title: Směrnice Rady 2011/96/EU ze dne 30. listopadu 2011 o společném systému zdanění mateřských a dceřiných společností z různých členských států

text:
               29.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 345/8

         SMĚRNICE RADY 2011/96/EU
   ze dne 30. listopadu 2011
   o společném systému zdanění mateřských a dceřiných společností z různých členských států
   (přepracované znění)
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 115 této smlouvy,
   s ohledem na návrh Evropské komise,
   po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
   s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (1),
   s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (2),
   v souladu se zvláštním legislativním postupem,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Směrnice Rady 90/435/EHS ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění mateřských a dceřiných společností z různých členských států (3) byla několikrát podstatně změněna (4) Vzhledem k novým změnám by uvedená směrnice měla být z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti přepracována.

               (2)

               S ohledem na rozsudek Soudního dvora ze dne 6. května 2008 ve věci C-133/06 (5) se považuje za nezbytné pozměnit znění čl. 4 odst. 3 druhého pododstavce směrnice 90/435/EHS s cílem objasnit, že předpisy uvedené v daném ustanovení jsou přijímány Radou v souladu s postupem stanoveným ve Smlouvě. Rovněž je třeba aktualizovat přílohy směrnice.

               (3)

               Cílem této směrnice je osvobodit dividendy a jiné formy rozdělování zisku vyplácené dceřinými společnostmi jejich mateřským společnostem od srážkových daní a zamezit dvojímu zdanění takových příjmů na úrovni mateřské společnosti.

               (4)

               Seskupování společností různých členských států mohou být nezbytná k tomu, aby byly v Unii vytvořeny podmínky obdobné podmínkám vnitřního trhu a aby tím bylo zajištěno řádné fungování tohoto vnitřního trhu. Těmto operacím by neměly být kladeny překážky v podobě omezení, znevýhodnění nebo zvláštních narušení, které by vyplývaly z daňových předpisů členských států. Je proto důležité stanovit pro tato seskupování daňová pravidla neutrální z hlediska hospodářské soutěže, aby se podniky mohly přizpůsobit požadavkům vnitřního trhu, zvýšit svou produktivitu a zlepšit svou konkurenceschopnost na mezinárodní úrovni.

               (5)

               Zmíněná seskupování mohou vést k utvoření skupin mateřských a dceřiných společností.

               (6)

               Před nabytím účinnosti směrnice 90/435/EHS daňové předpisy upravující vztahy mezi mateřskými a dceřinými společnostmi různých členských států se mezi jednotlivými členskými státy citelně lišily a byly obecně nepříznivější než předpisy týkající se vztahů mezi mateřskými a dceřinými společnostmi téhož členského státu. Spolupráce mezi společnostmi různých členských států tím byla znevýhodňována oproti spolupráci společností téhož členského státu. Bylo vhodné zamezit tomuto znevýhodnění zavedením společného režimu, a tím i usnadnit seskupování společností na úrovni Unie.

               (7)

               Obdrží-li některá mateřská společnost z důvodu svého podílu na dceřiné společnosti rozdělené zisky, členský stát mateřské společnosti upustí od zdanění těchto zisků nebo zdaní tyto zisky, přičemž umožní mateřské společnosti odečíst od daně příslušnou část daně, která se vztahuje k těmto ziskům, splatnou dceřinou společností z těchto zisků.

               (8)

               Dále je vhodné k zajištění daňové neutrality osvobodit od srážkové daně zisky, které dceřiná společnost rozděluje své mateřské společnosti.

               (9)

               Výplata rozděleného zisku stálé provozovně mateřské společnosti a příjem rozděleného zisku touto provozovnou by měly zakládat stejné zacházení, které se používá mezi dceřinou a mateřskou společností. To by mělo zahrnovat i případy, kdy se mateřská a dceřiná společnost nacházejí ve stejném členském státě a stálá provozovna se nachází v jiném členském státě. Naproti tomu se zdá, že případy, kdy se stálá provozovna a dceřiná společnost nacházejí ve stejném členském státě, mohou být řešeny, aniž je dotčeno používání zásad stanovených ve Smlouvě, na základě vnitrostátních právních předpisů příslušného členského státu.

               (10)

               V souvislosti se zacházením se stálými provozovnami je možné, že členské státy musí určit podmínky a právní nástroje, které jim umožní chránit své vnitrostátní daňové příjmy a bránit obcházení vnitrostátních právních předpisů v souladu se zásadami stanovenými ve Smlouvě a s ohledem na mezinárodně uznávaná daňová pravidla.

               (11)

               Pokud jsou skupiny organizovány jako řetězce společností a zisk je rozdělován mateřské společnosti prostřednictvím řetězce dceřiných společností, mělo by se zabránit dvojímu zdanění buď osvobozením od daně, nebo daňovým zápočtem. V případě daňového zápočtu by měla mít mateřská společnost možnost odečíst každou daň zaplacenou kteroukoli dceřinou společností v řetězci, pokud jsou splněny požadavky této směrnice.

               (12)

               Touto směrnicí by neměly být dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení uvedených směrnic ve vnitrostátním právu stanovených v příloze II části B,

         PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
   Článek 1
   1.   Každý členský stát použije tuto směrnici:

               a)

               na rozdělování zisku obdrženého společnostmi tohoto členského státu, který pochází od jejich dceřiných společností ostatních členských států;

               b)

               na rozdělování zisku vytvořeného společnostmi tohoto členského státu společnostem ostatních členských států, jichž jsou dceřinými společnostmi;

               c)

               na rozdělování zisku obdrženého v tomto státě se nacházejícími stálými provozovnami společností jiných členských států, který pochází od jejich dceřiných společností jiného členského státu, než ve kterém se stálá provozovna nachází;

               d)

               na rozdělování zisku vytvořeného společnostmi tohoto členského státu v jiném členském státě se nacházejícím stálým provozovnám společností stejného členského státu, jichž jsou dceřinými společnostmi.

         2.   Tato směrnice nevylučuje použití vnitrostátních předpisů nebo smluvních ustanovení nezbytných k potlačení daňových úniků a zneužívání daňových předpisů.
   Článek 2
   Pro účely této směrnice se rozumí:

               a)

               „společností členského státu“ každá společnost, která:

                           i)

                           má některou z forem uvedených v příloze I části A,

                           ii)

                           je podle daňového práva některého členského státu pro daňové účely považována za daňového rezidenta tohoto členského státu a podle dohody o zamezení dvojího zdanění uzavřené s třetí zemí není pro daňové účely považována za daňového rezidenta mimo Unii,

                           iii)

                           podléhá navíc bez možnosti volby nebo osvobození jedné z daní uvedených v příloze I části B nebo jakékoli jiné dani, která některou z těchto daní v budoucnu nahradí;

               b)

               „stálou provozovnou“ trvale umístěné zařízení určené k podnikání, jež se nachází v členském státě a jehož prostřednictvím je zcela nebo zčásti vykonávána činnost společnosti jiného členského státu, pokud zisky z tohoto zařízení podléhají dani v členském státě, v němž se nachází, podle příslušné dvoustranné smlouvy o zdanění, nebo neexistuje-li taková smlouva, podle vnitrostátních právních předpisů.

         Článek 3
   1.   Pro účely použití této směrnice se:

               a)

               postavení mateřské společnosti přiznává:

                           i)

                           přinejmenším každé společnosti členského státu, která splňuje podmínky stanovené v článku 2 a která drží na základním kapitálu některé společnosti jiného členského státu splňující stejné podmínky podíl nejméně 10 %,

                           ii)

                           za stejných podmínek též společnosti členského státu, která drží na základním kapitálu některé společnosti stejného členského státu podíl nejméně 10 %, přičemž tento podíl drží zcela nebo zčásti stálá provozovna první společnosti nacházející se v jiném členském státě;

               b)

               „dceřinou společností“ rozumí společnost, na jejímž základním kapitálu je držen podíl uvedený v písmenu a).

         2.   Odchylně od odstavce 1 mohou členské státy:

               a)

               dvoustrannou dohodou nahradit podmínku podílu na základním kapitálu podmínkou disponování hlasovacími právy;

               b)

               nepoužít tuto směrnici na ty své společnosti, které nebudou držet bez přerušení po dobu nejméně dvou let podíl, který je opravňuje k přiznání postavení mateřské společnosti, ani na ty své společnosti, v nichž společnost jiného členského státu nedrží takový podíl bez přerušení po dobu nejméně dvou let.

         Článek 4
   1.   Obdrží-li mateřská společnost nebo její stálá provozovna z důvodu svého podílu na dceřiné společnosti zisky rozdělené jinak než při likvidaci dceřiné společnosti, členský stát mateřské společnosti a členský stát její stálé provozovny:

               a)

               upustí od zdanění těchto zisků nebo

               b)

               zdaní tyto zisky, přičemž umožní mateřské společnosti a její stálé provozovně odečíst od daně příslušnou část korporační daně, která se vztahuje k těmto ziskům a kterou uhradila dceřiná společnost nebo její dceřiná společnost, až do výše příslušné daně, a to za podmínky, že na každé úrovni společnost i její dceřiná společnost spadají pod definice podle článku 2 a splňují podmínky stanovené v článku 3.

         2.   Tato směrnice nebrání členskému státu mateřské společnosti považovat na základě svého posouzení právní charakteristiky dané dceřiné společnosti vyplývající z právních předpisů, podle kterých je založena, dceřinou společnost za daňově transparentní, a tedy zdaňovat u mateřské společnosti její podíl na zisku dceřiné společnosti v okamžiku, kdy tento zisk vzniká. V takovém případě stát mateřské společnosti upustí od zdanění rozděleného zisku dceřiné společnosti.
   Při určování podílu mateřské společnosti na zisku její dceřiné společnosti v okamžiku, kdy zisk vzniká, členský stát mateřské společnosti buď tento zisk od daně osvobodí, nebo umožní mateřské společnosti odečíst od daně příslušnou část korporační daně, která se vztahuje k podílu mateřské společnosti na zisku a kterou uhradila dceřiná společnost nebo její dceřiná společnost, až do výše příslušné daně, a to za podmínky, že na každé úrovni společnost i její dceřiná společnost spadají pod definice podle článku 2 a splňují podmínky stanovené v článku 3.
   3.   Každý členský stát ponechá v platnosti možnost stanovit, že náklady vztahující se k držbě podílu na dceřiné společnosti a ztráty vyplývající z rozdělování jejích zisků nelze odečíst od zdanitelných příjmů mateřské společnosti.
   Jsou-li v takovém případě výdaje na řízení vztahující se k podílu pevně stanoveny paušální sazbou, nesmí stanovená částka přesáhnout 5 % ze zisku rozdělovaného dceřinou společností.
   4.   Odstavce 1 a 2 se použijí do dne zavedení společného systému zdanění obchodních společností.
   5.   Rada přijme jednomyslně v souladu se zvláštním legislativním postupem a po konzultaci s Evropským parlamentem a Evropským hospodářským a sociálním výborem v přiměřené době předpisy, které se použijí ode dne zavedení společného systému zdanění společností.
   Článek 5
   Zisk rozdělovaný dceřinou společností její mateřské společnosti je osvobozen od srážkové daně.
   Článek 6
   Stát mateřské společnosti nesmí vybírat srážkovou daň ze zisků, které tato společnost obdrží od své dceřiné společnosti.
   Článek 7
   1.   Výrazem „srážková daň“ použitým v této směrnici se nerozumí záloha ani předběžná platba na korporační daň v členském státě dceřiné společnosti, která se uskutečňuje v souvislosti s rozdělováním jejích zisků mateřské společnosti.
   2.   Tato směrnice se nedotýká použití vnitrostátních předpisů nebo smluvních ustanovení, jejichž účelem je zamezit nebo omezit ekonomické dvojí zdanění dividend, zejména ustanovení týkajících se daňových zápočtů pro příjemce dividend.
   Článek 8
   1.   Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 18. ledna 2012. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
   Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
   2.   Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice spolu se srovnávací tabulkou mezi těmito ustanoveními a ustanoveními této směrnice.
   Článek 9
   Směrnice 90/435/EHS ve znění aktů uvedených v příloze II části A se zrušuje, aniž jsou dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení uvedených směrnic ve vnitrostátním právu stanovených v příloze II části B.
   Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze III.
   Článek 10
   Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
   Článek 11
   Tato směrnice je určena členským státům.

      V Bruselu dne 30. listopadu 2011.

            Za Radu

            předseda

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  Stanovisko ze dne 4. května 2011 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku)

      (2)  Úř. věst. C 107, 6.4.2011, s. 73.

      (3)  Úř. věst. L 225, 20.8.1990, s. 6.

      (4)  Viz příloha II část A.

      (5)  Sbírka rozhodnutí 2008, s. I-03189.

      PŘÍLOHA I
      ČÁST A

         Seznam společností uvedených v čl. 2 písm. a) bodu i)

                  a)

                  společnosti založené podle nařízení Rady (ES) č. 2157/2001 ze dne 8. října 2001 o statutu evropské společnosti (SE) (1) a směrnice Rady 2001/86/ES ze dne 8. října 2001, kterou se doplňuje statut evropské společnosti s ohledem na zapojení zaměstnanců (2), a dále družstevní společnosti založené podle nařízení Rady (ES) č. 1435/2003 ze dne 22. července 2003 o statutu evropské družstevní společnosti (SCE) (3) a směrnice Rady 2003/72/ES ze dne 22. července 2003, kterou se doplňuje statut evropské družstevní společnosti s ohledem na zapojení zaměstnanců (4);

                  b)

                  společnosti podle belgického práva nazvané „société anonyme“/„naamloze vennootschap“, „société en commandite par actions“/„commanditaire vennootschap op aandelen“, „société privée a responsabilité limitée“/„besloten vennootschap met beperkte aansprakelijkheid“, „société coopérative a responsabilité limitée“/„coöperatieve vennootschap met beperkte aansprakelijkheid“, „société coopérative a responsabilité illimitée“/„coöperatieve vennootschap met onbeperkte aansprakelijkheid“, „société en nom collectif“/„vennootschap onder firma“, „société en commandite simple“/„gewone commanditaire vennootschap“, veřejné podniky, které přijaly některou z výše uvedených právních forem, a jiné společnosti založené podle belgického práva, které podléhají belgické korporační dani;

                  c)

                  společnosti podle bulharského práva nazvané: „събирателно дружество“, „командитно дружество“, „дружество с ограничена отговорност“, „акционерно дружество“, „командитно дружество с акции“, „неперсонифицирано дружество“, „кооперации“, „кооперативни съюзи“, „държавни предприятия“, založené podle bulharského práva a vykonávající obchodní činnost;

                  d)

                  společnosti podle českého práva nazvané: „akciová společnost“, „společnost s ručením omezeným“;

                  e)

                  společnosti podle dánského práva nazvané „aktieselskab“ a „anpartsselskab“. Ostatní společnosti, které podléhají dani podle zákona o korporační dani, pokud je jejich zdanitelný příjem vypočítáván a zdaňován v souladu s obecnými daňovými právními předpisy vztahujícími se na „aktieselskaber“;

                  f)

                  společnosti podle německého práva nazvané „Aktiengesellschaft“, „Kommanditgesellschaft auf Aktien“, „Gesellschaft mit beschränkter Haftung“, „Versicherungsverein auf Gegenseitigkeit“, „Erwerbs- und Wirtschafts-genossenschaft“, „Betriebe gewerblicher Art von juristischen Personen des öffentlichen Rechts“ a jiné společnosti založené podle německého práva, které podléhají německé korporační dani;

                  g)

                  společnosti podle estonského práva nazvané: „täisühing“, „usaldusühing“, „osaühing“, „aktsiaselts“, „tulundusühistu“;

                  h)

                  společnosti založené nebo existující podle irského práva, subjekty registrované podle „Industrial and Provident Societies Act“, subjekty typu „building societies“ registrované podle „Building Societies Acts“ a spořitelní banky ve smyslu „Trustee Savings Banks Act“ z roku 1989;

                  i)

                  společnosti podle řeckého práva nazvané „ανώνυμη εταιρεία“, „εταιρεία περιορισμένης ευθύνης (Ε.Π.Ε.)“ a jiné společnosti založené podle řeckého práva, které podléhají řecké korporační dani;

                  j)

                  společnosti podle španělského práva nazvané: „sociedad anónima“, „sociedad comanditaria por acciones“, „sociedad de responsabilidad limitada“, veřejnoprávní subjekty řídící se soukromým právem. Jiné subjekty založené podle španělského práva, které podléhají španělské korporační dani („Impuesto sobre Sociedades“);

                  k)

                  společnosti podle francouzského práva nazvané „société anonyme“, „société en commandite par actions“, „société a responsabilité limitée“, „sociétés par actions simplifiées“, „sociétés d’assurances mutuelles“, „caisses d’épargne et de prévoyance“, „sociétés civiles“, automaticky podléhající korporační dani, „coopératives“, „unions de coopératives“, veřejnoprávní podniky průmyslové a obchodní povahy a jiné společnosti založené podle francouzského práva, které podléhají francouzské korporační dani;

                  l)

                  společnosti podle italského práva nazvané „società per azioni“, „società in accomandita per azioni“, „società a responsabilità limitata“, „società cooperative“, „società di mutua assicurazione“ a soukromé a veřejné subjekty vykonávající činnost zcela nebo převážně obchodní povahy;

                  m)

                  podle kyperského práva: „εταιρείες“, jak jsou vymezeny v zákonech o dani z příjmů;

                  n)

                  společnosti podle lotyšského práva nazvané: „akciju sabiedrība“, „sabiedrība ar ierobežotu atbildību“;

                  o)

                  společnosti vytvořené podle litevského práva;

                  p)

                  společnosti podle lucemburského práva nazvané „société anonyme“, „société en commandite par actions“, „société a responsabilité limitée“, „société coopérative“, „société coopérative organisée comme une société anonyme“, „association d’assurances mutuelles“, „association d’épargne-pension“, „entreprise de nature commerciale, industrielle ou miniere de l’Etat, des communes, des syndicats de communes, des établissements publics et des autres personnes morales de droit public“ a jiné společnosti založené podle lucemburského práva, které podléhají lucemburské korporační dani;

                  q)

                  společnosti podle maďarského práva nazvané: „közkereseti társaság“, „betéti társaság“, „közös vállalat“, „korlátolt felelősségű társaság“, „részvénytársaság“, „egyesülés“, „szövetkezet“;

                  r)

                  společnosti podle maltského práva nazvané: „Kumpaniji ta“ Responsabilita „Limitata“, „Soċjetajiet en commandite li l-kapital tagħhom maqsum fazzjonijiet“;

                  s)

                  společnosti podle nizozemského práva nazvané „naamloze vennootschap“, „besloten vennootschap met beperkte aansprakelijkheid“, „open commanditaire vennootschap“, „coöperatie“, „onderlinge waarborgmaatschappij“, „fonds voor gemene rekening“, „vereniging op coöperatieve grondslag“, „vereniging welke op onderlinge grondslag als verzekeraar of kredietinstelling optreedt“ a jiné společnosti založené podle nizozemského práva, které podléhají nizozemské korporační dani;

                  t)

                  společnosti podle rakouského práva nazvané „Aktiengesellschaft“, „Gesellschaft mit beschränkter Haftun“, „Versicherungsvereine auf Gegenseitigkeit“, „Erwerbs- und Wirtschaftsgenossenschaften“, „Betriebe gewerblicher Art von Körperschaften des öffentlichen Rechts“, „Sparkassen“ a jiné společnosti založené podle rakouského práva, které podléhají rakouské korporační dani;

                  u)

                  společnosti podle polského práva nazvané: „spółka akcyjna“, „spółka z ograniczoną odpowiedzialnością“;

                  v)

                  obchodní společnosti nebo společnosti občanského práva obchodní povahy a družstva nebo veřejné podniky, které jsou založeny v souladu s portugalským právem;

                  w)

                  společnosti podle rumunského práva nazvané: „societăți pe acțiuni“, „societăți în comandită pe acțiuni“, „societăți cu răspundere limitată“;

                  x)

                  společnosti podle slovinského práva nazvané: „delniška družba“, „komanditna družba“, „družba z omejeno odgovornostjo“;

                  y)

                  společnosti podle slovenského práva nazvané: „akciová společnost“, „společnost s ručením omezeným“, „komanditná spoločnosť“;

                  z)

                  společnosti podle finského práva nazvané „osakeyhtiö“/„aktiebolag“, „osuuskunta“/„andelslag“,„säästöpankki“/„sparbank“ a „vakuutusyhtiö“/„försäkringsbo-lag“;

                  aa)

                  společnosti podle švédského práva nazvané „aktiebolag“, „försäkringsaktiebolag“, „ekonomiska föreningar“, „sparbanker“, „ömsesidiga försäkringsbolag“, „försäkringsföreningar“;

                  ab)

                  společnosti založené podle práva Spojeného království.

            ČÁST B

         Seznam daní uvedených v čl. 2 písm. a) bodu iii)

                  —

                  impôt des sociétés/vennootschapsbelasting v Belgii,

                  —

                  корпоративен данък v Bulharsku,

                  —

                  daň z příjmů právnických osob v České republice,

                  —

                  selskabsskat v Dánsku,

                  —

                  Körperschaftssteuer v Německu,

                  —

                  tulumaks v Estonsku,

                  —

                  corporation tax v Irsku,

                  —

                  φόρος εισοδήματος νομικών προσώπων κερδοσκοπικού χαρακτήρα v Řecku,

                  —

                  impuesto sobre sociedades ve Španělsku,

                  —

                  impôt sur les sociétés ve Francii,

                  —

                  imposta sul reddito delle società v Itálii,

                  —

                  φόρος εισοδήματος na Kypru,

                  —

                  uzņēmumu ienākuma nodoklis v Lotyšsku,

                  —

                  pelno mokestis v Litvě,

                  —

                  impôt sur le revenu des collectivités v Lucembursku,

                  —

                  társasági adó, osztalékadó v Maďarsku,

                  —

                  taxxa fuq l-income na Maltě,

                  —

                  vennootschapsbelasting v Nizozemsku,

                  —

                  Körperschaftssteuer v Rakousku,

                  —

                  podatek dochodowy od osób prawnych v Polsku,

                  —

                  imposto sobre o rendimento das pessoas colectivas v Portugalsku,

                  —

                  impozit pe profit v Rumunsku,

                  —

                  davek od dobička pravnih oseb ve Slovinsku,

                  —

                  daň z príjmov právnických osôb na Slovensku,

                  —

                  yhteisöjen tulovero/inkomstskatten för samfund ve Finsku,

                  —

                  statlig inkomstskatt ve Švédsku,

                  —

                  corporation tax ve Spojeném království.

         (1)  Úř. věst. L 294, 10.11.2001, s. 1.

         (2)  Úř. věst. L 294, 10.11.2001, s. 22.

         (3)  Úř. věst. L 207, 18.8.2003, s. 1.

         (4)  Úř. věst. L 207, 18.8.2003, s. 25.

      PŘÍLOHA II
      ČÁST A

         Zrušená směrnice a seznam jejích následných změn

      (uvedených v článku 9)

                  Směrnice Rady 90/435/EHS
                  (Úř. věst. L 225, 20.8.1990, s. 6).

                  Příloha I, bod XI.B.I.3 Aktu o přistoupení z roku 1994
                  (Úř. věst C 241, 29.8.1994, s. 196).

                  Směrnice Rady 2003/123/ES
                  (Úř. věst. L 7, 13.1.2004, s. 41).

                  Příloha II, bod 9.8 Aktu o přistoupení z roku 2003
                  (Úř. věst. L 236, 23.9.2003, s. 555).

                  Směrnice Rady 2006/98/ES
                  (Úř. věst. L 363, 20.12.2006, s. 129).

                  Pouze příloha bod 7

            ČÁST B

         Lhůty pro provedení ve vnitrostátním právu

      (uvedené v článku 9)

                  Směrnice

                  Lhůta pro provedení

                  90/435/EHS

                  31. prosince 1991

                  2003/123/ES

                  1. ledna 2005

                  2006/98/ES

                  1. ledna 2007

      PŘÍLOHA III

         Srovnávací tabulka

                  Směrnice 90/435/EHS

                  Tato směrnice

                  Čl. 1 odst. 1 první až čtvrtá odrážka

                  Čl. 1 odst. 1 písm. a) až d)

                  Čl. 1 odst. 2

                  Čl. 1 odst. 2

                  Čl. 2 odst. 1 první část návětí

                     Článek 2 návětí

                  Čl. 2 odst. 1 druhá část návětí

                  Čl. 2 písm. a) návětí

                  Čl. 2 odst. 1 písm. a)

                  Čl. 2 písm. a) bod i)

                  Čl. 2 odst. 1 písm. b)

                  Čl. 2 písm. a) bod ii)

                  Čl. 2 odst. 1 písm. c) návětí prvního pododstavce a druhý pododstavec

                  Čl. 2 písm. a) bod iii)

                  Čl. 2 odst. 1 písm. c) první pododstavec první až dvacátá sedmá odrážka

                  Příloha I Část B první až dvacátá sedmá odrážka

                  Čl. 2 odst. 2

                  Čl. 2 písm. b)

                  Čl. 3 odst. 1 návětí

                  Čl. 3 odst. 1 návětí

                  Čl. 3 odst. 1 písm. a)

                  Čl. 3 odst. 1 písm. a) návětí

                  Čl. 3 odst. 1 písm. a) první pododstavec, dovětek

                  Čl. 3 odst. 1 písm. a) bod i)

                  Čl. 3 odst. 1 písm. a) druhý pododstavec

                  Čl. 3 odst. 1 písm. a) bod ii)

                  Čl. 3 odst. 1 písm. a) třetí pododstavec

                  —

                  Čl. 3 odst. 1 písm. a) čtvrtý pododstavec

                  —

                  Čl. 3 odst. 1 písm. b)

                  Čl. 3 odst. 1 písm. b)

                  Čl. 3 odst. 2 první a druhá odrážka

                  Čl. 3 odst. 2 písm. a) a b)

                  Čl. 4 odst. 1 první a druhá odrážka

                  Čl. 4 odst. 1 písm. a) a b)

                  Čl. 4 odst. 1 písm. a)

                  Čl. 4 odst. 2

                  Čl. 4 odst. 2 první věta

                  Čl. 4 odst. 3 první pododstavec

                  Čl. 4 odst. 2 druhá věta

                  Čl. 4 odst. 3 druhý pododstavec

                  Čl. 4 odst. 3 první pododstavec

                  Čl. 4 odst. 4

                  Čl. 4 odst. 3 druhý pododstavec

                  Čl. 4 odst. 5

                  Články 5, 6 a 7

                  Články 5, 6 a 7

                  Čl. 8 odst. 1

                  —

                  Čl. 8 odst. 2

                     Článek 8

                  —

                     Článek 9

                  —

                     Článek 10

                     Článek 9

                     Článek 11

                  Příloha

                  Příloha I Část A

                  —

                  Příloha II

                  —

                  Příloha III


title: Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/98/EU ze dne 13. prosince 2011 o jednotném postupu vyřizování žádostí o jednotné povolení k pobytu a práci na území členského státu pro státní příslušníky třetích zemí a o společném souboru práv pracovníků ze třetích zemí oprávněně pobývajících v některém členském státě

text:
               23.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 343/1

         SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2011/98/EU
   ze dne 13. prosince 2011
   o jednotném postupu vyřizování žádostí o jednotné povolení k pobytu a práci na území členského státu pro státní příslušníky třetích zemí a o společném souboru práv pracovníků ze třetích zemí oprávněně pobývajících v některém členském státě
   EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 79 odst. 2 písm. a) a b) této smlouvy,
   s ohledem na návrh Evropské komise,
   s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
   s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),
   v souladu s řádným legislativním postupem (3),
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Za účelem postupného vytváření prostoru svobody, bezpečnosti a práva stanoví Smlouva o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) opatření, která mají být přijata v oblasti azylu, přistěhovalectví a ochrany práv státních příslušníků třetích zemí.

               (2)

               Evropská rada na svém zvláštním zasedání v Tampere ve dnech 15. a 16. října 1999 uznala nutnost harmonizace vnitrostátních právních předpisů upravujících podmínky přijímání a pobytu státních příslušníků třetích zemí. V této souvislosti zejména prohlásila, že Evropská unie by měla zajistit spravedlivé zacházení se státními příslušníky třetích zemí, kteří oprávněně pobývají na území členských států, a že důraznější politika integrace by měla směřovat k tomu, aby jim byla přiznána práva a povinnosti srovnatelné s právy a povinnostmi občanů Unie. V souladu s tím Evropská rada požádala Radu, aby přijala právní nástroje na základě návrhů Komise. Nezbytnost dosažení cílů vytyčených v Tampere byla znovu potvrzena Stockholmským programem přijatým Evropskou radou na jednání konaném ve dnech 10. a 11. prosince 2009.

               (3)

               Ustanovení o jednotném postupu pro vyřizování žádostí ústící v kombinovaný doklad, který bude v rámci jediného správního aktu zahrnovat jak povolení k pobytu, tak pracovní povolení, by měla přispět ke zjednodušení a harmonizaci pravidel, která se v současnosti používají v členských státech. Toto procesní zjednodušení již bylo několika členskými státy zavedeno, přičemž s sebou přineslo účinnější postup jak pro migranty, tak pro jejich zaměstnavatele, a umožnilo snáze kontrolovat oprávněnost jejich pobytu a legálnost jejich zaměstnání.

               (4)

               Aby umožnily první vstup na své území, měly by mít členské státy možnost vydat jednotné povolení, nebo pokud takové povolení vydávají pouze po vstupu na své území, vízum. Členské státy by měly tato jednotná povolení nebo víza vydávat včas.

               (5)

               Je třeba stanovit procesní pravidla pro postup posuzování žádostí o jednotné povolení. Tento postup by měl být s ohledem na běžné pracovní vytížení správních orgánů členských států účinný a snadno zvládnutelný, transparentní a spravedlivý, aby dotyčným osobám nabízel odpovídající právní jistotu.

               (6)

               Ustanoveními této směrnice by neměla být dotčena pravomoc členských států regulovat přijímání státních příslušníků třetích zemí, včetně objemu vstupů státních příslušníků třetích zemí přicházejících za účelem výkonu zaměstnání.

               (7)

               Tato směrnice by se neměla vztahovat na vyslané státní příslušníky třetích zemí. To by nemělo bránit státním příslušníkům třetích zemí, kteří oprávněně pobývají a legálně pracují v některém členském státě a byli vysláni do jiného členského státu, aby po dobu svého vyslání nadále požívali rovného zacházení ve srovnání se státními příslušníky členského státu původu, pokud jde o ty podmínky zaměstnání, které nejsou ovlivněny uplatňováním směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/71/ES ze dne 16. prosince 1996 o vysílání pracovníků v rámci poskytování služeb (4).

               (8)

               Tato směrnice by se neměla vztahovat na státní příslušníky třetích zemí, kteří nabyli právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta v souladu se směrnicí Rady 2003/109/ES ze dne 25. listopadu 2003 o právním postavení státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty (5), jelikož mají výhodnější právní postavení a zvláštní druh povolení k pobytu „dlouhodobě pobývajícího rezidenta – EU“.

               (9)

               Tato směrnice by se neměla vztahovat na státní příslušníky třetích zemí, kteří byli přijati na území členského státu za účelem výkonu sezónní práce, vzhledem k jejich dočasnému postavení.

               (10)

               Povinností členských států určit, zda má žádost podávat státní příslušník třetí země, nebo jeho zaměstnavatel, by neměla být dotčena případná ujednání požadující zapojení obou těchto stran do příslušného řízení. Členské státy by měly rozhodnout, zda má být žádost o jednotné povolení podána v cílovém členském státě, nebo ze třetí země. V případech, kdy státnímu příslušníkovi třetí země není povoleno podat žádost ze třetí země, by členské státy měly zajistit, aby žádost mohl podat zaměstnavatel v cílovém členském státě.

               (11)

               Ustanovení této směrnice o jednotném postupu vyřizování žádostí a o jednotném povolení by se neměla týkat jednotných nebo dlouhodobých víz.

               (12)

               Určením příslušného orgánu podle této směrnice by neměly být dotčeny pravomoci ani úloha jiných orgánů a případně sociálních partnerů, pokud jde o posuzování žádosti a rozhodnutí o ní.

               (13)

               Lhůta pro přijetí rozhodnutí o žádosti by neměla zahrnovat dobu nezbytnou pro uznání odborné kvalifikace nebo dobu nezbytnou pro vydání víza. Touto směrnicí by neměly být dotčeny vnitrostátní postupy uznávání diplomů.

               (14)

               Jednotné povolení by mělo být navrženo v souladu s nařízením Rady (ES) č. 1030/2002 ze dne 13. června 2002, kterým se stanoví jednotný vzor povolení k pobytu pro státní příslušníky třetích zemí (6), které umožňuje členským státům uvádět doplňující informace, zejména zda je dotyčné osobě povolen výkon práce. Členský stát by měl uvést, mimo jiné za účelem lepší kontroly migrace, nejenom v jednotném povolení, ale také ve všech vydaných povoleních k pobytu informace, které se týkají povolení k výkonu práce, bez ohledu na druh povolení nebo právní titul pobytu, na základě kterého byl státní příslušník třetí země přijat na území členského státu a byl mu poskytnut přístup na trh práce dotčeného členského státu.

               (15)

               Ustanovení této směrnice o povoleních k pobytu vydaných za jiným účelem, než je výkon práce, by se měla týkat pouze podoby těchto povolení a neměla by jimi být dotčena unijní nebo vnitrostátní pravidla pro postupy pro přijímání a postupy pro vydávání těchto povolení.

               (16)

               Ustanovení této směrnice o jednotném povolení a o povolení k pobytu vydaném za jiným účelem, než je výkon práce, by neměla bránit členským státům ve vydávání dalšího dokumentu v papírové podobě, jenž by umožňoval poskytnutí přesnějších informací o pracovním poměru, neboť pro takové informace není v povolení k pobytu dostatek prostoru. Takového dokumentu lze využít pro předcházení vykořisťování státních příslušníků třetích zemí a pro boj proti nelegálnímu zaměstnávání, avšak pro členské státy by mělo být jeho použití dobrovolné, přičemž daný dokument by neměl nahrazovat pracovní povolení, neboť by tak docházelo k narušení koncepce jednotného povolení. Uvedené informace lze rovněž uchovávat v elektronické podobě za využití technických možností podle článku 4 a podle bodu 16 písm. a) přílohy I nařízení (ES) č. 1030/2002.

               (17)

               Podmínky a kritéria, na základě kterých může být žádost o vydání, změnu či obnovení jednotného povolení zamítnuta, nebo na jejichž základě může být jednotné povolení odňato, by měly být objektivní a měly by být stanoveny vnitrostátními právními předpisy, a to včetně podmínky dodržovat zásadu upřednostňování pracovníků Unie, jak vyplývá zejména z příslušných ustanovení aktů o přistoupení z roku 2003 a z roku 2005. Rozhodnutí o zamítnutí nebo odnětí jednotného povolení by měla být řádně odůvodněna.

               (18)

               Státní příslušníci třetích zemí, kteří jsou držiteli platného cestovního dokladu a jednotného povolení vydaného členským státem, který uplatňuje schengenské acquis v plném rozsahu, by měli být oprávněni vstoupit a volně se pohybovat na území členských států, jež uplatňují schengenské acquis v plném rozsahu, po dobu nejvýše tří měsíců během jakéhokoli šestiměsíčního období v souladu nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006 ze dne 15. března 2006, kterým se stanoví kodex Společenství o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex) (7) a článkem 21 Úmluvy k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985 mezi vládami států Hospodářské unie Beneluxu, Spolkové republiky Německo a Francouzské republiky o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích (Schengenská úmluva) (8).

               (19)

               Chybí-li horizontální právní předpisy Unie, práva státních příslušníků třetích zemí se liší podle toho, ve kterém členském státě vykonávají práci a jaká je jejich státní příslušnost. S cílem dále rozvíjet soudržnou přistěhovaleckou politiku, snížit rozdíl v právech, která mají občané Unie a státní příslušníci třetích zemí, kteří legálně pracují v členském státě, a doplnit stávající acquis v oblasti přistěhovalectví, by měl být stanoven soubor práv, zejména s cílem vymezit oblasti, ve kterých je zajištěna rovnost zacházení s uvedenými pracovníky ze třetích zemí, kteří zatím nejsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty, ve srovnání s vlastními státními příslušníky členského státu. Cílem takových ustanovení je zavést minimální rovné podmínky v rámci Unie a uznat, že tito státní příslušníci třetích zemí přispívají hospodářství Unie svou prací a daňovými odvody; kromě toho mají uvedená ustanovení sloužit jako ochrana, díky níž bude omezena nekalá soutěž mezi vlastními státními příslušníky členského státu a státními příslušníky třetích zemí v důsledku možného vykořisťování státních příslušníků třetích zemí. Pracovník ze třetí země by měl být v této směrnici vymezen, aniž je dotčen výklad pojmu pracovního poměru v jiných ustanoveních práva Unie, jako státní příslušník třetí země, který byl přijat na území některého členského státu, oprávněně pobývá na jeho území a je v daném členském státě oprávněn pracovat v rámci placeného poměru v souladu s vnitrostátním právem nebo s vnitrostátní praxí.

               (20)

               Všichni státní příslušníci třetích zemí, kteří oprávněně pobývají a pracují ve členských státech, by měli bez ohledu na původní účel nebo důvod přijetí požívat přinejmenším společného souboru práv vycházejícího z rovného zacházení ve srovnání se státními příslušníky hostitelského členského státu. Právo na rovné zacházení v oblastech vymezených touto směrnicí by mělo být přiznáno nejen těm státním příslušníkům třetích zemí, kteří byli přijati v členském státě za účelem výkonu práce, nýbrž i těm, kteří byli přijati z jiných důvodů a byl jim poskytnut přístup na trh práce tohoto členského státu v souladu s jinými ustanoveními unijního nebo vnitrostátního práva, včetně rodinných příslušníků pracovníků ze třetích zemí, kteří byli přijati členskými státem v souladu se směrnicí Rady 2003/86/ES ze dne 22. září 2003 o právu na sloučení rodiny (9), státních příslušníků třetích zemí, kteří byli přijati členským státem v souladu se směrnicí Rady 2004/114/ES ze dne 13. prosince 2004 o podmínkách přijímání státních příslušníků třetích zemí za účelem studia, výměnných pobytů žáků, neplacené odborné přípravy nebo dobrovolné služby (10), a vědeckých pracovníků, kteří byli přijati v souladu se směrnicí Rady 2005/71/ES ze dne 12. října 2005 o zvláštním postupu pro přijímání státních příslušníků třetích zemí pro účely vědeckého výzkumu (11).

               (21)

               Právo na rovné zacházení ve vymezených oblastech by mělo být úzce spojeno s oprávněným pobytem státního příslušníka třetí země a přístupem na trh práce v členském státě, které jsou zakotveny v jednotném povolení, jež zahrnuje oprávnění pobývat a vykonávat práci, a v povolení k pobytu vydaném pro jiné účely, jež bude obsahovat informace o povolení k výkonu práce.

               (22)

               Pracovní podmínky podle této směrnice by měly zahrnovat přinejmenším mzdu a výpověď, podmínky bezpečnosti práce a ochrany zdraví na pracovišti, pracovní dobu a dovolenou, a to při zohlednění platných kolektivních smluv.

               (23)

               Členský stát by měl uznat odbornou kvalifikaci státního příslušníka třetí země získanou v jiném členském státě stejným způsobem jakou občanů Unie a měl by zohlednit kvalifikace získané ve třetí zemi v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES ze dne 7. září 2005 o uznávání odborných kvalifikací (12). Právem na rovné zacházení, jež je přiznáno pracovníkům ze třetích zemí, pokud jde o uznávání diplomů, osvědčení a jiných dokladů o odborné kvalifikaci v souladu s odpovídajícími vnitrostátními postupy, by neměla být dotčena pravomoc členských států přijímat tyto pracovníky ze třetích zemí na svůj trh práce.

               (24)

               Pracovníci ze třetích zemí by měli mít právo na rovné zacházení, pokud jde o sociální zabezpečení. Oblasti sociálního zabezpečení jsou vymezeny nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení (13). Ustanovení o rovném zacházení uvedená v této směrnici, pokud jde o dávky sociálního zabezpečení, by se měla vztahovat rovněž na pracovníky přijaté do členského státu přímo ze třetí země. Tato směrnice by však neměla přiznávat pracovníkům ze třetích zemí více práv, než která jsou již stanovena ve stávajících právních předpisech Unie v oblasti sociálního zabezpečení státních příslušníků třetích zemí v situacích s přeshraničním prvkem. Tato směrnice by dále neměla přiznávat práva týkající se situací, které jsou mimo oblast působnosti práva Unie, například ve vztahu k rodinným příslušníkům pobývajícím ve třetí zemi. Tato směrnice by měla poskytovat práva pouze těm rodinným příslušníkům, kteří se připojí k pracovníkům ze třetí země, aby pobývali v některém členském státě na základě sloučení rodiny, nebo těm, kteří již v daném členském státě oprávněně pobývají.

               (25)

               Členské státy by měly zajistit rovné zacházení alespoň příslušníkům třetích zemí, kteří jsou zaměstnáni nebo kteří jsou po minimální době zaměstnání registrováni jako nezaměstnaní. Jakýmkoli omezením rovného zacházení v oblasti sociálního zabezpečení podle této směrnice by neměla být dotčena práva přiznaná v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1231/2010 ze dne 24. listopadu 2010, kterým se rozšiřuje působnost nařízení (ES) č. 883/2004 a nařízení (ES) č. 987/2009 na státní příslušníky třetích zemí, na které se tato nařízení dosud nevztahují pouze z důvodu jejich státní příslušnosti (14).

               (26)

               Právo Unie neomezuje pravomoc členských států uspořádat svůj systém sociálního zabezpečení. Pokud neexistuje harmonizace na úrovni Unie, každý členský stát stanoví podmínky, za nichž jsou dávky sociálního zabezpečení poskytovány, jakož i výši těchto dávek a dobu jejich poskytování. Při výkonu této pravomoci by však členské státy měly jednat v souladu s právem Unie.

               (27)

               Rovné zacházení s pracovníky ze třetích zemí by se nemělo vztahovat na opatření v oblasti odborné přípravy, která jsou financována v rámci systémů sociální pomoci.

               (28)

               Tato směrnice by měla být používána, aniž jsou dotčena příznivější ustanovení obsažená v právu Unie a v příslušných mezinárodních nástrojích.

               (29)

               Členské státy by měly uvést v účinnost ustanovení této směrnice bez diskriminace na základě pohlaví, rasy, barvy pleti, etnického nebo sociálního původu, genetických vlastností, jazyka, náboženského vyznání nebo víry, politických nebo jiných názorů, příslušnosti k národnostní menšině, majetku, narození, postižení, věku nebo sexuální orientace, zejména v souladu se směrnicí Rady 2000/43/ES ze dne 29. června 2000, kterou se zavádí zásada rovného zacházení s osobami bez ohledu na jejich rasu nebo etnický původ (15), a směrnicí Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (16).

               (30)

               Jelikož cílů této směrnice, totiž stanovení jednotného postupu vyřizování žádostí o jednotné povolení k pobytu a práci na území členského státu pro státní příslušníky třetích zemí a společného souboru práv pro pracovníky ze třetích zemí, kteří oprávněně pobývají v členském státě, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jich může být z důvodu rozsahu a účinků opatření lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii (dále jen „Smlouva o EU“). V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.

               (31)

               Tato směrnice dodržuje základní práva a ctí zásady uznávané v Listině základních práv Evropské unie v souladu s čl. 6 odst. 1 Smlouvy o EU.

               (32)

               Členské státy se v souladu se Společným politickým prohlášením členských států a Komise o informativních dokumentech ze dne 28. září 2011 zavázaly, že v odůvodněných případech doplní oznámení o opatřeních přijatých za účelem provedení směrnice ve vnitrostátním právu o jeden či více dokumentů s informacemi o vztahu mezi jednotlivými složkami směrnice a příslušnými částmi vnitrostátních nástrojů přijatých za účelem provedení směrnice ve vnitrostátním právu. V případě této směrnice považuje normotvůrce předložení těchto dokumentů za odůvodněné.

               (33)

               V souladu s články 1 a 2 Protokolu (č. 21) o postavení Spojeného království a Irska, připojeného ke Smlouvě o EU a ke Smlouvě o fungování EU, a aniž je dotčen článek 4 uvedeného protokolu, se tyto členské státy neúčastní přijímání této směrnice a tato směrnice pro ně není závazná ani použitelná.

               (34)

               V souladu s články 1 a 2 Protokolu (č. 22) o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o EU a ke Smlouvě o fungování EU, se Dánsko neúčastní přijímání této směrnice a tato směrnice pro ně není závazná ani použitelná,

         PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
   KAPITOLA I

      OBECNÁ USTANOVENÍ

   Článek 1
   Předmět
   1.   Tato směrnice stanoví:

               a)

               jednotný postup pro vyřizování žádostí o vydání jednotného povolení k pobytu pro státní příslušníky třetích zemí za účelem výkonu práce na území některého členského státu, s cílem zjednodušit postupy pro jejich přijímání a usnadnit kontrolu jejich právního postavení, a

               b)

               společný soubor práv pro pracovníky ze třetích zemí, kteří oprávněně pobývají v členském státě, založený na zásadě rovného zacházení ve srovnání se státními příslušníky daného členského státu, bez ohledu na původní důvod jejich přijetí na území tohoto členského státu.

         2.   Touto směrnicí nejsou dotčeny pravomoci členských států, pokud jde o přijímání státních příslušníků třetích zemí na jejich trhy práce.
   Článek 2
   Definice
   Pro účely této směrnice se rozumí:

               a)

               „státním příslušníkem třetí země“ osoba, která není občanem Unie ve smyslu čl. 20 odst. 1 Smlouvy o fungování EU;

               b)

               „pracovníkem ze třetí země“ státní příslušník třetí země, který byl přijat na území členského státu a který oprávněně pobývá na jeho území a je v daném členském státě oprávněn pracovat v rámci placeného poměru v souladu s vnitrostátním právem nebo s vnitrostátní praxí;

               c)

               „jednotným povolením“ povolení k pobytu vydané orgány členského státu, které umožňuje státnímu příslušníkovi třetí země oprávněně pobývat na jeho území za účelem výkonu práce;

               d)

               „jednotným postupem vyřizování žádostí“ jakýkoliv postup, který na základě jediné žádosti o povolení pobývat a vykonávat práci na území členského státu podané státním příslušníkem třetí země nebo jeho zaměstnavatelem vede k rozhodnutí o této žádosti o jednotné povolení.

         Článek 3
   Oblast působnosti
   1.   Tato směrnice se vztahuje na:

               a)

               státní příslušníky třetích zemí, kteří žádají o pobyt v členském státě za účelem výkonu práce;

               b)

               státní příslušníky třetích zemí, kteří byli členským státem přijati v souladu s unijním nebo vnitrostátním právem za jiným účelem, než je výkon práce, kteří jsou oprávněni k výkonu práce a kteří jsou držiteli povolení k pobytu v souladu s nařízením (ES) č. 1030/2002, a

               c)

               státní příslušníky třetích zemí, kteří byli členským státem přijati v souladu s unijním nebo vnitrostátním právem za účelem výkonu práce.

         2.   Tato směrnice se nevztahuje na státní příslušníky třetích zemí:

               a)

               kteří jsou rodinnými příslušníky občanů Unie, kteří vykonali nebo vykonávají právo volného pohybu v rámci Unie v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států (17);

               b)

               kteří spolu se svými rodinnými příslušníky, a bez ohledu na svou státní příslušnost, požívají práv na volný pohyb rovnocenných s právy občanů Unie podle dohod mezi Unií a jejími členskými státy nebo dohod mezi Unií a třetími zeměmi;

               c)

               kteří jsou vysláni, a to po dobu, po kterou jsou vysláni;

               d)

               kteří požádali o přijetí nebo byli přijati na území členského státu jako osoby převedené v rámci společnosti;

               e)

               kteří požádali o přijetí nebo byli přijati na území členského státu jako sezónní pracovníci nebo jako au pair;

               f)

               kteří jsou oprávněni pobývat v členském státě na základě dočasné ochrany nebo kteří zažádali o povolení k pobytu v tomto členském státě z tohoto důvodu a vyčkávají rozhodnutí o svém právním postavení;

               g)

               kterým byla přiznána mezinárodní ochrana podle směrnice Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli požádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany (18), nebo kteří o mezinárodní ochranu podle uvedené směrnice požádali a o jejichž žádosti nebylo dosud s konečnou platností rozhodnuto;

               h)

               kterým byla přiznána ochrana v souladu s vnitrostátním právem, mezinárodními závazky nebo praxí členského státu nebo kteří o ochranu v souladu s vnitrostátním právem, mezinárodními závazky nebo praxí členského státu požádali a o jejichž žádosti nebylo s konečnou platností rozhodnuto;

               i)

               kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty v souladu se směrnicí 2003/109/ES;

               j)

               jejichž navrácení bylo odloženo z faktických nebo právních důvodů;

               k)

               kteří zažádali o přijetí nebo kteří byli přijati na území členského státu jako osoby samostatně výdělečně činné;

               l)

               kteří zažádali o přijetí nebo byli přijati jako námořníci za účelem zaměstnání či práce v jakékoli funkci na palubě lodi registrované v členském státě nebo plující pod vlajkou členského státu.

         3.   Členské státy mohou rozhodnout, že se kapitola II nevztahuje na státní příslušníky třetích zemí, kteří jsou oprávněni pracovat na území členského státu po dobu nepřesahující šest měsíců nebo kteří byli přijati do členského státu za účelem studia.
   4.   Kapitola II se nepoužije na státní příslušníky třetích zemí, kteří jsou oprávněni k výkonu práce na základě víza.
   KAPITOLA II

      JEDNOTNÝ POSTUP VYŘIZOVÁNÍ ŽÁDOSTÍ A JEDNOTNÉ POVOLENÍ

   Článek 4
   Jednotný postup vyřizování žádostí
   1.   Žádost o vydání, změnu či obnovení jednotného povolení se podává v rámci jednotného postupu vyřizování žádostí. Členské státy určí, zda má žádost o jednotné povolení podat státní příslušník třetí země, nebo jeho zaměstnavatel. Členské státy se rovněž mohou rozhodnout přijímat žádosti od obou. Má-li žádost podat státní příslušník třetí země, umožní mu členské státy podat žádost ze třetí země nebo, pokud tak stanoví vnitrostátní právní předpisy, na území členského státu, na němž státní příslušník třetí země oprávněně pobývá.
   2.   Členské státy žádost posoudí žádost podanou podle odstavce 1 a přijmou rozhodnutí o vydání, změně či obnovení jednotného povolení, pokud žadatel splňuje požadavky stanovené v unijním nebo vnitrostátním právu. Rozhodnutí o vydání, změně či obnovení jednotného povolení představuje jediný správní akt zahrnující povolení k pobytu i pracovní povolení.
   3.   Jednotným postupem vyřizování žádostí není dotčen postup pro udělování víz, který může být vyžadován pro první vstup.
   4.   V případě splnění stanovených podmínek vydají členské státy jednotné povolení státním příslušníkům třetích zemí, kteří požádají o přijetí, a již přijatým státním příslušníkům třetích zemí, kteří požádají o obnovení či změnu svých povolení k pobytu poté, co vstoupí v platnost vnitrostátní prováděcí právní předpisy.
   Článek 5
   Příslušný orgán
   1.   Členské státy určí orgán příslušný k přijímání žádostí a vydávání jednotného povolení.
   2.   Příslušný orgán rozhoduje o celé žádosti co nejdříve, v každém případě nejpozději do čtyř měsíců ode dne jejího podání.
   Za mimořádných okolností souvisejících s obtížností posouzení žádosti může být lhůta uvedená v prvním pododstavci prodloužena.
   Pro případ, kdy rozhodnutí není učiněno ve lhůtě stanovené v tomto odstavci, jsou stanoveny právní důsledky vnitrostátními právními předpisy.
   3.   Příslušný orgán rozhodnutí písemně oznámí žadateli v souladu s oznamovacími postupy stanovenými příslušnými vnitrostátními právními předpisy.
   4.   V případě, že informace nebo dokumenty připojené k žádosti nejsou podle kritérií stanovených ve vnitrostátním právu úplné, příslušný orgán písemně vyrozumí žadatele o tom, že jsou požadovány dodatečné informace nebo dokumenty, přičemž stanoví přiměřenou lhůtu pro jejich předložení. Lhůta uvedená v odstavci 2 se pozastaví do doby, než příslušný orgán nebo jiné dotčené orgány obdrží požadované dodatečné informace. Pokud dodatečné informace nebo dokumenty nejsou v této lhůtě poskytnuty, může příslušný orgán žádost zamítnout.
   Článek 6
   Jednotné povolení
   1.   Členské státy při vydávání jednotného povolení použijí jednotný vzor stanovený nařízením (ES) č. 1030/2002 a uvedou informace týkající se pracovního povolení v souladu s písm. a) bodem 7.5-9 přílohy uvedeného nařízení.
   Členské státy mohou uvést další informace o pracovním poměru státního příslušníka třetí země (například jméno a adresu zaměstnavatele, místo výkonu zaměstnání, pracovní náplň, pracovní dobu, odměnu) v papírové podobě nebo tyto údaje uložit v elektronické podobě podle článku 4 nařízení (ES) č. 1030/2002 a podle písm. a) bodu 16 přílohy uvedeného nařízení.
   2.   Členské státy při vydávání jednotného povolení nevydávají žádná dodatečná povolení za účelem prokázání povolení přístupu na trh práce.
   Článek 7
   Povolení k pobytu vydaná za jiným účelem, než je výkon práce
   1.   Při vydávání povolení k pobytu v souladu s nařízením (ES) č. 1030/2002 členské státy uvedou informace týkající se pracovního povolení bez ohledu na druh povolení.
   Členské státy mohou uvést další informace o pracovním poměru státního příslušníka třetí země (například jméno a adresu zaměstnavatele, místo výkonu zaměstnání, pracovní náplň, pracovní dobu, odměnu) v papírové podobě nebo tyto údaje uložit v elektronické podobě podle článku 4 nařízení (ES) č. 1030/2002 a podle písm. a) bodu 16 přílohy I uvedeného nařízení.
   2.   Při vydávání povolení k pobytu podle nařízení (ES) č. 1030/2002 členské státy nevydávají dodatečná povolení prokazující povolení přístupu na trh práce.
   Článek 8
   Procesní záruky
   1.   V písemném oznámení rozhodnutí o zamítnutí žádosti o vydání, změnu nebo obnovení jednotného povolení nebo rozhodnutí, kterým se jednotné povolení odnímá na základě požadavků stanovených unijním nebo vnitrostátním právem, je uvedeno odůvodnění.
   2.   Proti rozhodnutí o zamítnutí žádosti o vydání, změnu nebo obnovení či o odnětí jednotného povolení je možné podat opravný prostředek v dotčeném členském státě v souladu s vnitrostátním právem. V písemném oznámení podle odstavce 1 je uveden soud nebo správní orgán, u kterého může dotčená osoba podat opravný prostředek, a lhůta pro toto podání.
   3.   Žádost může být považována za nepřípustnou z důvodu stanovení objemu vstupů přijímaných státních příslušníků třetích zemí přicházejících za účelem výkonu zaměstnání, a nemusí být z tohoto důvodu zpracována.
   Článek 9
   Přístup k informacím
   Členské státy poskytnou na žádost státnímu příslušníkovi třetí země a budoucímu zaměstnavateli dostatečné informace o dokumentech nezbytných k podání úplné žádosti.
   Článek 10
   Poplatky
   Členské státy případně mohou od žadatelů požadovat zaplacení poplatků za vyřizování žádostí v souladu s touto směrnicí. Výše těchto poplatků je přiměřená a může vycházet ze skutečně poskytnutých služeb v rámci vyřizování žádostí a vydávání povolení.
   Článek 11
   Práva na základě jednotného povolení
   V případě, kdy je podle vnitrostátního práva vydáno jednotné povolení, je jeho držitel po dobu jeho platnosti oprávněn přinejmenším:

               a)

               ke vstupu a pobytu na území členského státu, který jednotné povolení vydal, pokud držitel splňuje všechny požadavky pro přijetí v souladu s vnitrostátním právem;

               b)

               k volnému přístupu na celé území členského státu, který jednotné povolení vydal, v rámci omezení stanovených vnitrostátním právem;

               c)

               k výkonu konkrétního zaměstnání, k němuž je oprávněn podle jednotného povolení v souladu s vnitrostátním právem;

               d)

               k tomu, aby byl poučen o svých právech souvisejících s povolením, která jsou přiznána na základě této směrnice nebo vnitrostátního práva.

         KAPITOLA III

      PRÁVO NA ROVNÉ ZACHÁZENÍ

   Článek 12
   Právo na rovné zacházení
   1.   Pracovníci ze třetích zemí, kteří jsou uvedeni v čl. 3 odst. 1 písm. b) a c) mají právo na rovné zacházení ve srovnání se státními příslušníky členského státu, ve kterém pobývají, pokud jde o:

               a)

               pracovní podmínky, včetně odměňování, propouštění a zdraví a bezpečnosti na pracovišti;

               b)

               svobodu sdružování a spolčování a členství v organizaci zastupující pracovníky nebo zaměstnavatele nebo v jakékoli organizaci, jejíž členové náleží k určité profesní skupině, včetně využívání výhod poskytovaných takovými organizacemi, aniž jsou dotčeny vnitrostátní předpisy o veřejném pořádku a veřejné bezpečnosti;

               c)

               vzdělávání a odbornou přípravu;

               d)

               uznávání diplomů, osvědčení a jiných odborných kvalifikací v souladu s příslušnými vnitrostátními postupy;

               e)

               oblasti sociálního zabezpečení, jak jsou definovány v nařízení (ES) č. 883/2004;

               f)

               daňové výhody, je-li pracovník pro daňové účely považován za rezidenta příslušného členského státu;

               g)

               přístup ke zboží a službám a dodávky zboží a služeb určených veřejnosti, včetně postupů pro získání bydlení, stanovených vnitrostátním právem, aniž by byla dotčena smluvní svoboda v souladu s unijním a vnitrostátním právem;

               h)

               poradenské služby poskytované úřady práce.

         2.   Členské státy mohou rovné zacházení omezit takto:

               a)

               pokud jde o odst. 1 písm. c):

                           i)

                           omezením jeho uplatnění na ty pracovníky ze třetích zemí, kteří jsou zaměstnáni nebo kteří byli zaměstnáni a jsou zaregistrováni jako nezaměstnaní,

                           ii)

                           vyloučením těch pracovníků ze třetích zemí, kteří byli na jejich území přijati v souladu se směrnicí 2004/114/ES,

                           iii)

                           vyloučením grantů a půjček na studium a obživu či jiných grantů a půjček,

                           iv)

                           stanovením zvláštních podmínek v souladu s vnitrostátním právem, zahrnujících vysokou úroveň znalostí jazyka a zaplacení školného, jedná-li se o přístup k vysokoškolskému a pomaturitnímu vzdělání a k odborné přípravě bez přímé spojitosti s výkonem konkrétního zaměstnání;

               b)

               omezením práv poskytnutých pracovníkům ze třetích zemí podle odst. 1 písm. e), aniž by však tato práva byla omezena u pracovníků ze třetích zemí, kteří jsou již zaměstnáni nebo kteří byli zaměstnáni po dobu nejméně šesti měsíců a kteří jsou zaregistrováni jako nezaměstnaní.
               Členské státy mohou navíc rozhodnout, že se odst. 1 písm. e), pokud jde o rodinné dávky, nepoužije na státní příslušníky třetích zemí, kteří jsou oprávněni pracovat na území členského státu po dobu nejvýše šesti měsíců, státní příslušníky třetích zemí, kteří byli přijati za účelem studia, nebo na státní příslušníky třetích zemí, kteří jsou oprávněni k výkonu práce na základě víza;

               c)

               pokud jde o daňové výhody podle odst. 1 písm. f), omezením jeho působnosti na případy, kdy se bydliště nebo obvyklé místo pobytu rodinných příslušníků pracovníka ze třetí země, pro které uplatňuje nárok na daňové zvýhodnění, nachází na území dotčeného členského státu;

               d)

               pokud jde o odst. 1 písm. g):

                           i)

                           omezením jeho uplatnění na ty pracovníky ze třetích zemí, kteří jsou zaměstnáni,

                           ii)

                           omezením přístupu k bydlení.

         3.   Právem na rovné zacházení stanoveným v odstavci 1 není dotčeno právo členského státu odejmout povolení k pobytu vydané podle této směrnice, povolení k pobytu vydané za jiným účelem, než je výkon práce, nebo jakékoli jiné povolení pracovat v členském státě, nebo odmítnout jejich obnovení.
   4.   Pracovníci ze třetích zemí stěhující se do třetí země nebo jejich pozůstalí, kteří pobývají ve třetí zemi a jejichž práva jsou odvozena od dotyčných pracovníků, obdrží v souvislosti se stářím, invaliditou nebo úmrtím zákonný důchod vyplývající z předcházejícího zaměstnání dotyčného pracovníka, na nějž vznikl nárok v souladu s právními předpisy uvedenými v článku 3 nařízení (ES) č. 883/2004, a to za stejných podmínek a podle stejné výměry jako státní příslušníci dotčených členských států, kteří se odstěhují do třetí země.
   KAPITOLA IV

      ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ

   Článek 13
   Příznivější ustanovení
   1.   Tato směrnice se použije, aniž jsou dotčena příznivější ustanovení:

               a)

               unijního práva včetně dvoustranných a mnohostranných dohod mezi Unií nebo Unií a jejími členskými státy na jedné straně a jednou nebo několika třetími zeměmi na straně druhé, a

               b)

               dvoustranných nebo mnohostranných dohod mezi jedním nebo několika členskými státy a jednou nebo několika třetími zeměmi.

         2.   Touto směrnicí není dotčeno právo členských států přijmout nebo zachovat ustanovení, která jsou příznivější pro osoby, na něž se vztahuje.
   Článek 14
   Informování veřejnosti
   Každý členský zpřístupní široké veřejnosti pravidelně aktualizovaný soubor informací o podmínkách přijetí státních příslušníků třetích zemí na jeho území za účelem výkonu práce a o podmínkách pobytu na jeho území za tímto účelem.
   Článek 15
   Podávání zpráv
   1.   Komise pravidelně a poprvé do 25. prosince 2016 předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování této směrnice členskými státy a navrhne změny, jež považuje za nezbytné.
   2.   V souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 862/2007 ze dne 11. července 2007 o statistice Společenství v oblasti migrace a mezinárodní ochrany (19) členské státy každoročně a poprvé do 25. prosince 2014 poskytnou Komisi statistiky o počtech státních příslušníků třetích zemí, kterým bylo v předchozím kalendářním roce uděleno jednotné povolení.
   Článek 16
   Provedení
   1.   Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 25. prosince 2014. Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů.
   Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
   2.   Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
   Článek 17
   Vstup v platnost
   Tato směrnice vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
   Článek 18
   Určení
   Tato směrnice je určena členským státům v souladu se Smlouvami.

      Ve Štrasburku dne 13. prosince 2011.

            Za Evropský parlament

            předseda

         J. BUZEK

            Za Radu

            předseda

         M. SZPUNAR

      (1)  Úř. věst. C 27, 3.2.2009, s. 114.

      (2)  Úř. věst. C 257, 9.10.2008, s. 20.

      (3)  Postoj Evropského parlamentu ze dne 24. března 2011 (dosud nezveřejněný v Úředním věstníku) a postoj Rady v prvním čtení ze dne 24. listopadu 2011 (dosud nezveřejněný v Úředním věstníku). Postoj Evropského parlamentu ze dne 13. prosince 2011 (dosud nezveřejněný v Úředním věstníku).

      (4)  Úř. věst. L 18, 21.1.1997, s. 1.

      (5)  Úř. věst. L 16, 23.1.2004, s. 44.

      (6)  Úř. věst. L 157, 15.6.2002, s. 1.

      (7)  Úř. věst. L 105, 13.4.2006, s. 1.

      (8)  Úř. věst. L 239, 22.9.2000, s. 19.

      (9)  Úř. věst. L 251, 3.10.2003, s. 12.

      (10)  Úř. věst. L 375, 23.12.2004, s. 12.

      (11)  Úř. věst. L 289, 3.11.2005, s. 15.

      (12)  Úř. věst. L 255, 30.9.2005, s. 22.

      (13)  Úř. věst. L 166, 30.4.2004, s. 1.

      (14)  Úř. věst. L 344, 29.12.2010, s. 1.

      (15)  Úř. věst. L 180, 19.7.2000, s. 22.

      (16)  Úř. věst. L 303, 2.12.2000, s. 16.

      (17)  Úř. věst. L 158, 30.4.2004, s. 77.

      (18)  Úř. věst. L 304, 30.9.2004, s. 12.

      (19)  Úř. věst. L 199, 31.7.2007, s. 23.


title: Směrnice Komise ze dne 29. července 1983, kterou se popáté přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 67/548/EHS o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek

text:
Důležité právní upozornění

|

31983L0467

Úřední věstník L 257 , 16/09/1983 S. 0001 - 0033 Finské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 13 S. 0090  Španělské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 14 S. 0168  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 13 S. 0090  Portugalské zvláštní vydání Kapitola 13 Svazek 14 S. 0168

		Směrnice Komiseze dne 29. července 1983,kterou se popáté přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 67/548/EHS o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek(83/467/EHS)KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,s ohledem na směrnici Rady 67/548/EHS ze dne 27. června 1967 o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek [1], naposledy pozměněnou směrnicí 79/831/EHS [2], a zejména na článek 19 uvedené směrnice,vzhledem k tomu, že zkušenosti ukázaly, že je nezbytné přizpůsobit seznam nebezpečných látek v příloze I směrnice 67/548/EHS současným vědeckým a technickým poznatkům, a to zařazením dalším látek do seznamu, upřesněním určitých kritérií pro klasifikaci těchto látek a přezkoumáním klasifikace a označení některých z nich;vzhledem k tomu, že se v článku 2 směrnice 67/548/EHS definují jako nebezpečné látky a přípravky, které jsou podle obecných kritérií mimo jiné výbušné, oxidující, extrémně hořlavé, vysoce hořlavé, vysoce toxické, toxické, zdraví škodlivé, žíravé a dráždivé; že se v článku 16 stanoví symboly a označení nebezpečnosti, které mají být použity pro označování takových látek a přípravků; že jsou tyto symboly a označení nebezpečnosti zobrazeny v příloze II směrnice 67/548/EHS; že s ohledem na zařazení nových skupin nebezpečnosti do směrnice musí být příloha II změněna;vzhledem k tomu, že se v přílohách III a IV směrnice 67/548/EHS definují standardní věty označující specifickou rizikovost (R-věty) a standardní pokyny pro bezpečné zacházení (S-věty); že s rozvojem poznatků je možné určitá specifická rizika lépe vystihnout a určité standardní pokyny pro bezpečné zacházení lépe formulovat; že za těchto okolností je nezbytné přílohy III a IV změnit;vzhledem k tomu, že jsou v článku 5 a v čl. 8 odst. 2 směrnice 67/548/EHS uvedena ustanovení o balení a dočasném označování nebezpečných látek, které nejsou uvedeny v příloze I výše uvedené směrnice; že tato ustanovení musí být v souladu zejména s kritérii stanovenými příloze VI části II B pro klasifikaci jako žíravý a dráždivý a s částí II D, v níž jsou uvedeny pokyny pro označování nebezpečných látek a kritéria pro volbu standardních vět označujících specifickou rizikovost (R-vět) a standardních pokynů pro bezpečné zacházení (S-vět), které jsou nebezpečným látkám přiřazeny; že za těchto okolností musí být příloha VI rozšířena;vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobení technickému pokroku směrnic pro odstranění technických překážek obchodu na úseku nebezpečných látek a přípravků,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Směrnice 67/548/EHS se mění takto:1. Všeobecná vysvětlující poznámka v předmluvě k příloze I (seznamu nebezpečných látek) se rozšiřuje takto:"Zvláště u solí (pod jakýmkoli označením uvedeným v příloze I), jež jsou v příloze I uvedeny ve své bezvodé i hydratované formě, není-li výslovně stanoveno jinak."2. Do přílohy I (seznamu nebezpečných látek) se vkládá látka uvedená v příloze I této směrnice.3. V příloze I (seznamu nebezpečných látek) se provedou tyto opravy:Indexové číslo | Látka | Chybně | Oprava |603-072-00-7 | 1,4-bis(2,3-epoxypropoxy) butan 1,4-butandiol-diglycidylether | R: 20/21-36/38-40 | R: 20/21-36/38-43 |607-106-00-1 | 1-methyl-5-norbornen-2,3-dikarboxanhydrid 1-methylbicyklo[2.2.1]hept-5-en-2,3-dikarboxanhydrid (Ve směrnici 81/957/EHS je anglický název této látky chybný) | R: 22-36/37/38-43 (ve všech jazycích kromě francouzského jazyka) | R: 22-36/37/38-42 |612-059-00-5 | Triethylentetramin 2,2’-(ethylendiimino)di(ethan-1-amin) | R: 21/34-43 | R: 21-34-43 |615-005-01-6 | 4,4’-methylendifenyldiisokyanát; isomery a homology a jejich směsi | S: chybí čísla | S: 26-28-38-45 |615-006-00-4 | toluen-2,4-diisokyanát (1) toluen-2,6-diisokyanát (2) směsi (1) a (2) | Pouze ve francouzském jazyce: název látky je chybný | Pouze ve francouzském jazyce: 2,4-Diisocyanate de toluylène (1) 2,6-Diisocyanate de toluylène (2) Mélanges de (1) at (2) |4. Příloha I (seznam nebezpečných látek) se mění takto:1)Indexové číslo 607-107-00-7 | 2-Ethylhexyl-akrylát za R: 37/38 se připojí -43 |2)Indexové číslo 615-011-00-1 | Hexamethylen-1,6-diisokyanát Standardní věta o specifické rizikovosti se nahrazuje tímto: R: 23-36/37/38-42/43 |+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++3)Indexové číslo 601-023-00-4 | Ethylbenzen Symbol se nahrazuje symbolem Věta o specifické rizikovosti a standardní pokyn pro bezpečné zacházení se nahrazují tímto: R: 11-20 S: 16-24/25-29 |5. Příloha II se nahrazuje přílohou II této směrnice.6. Příloha III (Povaha specifických rizik spojených s nebezpečnými látkami) se mění takto:1) Vkládají se tyto věty:R 41 | Risiko for alvorlig øjenskade. |Gefahr ernster Augenschäden. |Κίνδυνος σοβαρών οφθαλμικών βλαβών. |Risk of serious damage to eyes. |Risque de lésions oculaires graves. |Rischio di gravi lesioni oculari. |Gevaar voor ernstig oogletsel. |R 44 | Eksplosionsfarlig ved opvarmning under indeslutning. |Explosionsgefahr bei Erhitzen unter Einschluß. |Κίνδυνος εκρήξεως εάν θερμανθεί σε κλειστή ατμόσφαιρα. |Risk of explosion if heated under confinement. |Risque d'explosion si chauffé en ambiance confinée. |Rischio di esplosione per riscaldamento in ambiente confinato. |Ontploffingsgevaar bij verwarming in afgesloten toestand. |R 45 | Kan fremkalde kræft. |Kann Krebs erzeugen. |Μπορεί να προκαλέσει καρκίνο. |May cause cancer. |Peut causer le cancer. |Può provocare il cancro. |Kan kanker veroorzaken. |R 46 | Kan forårsage arvelige genetiske skader. |Kann vererbbare Schäden verursachen. |Μπορεί να προκαλέσει κληρονομικές γενετικές βλάβες. |May cause heritable genetic damage. |Peut causer des altérations génétiques héréditaires. |Può provocare alterazioni genetiche ereditarie. |Kan erfelijke genetische schade veroorzaken. |R 47 | Kan medføre fosterskader. |Kann Mißbildungen verursachen. |Μπορεί να προκαλέσει εκ γενετής παραμορφώσεις. |May cause birth defects. |Peut causer des malformations congénitales. |Può provocare malformazioni congenite. |Kan geboorteafwijkingen veroorzaken. |R 48 | Alvorlig sundhedsfare ved længere tids påvirkning. |Gefahr ernster Gesundheitsschäden bei längerer Exposition. |Κίνδυνος σοβαρής βλάβης για την υγεία κατόπιν παρατεταμένης εκθέσεως. |Danger of serious damage to health by prolonged exposure. |Risque d'effets graves pour la santé en cas d'exposition prolongée. |Pericolo di gravi danni per la salute in caso di esposizione prolungata. |Gevaar voor ernstige schade aan de gezondheid bij langdurige blootstelling. |2) V německém jazyce se termín "explosionfähig" nahrazuje termínem "explosionsgefährlich" ve větách R 1, R 2, R 4 a R 16; termín "leicht explosionfähig" se nahrazuje termínem "besonders explosionsgefährlich" ve větě R 3. Termín "hochgiftige" se nahrazuje termínem "sehr giftige" ve větě R 32.7. Příloha IV (Standardní pokyny pro bezpečné zacházení s nebezpečnými chemickými látkami) se mění takto:1) Zrušují se tyto věty:S 10: Obsah udržujte ve zvlhčeném stavu.S 11: Zamezte přístupu vzduchu.S 31: Uchovávejte mimo dosah výbušných materiálů.2) Vkládají se tyto věty:S 46 | Ved indtagelse, kontakt omgående læge og vis denne beholder eller etiket. |Bei Verschlucken sofort ärztlichen Rat einholen und Verpackung oder Etikett vorzeigen. |Σε περίπτωση καταπόσεως, να ζητηθεί αμέσως ιατρική συμβουλή και να επιδειχθεί το δοχείο ή η ετικέτα. |If swallowed, seek medical advice immediately and show this container or label. |En cas d'ingestion consulter immédiatement un médecin et lui montrer l'emballage ou l'étiquette. |In caso d'ingestione consultare immediatamente il medico e mostrargli il contenitore o l'etichetta. |In geval van inslikken onmiddellijk een arts raadplegen en verpakking of etiket tonen. |S 47 | Må ikke opbevares ved temperaturer på over… °C (angives af fabrikanten). |Nicht bei Temperaturen über… °C aufbewahren (vom Hersteller anzugeben). |Διατηρείται σε θερμοκρασία ίση ή κατώτερη των… °C (προς προσδιορισμό από τον κατασκευαστή). |Keep at temperature not exceeding… °C (to be specified by the manufacturer). |Conserver à une température ne dépassant pas… °C (à préciser par le fabricant). |Conservare a temperatura non superiore a… °C (da precisare da parte del fabbricante). |Bewaren bij een temperatuur beneden… °C (aan te geven door de fabrikant). |S 48 | Holdes befugtet med… (passende middel angives af fabrikanten). |Feucht halten mit… (geeignetes Mittel vom Hersteller anzugeben). |Διατηρείται υγρό με… (κατάλληλο υγρό που πρέπει να καθοριστεί από τον κατασκευαστή). |Keep wetted with… (appropriate material to be specified by the manufacturer). |Maintenir humide avec… (moyen approprié à préciser par le fabricant). |Mantenere umido con… (mezzo appropriato da precisare da parte del fabbricante). |Inhoud vochtig houden met… (middel aan te geven door de fabrikant). |S 49 | Må kun opbevares i den originale emballage. |Nur im Originalbehälter aufbewahren. |Διατηρείται μόνο μέσα στο αρχικό δοχείο. |Keep only in the original container. |Conserver uniquement dans le récipient d'origine. |Conservare soltanto nel recipiente originale. |Uitsluitend in de oorspronkelijke verpakking bewaren. |S 50 | Må ikke blandes med… (angives af fabrikanten), |Nicht mischen mit… (vom Hersteller anzugeben). |Να μην αναμιχθεί με… (καθορίζεται από τον κατασκευαστή). |Do not mix with… (to be specified by the manufacturer). |Ne pas mélanger avec… (à spécifier par le fabricant). |Non mescolare con… (da specificare da parte del fabbricante). |Niet vermengen met… (aan te geven door de fabrikant). |S 51 | Må kun bruges på steder med god ventilation. |Nur in gut gelüfteten Bereichen verwenden. |Χρησιμοποιείται μόνο σε χώρους με πολύ καλό αερισμό. |Use only in well ventilated areas. |Utiliser seulement dans des zones bien ventilées. |Usare soltanto in luogo ben ventilato. |Uitsluitend op goed geventileerde plaatsen gebruiken. |S 52 | Bør ikke anvendes til større flader i beboelses- eller opholdsrum |Nicht großflächig für Wohn- und Aufenthaltsräume zu verwenden. |Να μη χρησιμοποιηθεί σε ευρείες επιφάνειες σε κατοικούμενους χώρους. |Not recommended for interior use on large surface areas. |Ne pas utiliser sur de grandes surfaces dans les locaux habités. |Non utilizzare su grandi superfici in locali abitati. |Niet voor gebruik op grote oppervlakken in woon- en verblijfruimtes. |3) Tyto kombinace se doplňují ke kombinacím S-vět:S 3/14 | Opbevares køligt og adskilt fra… (uforligelige stoffer angives af fabrikanten). |An einem kühlen, von… entfernten Ort aufbewahren (die Stoffe, mit denen Kontakt vermieden werden muß, sind vom Hersteller anzugeben). |Διατηρείται σε δροσερό μέρος μακριά από… (ασύμβατα υλικά που υποδεικνύονται από τον κατασκευαστή). |Keep in a cool place away from… (incompatible materials to be indicated by the manufacturer). |Conserver dans un endroit frais à l'écart des… (matières incompatibles à indiquer par le fabricant). |Conservare in luogo fresco lontano da… (materiali incompatibili da precisare da parte del fabbricante). |Bewaren op een koele plaats verwijderd van… (stoffen, waarmee contact vermeden dient te worden, aan te geven door de fabrikant). |S 3/9/14 | Opbevares køligt, godt ventileret og adskilt fra… (uforligelige stoffer angives af fabrikanten). |An einem kühlen, gut gelüfteten Ort, entfernt von… aufbewahren (die Stoffe, mit denen Kontakt vermieden werden muß, sind vom Hersteller anzugeben). |Διατηρείται σε δροσερό και καλά αεριζόμενο μέρος μακριά από… (ασύμβατα υλικά που υποδεικνύονται από τον κατασκευαστή). |Keep in a cool, well ventilated place away from… (incompatible materials to be indicated by the manufacturer). |Conserver dans un endroit frais et bien ventilé à l'écart des… (matières incompatibles à indiquer par le fabricant). |Conservare in luogo fresco e ben ventilato lontano da… (materiali incompatibili da precisare da parte del fabbricante). |Bewaren op een koele, goed geventileerde plaats verwijderd van… (stoffen, waarmee contact vermeden dient te worden, aan te geven door de fabrikant). |S 3/9/49 | Må kun opbevares i originalemballagen på et køligt, godt ventileret sted. |Nur im Originalbehälter an einem kühlen, gut gelüfteten Ort aufbewahren. |Διατηρείται μόνο μέσα στο αρχικό δοχείο σε δροσερό και καλά αεριζόμενο μέρος. |Keep only in the original container in a cool well ventilated place. |Conserver uniquement dans le récipient d'origine dans un endroit frais et bien ventilé. |Conservare soltanto nel contenitore originale in luogo fresco e ben ventilato. |Uitsluitend in de oorspronkelijke verpakking bewaren op een koele, goed geventileerde plaats. |S 3/9/14/49 | Må kun opbevares i originalemballagen på et køligt, godt ventileret sted og adskilt fra… (uforligelige stoffer angives af fabrikanten). |Nur im Originalbehälter an einem kühlen, gut gelüfteten Ort, entfernt von… aufbewahren (die Stoffe, mit denen Kontakt vermieden werden muß, sind vom Hersteller anzugeben). |Διατηρείται μόνο μέσα στο αρχικό δοχείο σε δροσερό και καλά αεριζόμενο μέρος από… (ασύμβατα υλικά που υποδεικνύονται από τον κατασκευαστή). |Keep only in the original container in a cool well ventilated place away from… (incompatible materials to be indicated by the manufacturer). |Conserver uniquement dans le récipient d'origine dans un endroit frais et bien ventilé à l'écart de… (matières incompatibles à indiquer par le fabricant). |Conservare soltanto nel contenitore originale in luogo fresco e ben ventilato lontano da… (materiali incompatibili da precisare da parte del fabbricante). |Uitsluitend in de oorspronkelijke verpakking bewaren op een koele, goed geventileerde plaats verwijderd van… (stoffen, waarmee contact vermeden dient te worden, aan te geven door de fabrikant). |S 47/49 | Må kun opbevares i originalemballagen ved en temperatur på ikke over… °C (angives af fabrikanten). |Nur im Originalbehälter bei einer Temperatur von nicht über… °C (vom Hersteller anzugeben) aufbewahren. |Διατηρείται μόνο μέσα στο αρχικό δοχείο σε θερμοκρασία ίση ή κατώτερη των… °C (προς προσδιορισμό από τον κατασκευαστή). |Keep only in the original container at temperature not exceeding… °C (to be specified by the manufacturer). |Conserver uniquement dans le récipient d'origine à température ne dépassant pas… °C (à préciser par le fabricant). |Conservare soltanto nel contenitore originale a temperatura non superiore a… °C (da precisare da parte del fabbricante). |Uitsluitend in de oorspronkelijke verpakking bewaren bij een temperatuur beneden… °C (aan te geven door de fabrikant). |8. Příloha VI část II část B se nahrazuje tímto:"B. Není-li v samostatných směrnicích o nebezpečných přípravcích stanoveno jinak, klasifikují se látky a přípravky jako žíravé nebo dráždivé podle těchto kritérií:a) Kritéria pro žíravostLátka nebo přípravek se považují za žíravé, jestliže při zkoušce kožní dráždivosti uvedené v příloze V nebo při ekvivalentní zkoušce vyvolají po aplikaci na zdravou neporušenou kůži zvířete rozrušení kožní tkáně v celé její tloušťce přinejmenším u jednoho zvířete nebo lze-li výsledek předpokládat například z jejich silně kyselé nebo silně zásadité reakce.b) Kritéria pro dráždivostLátka nebo přípravek se považují za dráždivé, jestliže vyvolají zánět kůže nebo oční léze odpovídající těmto kritériím hodnocení:1. Zánět kůžei) Zánět kůže přetrvává po dobu nejméně 24 hodin po skončení nejvýše čtyřhodinové expoziční doby a odpovídá následujícím hodnotám stanoveným na králíku zkouškou kožní dráždivosti uvedenou v příloze V:- střední hodnota příznaků buď tvorby erytémů a krust, nebo tvorby edému je větší nebo rovna dvěma při započtení všech testovacích zvířat,- nebo v případě, kdy byla zkouška podle přílohy V provedena na třech zvířatech a nejméně u dvou zvířat byla při výpočtu jednotlivě pro každé zvíře zjištěna střední hodnota příznaků tvorby erytémů a krust nebo tvorby edému, větší nebo rovna dvěma.V obou případech by měly být pro výpočet středních hodnot použity všechny hodnoty odečtené v jednotlivých odečítacích časech (24, 48 a 72 h).ii) Jestliže z praktické zkušenosti vyplývá, že látky nebo přípravky mají schopnost vyvolat po styku s kůží senzibilizaci u významného počtu osob nebo na základě pozitivní reakce u pokusných zvířat.V případě zkušební metody senzibilizace kůže popsané v příloze V nebo v případě jiných zkušebních metod s adjuvanty se reakce přinejmenším u 30 % zvířat považuje za pozitivní výsledek zkoušky. U ostatních zkušebních metod se reakce u 15 % zvířat považuje za pozitivní výsledek zkoušky.2. Oční lézeOční léze, které se projeví do 72 hodin po expozici a které přetrvávají přinejmenším 24 hodin a odpovídají následujícím hodnotám stanoveným na králíku zkušební metodou uvedenou v příloze V:- střední hodnota příznaků každého typu léze je při započtení všech testovacích zvířat větší nebo rovna těmto hodnotám:—zakalení rohovky | dvě nebo vyšší |—poškození duhovky | jedna nebo vyšší |—zčervenání spojivky | 2,5 nebo vyšší |—edém spojivky (chemosa) | dvě nebo vyšší |- nebo, byla-li zkouška podle přílohy V provedena se třemi zvířaty, je při výpočtu pro každé jednotlivé zvíře hodnota příznaku zakalení rohovky, poškození duhovky, zčervenání spojivky nebo edém spojivky (chemosa) u dvou nebo více zvířat rovna střední hodnotě uvedené výše.V obou případech by měly být pro výpočet středních hodnot použity všechny hodnoty odečtené v jednotlivých odečítacích časech (24, 48 a 72 h)."9. Příloha VI část II D se nahrazuje přílohou III této směrnice.Článek 2Členské státy přijmou a zveřejní opatření nezbytná pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. ledna 1985 a neprodleně o nich uvědomí Komisi.Použijí tato opatření nejpozději ode dne 1. ledna 1986.Článek 3Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 29. července 1983.Za KomisiKarl-Heinz narjesčlen Komise[1] Úř. věst. 196, 16.8.1967, s. 1.[2] Úř. věst. L 259, 15.10.1979, s. 10.--------------------------------------------------BILAG IANHANG IΠΑΡΑΡΤΗΜΑ IANNEX IANNEXE IALLEGATO IBIJLAGE ISeznam nebezpečných látekViz směrnice Komise 93/72/EHS, Úř. věst. L 258, 16.10.1993, s. 29.--------------------------------------------------BILAG IIANHANG IIΠΑΡΑΡΤΗΜΑ IIANNEX IIANNEXE IIALLEGATO IIBIJLAGE IIBILAG IIFaresymboler og farebetegnelserANHANG IIGefahrensymbole und -bezeichnungenΠΑΡΑΡΤΗΜΑ IIΣύμβολα και ενδείξεις κινδύνουANNEX IISymbols and indications of dangerANNEXE IISymboles et indications de dangerALLEGATO IISimboli e indicazioni di rischioBIJLAGE IIGevaarsymbolen en -aanduidingenSymboly a označení nebezpečnosti pro nebezpečné látky a přípravkyViz směrnice Komise 2001/59/ES, Úř. věst. L 332, 28.12.2000, s. 81.--------------------------------------------------PŘÍLOHA III"PŘÍLOHA VI ČÁST IID"Obecné požadavky na klasifikaci a označování nebezpečných látek a přípravkůPokyny pro klasifikaci a označování nebezpečných látek a přípravků; kritéria pro výběr standardních vět označujících specifickou rizikovost (R-vět) a standardních pokynů pro bezpečné zacházení (S-vět)Viz směrnice Komise 2001/59/ES, Úř. věst. L 332, 28.12.2000, s. 81.--------------------------------------------------


title: Směrnice Komise 83/577/EHS ze dne 15. listopadu 1983, kterou se mění směrnice 83/201/EHS o zavedení výjimek ze směrnice Rady 77/99/EHS pro některé výrobky, které obsahují jiné potraviny a jen nízké procento masa nebo masného výrobku

text:
Důležité právní upozornění

|

31983L0577

Úřední věstník L 334 , 29/11/1983 S. 0021 - 0021

		Směrnice Komise 83/577/EHSze dne 15. listopadu 1983,kterou se mění směrnice 83/201/EHS o zavedení výjimek ze směrnice Rady 77/99/EHS pro některé výrobky, které obsahují jiné potraviny a jen nízké procento masa nebo masného výrobku(83/577/EHS)KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,s ohledem na směrnici Rady 77/99/EHS ze dne 21. prosince 1976 o hygienických otázkách obchodu s masnými výrobky uvnitř Společenství [1], a zejména na článek 8 uvedené směrnice,vzhledem k tomu, že Komise zavedla směrnicí 83/201/EHS [2] některé výjimky ze směrnice 77/99/EHS pro některé výrobky, které obsahují jiné potraviny a jen nízké procento masa nebo masného výrobku;vzhledem k tomu, že se ukázalo nezbytným poskytnout členským státům dodatečnou lhůtu pro provedení směrnice 83/201/EHS v jejich vnitrostátním právu;vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1V článku 6 směrnice 83/201/EHS se datum "1. ledna 1984" nahrazuje datem "1. června 1984".Článek 2Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 15. listopadu 1983.Za KomisiPoul Dalsagerčlen Komise[1] Úř. věst. L 26, 31.1.1977, s. 85.[2] Úř. věst. L 112, 28.4.1983, s. 28.--------------------------------------------------