předpisů se budou tyto pokuty postupně zvyšovat. Členské státy by měly tato ustanovení o sankcích oznámit Komisi.

               (44)

               Touto směrnicí by neměly být dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení uvedených směrnic ve vnitrostátním právu stanovených v příloze III části B,

         PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
   Článek 1
   Účel a oblast působnosti
   1.   Účelem této směrnice je snížit emise oxidu siřičitého vznikající spalováním určitých typů kapalných paliv a tím snížit škodlivé účinky těchto emisí na člověka a životní prostředí.
   2.   Snížení emisí oxidu siřičitého vznikajících spalováním některých kapalných paliv vyráběných z ropy se dosáhne zavedením mezních hodnot obsahu síry v takových palivech jako podmínky pro jejich používání na území jednotlivých členských států, v teritoriálních mořích a výlučných ekonomických zónách nebo kontrolních oblastech znečištění.
   Mezní hodnoty obsahu síry v některých kapalných palivech vyráběných z ropy, jak jsou stanoveny touto směrnicí, se však nevztahují na:

               a)

               paliva určená k výzkumu a testování;

               b)

               paliva určená k přepracování před jejich konečným spálením;

               c)

               paliva, která se budou dále zpracovávat v rafinérském průmyslu;

               d)

               paliva používaná a uváděná na trh v nejvzdálenějších regionech Unie za předpokladu, že příslušné členské státy zajistí, aby v těchto regionech:

                           i)

                           byly dodržovány normy kvality ovzduší,

                           ii)

                           nebyly používány těžké topné oleje, jejichž obsah síry překračuje 3 % hmotnostní;

               e)

               paliva používaná válečnými loděmi a jinými vojenskými plavidly. Členské státy se však přijetím vhodných opatření, která neovlivní provoz nebo provozní schopnost těchto lodí, snaží zajistit, aby provoz těchto lodí byl v souladu s touto směrnicí, je-li to přiměřené a proveditelné;

               f)

               použití paliv v plavidle nezbytném pro zvláštní účel zajištění bezpečnosti lodi nebo záchranu života na moři;

               g)

               použití paliv na lodi, které je nezbytné kvůli poškození lodi nebo jejího vybavení, za předpokladu, že po vzniku škody jsou přijata veškerá přiměřená opatření, aby se zabránilo nadměrným emisím nebo aby se minimalizovaly, a že jsou co nejdříve přijata opatření k odstranění škody. Toto se nevztahuje na vlastníky nebo velitele lodi, kteří způsobí škodu úmyslně nebo z nedbalosti;

               h)

               aniž je dotčen článek 5, paliva používaná na palubách plavidel, která používají metody snižování emisí v souladu s články 8 a 10.

         Článek 2
   Definice
   Pro účely této směrnice se použijí tyto definice:

               a)

               „těžkým topným olejem“ se rozumí:

                           i)

                           jakékoli kapalné palivo vyrobené z ropy, s výjimkou lodního paliva, spadající pod kód KN 2710 19 51 až 2710 19 68, 2710 20 31, 2710 20 35 nebo 2710 20 39 nebo

                           ii)

                           jakékoli kapalné palivo vyrobené z ropy, jiné než plynový olej definovaný v písmenu b) a jiné než lodní paliva definovaná v písmenech c), d) a e), které v důsledku svého destilačního rozmezí náleží do kategorie těžkých olejů určených k použití jako palivo a z něhož se při teplotě 250 °C vydestiluje s použitím metody ASTM D86 méně než 65 % objemových (včetně ztrát). Pokud není možno provést destilaci podle metody ASTM D86, pokládá se ropný produkt za těžký topný olej;

               b)

               „plynovým olejem“ se rozumí:

                           i)

                           jakékoli kapalné palivo vyrobené z ropy s výjimkou lodního paliva spadající pod kód KN 2710 19 25, 2710 19 29, 2710 19 47, 2710 19 48, 2710 20 17 nebo 2710 20 19 nebo

                           ii)

                           jakékoli kapalné palivo vyrobené z ropy s výjimkou lodního paliva, z něhož se s použitím metody ASTM D86 vydestiluje při teplotě 250 °C méně než 65 % objemových (včetně ztrát) a při teplotě 350 °C nejméně 85 % objemových (včetně ztrát).

                     Motorové nafty ve smyslu čl. 2 bodu 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/70/ES (13) se z této definice vylučují. Paliva používaná v nesilničních pojízdných strojích a v zemědělských traktorech se rovněž z této definice vylučují;

               c)

               „lodním palivem“ se rozumí kapalné palivo vyrobené z ropy určené pro použití na palubě plavidla, případně používané na palubě plavidla, včetně paliv definovaných v normě ISO 8217. Zahrnuje všechna kapalná paliva vyrobená z ropy používaná na palubě plavidel vnitrozemské plavby nebo rekreačních plavidel podle článku 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/68/ES (14) a podle čl. 1 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/25/ES (15), v případě, že se tato plavidla nacházejí na moři;

               d)

               „lodní motorovou naftou“ se rozumí jakékoli lodní palivo, jež je definováno pro třídu DMB v tabulce I normy ISO 8217, s výjimkou odkazu na obsah síry;

               e)

               „lodním plynovým olejem“ se rozumí jakékoli lodní palivo, jež je definováno pro třídy DMX, DMA a DMZ v tabulce I normy ISO 8217, s výjimkou odkazu na obsah síry;

               f)

               „MARPOL“ se rozumí Mezinárodní úmluva o zabránění znečištění z lodí z roku 1973 ve znění protokolu z roku 1978;

               g)

               „přílohou VI úmluvy MARPOL“ se rozumí příloha s názvem „Pravidla pro zabránění znečištění ovzduší z lodí“ která byla připojena k úmluvě MARPOL protokolem z roku 1997;

               h)

               „kontrolními oblastmi emisí SOx“ se rozumí oblasti definované Mezinárodní námořní organizací (IMO) v rámci přílohy VI úmluvy MARPOL;

               i)

               „osobními loděmi“ se rozumí lodě, které převážejí více než 12 cestujících, přičemž cestujícím je každá osoba vyjma:

                           i)

                           velitele lodi a členy posádky nebo jiné osoby zaměstnané v jakékoli funkci na palubě této lodi a

                           ii)

                           dítěte mladšího jednoho roku;

               j)

               „liniovou dopravou“ se rozumí série plaveb osobních lodí provozovaných tak, aby sloužily dopravě mezi dvěma nebo více stejnými přístavy, nebo série plaveb z jednoho a téhož přístavu a do něj bez mezipřistání, buď:

                           i)

                           podle zveřejněného jízdního řádu, nebo

                           ii)

                           s plavbami tak pravidelnými a četnými, že tvoří zřejmý časový rozvrh;

               k)

               „válečnou lodí“ se rozumí jakákoli loď patřící ozbrojeným silám státu, která má vnější znaky válečných lodí dané státní příslušnosti, pod velením důstojníka řádně pověřeného vládou státu, jehož jméno je uvedeno v odpovídajícím seznamu důstojníků nebo rovnocenném seznamu, a s posádkou, která podléhá pravidlům vojenské kázně;

               l)

               „loděmi v kotvištích“ se rozumí lodě, které jsou bezpečně uvázány nebo zakotveny v přístavu Unie za účelem nakládky, vykládky nebo ubytování cestujících, včetně doby, během níž se vykládka nebo nakládka neprovádí;

               m)

               „uvedením na trh“ se rozumí dodání nebo poskytnutí lodních paliv ke spálení na palubě třetím osobám, zdarma či za úplatu, kdekoli v oblasti působnosti členského státu. To nezahrnuje dodání nebo poskytnutí lodních paliv k vývozu na zásobníky lodí;

               n)

               „nejvzdálenějšími regiony“ se rozumí francouzské zámořské departementy, Azory, Madeira a Kanárské ostrovy, jak je stanoveno v článku 349 Smlouvy o fungování EU;

               o)

               „metodou snižování emisí“ se rozumí jakýkoli doplněk, materiál, přístroj nebo zařízení určené k montáži na loď nebo jiný postup, alternativní palivo nebo metoda zajištění souladu používané jako alternativa lodního paliva s nízkým obsahem síry splňující požadavky stanovené v této směrnici, které jsou ověřitelné, měřitelné a vynutitelné;

               p)

               „metodou ASTM“ se rozumí metoda zavedená Americkou společností pro zkoušení a materiály ve sbírce normovaných definic a specifikací pro ropné výrobky a maziva vydané roku 1976;

               q)

               „spalovacím zařízením“ se rozumí jakékoliv technické zařízení, v němž se oxidují paliva s cílem využití vzniklého tepla.

         Článek 3
   Maximální obsah síry v těžkém topném oleji
   1.   Členské státy zajistí, aby na jejich území nebyly používány těžké topné oleje, pokud jejich obsah síry překračuje 1,00 % hmotnostní.
   2.   Do 31. prosince 2015 a s výhradou náležitého sledování emisí příslušnými orgány se odstavec 1 nepoužije na těžké topné oleje používané:

               a)

               ve spalovacích zařízeních spadajících do oblasti působnosti směrnice 2001/80/ES, na která se vztahuje čl. 4 odst. 1, čl. 4 odst. 2 nebo čl. 4 odst. 3 písm. a) uvedené směrnice a která splňují mezní hodnoty emisí oxidu siřičitého stanovené pro taková zařízení, jak je stanoveno v uvedené směrnici;

               b)

               ve spalovacích zařízeních spadajících do oblasti působnosti směrnice 2001/80/ES, na která se vztahuje čl. 4 odst. 3 písm. b) a čl. 4 odst. 6 uvedené směrnice a jejichž měsíční průměr emisí oxidu siřičitého nepřekročí 1 700 mg/Nm3 při obsahu kyslíku ve spalinách 3 % objemových vztaženo na suchý plyn;

               c)

               ve spalovacích zařízeních, která nespadají pod písmena a) nebo b) a jejichž měsíční průměr emisí oxidu siřičitého nepřekročí 1 700 mg/Nm3 při obsahu kyslíku ve spalinách 3 % objemových vztaženo na suchý plyn;

               d)

               pro spalování v rafineriích, kde měsíční průměr emisí oxidu siřičitého vypočtený pro všechna spalovací zařízení v rafinerii, bez ohledu na druh paliva nebo kombinaci používaných paliv, avšak s výjimkou zařízení, která spadají pod písmena a) a b), plynových turbín a plynových motorů, nepřekročí 1 700 mg/Nm3 při obsahu kyslíku ve spalinách 3 % objemových vztaženo na suchý plyn.

         3.   Od 1. ledna 2016 a s výhradou náležitého sledování emisí příslušnými orgány se odstavec 1 nepoužije na těžké topné oleje používané:

               a)

               ve spalovacích zařízeních, která spadají do oblasti působnosti kapitoly III směrnice 2010/75/EU a která splňují mezní hodnoty emisí oxidu siřičitého stanovené pro taková zařízení, jak je uvedeno v příloze V uvedené směrnice, nebo pokud tyto mezní hodnoty emisí nejsou podle uvedené směrnice použitelné, pro která měsíční průměr emisí oxidu siřičitého nepřekročí 1 700 mg/Nm3 při obsahu kyslíku ve spalinách 3 % objemových vztaženo na suchý plyn;

               b)

               ve spalovacích zařízeních, která nespadají pod písmeno a) a jejichž měsíční průměr emisí oxidu siřičitého nepřekročí 1 700 mg/Nm3 při obsahu kyslíku ve spalinách 3 % objemových vztaženo na suchý plyn;

               c)

               pro spalování v rafineriích, kde měsíční průměr emisí oxidu siřičitého vypočtený pro všechna spalovací zařízení v rafinerii, bez ohledu na druh paliva nebo kombinaci používaných paliv, avšak s výjimkou zařízení spadajících pod písmeno a), plynových turbín a plynových motorů, nepřekročí 1 700 mg/Nm3 při obsahu kyslíku ve spalinách 3 % objemových vztaženo na suchý plyn.

         Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily, že žádné spalovací zařízení používající těžký topný olej s koncentrací síry vyšší, než je uvedeno v odstavci 1, není v provozu bez povolení vydaného příslušným orgánem, který stanoví mezní hodnoty emisí.
   Článek 4
   Maximální obsah síry v plynovém oleji
   Členské státy zajistí, aby na jejich území nebyly používány plynové oleje, pokud jejich obsah síry překračuje 0,10 % hmotnostních.
   Článek 5
   Maximální obsah síry v lodním palivu
   Členské státy zajistí, aby na jejich území nebyla používána lodní paliva, pokud jejich obsah síry překračuje 3,50 % hmotnostních, s výjimkou paliv dodávaných do lodí, které používají metody snižování emisí podle článku 8 s uzavřenými systémy.
   Článek 6
   Maximální obsah síry v lodních palivech používaných v teritoriálních mořích, výlučných ekonomických zónách a kontrolních zónách znečištění členských států, včetně kontrolních oblastí emisí SOx a osobními loděmi provozujícími liniovou dopravu do přístavů Unie nebo z nich
   1.   Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření k zajištění toho, aby nebyla používána lodní paliva v oblastech jejich teritoriálních moří, výlučných ekonomických zón a kontrolních zón znečištění, pokud hmotnostní obsah síry v těchto palivech překračuje:

               a)

               3,50 % od 18. června 2014;

               b)

               0,50 % od 1. ledna 2020.

         Tento odstavec se vztahuje na všechna plavidla všech vlajek včetně plavidel, jež zahájila plavbu mimo území Unie, aniž jsou dotčeny odstavce 2 a 5 a článek 7.
   2.   Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření k zajištění toho, aby nebyla používána lodní paliva v oblastech jejich teritoriálních moří, výlučných ekonomických zón a kontrolních zón znečištění spadajících do kontrolních oblastí emisí SOx, pokud hmotnostní obsah síry v těchto palivech překračuje:

               a)

               1,00 % do 31. prosince 2014;

               b)

               0,10 % od 1. ledna 2015.

         Tento odstavec se vztahuje na všechna plavidla všech vlajek včetně plavidel, jež zahájila plavbu mimo území Unie.
   Komise řádně zohlední veškeré budoucí změny požadavků podle přílohy VI úmluvy MARPOL, které se vztahují na kontrolní oblasti emisí SOx, a případně bezodkladně předloží vhodné návrhy na příslušnou úpravu této směrnice.
   3.   Lhůty pro použití odstavce 2 jsou pro jakékoli další mořské oblasti, včetně přístavů, které IMO následně určí jako kontrolní oblasti emisí SOx v souladu s pravidlem 14 odst. 3 písm. b) přílohy VI úmluvy MARPOL, dvanáct měsíců po vstupu tohoto určení v platnost.
   4.   Členské státy odpovídají za vynucování dodržování odstavce 2, přinejmenším pokud jde o:

               —

               plavidla plující pod jejich vlajkou a

               —

               v případě členských států, které sousedí s kontrolními oblastmi emisí SOx, plavidla jakékoli vlajky, nacházejí-li se v jejich přístavech.

         Členské státy mohou přijmout rovněž dodatečná donucovací opatření vůči ostatním plavidlům v souladu s mezinárodním námořním právem.
   5.   Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření k zajištění toho, aby do 1. ledna 2020 nebyla používána lodní paliva v oblastech jejich teritoriálních moří, výlučných ekonomických zón a kontrolních zón znečištění spadajících mimo kontrolní oblasti emisí SOx osobními loděmi provozujícími liniovou dopravu do kteréhokoli přístavu Unie nebo z něj, pokud obsah síry v těchto palivech překračuje 1,50 % hmotnostních.
   Členské státy jsou odpovědné za prosazování tohoto požadavku alespoň u plavidel plujících pod jejich vlajkou a u plavidel všech vlajek zdržujících se v jejich přístavech.
   6.   Členské státy vyžadují správné vedení lodních deníků, včetně údajů o změně paliva.
   7.   Členské státy usilují o zajištění dostupnosti lodních paliv vyhovujících této směrnici a informují Komisi o dostupnosti těchto lodních paliv ve svých přístavech a terminálech.
   8.   Pokud členský stát zjistí, že loď nevyhovuje normám pro lodní paliva vyhovující této směrnici, má příslušný orgán členského státu právo požadovat, aby loď:

               a)

               předložila záznamy opatření, jež byla přijata ve snaze zajistit soulad a

               b)

               prokázala, že se pokusila nakoupit lodní palivo vyhovující této směrnici v množství odpovídajícím jejímu plánu plavby a že se v případě, že nebylo v místě plánovaného nákupu dostupné, pokusila najít alternativní zdroje tohoto lodního paliva a že ani přes veškerou její snahu získat lodní palivo vyhovující této směrnici je nebylo možné získat.

         Loď se nemusí odchýlit od zamýšlené trasy nebo zbytečně plavbu odložit kvůli tomu, aby splnila předpisy.
   Pokud loď poskytne informace uvedené v prvním pododstavci, dotčený členský stát zohlední veškeré příslušné okolnosti a předložené důkazy a přijme na jejich základě vhodné opatření, přičemž může od přijetí kontrolních opatření také upustit.
   V případě, že nebude možné zakoupit lodní palivo vyhovující této směrnici, loď o tom informuje stát, pod jehož vlajkou pluje, a příslušný orgán daného cílového přístavu.
   Přístavní stát v okamžiku, kdy loď prokáže, že lodní paliva vyhovující této směrnici nebyla dostupná, informuje Komisi.
   9.   Členské státy v souladu s pravidlem 18 přílohy VI úmluvy MARPOL:

               a)

               povedou veřejně dostupný seznam místních dodavatelů lodního paliva;

               b)

               zajistí, aby obsah síry ve všech lodních palivech prodávaných na jejich území byl uveden dodavatelem na dodacím listě zásobníku, doplněném zapečetěným vzorkem podepsaným zástupcem přijímající lodi;

               c)

               přijmou opatření proti dodavatelům lodního paliva, u kterých bylo zjištěno, že dodávají palivo, které neodpovídá tomu, co je uvedeno na dodacím listě zásobníku;

               d)

               zajistí, že budou přijata nápravná opatření, aby palivo, u nějž byla zjištěna nevhodnost, bylo upraveno tak, aby odpovídalo požadavkům.

         10.   Členské státy zajistí, aby se na jejich území neuváděla na trh lodní motorová nafta s obsahem síry vyšším než 1,50 % hmotnostních.
   Článek 7
   Maximální obsah síry v lodních palivech používaných loděmi kotvícími v přístavech Unie
   1.   Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření, aby plavidla kotvící v přístavech Unie nepoužívala lodní paliva s obsahem síry vyšším než 0,10 % hmotnostních, přičemž se posádce poskytne dostatečná doba, aby co nejdříve po připlutí do kotviště a co nejpozději před odplutím mohla provést potřebnou výměnu paliva.
   Členské státy vyžadují, aby byl čas výměny paliva zaznamenán v lodním deníku.
   2.   Odstavec 1 se nepoužije:

               a)

               mají-li být podle zveřejněného jízdního řádu lodě v kotvišti po dobu kratší než dvě hodiny;

               b)

               pro lodi, které vypínají všechny motory a využívají během kotvení v přístavech dodávky elektřiny z pobřeží.

         3.   Členské státy zajistí, aby se na jejich území neuváděly na trh lodní plynové oleje s obsahem síry vyšším než 0,10 % hmotnostních.
   Článek 8
   Metody snižování emisí
   1.   Členské státy povolí použití metod snižování emisí loděmi všech vlajek ve svých přístavech, teritoriálních mořích, výlučných ekonomických zónách a kontrolních zónách znečištění jako alternativu k používání lodních paliv, která splňují požadavky článků 6 a 7, a to za podmínek odstavců 2 a 4 tohoto článku.
   2.   Na lodích používajících metody snižování emisí uvedené v odstavci 1 se nepřetržitě dosahuje snížení emisí oxidu siřičitého, které je přinejmenším rovnocenné snížení, jehož by bylo dosaženo použitím lodních paliv, která splňují požadavky článků 6 a 7. Rovnocenné emisní hodnoty se stanoví v souladu s přílohou I.
   3.   Členské státy vyzývají kotvící plavidla k používání pobřežních systémů pro dodávky elektřiny jako alternativního způsobu snižování emisí.
   4.   Metody snižování emisí uvedené v odstavci 1 musí být v souladu s kritérii stanovenými v aktech uvedených v příloze II.
   5.   Je- li to opodstatněné z hlediska vědeckotechnického pokroku v oblasti alternativních metod snižování emisí a v zájmu zajištění přísného souladu s příslušnými nástroji a normami přijatými IMO, Komise:

               a)

               je zmocněna přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 16, kterými se mění přílohy I a II;

               b)

               případně přijme prováděcí akty, které stanoví podrobné požadavky na sledování emisí. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 17 odst. 2.

         Článek 9
   Schvalování metod snižování emisí pro použití na lodích plujících pod vlajkou členského státu
   1.   Metody snižování emisí, které spadají do oblasti působnosti směrnice 96/98/ES, se schvalují v souladu s uvedenou směrnicí.
   2.   Metody snižování emisí, na něž se nevztahuje odstavec 1 tohoto článku, se schvalují postupem uvedeným v čl. 3 odst. 2 nařízení (ES) č. 2099/2002, s přihlédnutím k:

               a)

               pokynům vypracovaným IMO;

               b)

               výsledkům zkoušek provedených podle článku 10;

               c)

               vlivům na životní prostředí, včetně dosažitelného snížení emisí a dopadů na ekosystémy v uzavřených přístavech, přístavištích a ústích řek a

               d)

               proveditelnosti sledování a ověřování.

         Článek 10
   Zkoušky nových metod snižování emisí
   Členské státy mohou, případně ve spolupráci s ostatními členskými státy, povolit zkoušky metod snižování emisí z lodí na plavidlech plujících pod jejich vlajkou nebo v mořských oblastech v jejich pravomoci. Během těchto zkoušek není používání lodních paliv, která vyhovují požadavkům článků 6 a 7, povinné za předpokladu, že jsou splněny všechny následující podmínky:

               a)

               Komise a každý dotčený přístavní stát je vyrozuměn písemně nejméně šest měsíců před zahájením zkoušek;

               b)

               doba platnosti povolení ke zkouškám nepřekročí osmnáct měsíců;

               c)

               na všech zúčastněných lodích jsou instalována zařízení znemožňující nedovolenou manipulaci k nepřetržitému sledování emisí z komína a jsou používána po celou zkušební dobu;

               d)

               na všech zúčastněných lodích je dosaženo snížení emisí, která jsou přinejmenším rovnocenná těm, kterých by bylo dosaženo pomocí mezních hodnot síry v palivech stanovených v této směrnici;

               e)

               existují odpovídající systémy nakládání s odpadem, pokud jde o odpad, který vyprodukují metody snižování emisí během zkušební doby;

               f)

               po celou zkušební dobu se posuzuje dopad na mořské prostředí, zejména na ekosystémy v uzavřených přístavech, přístavištích a ústích řek a

               g)

               do šesti měsíců po ukončení zkoušek jsou úplné výsledky předány Komisi a zpřístupněny veřejnosti.

         Článek 11
   Finanční opatření
   Členské státy mohou přijmout finanční opatření ve prospěch subjektů, na něž se vztahuje tato směrnice, pokud jsou tato opatření v souladu s platnými pravidly pro státní podporu i s pravidly, jež mají být v této oblasti přijata.
   Článek 12
   Změna v dodávce paliv
   Jestliže nastanou členskému státu následkem náhlé změny v dodávce ropy, ropných výroků nebo jiných uhlovodíků obtíže s dodržováním mezních hodnot maximálního obsahu síry podle článků 3 a 4, uvědomí o tom Komisi. Komise může povolit vyšší mezní hodnoty na území tohoto členského státu po dobu nepřesahující šest měsíců. Své rozhodnutí sdělí Radě a členským státům. Jakýkoliv členský stát může předložit toto rozhodnutí do jednoho měsíce Radě. Rada může do dvou měsíců kvalifikovanou většinou přijmout jiné rozhodnutí.
   Článek 13
   Odběr vzorků a analýza
   1.   Členské státy přijmou všechna nezbytná opatření k tomu, aby odběrem vzorků kontrolovaly, zda obsah síry v používaných palivech je v souladu s články 3 až 7. Odběr vzorků začne dnem, ke kterému vstoupí v platnost daná mezní hodnota maximálního obsahu síry v palivech. Musí se provádět v pravidelných intervalech, dostatečně často a v takovém množství, aby vzorky reprezentovaly zkoumané palivo a v případě lodního paliva palivo, které plavidla používají v dotyčných mořských oblastech a přístavech. Vzorky se analyzují bez zbytečného odkladu.
   2.   Použijí se následující způsoby odběru vzorků, analýzy a kontroly lodního paliva:

               a)

               kontrola lodních deníků a dodacích listů zásobníků a

               b)

               podle potřeby níže uvedené způsoby odběru vzorků a analýzy:

                           i)

                           odběr vzorků lodního paliva pro spalování na palubě během dodávky na lodě v souladu s pokyny pro odběr vzorků topného oleje k určení shody s revidovanou přílohou VI úmluvy MARPOL, přijatou dne 17. července 2009 na základě rezoluce 182(59) Výboru pro ochranu mořského prostředí (MEPC) IMO, a analýza obsahu síry nebo

                           ii)

                           odběr vzorků a analýza obsahu síry v lodním palivu pro spalování na palubě v zásobnících, je-li to technicky a ekonomicky proveditelné, a v zapečetěných vzorcích zásobníku na palubě lodí.

         3.   Referenční metodou pro stanovení obsahu síry je metoda ISO 8754 (2003) nebo EN ISO 14596:2007.
   S cílem stanovit, zda lodní palivo dodávané a používané na lodích je v souladu s mezními hodnotami obsahu síry požadovanými podle článků 4 až 7, použije se postup ověřování jakosti paliva podle dodatku VI k příloze VI úmluvy MARPOL.
   4.   Komise je zmocněna přijímat prováděcí akty týkající se:

               a)

               četnosti odběru vzorků;

               b)

               metod odběru vzorků;

               c)

               definice reprezentativního vzorku zkoumaného paliva.

         Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 17 odst. 2.
   Článek 14
   Zprávy a přezkum
   1.   Každý rok do 30. června členské státy na základě výsledků odběru vzorků, analýzy a kontrol prováděných podle článku 13 předkládají Komisi zprávu o dodržování norem pro obsah síry stanovených v této směrnici za předchozí rok.
   Na základě zpráv obdržených v souladu s prvním pododstavcem tohoto odstavce a oznámení týkajících se nedostupnosti lodního paliva, které vyhovuje této směrnici, podaných členskými státy v souladu s čl. 6 odst. 8 pátým pododstavcem Komise do 12 měsíců od data uvedeného v prvním pododstavci tohoto odstavce vypracuje a zveřejní zprávu o uplatňování této směrnice. Komise posoudí nutnost dalšího posílení příslušných ustanovení této směrnice a předloží za tím účelem příslušné legislativní návrhy.
   2.   Do 31. prosince 2013 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu doplněnou případně o legislativní návrhy. Komise ve své zprávě zváží potenciál pro snížení znečištění ovzduší, přičemž vezme v úvahu zejména výroční zprávy předkládané v souladu s odstavci 1 a 3 a svá pozorování, pokud jde o kvalitu ovzduší a acidifikaci, náklady na paliva, potenciální ekonomický dopad, zjištěný odklon k jiným druhům dopravy a pokrok ve snižování emisí z lodí.
   3.   Komise může přijímat prováděcí akty, pokud jde o informace, které mají být zahrnuty do zprávy, a o formát zprávy uvedené v odstavci 1. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 17 odst. 2.
   Článek 15
   Přizpůsobení vědeckému a technickému pokroku
   Komise je zmocněna přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 16, pokud jde o přizpůsobení čl. 2 písm. a) až e) a p), čl. 13 odst. 2 písm. b) bodu i) a čl. 13 odst. 3 vědeckému a technickému pokroku. Tato přizpůsobení nesmějí vést k žádné přímé změně oblasti působnosti této směrnice nebo mezních hodnot obsahu síry v palivech stanovených v této směrnici.
   Článek 16
   Výkon přenesené pravomoci
   1.   Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci svěřená Komisi podléhá podmínkám stanoveným v tomto článku.
   2.   Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v čl. 8 odst. 5 a článku 15 je svěřena Komisi na dobu pěti let od 17. prosince 2012. Komise vypracuje zprávu o přenesené pravomoci nejpozději devět měsíců před koncem tohoto pětiletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví proti tomuto prodloužení námitku nejpozději tři měsíce před koncem každého z těchto období.
   3.   Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v čl. 8 odst. 5 a článku 15 kdykoliv zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomocí uvedených v daném rozhodnutí. Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem následujícím po zveřejnění tohoto rozhodnutí v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Rozhodnutí nemá vliv na platnost žádných aktů v přenesené pravomoci, které jsou již v platnosti.
   4.   Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
   5.   Akt v přenesené pravomoci přijatý podle čl. 8 odst. 5 a článku 15 vstoupí v platnost, pouze pokud Evropský parlament a Rada nevysloví ve lhůtě tří měsíců od oznámení aktu Evropskému parlamentu a Radě námitky nebo pokud Evropský parlament a Rada před uplynutím této lhůty Komisi informují, že námitky nevysloví. Na žádost Evropského parlamentu nebo Rady bude tato lhůta prodloužena o tři měsíce.
   Článek 17
   Postup projednávání ve výboru
   1.   Komisi je nápomocen výbor. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
   2.   Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
   Pokud výbor nezaujme žádné stanovisko, Komise návrh prováděcího aktu nepřijme a použije se čl. 5 odst. 4 třetí pododstavec nařízení (EU) č. 182/2011.
   Článek 18
   Sankce
   Členské státy stanoví sankce za porušení vnitrostátních předpisů přijatých podle této směrnice.
   Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující a mohou zahrnovat pokuty, které budou vypočteny tak, aby se zajistilo, že ti, kteří porušili předpisy, přijdou o ekonomické výhody, jichž tímto způsobem nabyli, a že při opakovaném porušení vnitrostátních předpisů uvedených v prvním odstavci se budou tyto pokuty postupně zvyšovat.
   Článek 19
   Zrušení
   Směrnice 1999/32/ES ve znění aktů uvedených v příloze III části A se zrušuje, aniž jsou dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení uvedených směrnic ve vnitrostátním právu stanovených v příloze III části B.
   Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze IV.
   Článek 20
   Vstup v platnost
   Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem následujícím po zreřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.
   Článek 21
   Určení
   Tato směrnice je určena členským státům.

      Ve Štrasburku dne 11. května 2016.

            Za Evropský parlament

            předseda

         M. SCHULZ

            Za Radu

            předsedkyně

         J.A. HENNIS-PLASSCHAERT

      (1)  Úř. věst. C 12, 15.1.2015, s. 117.

      (2)  Postoj Evropského parlamentu ze dne 9. března 2016 (dosud nezveřejněný v Úředním věstníku) a rozhodnutí Rady ze dne 11. dubna 2016.

      (3)  Směrnice Rady 1999/32/ES ze dne 26. dubna 1999 o snižování obsahu síry v některých kapalných palivech a o změně směrnice 93/12/EHS (Úř. věst. L 121, 11.5.1999, s. 13).

      (4)  Viz příloha III, část A.

      (5)  Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1600/2002/ES ze dne 22. července 2002 o šestém akčním programu Společenství pro životní prostředí (Úř. věst. L 242, 10.9.2002, s. 1).

      (6)  Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1386/2013/EU ze dne 20. listopadu 2013 o všeobecném akčním programu Unie pro životní prostředí na období do roku 2020 „Spokojený život v mezích naší planety“ (Úř. věst. L 354, 28.12.2013, s. 171).

      (7)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/1535 ze dne 9. září 2015 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů pro služby informační společnosti (Úř. věst. L 241, 17.9.2015, s. 1).

      (8)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/80/ES ze dne 23. října 2001 o omezení emisí některých znečišťujících látek do ovzduší z velkých spalovacích zařízení (Úř. věst. L 309, 27.11.2001, s. 1).

      (9)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/75/EU ze dne 24. Listopadu 2010 o průmyslových emisích (integrované prevenci a omezování znečištění) (Úř. věst. L 334, 17.12.2010, s. 17).

      (10)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (Úř. věst. L 55, 28.2.2011, s. 13).

      (11)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2099/2002 ze dne 5. listopadu 2002, kterým se zřizuje Výbor pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí (COSS) a kterým se mění nařízení o námořní bezpečnosti a zabránění znečištění lodí (Úř. věst. L 324, 29.11.2002, s. 1).

      (12)  Směrnice Rady 96/98/ES ze dne 20. prosince 1996 o námořním zařízení (Úř. věst. L 46, 17.2.1997, s. 25).

      (13)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/70/ES ze dne 13. října 1998 o jakosti benzinu a motorové nafty a o změně směrnice Rady 93/12/EHS (Úř. věst. L 350, 28.12.1998, s. 58).

      (14)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/68/ES ze dne 16. Prosince 1997 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti emisím plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic ze spalovacích motorů určených pro nesilniční pojízdné stroje (Úř. věst. L 59, 27.2.1998, s. 1).

      (15)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/25/ES ze dne 16. června 1994 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se rekreačních plavidel (Úř. věst. L 164, 30.6.1994, s. 15).

      PŘÍLOHA I

         ROVNOCENNÉ EMISNÍ HODNOTY PRO METODY SNIŽOVÁNÍ EMISÍ UVEDENÉ V ČL. 8 ODST. 2

      Mezní hodnoty obsahu síry v lodním palivu uvedené v článcích 6 a 7 této směrnice a pravidlech 14.1 a 14.4 přílohy VI úmluvy MARPOL a odpovídající hodnoty emisí podle čl. 8 odst. 2:

                  Obsah síry v lodním palivu (% hmot.)

                  Poměr emisí SO2 (ppm)/CO2 (% obj.)

                  3,50

                  151,7

                  1,50

                  65,0

                  1,00

                  43,3

                  0,50

                  21,7

                  0,10

                  4,3

            Poznámka:

                  —

                  Mezní hodnoty poměrů emisí se uplatní pouze při použití ropného destilátu nebo zbytkových topných olejů.

                  —

                  V odůvodněných případech, kdy je koncentrace CO2 snížena pomocí jednotky pro čištění spalin (EGC), lze koncentraci CO2 měřit na vstupu této jednotky, pokud se jasně prokáže, že tato metodika je správná.

      PŘÍLOHA II

         KRITÉRIA PRO POUŽITÍ METOD SNIŽOVÁNÍ EMISÍ UVEDENÁ/ÝCH V ČL. 8 ODST.4

      Metody snižování emisí uvedené v článku 8, musí splňovat alespoň kritéria uvedená v těchto aktech, v použitelném rozsahu:

                  Metoda snižování emisí

                  Kritéria použití

                  Směs lodního paliva a odpařeného zemního plynu

                  Rozhodnutí Komise 2010/769/EU (1).

                  Systémy čištění spalin

                  Rezoluce MEPC.184(59) přijatá dne 17. července 2009
                  „Odpadní voda, která je produktem systémů čištění spalin, v nichž se používají chemické látky, přídatné látky a jiné chemické přípravky vytvořené na místě,“ jak se uvádí v bodě 10.1.6.1 rezoluce MEPC.184(59), se nesmí vypouštět do moře, a to ani v uzavřených přístavech, přístavištích a ústích řek, pokud provozovatel lodi neprokáže, že vypuštění takové vody do moře nebude mít žádný významný dopad na lidské zdraví a životní prostředí a ani je nijak neohrozí. Je-li použitou látkou hydroxid sodný, je dostačující, pokud odpadní voda splňuje kritéria stanovená v rezoluci MEPC.184(59) a její pH nepřesahuje hodnotu 8,0.

                  Biopaliva

                  Používání biopaliv ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/28/ES (2), které vyhovují příslušným normám CEN a ISO.
                  Směsi biopaliv a lodních paliv musí splňovat normy pro obsah síry stanovené v článku 5, čl. 6 odst. 1, 2 a 5 a v článku 7 této směrnice.

         (1)  Rozhodnutí Komise 2010/769/EU ze dne 13. prosince 2010 o stanovení kritérií pro použití technických postupů tankery na zkapalněný zemní plyn jako alternativy k používání lodních paliv s nízkým obsahem síry, která splňují požadavky článku 4b směrnice Rady 1999/32/ES o snižování obsahu síry v některých kapalných palivech ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/33/ES o obsahu síry v lodních palivech (Úř. věst. L 328, 14.12.2010, s. 15).

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/28/ES ze dne 23. dubna 2009 o podpoře využívání energie z obnovitelných zdrojů a o změně a následném zrušení směrnic 2001/77/ES a 2003/30/ES (Úř. věst. L 140, 5.6.2009, s. 16).

      PŘÍLOHA III

         ČÁST A

      Zrušená směrnice a seznam jejích následných změn
      (uvedených v článku 19)

                  Směrnice Rady 1999/32/ES
                  (Úř. věst L 121, 11.5.1999, s. 13)

                  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1882/2003
                  (Úř. věst L 284, 31.10.2003, s. 1)

                  Pouze příloha I bod 19

                  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/33/ES
                  (Úř. věst L 191, 22.7.2005, s. 59)

                  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 219/2009
                  (Úř. věst L 87, 31.3.2009, s. 109)

                  Pouze příloha bod 3.4

                  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/30/ES
                  (Úř. věst L 140, 5.6.2009, s. 88)

                  Pouze článek 2

                  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/33/EU
                  (Úř. věst L 327, 27.11.2012, s. 1)

         ČÁST B

      Lhůty pro provedení ve vnitrostátním právu
      (uvedené v článku 19)

                  Směrnice

                  Lhůta pro provedení

                  1999/32/ES

                  1. července 2000

                  2005/33/ES

                  11. srpna 2006

                  2009/30/ES

                  31. prosince 2010

                  2012/33/EU

                  18. června 2014

      PŘÍLOHA IV

         SROVNÁVACÍ TABULKA

                  Směrnice 1999/32/ES

                  Tato směrnice

                  Čl. 1 odst. 1

                  Čl. 1 odst. 1

                  Čl. 1 odst. 2 pododstavec 2 návětí

                  Čl. 1 odst. 2 pododstavec 2 návětí

                  Čl. 1 odst. 2 pododstavec 2 písm. a), b) a c)

                  Čl. 1 odst. 2 pododstavec 2 písm. a), b) a c)

                  Čl. 1 odst. 2 pododstavec 2 písm. d) návětí

                  Čl. 1 odst. 2 pododstavec 2 písm. d) návětí

                  Čl. 1 odst. 2 pododstavec 2 písm. d) první odrážka

                  Čl. 1 odst. 2 pododstavec 2 písm. d) bod i)

                  Čl. 1 odst. 2 pododstavec 2písm. d) druhá odrážka

                  Čl. 1 odst. 2 pododstavec 2 písm. d) bod ii)

                  Čl. 1 odst. 2 pododstavec 2 písm. e) až h)

                  Čl. 1 odst. 2 pododstavec 2 písm. e) až h)

                  Čl. 2 návětí

                  Čl. 2 návětí

                  Čl. 2 bod 1

                  Čl. 2 písm. a)

                  Čl. 2 bod 1 první odrážka

                  Čl. 2 písm. a) bod i)

                  Čl. 2 bod 1 druhá odrážka

                  Čl. 2 písm. a) bod ii)

                  Čl. 2 bod 2

                  Čl. 2 písm. b)

                  Čl. 2 bod 2 první odrážka

                  Čl. 2 písm. b) bod i)

                  Čl. 2 bod 2 druhá odrážka

                  Čl. 2 písm. b) bod ii)

                  Čl. 2 bod 2 závěrečná slova

                  Čl. 2 písm. b) závěrečná slova

                  Čl. 2 bod 3

                  Čl. 2 písm. c)

                  Čl. 2 bod 3a

                  Čl. 2 písm. d)

                  Čl. 2 bod 3b

                  Čl. 2 písm. e)

                  Čl. 2 bod 3c

                  Čl. 2 písm. f)

                  Čl. 2 bod 3d

                  Čl. 2 písm. g)

                  Čl. 2 bod 3e

                  Čl. 2 písm. h)

                  Čl. 2 bod 3f

                  Čl. 2 písm. i)

                  Čl. 2 bod 3g

                  Čl. 2 písm. j)

                  Čl. 2 bod 3h

                  Čl. 2 písm. k)

                  Čl. 2 bod 3i

                  Čl. 2 písm. l)

                  Čl. 2 bod 3k

                  Čl. 2 písm. m)

                  Čl. 2 bod 3l

                  Čl. 2 písm. n)

                  Čl. 2 bod 3m

                  Čl. 2 písm. o)

                  Čl. 2 bod 4

                  Čl. 2 písm. p)

                  Čl. 2 bod 5

                  Čl. 2 písm. q)

                  Článek 3

                  Článek 3

                  Článek 3a

                  Článek 5

                  Článek 4

                  Článek 4

                  Čl. 4a odst. 1

                  Čl. 6 odst. 2

                  Čl. 4a odst. 1a

                  Čl. 6 odst. 1

                  Čl. 4a odst. 2

                  Čl. 6 odst. 3

                  Čl. 4a odst. 3

                  Čl. 6 odst. 4

                  Čl. 4a odst. 4

                  Čl. 6 odst. 5

                  Čl. 4a odst. 5

                  Čl. 6 odst. 6

                  Čl. 4a odst. 5a

                  Čl. 6 odst. 7

                  Čl. 4a odst. 5b

                  Čl. 6 odst. 8

                  Čl. 4a odst. 6

                  Čl. 6 odst. 9

                  Čl. 4a odst. 7

                  Čl. 6 odst. 10

                  Článek 4b

                  Článek 7

                  Čl. 4c odst. 1 a 2

                  Čl. 8 odst. 1 a 2

                  Čl. 4c odst. 2a

                  Čl. 8 odst. 3

                  Čl. 4c odst. 3

                  Čl. 8 odst. 4

                  Čl. 4c odst. 4

                  Čl. 8 odst. 5

                  Článek 4d

                  Článek 9

                  Článek 4e

                  Článek 10

                  Článek 4f

                  Článek 11

                  Článek 5

                  Článek 12

                  Čl. 6 odst. 1

                  Čl. 13 odst. 1

                  Čl. 6 odst. 1a

                  Čl. 13 odst. 2

                  Čl. 6 odst. 2

                  Čl. 13 odst. 3

                  Čl. 6 odst. 1b

                  Čl. 13 odst. 4

                  Čl. 7 odst. 1 a 2

                  Čl. 14 odst. 1 a 2

                  Čl. 7 odst. 1a

                  Čl. 14 odst. 3

                  Čl. 7 odst. 3

                  —

                  Čl. 7 odst. 4

                  Článek 15

                  Článek 9

                  Článek 17

                  Čl. 9a

                  Článek 16

                  Článek 10

                  —

                  Čl. 11 odst. 1

                  Článek 18 první pododstavec

                  Čl. 11 odst. 2

                  Článek 18 druhý pododstavec

                  —

                  Článek 19

                  Článek 12

                  Článek 20

                  Článek 13

                  Článek 21

                  Přílohy I a II

                  Přílohy I a II

                  —

                  Příloha III

                  —

                  Příloha IV


title: Směrnice Komise 2004/111/ES ze dne 9. prosince 2004, kterou se po páté přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 94/55/ES o sbližování právních předpisů členských států týkajících se silniční přepravy nebezpečných věcíText s významem pro EHP

text:
               10.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 365/25

      SMĚRNICE KOMISE 2004/111/ES
   ze dne 9. prosince 2004,
   kterou se po páté přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 94/55/ES o sbližování právních předpisů členských států týkajících se silniční přepravy nebezpečných věcí
   (Text s významem pro EHP)
   KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
   s ohledem na směrnici Rady 94/55/ES ze dne 21. listopadu 1994 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se silniční přepravy nebezpečných věcí (1), a zejména na článek 8 uvedené směrnice,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Přílohy A a B směrnice 94/55/ES odkazují na přílohy A a B k Evropské dohodě o mezinárodní silniční přepravě nebezpečných věcí (ADR) použitelné od 1. července 2003.

               (2)

               ADR je aktualizována každé dva roky. V důsledku toho vstoupí další aktualizovaná verze v platnost od 1. ledna 2005 s přechodným obdobím do 30. června 2005.

               (3)

               Je proto nezbytné změnit přílohy A a B směrnice 94/55/ES.

               (4)

               Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přepravu nebezpečných věcí uvedeném v článku 9 směrnice 94/55/ES,

         PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
   Článek 1
   Přílohy A a B směrnice 94/55/ES se mění takto:

               1.

               Příloha A se nahrazuje tímto:
               „Ustanovení přílohy A k Evropské dohodě o mezinárodní silniční přepravě nebezpečných věcí (ADR) použitelné s účinkem od 1. ledna 2005 s tím, že slova ‚smluvní strana‘ se nahrazují slovy ‚členský stát‘.
               Znění změn přílohy A k ADR ve znění z roku 2005 bude zveřejněno, jakmile bude dostupné ve všech úředních jazycích Společenství.“

               2.

               Příloha B se nahrazuje tímto:
               „V ustanoveních přílohy B k Evropské dohodě o mezinárodní silniční přepravě nebezpečných věcí (ADR) použitelné s účinností od 1. ledna 2005 se slova ‚smluvní strana‘ nahrazují slovy ‚členský stát‘.
               Změny přílohy B k ADR ve znění z roku 2005 bude zveřejněno, jakmile bude dostupné ve všech úředních jazycích Společenství.“

         Článek 2
   1.   Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. července 2005. Neprodleně uvědomí Komisi o znění těchto předpisů a doručí jí srovnávací tabulku mezi ustanoveními těchto předpisů a této směrnice.
   Tyto předpisy přijaté členskými státy musejí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
   2.   Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
   Článek 3
   Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
   Článek 4
   Tato směrnice je určena členským státům.

      V Bruselu dne 9. prosince 2004.

            Za Komisi

         Jacques BARROT

            člen Komise

      (1)  Úř. věst. L 319, 12.12.1994, s. 7. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí Komise 2003/28/ES (Úř. věst. L 90, 8.4.2003, s. 45).


title: Směrnice Komise 92/90/EHS ze dne 3. listopadu 1992, kterou se stanoví povinnosti, jimž podléhají producenti a dovozci rostlin, rostlinných produktů nebo jiných předmětů, a kterou se stanoví podrobnosti pro jejich registraci

text:
Důležité právní upozornění

|

31992L0090

Úřední věstník L 344 , 26/11/1992 S. 0038 - 0039 Finské zvláštní vydání: Kapitola 3 Svazek 46 S. 0042  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 3 Svazek 46 S. 0042

		Směrnice Komise 92/90/EHSze dne 3. listopadu 1992,kterou se stanoví povinnosti, jimž podléhají producenti a dovozci rostlin, rostlinných produktů nebo jiných předmětů, a kterou se stanoví podrobnosti pro jejich registraciKOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,s ohledem na směrnici Rady 77/93/EHS ze dne 21. prosince 1976 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 92/10/EHS [2], a zejména na čl. 6 odst. 7 čtvrtou odrážku a čl. 6 odst. 8 uvedené směrnice,vzhledem k tomu, že používání rostlinolékařského režimu Společenství pro Společenství jako oblast bez vnitřních hranic bude před přemísťováním produktů Společenství, které představují riziko pro zdraví rostlin, vyžadovat provádění rostlinolékařských kontrol těchto produktů; že nejvhodnějším místem pro provádění těchto kontrol jsou zařízení producentů zapsaných v úředním rejstříku;vzhledem k tomu, že pro produkci rostlin, rostlinných produktů nebo jiných předmětů, které nejsou napadeny škodlivými organismy uvedenými ve směrnici Rady 77/93/EHS, a pro odpovídající kontrolu této produkce členskými státy je nezbytné stanovit doplňující pravidla pro zápis producentů nebo dalších osob, pro které se požaduje zapsání do úředního rejstříku, jakož i některé jednotné povinnosti, kterým by měli producenti rostlin, rostlinných produktů a dalších předmětů podléhat;vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 11. Členské státy zajistí, že všichni producenti, společné sklady, expediční střediska, další osoby nebo dovozci, na něž se vztahuje čl. 6 odst. 4 třetí pododstavec, čl. 6 odst. 5, čl. 10 odst. 3 druhá odrážka nebo čl. 12 odst. 6 druhý pododstavec směrnice 77/93/EHS, podají prostřednictvím příslušného registračního postupu příslušným úředním subjektům uvedeným ve směrnici 77/93/EHS žádost o zápis do úředního rejstříku.2. Členské státy zajistí, aby při přijetí žádosti uvedené v odstavci 1 zapsaly uvedené příslušné úřední subjekty tuto žádost do úředního rejstříku žádostí a přezkoumaly informace uvedené ve formuláři žádosti.3. Příslušné úřední subjekty ověří, že producent, společný sklad, expediční středisko, další osoba nebo dovozce ve smyslu odstavce 1 jsou schopni a ochotni plnit povinnosti stanovené v čl. 2 odst. 2, čl. 2 odst. 3 a článku 3, a zapíší je do úředního rejstříku uvedeného v odstavci 1 pod samostatným evidenčním číslem, podle kterého je lze identifikovat.4. Jestliže se na základě přezkoumání podle odstavce 2 dospěje k názoru, že povinnosti uvedené v čl. 2 odst. 2 nebudou splněny, pak příslušné úřední subjekty nezapíší producenta, společný sklad, expediční středisko, další osobu nebo dovozce do úředního rejstříku uvedeného v odstavci 1, dokud nejsou splněny podmínky odstavce 3.5. Členské státy zajistí opravu zápisu nebo zápis nový, pokud se producent, společný sklad, expediční středisko, další osoba nebo dovozce uvedený v odstavci 1 rozhodne provádět další činnosti k těm, pro něž byl původně zapsán, nebo činnosti je nahrazující.6. Členské státy zajistí, že příslušné úřední subjekty přijmou vhodná opatření, pokud přestanou být plněny povinnosti uvedené v čl. 2 odst. 2, popř. čl. 2 odst. 3 a článku 3.7. Jakékoli opatření přijaté podle odstavce 6 bude zrušeno, jakmile se zjistí, že producent, společný sklad, expediční středisko, další osoba nebo dovozce budou v budoucnu pravděpodobně plnit požadavky a podmínky této směrnice.Článek 21. Členské státy registračním postupem uvedeným v odstavci 1 zajistí, aby dotyční producent, společný sklad, expediční středisko, další osoba nebo dovozce podléhali povinnostem stanoveným v odstavci 2, aniž jsou dotčeny povinnosti uvedené v odstavci 3 a článku 3.2. Povinnosti podle odstavce 1 stanovené, aniž jsou dotčeny povinnosti již stanovené ve směrnici 77/93/EHS, jsou následující:a) vést aktualizovaný plán míst podniku, na kterých producent, společný sklad, expediční středisko, osoba nebo dovozce uvedení v čl. 1 odst. 1 pěstují, produkují, uchovávají, drží nebo používají rostliny, rostlinné produkty nebo jiné předměty nebo jsou tam tyto rostliny, rostlinné produkty a jiné předměty přítomny jinak;b) vést záznamy, aby byly pro příslušné úřední subjekty k dispozici úplné informace o rostlinách, rostlinných produktech nebo jiných předmětech,- nakoupených za účelem uskladnění nebo pěstování v podniku,- vyprodukovaných nebo- odeslaných třetím osobáma uchovávat související dokumenty nejméně po dobu jednoho roku;c) zajišťovat osobně kontakt s příslušnými úředními subjekty nebo jmenovat za tímto účelem jinou osobu s odbornou praxí v rostlinné produkci a souvisejících rostlinolékařských otázkách;d) v případě potřeby provádět vizuální pozorování, a to ve vhodnou dobu a v souladu s obecnými zásadami stanovenými příslušnými úředními subjekty;e) zajistit, aby osoby pověření jednat jménem příslušných úředních subjektů měly přístup zejména za účelem inspekcí a/nebo odběru vzorků a aby mohly přezkoumat záznamy uvedené pod písmenem b), jakož i související dokumenty;f) jinak spolupracovat s příslušnými úředními subjekty.3. K usnadnění zhodnocení rostlinolékařské situace podniku mohou být v rámci vnitrostátních právních předpisů stanoveny další povinnosti obecné povahy; tyto povinnosti mohou zohledňovat zvláštní podmínky produkce a případně zvláštní podmínky dovozu, zejména druh rostliny, umístění, rozlohu podniku, řízení podniku, personální a technické vybavení.Článek 3Zapsaný producent, společný sklad, expediční středisko, další osoba nebo dovozce bude na žádost příslušných úředních subjektů plnit zvláštní povinnosti vztahující se ke zhodnocení nebo zlepšení rostlinolékařské situace podniku a k zajištění identity materiálu až do doby připojení rostlinolékařského pasu podle čl. 10 odst. 2 směrnice 77/93/EHS; tyto zvláštní povinnosti mohou zahrnovat např. zvláštní přezkoumání, odběr vzorků, izolace, protrhávání, ošetření, zničení a označování a jiné zvláštní požadavky podle přílohy IV části A oddílu II nebo případně přílohy IV části B směrnice 77/93/EHS.Článek 4Členské státy zajistí plnění povinností uvedených v čl. 2 odst. 2, přičemž nejméně jednou ročně provádějí pravidelné přezkoumání záznamů a souvisejících dokumentů uvedených v čl. 2 odst. 2 písm. b).Článek 51. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí ke dni uvedenému v čl. 3 odst. 1 směrnice Rady 91/683/EHS [3]. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.2. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.3. Členské státy neprodleně sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice. Komise o nich bude informovat ostatní členské státy.Článek 6Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 3. listopadu 1992.Za KomisiRay Mac Sharryčlen Komise[1] Úř. věst. L 26, 31.1.1977, s. 20.[2] Úř. věst. L 70, 17.3.1992, s. 27.[3] Úř. věst. L 376, 31.12.1991, s. 29.--------------------------------------------------