Důležité právní upozornění

|

31976L0211

Směrnice Rady ze dne 20. ledna 1976 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zhotovení některých výrobků v hotovém balení podle hmotnosti nebo objemu

Úřední věstník L 046 , 21/02/1976 S. 0001 - 0011 Finské zvláštní vydání: Kapitola 15 Svazek 2 S. 0031  Řecké zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 3 S. 0195  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 15 Svazek 2 S. 0031  Španělské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 4 S. 0244  Portugalské zvláštní vydání Kapitola 13 Svazek 4 S. 0244  CS.ES Kapitola 13 Svazek 003 S. 91  - 101 ET.ES Kapitola 13 Svazek 003 S. 91  - 101 HU.ES Kapitola 13 Svazek 003 S. 91  - 101 LT.ES Kapitola 13 Svazek 003 S. 91  - 101 LV.ES Kapitola 13 Svazek 003 S. 91  - 101 MT.ES Kapitola 13 Svazek 003 S. 91  - 101 PL.ES Kapitola 13 Svazek 003 S. 91  - 101 SK.ES Kapitola 13 Svazek 003 S. 91  - 101 SL.ES Kapitola 13 Svazek 003 S. 91  - 101

		Směrnice Radyze dne 20. ledna 1976o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zhotovení některých výrobků v hotovém balení podle hmotnosti nebo objemu(76/211/EHS)RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 100 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise,s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],vzhledem k tomu, že ve většině členských států jsou podmínky pro uvádění výrobků v hotovém balení na trh předmětem závazných předpisů, které se v jednotlivých členských státech liší, a tím omezují obchod s takovými hotovými baleními; že tyto předpisy proto musí být sblíženy;vzhledem k tomu, že k umožnění správné informovanosti spotřebitelů by měl být předepsán způsob značení na hotovém balení, kterým se udává jmenovitá hmotnost nebo objem výrobku obsaženého v hotovém balení;vzhledem k tomu, že je rovněž nutné vymezit přípustné záporné chyby obsahu hotových balení a že by měla být definována referenční metoda pro odpovídající kontrolu, aby byla usnadněna kontrola souladu hotových balení s předpisy;vzhledem k tomu, že článek 16 směrnice Rady 71/316/EHS ze dne 26. července 1971 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se společných ustanovení pro měřicí přístroje a pro metody metrologické kontroly [3], naposledy pozměněné aktem o přistoupení [4], stanoví, že harmonizace požadavků na prodej některých výrobků, zejména pokud jde o měření a značení hotově balených množství, může být upravena samostatnými směrnicemi;vzhledem k tomu, že příliš rychlá změna prostředků pro určování množství, které jsou stanoveny vnitrostátními právními předpisy, a organizování nových systémů kontroly, jakož i přijetí nového systému měření, by pro některé členské státy mohly představovat potíže; že by proto mělo být těmto členským státům poskytnuto přechodné období, jež by však nemělo dále bránit obchodování s těmito výrobky uvnitř Společenství a provádění této směrnice v ostatních členských státech by tím nemělo být dotčeno,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Tato směrnice se vztahuje hotová balení obsahující výrobky, s výjimkou těch, na které se vztahuje směrnice Rady 75/106/EHS ze dne 19. prosince 1974 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zhotovení některých kapalných výrobků v hotovém balení podle objemu [5], jež jsou určeny k prodeji ve stálých jednotkových jmenovitých množstvích, která- jsou rovna hodnotám předem určeným balírnou,- jsou vyjádřena v jednotkách hmotnosti nebo objemu,- nejsou menší než 5 g nebo 5 ml a větší než 10 kg nebo 10 l.Článek 21. Hotovým balením ve smyslu této směrnice je kombinace výrobku a individuálního obalu, do kterého je výrobek hotově zabalen.2. Výrobek je hotově zabalen, pokud je umístěn do jakéhokoli druhu obalu bez přítomnosti kupujícího, přičemž množství výrobku obsažené v obalu má předem stanovenou hodnotu a nelze je změnit, aniž by obal byl buď otevřen, nebo podroben zjevné úpravě.Článek 31. Hotová balení, která lze označit značkou EHS uvedenou v bodě 3.3 přílohy I, jsou ta, která splňují požadavky této směrnice a její přílohy I.2. Hotová balení musí být podrobena metrologické kontrole za podmínek uvedených v bodě 5 přílohy I a v příloze II.Článek 41. Všechna hotová balení uvedená v článku 3 musí být v souladu s přílohou I opatřena údajem o hmotnosti nebo objemu výrobku označovaným jako "jmenovitá hmotnost obsahu" nebo "jmenovitý objem obsahu", které musí být v hotovém balení obsaženy.2. Hotová balení, která obsahují kapalné výrobky, musí být označena uvedením jmenovitého objemu obsahu, a hotová balení, která obsahují jiné výrobky, musí být označena uvedením jmenovité hmotnosti obsahu, pokud není stanoveno jinak obchodními zvyklostmi nebo vnitrostátními předpisy totožnými ve všech členských státech nebo pokud není stanoveno jinak předpisy Společenství.3. Nejsou-li obchodní zvyklosti nebo vnitrostátní předpisy pro určitou kategorii výrobků nebo pro určitý typ hotových balení stejné ve všech členských státech, musí být na takových hotových baleních uvedeny alespoň metrologické informace odpovídající obchodním zvyklostem nebo vnitrostátním předpisům platným v zemi určení.4. Do doby uplynutí přechodného období, po které je ve Společenství dovoleno používat britské jednotky měření, které jsou uvedeny v příloze II směrnice Rady 71/354/EHS ze dne 18. října 1971 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se jednotek měření [6], ve znění aktu o přistoupení, musí údaj o jmenovité hmotnosti nebo jmenovitém objemu obsahu vyjádřený v jednotkách měření SI podle článku 3.1 přílohy I této směrnice, pokud to vyžaduje Spojené království nebo Irsko, být na jejich státním území doprovázen uvedením odpovídající hodnoty v britských (UK) jednotkách měření vypočítané na základě těchto převodních součinitelů:1 g = 0,0353 unce (avoirdupois),1 kg = 2,205 libry,1 ml = 0,0352 objemové unce,1 l = 1,760 pinty nebo 0,220 galonu.Článek 5Členské státy nesmějí odmítnout, zakázat nebo omezit uvádění na trh hotových balení, která splňují požadavky této směrnice a vyhoví při kontrolách podle požadavků stanovených v této směrnici, z důvodů týkajících se značení, které na nich musí být uvedeno podle této směrnice, stanovení jejich objemu nebo hmotnosti nebo metod, kterými byla hotová balení měřena nebo kontrolována.Článek 6Změny nezbytné k přizpůsobení požadavků příloh I a II této směrnice technickému pokroku se přijímají postupem stanoveným v článcích 18 a 19 směrnice 71/316/EHS.Článek 71. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 18 měsíců od jejího oznámení a neprodleně o nich uvědomí Komisi.2. Odchylně od odstavce 1 smějí Belgie, Irsko, Nizozemsko a Spojené království mohou odchylně od odstavce 1 odložit provedení této směrnice a jejích příloh nejpozději do dne 31. prosince 1979.3. Po dobu, po kterou není tato směrnice uplatňována v některém z členských států, nesmí tento členský stát zavést přísnější kontrolní opatření týkající se množství obsažených v hotových baleních, která spadají do oblasti působnosti této směrnice a která pocházejí z jiných členských států, než jsou kontrolní opatření platná ke dni přijetí této směrnice.4. Po tutéž dobu musí členské státy, které provedou tuto směrnici, přijímat hotová balení, která pocházejí z členských států využívajících odchylky podle odstavce 2 a která jsou v souladu s bodem 1 přílohy I a přílohou III této směrnice, i když nejsou opatřena značkou EHS uvedenou v bodě 3.3 přílohy I, na stejném základě a za stejných podmínek jako hotová balení, která splňují veškerá ustanovení této směrnice.5. Kontroly uvedené v příloze I bodě 5 provádějí příslušné orgány členského státu určení, jestliže jsou hotová balení vyrobená mimo Společenství dovážena na území Společenství v členském státě, který dosud neprovedl směrnici v souladu s požadavky tohoto článku.6. Členské státy zajistí, aby bylo Komisi sděleno znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.Článek 8Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 20. ledna 1976.Za RadupředsedaG. Thorn[1] Úř. věst. C 48, 25.04.1974, s. 21.[2] Úř. věst. C 109, 19.09.1974, s. 16.[3] Úř. věst. L 202, 06.09.1971, s. 1.[4] Úř. věst. L 73, 27.03.1972, s. 14.[5] Úř. věst. L 42, 15.02.1975, s. 1.[6] Úř. věst. L 243, 29.10.1971, s. 29.--------------------------------------------------PŘÍLOHA I1. CÍLEHotová balení, na která se vztahuje tato směrnice, musí být zhotovena takovým způsobem, aby kompletní balení splňovala následující požadavky:1.1 skutečný obsah nesmí být v průměru menší než jmenovité množství obsahu;1.2 poměrná část hotových balení, která mají větší zápornou chybu, než je přípustná záporná chyba uvedená v bodě 2.4, musí být pro dávky hotových balení dostatečně malá, aby byly splněny požadavky zkoušek uvedených v příloze II;1.3 žádné hotové balení, které má zápornou chybu větší, než je dvojnásobek přípustné záporné chyby uvedené v tabulce v bodě 2.4, nesmí být opatřeno značkou EHS podle bodu 3.3.2. DEFINICE A ZÁKLADNÍ POŽADAVKY2.1 Jmenovité množství (jmenovitá hmotnost nebo jmenovitý objem) obsahu hotového balení jsou hmotnost nebo objem uvedené na hotovém balení, tj. takové množství výrobku, o kterém se předpokládá, že je v hotovém balení obsaženo.2.2 Skutečný obsah hotového balení je množství (hmotnost nebo objem) výrobku, které hotové balení ve skutečnosti obsahuje. Při všech operacích kontroly množství výrobků uvedeného v jednotkách objemu musí být hodnoty, které se použijí jako skutečné hodnoty obsahu, měřeny při teplotě 20 °C nebo na tuto teplotu upraveny, bez ohledu na to, při jaké teplotě se uskutečňuje balení nebo kontrola. Toto pravidlo však neplatí pro zmrazené nebo za zchlazené výrobky, jejichž množství je uvedeno v jednotkách objemu.2.3 Záporná chyba hotového balení je množství, o které jsou skutečné obsahy hotového balení menší než jmenovité množství obsahu.2.4 Přípustná záporná chyba obsahu hotového balení se stanoví podle následující tabulky, ve které jsou výrobky rozděleny do dvou tříd ("A" a "B"), jak je stanoveno dále v bodech 2.5 a 2.6, podle svých fyzických vlastností nebo postupů, kterým byly podrobeny při balení, a podle hodnot jmenovitých množství obsahu.Jmenovité množství obsahu Qn, V gramech nebo mililitrech | Přípustné záporné chyby |"A"Třída | "B"Třída |jako % Qn | g nebo mL | jako % Qn | g nebo mL |nad 5 a méně než 25 | - | - | 9 | - |od 25 do 50 | 4,5 | - | 9 | - |od 50 do 100 | - | 2,25 | - | 4,5 |od 100 do 200 | 2,25 | - | 4,5 | - |od 200 do 300 | - | 4,5 | - | 9 |od 300 do 500 | 1,5 | - | 3 | - |od 500 do 1000 | - | 7,5 | - | 15 |od 1000 do 10000 | 0,75 | - | 1,5 | - |Při používání tabulky se hodnoty přípustných záporných chyb uvedené v tabulce v procentech po převedení na jednotky hmotnosti nebo objemu zaokrouhlí nahoru na nejbližší desetinu gramu nebo mililitru.2.5 Následující výrobky se považují za výrobky třídy "A":a) výrobky, které jsou tuhé nebo jejichž nalévání ve fázi prodeje je obtížné, které ale mohou být zhotoveny jako dostatečně tekuté v průběhu balení a které neobsahují žádné zjevné tuhé nebo plynné částice a jejichž balení může být provedeno jako jedna operace;b) výrobky v práškovém provedení;c) výrobky složené z kusů, zlomků nebo zrn, jejichž jednotková hmotnost není větší než jedna třetina přípustné záporné chyby, která odpovídá jmenovité hmotnosti obsahu hotového balení ve sloupci třídy "A" tabulky v bodu 2.4;d) pastovité výrobky, které se snadno roztírají,pokud tyto výrobky, když už byly jednou zváženy nebo zabaleny, nejsou již předmětem dalšího zpracování, nebo jsou předmětem pouze takového zpracování, při kterém se nemění skutečné množství obsahu.2.6 Všechny výrobky, které nespadají do třídy uvedené výše v bodě 2.5, patří do třídy "B". Výrobky dále uvedené se rovněž považují za výrobky, které patří do třídy "B":a) kapalné výrobky;b) výrobky v hotovém balení, jejichž jmenovitá hmotnost nebo jmenovitý objem obsahu jsou menší než 25 g nebo 25 ml;c) výrobky jejichž reologické vlastnosti (např. tekutost nebo viskozita) nebo hustota při proudění nemohou být použitím vhodných technických prostředků udržovány dostatečně konstantní.3. NÁPISY A OZNAČENÍVeškerá hotová balení zhotovená podle této směrnice musí být opatřena na svém obalu dále uvedenými označeními umístěnými tak, aby byla neodstranitelná, snadno čitelná a viditelná na hotovém balení při běžných podmínkách jeho obchodní úpravy:3.1 jmenovité množství (jmenovitá hmotnost nebo jmenovitý objem) obsahu vyjádřené v kilogramech, gramech, litrech, centilitrech nebo mililitrech a označené číslicemi, které jsou alespoň 6 mm vysoké, pokud je jmenovité množství obsahu větší než 1000 g nebo 100 cl, alespoň 4 mm vysoké, pokud je jmenovité množství obsahu rovno nebo menší než 1000 g nebo 100 cl, ale větší než 200 g nebo 20 cl, a alespoň 3 mm vysoké, pokud není větší než 200 g nebo 20 cl, následované symbolem použité jednotky měření nebo tam, kde je to vhodné, názvem jednotky v souladu se směrnicí 71/354/EHS.Označení v britských (UK) jednotkách měření musí být provedena písmeny a číslicemi, jejichž rozměry nejsou větší než rozměry odpovídajících označení v jednotkách SI;3.2 značka nebo nápis umožňující příslušnému orgánu identifikovat balírnu nebo osobu odpovědnou za balení nebo dovozce usazeného ve Společenství;3.3 malé písmeno "e" vysoké alespoň 3 mm, umístěné ve stejném zorném poli jako údaj jmenovité hmotnosti nebo jmenovitého objemu obsahu, kterým balírna nebo dovozce zaručuje, že dané hotové balení splňuje požadavky této směrnice.Toto písmeno musí mít tvar, který je znázorněn na obrázku uvedeném v bodě 3 přílohy II směrnice 71/316/EHS.Článek 12 uvedené směrnice se použije přiměřeně.4. ODPOVĚDNOST BALÍRNY NEBO DOVOZCEBalírna nebo dovozce odpovídá za to, že hotová balení splňují požadavky uvedené v této směrnici.Množství výrobku obsaženého v hotovém balení (nebo množství při balení) označované jako "skutečný obsah" se měří nebo kontroluje podle hmotnosti nebo objemu na odpovědnost balírny nebo dovozce. Měření nebo kontrola musí být uskutečněny použitím stanoveného měřidla vhodného k provedení potřebných operací.Kontrola může být provedena výběrem vzorků.V případech, kdy se skutečné obsahy neměří, musí být kontrola prováděná balírnou organizována tak, aby bylo množství daného obsahu účinným způsobem zajištěno.Tato podmínka je splněna, pokud balírna uskutečňuje výrobní kontroly podle postupů uznávaných příslušnými orgány daného členského státu a pokud uchovává k dispozici pro tyto orgány doklady obsahující výsledky takových kontrol za účelem potvrzení, že tyto kontroly byly společně se všemi opravami a úpravami, které se ukázaly jako nutné, provedeny řádným a přesným způsobem.V případě dovozu ze zemí, které nejsou členskými státy EHS, může dovozce místo měření a kontroly prokázat, že má k dispozici veškeré potřebné záruky, které mu umožňují převzít odpovědnost.V případě výrobků, jejichž množství je uvedeno v jednotkách objemu, je jednou z několika metod pro splnění požadavků na měření a kontrolu použít při zhotovení výrobku v hotovém balení odměrnou obalovou nádobu typu definovaného ve směrnici, která se na tyto odměrné obalové nádoby vztahuje, naplněnou za podmínek stanovených touto směrnicí a směrnicí týkající se odměrných obalových nádob.5. KONTROLY, KTERÉ MAJÍ BÝT PROVÁDĚNY PŘÍSLUŠNÝMI ORGÁNY V PROSTORÁCH BALÍRNY NEBO DOVOZCEKontroly k zajištění toho, aby hotová balení splňovala požadavky této směrnice, musí provádět příslušné orgány členských států výběrem vzorků provedeným v prostorách balírny, nebo není-li to prakticky proveditelné, v prostorách dovozce nebo jeho zástupce usazeného ve Společenství.Tato statistická výběrová kontrola musí být provedena v souladu s přijatými metodami přejímací kontroly jakosti. Její účinnost musí být srovnatelná s účinností referenční metody, která je vymezena v příloze II.6. JINÉ KONTROLY PROVÁDĚNÉ PŘÍSLUŠNÝMI ORGÁNYTouto směrnicí není dotčeno uskutečňování jakýchkoli kontrol, které mohou být prováděny příslušnými orgány členských států v průběhu obchodování, zejména za účelem ověření, zda hotová balení splňují požadavky této směrnice.Ustanovení čl. 15 odst. 2 směrnice 71/316/EHS se použije přiměřeně.--------------------------------------------------PŘÍLOHA IITato příloha stanoví postupy referenční metody pro statistickou kontrolu dávek hotových balení za účelem splnění požadavků článku 3 a bodu 5 přílohy I této směrnice.Tato kontrola je založena na mezinárodní technické normě ISO 2859 týkající se metod zkoušení srovnáváním, které berou v úvahu přípustnou úroveň jakosti 2,5 %. Přejímací úroveň odpovídá úrovni II podle této normy ve vztahu k nedestruktivním zkouškám a úrovni S 3 ve vztahu k destruktivním zkouškám.1. POŽADAVKY NA MĚŘENÍ SKUTEČNÝCH OBSAHŮ VÝROBKŮ V HOTOVÉM BALENÍSkutečné obsahy výrobků v hotovém balení se mohou měřit přímo použitím vah nebo přístrojů pro měření objemu, nebo, v případě kapalin, nepřímo prostřednictvím vážení hotově baleného výrobku a měření jeho hustoty.Nezávisle na použité metodě nesmí být chyba při měření skutečných obsahů výrobků v hotovém balení větší než jedna pětina odpovídající přípustné záporné chyby pro jmenovité množství obsahu výrobku v hotovém balení.Postup měření skutečných obsahů výrobků v hotovém balení může být v každém členském státě předmětem vnitrostátních předpisů.2. POŽADAVKY NA KONTROLU DÁVEK HOTOVÝCH BALENÍKontrola hotových balení se uskutečňuje statistickou přejímkou výběrem vzorků a musí být rozdělena do dvou částí:- kontrola skutečného obsahu každého hotového balení ve vzorku,- další kontrola zaměřená na průměrnou hodnotu skutečných obsahů výrobků v hotovém balení ve vzorku.Dávka hotových balení se považuje za přijatelnou, jestliže výsledky obou těchto kontrol vyhoví kritériím pro přijetí.Pro každou z těchto kontrol existují dva přejímací plány:- jeden pro nedestruktivní zkoušení, tj. zkoušení, při kterém nedochází k otevření obalu,- druhý pro destruktivní zkoušení, tj. zkoušení, při kterém je obal otevřen nebo zničen.Z ekonomických a praktických důvodů musí být destruktivní zkoušení omezeno na zcela nezbytné minimum; je méně účinné než nedestruktivní zkoušení.Destruktivní zkoušení musí proto být použito pouze tehdy, je-li nedestruktivní zkoušení prakticky neproveditelné. Jako obecné pravidlo platí, že se destruktivní zkoušení nepoužije pro dávky, které obsahují méně než 100 jednotek.2.1 Složení dávky hotových balení2.1.1 Dávku musí tvořit všechna hotová balení téhož typu a téže výrobní šarže, která mají být kontrolována.2.1.2 Jsou-li hotová balení kontrolována na konci výrobní linky, musí být počet kusů v každé dávce roven maximální hodinové výkonnosti balicí linky bez jakéhokoli omezení velikosti dávky.V ostatních případech je velikost dávky omezena na 10000 kusů.2.1.3 V případě dávek, které obsahují menší počet hotových balení než 100, se musí nedestruktivní zkouška, pokud je prováděna, týkat 100 % hotových balení.2.1.4 Před uskutečněním zkoušek podle bodů 2.2 a 2.3 musí být náhodným způsobem odebrán dostatečný počet hotových balení z dávky, aby mohla být provedena kontrola vyžadující větší vzorek.Vzorek potřebný pro druhou kontrolu musí být náhodným způsobem odebrán z prvního vzorku a musí se označit.Toto označování musí být ukončeno před zahájením postupů měření.2.2 Kontrola minimálního přijatelného obsahu hotového balení2.2.1 Minimální přijatelný obsah se vypočítá odečtením přípustné záporné chyby pro daný obsah od jmenovitého množství obsahu hotového balení.2.2.2 Hotová balení v dávce, jejichž skutečný obsah je menší než minimální přijatelný obsah, jsou považována za vadná.2.2.3 Pro kontroly statistickou přejímkou výběrem vzorků se musí použít jeden z následujících přejímacích plánů (jedním výběrem nebo dvojím výběrem) podle volby každého členského státu.2.2.3.1. Přejímací plán jedním výběremPočet kontrolovaných hotových balení musí být roven počtu kusů ve vzorku, jak je uvedeno v plánu:- pokud je počet vadných jednotek zjištěných ve vzorku roven nebo menší než kritérium přijetí, je dávka hotových balení pro účely této kontroly považována za přijatelnou,- pokud je počet vadných jednotek zjištěných ve vzorku roven nebo větší než kritérium odmítnutí, musí být dávka hotových balení odmítnuta.2.2.3.1.1 Plán nedestruktivního zkoušeníPočet kusů v dávce | Počet kusů ve vzorku | Počet vadných jednotek |Kritérium přijetí | Kritérium odmítnutí |100 až 150 | 20 | 1 | 2 |151 až 280 | 32 | 2 | 3 |281 až 500 | 50 | 3 | 4 |501 až 1200 | 80 | 5 | 6 |1201 až 3200 | 125 | 7 | 8 |3201 a více | 200 | 10 | 11 |2.2.3.1.2 Plán destruktivního zkoušeníPočet kusů v dávce | Počet kusů ve vzorku | Počet vadných jednotek |Kritérium přijetí | Kritérium odmítnutí |Jakýkoli počet (≥ 100) | 20 | 1 | 2 |2.2.3.2 Přejímací plán dvojím výběremPočet kusů hotových balení při první kontrole musí být roven počtu jednotek v prvním vzorku, jak je uvedeno v plánu:- pokud je počet vadných jednotek zjištěných v prvním vzorku roven nebo menší než první kritérium přijetí, je dávka hotových balení pro účely této kontroly považována za přijatelnou,- pokud je počet vadných jednotek zjištěných v prvním vzorku roven nebo větší než první kritérium odmítnutí, musí být dávka odmítnuta,- pokud je počet vadných jednotek zjištěných v prvním vzorku mezi prvním kritériem přijetí a prvním kritériem odmítnutí, provede se kontrola druhého vzorku, jehož počet jednotek je uveden v plánu.Vadné jednotky zjištěné v prvním a druhém vzorku se sečtou dohromady a:- pokud je souhrnný počet vadných jednotek roven nebo menší než druhé kritérium přijetí, je dávka hotových balení pro účely této kontroly považována za přijatelnou,- pokud je souhrnný počet vadných jednotek roven nebo větší než druhé kritérium odmítnutí, musí být dávka odmítnuta.2.2.3.2.1 Plán nedestruktivního zkoušeníPočet kusů v dávce | Vzorky | Počet vadných jednotek |Pořadí | Počet kusů | Počet celkem | Kritérium přijetí | Kritérium odmítnutí |100 až 150 | První | 13 | 13 | 0 | 2 |Druhý | 13 | 26 | 1 | 2 |151 až 280 | První | 20 | 20 | 0 | 3 |Druhý | 20 | 40 | 3 | 4 |281 až 500 | První | 32 | 32 | 1 | 4 |Druhý | 32 | 64 | 4 | 5 |501 až 1200 | První | 50 | 50 | 2 | 5 |Druhý | 50 | 100 | 6 | 7 |1201 až 3200 | První | 80 | 80 | 3 | 7 |Druhý | 80 | 160 | 8 | 9 |3201 a více | První | 125 | 125 | 5 | 9 |Druhý | 125 | 250 | 12 | 13 |2.2.3.2.2 Plán destruktivního zkoušeníPočet kusů v dávce | Vzorky | Počet vadných jednotek |Pořadí | Počet kusů | Počet celkem | Kritérium přijetí | Kritérium odmítnutí |Jakýkoli počet (≥ 100) | První | 13 | 13 | 0 | 2 |Druhý | 13 | 26 | 1 | 2 |2.3 Kontrola průměrného skutečného obsahu jednotlivých hotových balení tvořících dávku2.3.1 x=∑ xin skutečných obsahů xi pro n hotových balení ve vzorku větší než hodnotaQ−· t1 − αV tomto vzorci:Qn = jmenovité množství obsahu hotového balení,n = počet hotových balení ve vzorku pro tuto kontrolu,s = odhadnutá směrodatná odchylka skutečných obsahů dávky,t(1-α) = konfidenční hladina 0,995 Studentova rozdělení při stupni volnosti δ = n - 1.2.3.2 Jestliže xi je naměřená hodnota skutečného obsahu i-té položky ve vzorku, který obsahuje n položek, potom:2.3.2.1 střední hodnota naměřených hodnot pro vzorek se získá pomocí tohoto výpočtu:x=∑xin2.3.2.2 a odhadnutá hodnota směrodatné odchylky s pomocí tohoto výpočtu:- ∑i = 1i = nxi2- ∑xi2potom1n∑x- SC = ∑−1n∑i = 1i = n xi2- v =SCn − 1s =v2.3.3 Kritéria pro přijetí nebo odmítnutí dávky hotových balení pro kontrolu střední hodnoty:2.3.3.1 Kritéria pro nedestruktivní zkoušeníPočet kusů v dávce | Počet kusů ve vzorku | Kritéria |Přijetí | Odmítnutí |100 až 500 (včetně) | 30 | x- ≥ Qn − 0,503s | x- < Qn − 0,503s |> 500 | 50 | x- ≥ Qn − 0,379s | x- < Qn − 0,379s |2.3.3.2 Kritéria pro destruktivní zkoušeníPočet kusů v dávce | Počet kusů ve vzorku | Kritéria |Přijetí | Odmítnutí |Jakýkoli počet (≥ 100) | 20 | x- ≥ Qn − 0,640s | x- < Qn − 0,640s |--------------------------------------------------


title: Směrnice Evropského parlamentu A Rady 2000/36/ES ze dne 23. června 2000 o kakaových a čokoládových výrobcích určených k lidské spotřebě

text:
Důležité právní upozornění

|

32000L0036

Úřední věstník L 197 , 03/08/2000 S. 0019 - 0025

		Směrnice Evropského parlamentu A Rady 2000/36/ESze dne 23. června 2000o kakaových a čokoládových výrobcích určených k lidské spotřeběEVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise [1],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],vzhledem k těmto důvodům:(1) V souladu se závěry zasedání Evropské rady v Edinburghu ve dnech 11. a 12. prosince 1992, které byly potvrzeny závěry zasedání Evropské rady v Bruselu ve dnech 10. a 11. prosince 1993, by měly být některé vertikální směrnice týkající se potravin zjednodušeny, aby v nich byly zohledněny pouze základní požadavky, které musí výrobky splňovat, aby se mohly volně pohybovat v rámci vnitřního trhu.(2) Směrnice Rady 73/241/EHS ze dne 24. července 1973 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kakaových a čokoládových výrobků určených k lidské spotřebě [4] byla podložena skutečností, že rozdíly mezi vnitrostátními právními předpisy o různých druzích kakaových a čokoládových výrobků by mohly bránit volnému pohybu těchto výrobků, a měly by tak přímý vliv na vytváření a fungování společného trhu.(3) Účelem výše uvedené směrnice bylo tedy stanovit společné definice a pravidla, pokud jde o složení, výrobní specifikace, balení a označování kakaových a čokoládových výrobků, aby byl zajištěn jejich volný pohyb ve Společenství.(4) Tyto definice a pravidla by měly být změněny, aby byl zohledněn technologický pokrok a změny obliby u spotřebitelů, a měly by být uvedeny do souladu s obecnými právními předpisy Společenství o potravinách, zejména s právními předpisy o označování, náhradních sladidlech a ostatních povolených přídatných látkách, látkách určených k aromatizaci, extrakčních rozpouštědlech a metodách analýzy.(5) Přídavek jiných rostlinných tuků než kakaového másla do čokoládových výrobků je v některých členských státech povolen až do maximálního obsahu 5 %.(6) Přídavek jiných rostlinných tuků než kakaového másla do čokoládových výrobků až do maximálního obsahu 5 % by měl být povolen ve všech členských státech. Tyto rostlinné tuky by měly být rovnocenné kakaovému máslu, a měly by tedy být vymezeny podle technických a vědeckých kritérií.(7) Má-li být zaručena jednotná povaha vnitřního trhu, musí být všechny čokoládové výrobky spadající do oblasti působnosti této směrnice v oběhu ve Společenství pod prodejními názvy stanovenými v příloze I této směrnice.(8) Podle obecných pravidel pro označování potravin stanovených ve směrnici Rady 79/112/EHS ze dne 18. prosince 1978 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin určených k prodeji konečnému spotřebiteli, jejich obchodní úpravy a související reklamy [5] je povinný zejména seznam složek podle článku 6. Podle této směrnice se má směrnice 79/112/EHS vztahovat na kakaové a čokoládové výrobky s cílem poskytnout spotřebitelům správné informace.(9) V případě čokoládových výrobků, do nichž byly přidány jiné rostlinné tuky než kakaové máslo, by měly být spotřebitelům vedle seznamu složek zaručeny správné, nestranné a objektivní informace.(10) Na druhé straně se směrnicí 79/112/EHS nevylučuje uvádět na etiketě čokoládových výrobků, že nebyly přidány jiné rostlinné tuky než kakaové máslo, za předpokladu, že tato informace je správná, nestranná, objektivní a neuvádí spotřebitele v omyl.(11) Některé prodejní názvy, které jsou touto směrnicí vyhrazeny, jsou ve skutečnosti používány ve složených prodejních názvech, které jsou v určitých členských státech uznávány pro pojmenování výrobků, které se nedají zaměnit s výrobky vymezenými v této směrnici. Takové názvy by tedy měly být zachovány. Použití takových názvů by však mělo být v souladu se směrnicí 79/112/EHS, a zejména článkem 5 uvedené směrnice.(12) Vývoj vnitřního trhu od přijetí směrnice 73/241/EHS umožňuje, aby se na "čokoládu na vaření" pohlíželo stejně jako na "čokoládu".(13) Odchylka stanovená směrnicí 73/241/EHS, která umožňuje, aby Spojené království a Irsko povolily na svém území použít název "mléčná čokoláda" k pojmenování "mléčné čokolády s vysokým obsahem mléka", by měla být zachována; avšak anglický název "milk chocolate with high milk content" by měl být nahrazen názvem "family milk chocolate".(14) Podle zásady proporcionality tato směrnice v souladu s článkem 5 Smlouvy nepřekračuje to, co je nezbytné pro dosažení jejích cílů.(15) Kakao, kakaové máslo a řada jiných rostlinných tuků používaných při výrobě čokolády jsou vyráběny především v rozvojových zemích. Je v zájmu obyvatel rozvojových zemí, aby dohody byly uzavírány na co nejdelší dobu. Komise by proto měla zvážit, jakým způsobem by mohlo Společenství tento zájem podpořit v případě kakaového másla a jiných rostlinných tuků (například podporou vzájemně výhodného obchodu).(16) Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [6].(17) Aby nedocházelo k vytváření nových překážek volného oběhu, neměly by členské státy přijímat pro dotyčné výrobky vnitrostátní předpisy, které nejsou stanoveny v této směrnici,PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:Článek 1Tato směrnice se vztahuje na kakaové a čokoládové výrobky určené k lidské spotřebě ve smyslu přílohy I.Článek 21. Jiné rostlinné tuky než kakaové máslo, jež jsou vymezeny a uvedeny v příloze II, smějí být přidány do těch čokoládových výrobků, které jsou vymezeny v příloze I oddílu A bodech 3, 4, 5, 6, 8 a 9. Tento přídavek nesmí překročit 5 % konečného výrobku po odečtení celkové hmotnosti jakýchkoli jiných jedlých složek použitých podle přílohy I oddílu B, přičemž nesmí být snížen minimální obsah kakaového másla nebo celkové kakaové sušiny.2. Čokoládové výrobky, které podle odstavce 1 obsahují jiné rostlinné tuky než kakaové máslo, smějí být uváděny na trh ve všech členských státech za předpokladu, že údaje na jejich etiketě podle článku 3 jsou doplněny dobře viditelným a zřetelným údajem: "kromě kakaového másla obsahuje rostlinné tuky". Tento údaj musí být uveden ve stejném zorném poli jako seznam složek, musí být od něj zřetelně oddělen a musí být uveden alespoň stejně velkým tučným písmem v jeho blízkosti; bez ohledu na tento požadavek může být prodejní název uveden také na jiném místě.3. Případné změny přílohy II se přijímají postupem stanoveným v článku 95 Smlouvy.4. Nejpozději do 3. února 2006 Komise podle potřeby předloží podle článku 95 Smlouvy a s ohledem na výsledky související studie důsledků této směrnice pro hospodářství těch zemí, které vyrábějí kakao a jiné rostlinné tuky než kakaové máslo, návrh změny přílohy II.Článek 3Směrnice 79/112/EHS se vztahuje na výrobky vymezené v příloze I za těchto podmínek:1. Prodejní názvy uvedené v příloze I jsou vyhrazeny pouze pro výrobky tam uvedené a musí být při obchodování s nimi použity pro jejich pojmenování.Tyto prodejní názvy však mohou být podle předpisů nebo zvyklostí členského státu, v němž je výrobek prodáván konečnému spotřebiteli, použity doplňkově také pro pojmenování jiných výrobků, které se nedají zaměnit s výrobky vymezenými v příloze I.2. Jsou-li výrobky vymezené v příloze I oddílu A bodech 3, 4, 5, 6, 7 a 10 prodávány ve směsi, mohou být prodejní názvy nahrazeny názvem "směs čokolády" nebo "kolekce plněné čokolády" nebo podobnými názvy. V tomto případě může být uveden jeden seznam složek pro všechny výrobky ve směsi.3. Na etiketě kakaových čokoládových výrobků vymezených v příloze I oddílu A bodu 2 písm. c) a d) a bodech 3, 4, 5, 8 a 9 musí být údaj o celkovém obsahu kakaové sušiny uveden slovy: "kakaová sušina nejméně… %".4. Na etiketě výrobků uvedených v příloze I oddílu A bodu 2 písm. b) a d) (druhá část věty) musí být uveden obsah kakaového másla.5. Prodejní názvy "čokoláda", "mléčná čokoláda" a "čokoládová poleva" stanovené v příloze I mohou být doplněny informacemi nebo popisem týkajícími se znaků kvality za předpokladu, že výrobek obsahuje- v případě čokolády nejméně 43 % celkové kakaové sušiny, při obsahu nejméně 26 % kakaového másla,- v případě mléčné čokolády nejméně 30 % celkové kakaové sušiny a nejméně 18 % mléčné sušiny (při obsahu nejméně 4,5 % mléčného tuku) získané ze zahuštěného nebo sušeného plnotučného mléka, polotučného mléka nebo odstředěného mléka, smetany nebo zahuštěné nebo sušené smetany, másla nebo mléčného tuku,- v případě čokoládové polevy nejméně 16 % tukuprosté kakaové sušiny.Článek 4V případě výrobků vymezených v příloze I nebudou členské státy přijímat vnitrostátní předpisy, které nejsou stanoveny v této směrnici.Článek 51. Opatření nezbytná k provedení této směrnice, pokud jde o věci uvedené níže, se přijímají regulativním postupem stanoveným v čl. 6 odst. 2:- uvedení této směrnice do souladu s obecnými předpisy Společenství upravujícími potraviny,- přizpůsobení přílohy I oddílu B bodu 2 a oddílů C a D technickému pokroku.2. Nejpozději do 3. srpna 2003, a aniž je dotčen čl. 2 odst. 3, přezkoumá Evropský parlament a Rada na návrh Komise odstavec 1 tohoto článku, aby byl případně dále rozšířen postup přizpůsobení technickému a vědeckému pokroku.Článek 61. Komisi je nápomocen Stálý výbor pro potraviny zřízený rozhodnutím Rady 69/414/EHS [7] (dále jen "výbor").2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 uvedeného rozhodnutí.Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.3. Výbor přijme svůj jednací řád.Článek 7Směrnice Rady 73/241/EHS se zrušuje s účinkem od 3. srpna 2003.Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici.Článek 81. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 3. srpna 2003. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.2. Tyto předpisy se uplatňují tak, aby- povolily uvádění výrobků vymezených v příloze I na trh, pokud vyhovují definicím a pravidlům stanoveným v této směrnici, od 3. srpna 2003,- zakázaly uvádění výrobků, které nevyhovují této směrnici, na trh od 3. srpna 2003.Uvádění na trh výrobků, které nevyhovují této směrnici, ale byly označeny před 3. srpnem 2003 v souladu se směrnicí Rady 73/241/EHS, je však povoleno do vyprodání zásob.3. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí takový odkaz být učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.Článek 9Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.Článek 10Tato směrnice je určena členským státům.V Lucemburku dne 23. června 2000.Za Evropský parlamentpředsedkyněN. FontaineZa RadupředsedaJ. Sócrates[1] Úř. věst. C 231, 9.8.1996, s. 1 a Úř. věst. C 118, 17.4.1998, s. 10.[2] Úř. věst. C 56, 24.2.1997, s. 20.[3] Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 23. října 1997 (Úř. věst. C 339, 10.11.1997, s. 128), společný postoj Rady ze dne 28. října 1999 (Úř. věst. C 10, 13.1.2000, s. 1) a rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 15. března 2000 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku). Rozhodnutí Rady ze dne 25. května 2000.[4] Úř. věst. L 228, 16.8.1973, s. 23. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí 89/344/EHS (Úř. věst. L 142, 25.5.1989, s. 19).[5] Úř. věst. L 33, 8.2.1979, s. 1. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí Evropského parlamentu a Rady 97/4/ES (Úř. věst. L 43, 14.2.1997, s. 21).[6] Úř. věst. L 184, 17.7.1999, s. 23.[7] Úř. věst. L 291, 19.11.1969, s. 9.--------------------------------------------------PŘÍLOHA IPRODEJNÍ NÁZVY, DEFINICE A VLASTNOSTI VÝROBKŮA. PRODEJNÍ NÁZVY A DEFINICE1. Kakaové másloje názvem pro tuk získaný z kakaových bobů nebo jejich částí s těmito vlastnostmi:— obsah volných mastných kyselin (vyjádřeno jako kyselina olejová): | nejvýše 1,75 % |— nezmýdelnitelné látky (stanovené pomocí petroletheru): | nejvýše 0,5 %, s výjimkou lisovaného kakaového másla, kde může být nejvýše 0,35 % |2. a) Kakaový prášek, kakaoje názvem pro výrobek získaný převedením kakaových bobů, které byly očištěny, zbaveny slupek a praženy, do formy prášku, obsahující nejméně 20 % kakaového másla vzhledem k hmotnosti sušiny a nejvýše 9 % vody;b) Kakao se sníženým obsahem tuku, kakaový prášek se sníženým obsahem tukuje názvem pro kakaový prášek obsahující nejvýše 20 % kakaového másla vzhledem k hmotnosti sušiny;c) Čokoláda v práškuje názvem pro výrobek sestávající ze směsi kakaového prášku a cukrů, obsahující nejméně 32 % kakaového prášku;d) Čokoláda k přípravě nápoje, slazené kakao, slazený kakaový prášekje názvem pro výrobek sestávající ze směsi kakaového prášku a cukrů, obsahující nejméně 25 % kakaového prášku; tyto názvy se doplní výrazem "se sníženým obsahem tuku" v případě, že výrobek má snížený obsah tuku ve smyslu písmene b).3. Čokoládaa) je názvem pro výrobek získaný z kakaových výrobků a cukrů, který s výhradou písmene b) obsahuje nejméně 35 % celkové kakaové sušiny při obsahu nejméně 18 % kakaového másla a nejméně 14 % tukuprosté kakaové sušiny;b) je-li však tento název doplněn slovy- "rýže" nebo "vločky", musí být výrobek nabízen ve formě zrnek nebo vloček a musí obsahovat nejméně 32 % celkové kakaové sušiny při obsahu 12 % kakaového másla a nejméně 14 % tukuprosté kakaové sušiny,- "poleva", musí výrobek obsahovat nejméně 35 % celkové kakaové sušiny při obsahu kakaového másla nejméně 31 % a nejméně 2,5 % tukuprosté kakaové sušiny,- oříšková čokoláda "Gianduja" (nebo jedna z odvozenin slova "gianduja"), musí být výrobek získán jednak z čokolády o obsahu celkové kakaové sušiny nejméně 32 % při minimálním obsahu tukuprosté kakaové sušiny 8 % a dále z jemně mletých lískových oříšků v takovém množství, aby ve 100 g výrobku bylo nejméně 20 g a nejvýše 40 g lískových oříšků. Mohou být rovněž přidány:a) mléko nebo mléčná sušina získaná odpařením v takovém množství, aby konečný výrobek neobsahoval více než 5 % mléčné sušiny;b) mandle, lískové oříšky a jiné druhy ořechů, celé nebo ve zlomcích, v takovém množství, aby spolu s mletými lískovými oříšky nepřesahovalo 60 % celkové hmotnosti výrobku.4. Mléčná čokoládaa) je názvem pro výrobek získaný z kakaových výrobků a cukrů a mléka nebo mléčných výrobků, který s výhradou písmene b) obsahuje:- nejméně 25 % celkové kakaové sušiny,- nejméně 14 % mléčné sušiny získané ze zahuštěného nebo sušeného plnotučného mléka, polotučného mléka nebo odstředěného mléka, smetany nebo zahuštěné nebo sušené smetany, másla nebo mléčného tuku,- nejméně 2,5 % tukuprosté kakaové sušiny,- nejméně 3,5 % mléčného tuku,- nejméně 25 % celkového tuku (kakaového másla a mléčného tuku);b) je-li však tento název doplněn slovy- "rýže" nebo "vločky", musí být výrobek nabízen ve formě zrnek nebo vloček a musí obsahovat nejméně 20 % celkové kakaové sušiny, nejméně 12 % mléčné sušiny získané ze zahuštěného nebo sušeného plnotučného mléka, polotučného mléka nebo odstředěného mléka, smetany nebo zahuštěné nebo sušené smetany, másla nebo mléčného tuku a nejméně 12 % celkového tuku (kakaové máslo a mléčný tuk),- "poleva", musí výrobek obsahovat nejméně 31 % celkového tuku (kakaové máslo a mléčný tuk),- oříšková mléčná čokoláda "Gianduja" (nebo jedna z odvozenin slova "gianduja"), musí být výrobek získán jednak z mléčné čokolády obsahující nejméně 10 % mléčné sušiny získané ze zahuštěného nebo sušeného plnotučného mléka, polotučného mléka nebo odstředěného mléka, smetany nebo zahuštěné nebo sušené smetany, másla nebo mléčného tuku a dále z jemně mletých lískových oříšků v takovém množství, aby ve 100 g výrobku bylo nejméně 15 g a nejvýše 40 g lískových oříšků. Mohou být rovněž přidány mandle, lískové oříšky a jiné druhy ořechů, celé nebo ve zlomcích, v takovém množství, aby spolu s mletými lískovými oříšky nepřesahovalo 60 % celkové hmotnosti výrobku;c) je-li však v tomto názvu slovo "mléčná" nahrazeno slovem- "smetanová", musí výrobek obsahovat nejméně 5,5 % mléčného tuku,- "mléčná s odstředěným mlékem", nesmí být celkový obsah mléčného tuku ve výrobku větší než 1 %;d) Spojené království a Irsko mohou na svém území povolit použití názvu "milk chocolate" pro pojmenování výrobku podle bodu 5 za podmínky, že je výraz v obou případech doplněn údajem o množství mléčné sušiny stanoveném pro každý z těchto dvou výrobků, a to ve formě "milk solids… % minimum".5. Mléčná čokoláda na vařeníje názvem pro výrobek získaný z kakaových výrobků a cukrů a mléka nebo mléčných výrobků, který obsahuje- nejméně 20 % celkové kakaové sušiny,- nejméně 20 % mléčné sušiny získané ze zahuštěného nebo sušeného plnotučného mléka, polotučného mléka nebo odstředěného mléka, smetany nebo zahuštěné nebo sušené smetany, másla nebo mléčného tuku,- nejméně 2,5 % tukuprosté kakaové sušiny,- nejméně 5 % mléčného tuku,- nejméně 25 % celkového tuku (kakaového másla a mléčného tuku).6. Bílá čokoládaje názvem pro výrobek získaný z kakaového másla, mléka nebo mléčných výrobků a cukrů, který obsahuje nejméně 20 % kakaového másla a nejméně 14 % mléčné sušiny získané ze zahuštěného nebo sušeného plnotučného mléka, polotučného mléka nebo odstředěného mléka, smetany nebo zahuštěné nebo sušené smetany, másla nebo mléčného tuku, při obsahu mléčného tuku nejméně 3,5 %.7. Plněná čokoláda, čokoláda s náplníje názvem pro plněný výrobek, jehož vnější vrstva sestává z některého z výrobků vymezených v bodech 3, 4, 5 a 6. Tento název se nevztahuje na výrobky, jejichž vnitřek sestává z pekařských výrobků, jemného pečiva, sušenek nebo zmrzliny.Vnější čokoládový podíl výrobku s tímto názvem musí činit nejméně 25 % celkové hmotnosti výrobku.8. Chocolate a la tazaje názvem pro výrobek získaný z kakaových výrobků, cukrů a mouky nebo pšeničného, rýžového nebo kukuřičného škrobu obsahující nejméně 35 % celkové kakaové sušiny, při obsahu kakaového másla nejméně 18 % a obsahu tukuprosté kakaové sušiny nejméně 14 %, a nejvýše 8 % mouky nebo škrobu.9. Chocolate familiar a la tazaje názvem pro výrobek získaný z kakaových výrobků, cukrů a mouky nebo pšeničného, rýžového nebo kukuřičného škrobu obsahující nejméně 30 % celkové kakaové sušiny, při obsahu kakaového másla nejméně 18 % a obsahu tukuprosté kakaové sušiny nejméně 12 %, a nejvýše 18 % mouky nebo škrobu.10. Čokoládový bonbónje názvem pro výrobek o velikosti jednoho sousta sestávající- z plněné čokolády, nebo- z jednoho druhu čokolády nebo kombinace nebo směsi čokolády ve smyslu definic uvedených v bodech 3, 4, 5 nebo 6 a jiných jedlých složek za předpokladu, že čokoláda představuje nejméně 25 % celkové hmotnosti výrobku.B. NEPOVINNÉ POVOLENÉ SLOŽKYPřídavek jedlých složek1. Aniž jsou dotčeny článek 2 a oddíl B bod 2, smějí být k čokoládovým výrobkům vymezeným v oddílu A bodech 3, 4, 5, 6, 8 a 9 přidány také jiné jedlé složky.Avšak přídavek- živočišných tuků a jejich přípravků, které nepocházejí výhradně z mléka, je zakázán,- mouky, granulovaného nebo práškového škrobu je povolen pouze tehdy, je-li přídavek v souladu s definicemi stanovenými v oddílu A bodech 8 a 9.Množství těchto přidaných jedlých složek nesmí překročit 40 % celkové hmotnosti konečného výrobku.2. Do výrobků vymezených v oddílu A bodech 2, 3, 4, 5, 6, 8 a 9 smějí být přidány pouze ty látky určené k aromatizaci, které nenapodobují chuť čokolády nebo mléčného tuku.C. VÝPOČET PROCENTUÁLNÍCH HODNOTMinimální obsah ve výrobku uvedený v oddílu A bodech 3, 4, 5, 6, 8 a 9 se vypočte po odečtení hmotnosti složek uvedených v oddílu B. V případě výrobků uvedených v oddílu A bodech 7 a 10 se minimální obsah vypočte po odečtení hmotnosti složek podle oddílu B a po odečtení hmotnosti náplně.Obsah čokolády ve výrobcích vymezených v oddílu A bodech 7 a 10 se vypočte vzhledem k celkové hmotnosti konečného výrobku včetně náplně.D. CUKRYCukry ve smyslu této směrnice nejsou omezeny pouze na cukry, které spadají do působnosti směrnice Rady 73/437/EHS ze dne 11. prosince 1973 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se některých cukrů určených k lidské spotřebě [1].[1] Úř. věst. L 356, 27.12.1973, s. 71. Směrnice naposledy pozměněná aktem o přistoupení z roku 1985.--------------------------------------------------PŘÍLOHA IIROSTLINNÉ TUKY PODLE ČL. 2 ODST. 1Rostlinné tuky podle čl. 2 odst. 1 jsou jednotlivě nebo jako směsi rovnocenné kakaovému máslu a musí splňovat tato kritéria:a) jsou to rostlinné tuky neobsahující kyselinu laurovou, které jsou bohaté na symetrické monoenové triglyceridy typu POP, POSt a StOSt [1];b) jsou mísitelné v jakémkoli poměru s kakaovým máslem a jsou slučitelné s jeho fyzikálními vlastnostmi (bod tání a teplota krystalizace, rychlost tavení, nezbytnost temperování);c) jsou získány pouze rafinací nebo frakcionací, což vylučuje enzymatickou změnu triglyceridové struktury.V souladu s výše uvedenými kritérii mohou být použity tyto rostlinné tuky získané z níže uvedených rostlin.Obvyklý název rostlinného tuku | Vědecký název rostlin, ze kterých mohou být uvedené tuky získány |1. Illipe, bornejský tuk nebo Tengkawang | Shorea spp. |2. Palmový olej | Elaeis guineensis Elaeis olifera |3. Sal | Shorea robusta |4. Shea (bambucký tuk, olej z máslovníku) | Butyrospermum parkii |5. Kokum gurgi | Garcinia indica |6. Olej z jader manga | Mangifera indica |Odchylně od výše uvedeného mohou členské státy povolit použití kokosového oleje k tomuto účelu: v čokoládách použitých při výrobě zmrzlin a podobných mražených výrobků.[1] P (kyselina palmitová), O (kyselina olejová), St (kyselina stearová).--------------------------------------------------


title: Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/34/ES ze dne 22. června 2000, kterou se mění směrnice Rady 93/104/ES o některých aspektech úpravy pracovní doby, aby se její oblast působnosti rozšířila na odvětví a činnosti vyňaté z oblasti působnosti uvedené směrnice

text:
Důležité právní upozornění

|

32000L0034

Úřední věstník L 195 , 01/08/2000 S. 0041 - 0045

		Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/34/ESze dne 22. června 2000,kterou se mění směrnice Rady 93/104/ES o některých aspektech úpravy pracovní doby, aby se její oblast působnosti rozšířila na odvětví a činnosti vyňaté z oblasti působnosti uvedené směrniceEVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 137 odst. 2 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise [1],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3] s ohledem na společný návrh schválený dohodovacím výborem dne 3. dubna 2000,vzhledem k těmto důvodům:(1) Článek 137 Smlouvy stanoví, že Společenství podporuje a doplňuje činnost členských států v oblasti zlepšování pracovního prostředí tak, aby bylo chráněno zdraví a bezpečnost pracovníků. Směrnice přijaté na základě uvedeného článku by však neměly ukládat žádná správní, finanční ani právní omezení bránící zakládání a rozvoji malých a středních podniků.(2) Směrnice Rady 93/104/ES ze dne 23. listopadu 1993 o některých aspektech úpravy pracovní doby [4] stanoví minimální požadavky na bezpečnost a zdraví v oblasti úpravy pracovní doby týkající se doby denního odpočinku, přestávek, odpočinku v týdnu, maximální délky týdenní pracovní doby, dovolené za kalendářní rok a aspektů noční práce, práce na směny a rozvržení práce. Uvedenou směrnici je třeba pozměnit z následujících důvodů.(3) Silniční, letecká, železniční, námořní a vnitrozemská říční a jezerní doprava, mořský rybolov, ostatní práce na volném moři a činnosti lékařů při jejich vzdělávání jsou z oblasti působnosti směrnice Rady 93/104/ES vyňaty.(4) Komise ve svém návrhu ze dne 20. září 1990 nevyňala žádné odvětví ani činnost z oblasti působnosti směrnice Rady 93/104/ES a Evropský parlament ve svém stanovisku ze dne 20. února 1991 nepřijal žádné výjimky tohoto druhu.(5) Zdraví a bezpečnost pracovníků na pracovišti musí být chráněny ne proto, že pracují v určitém odvětví nebo vykonávají určitou činnost, ale že jsou pracovníky.(6) S přihlédnutím k odvětvovým právním předpisům vztahujícím se na mobilní pracovníky je nutné současně probíhající a doplňkové přibližování pro předpisy o bezpečnosti dopravy a zdraví a bezpečnosti dotyčných pracovníků.(7) Je třeba vzít v úvahu zvláštní povahu činností na moři a lékařů při vzdělávání.(8) Musí být zejména zajištěna ochrana zdraví a bezpečnosti mobilních pracovníků ve vyňatých odvětvích a činnostech.(9) Stávající ustanovení o dovolené za kalendářní rok a posuzování zdravotního stavu při noční práci a práci na směny by měla být rozšířena na mobilní pracovníky ve vyňatých odvětvích a činnostech.(10) Stávající ustanovení o pracovní době a odpočinku musí být přizpůsobena mobilním pracovníkům ve vyňatých odvětvích a činnostech.(11) Všichni pracovníci musí mít dostatečnou dobu odpočinku. Pojem "odpočinek" musí být vyjádřen v jednotkách času, tj. ve dnech, hodinách nebo jejich zlomcích.(12) Evropská dohoda o pracovní době námořníků byla provedena směrnicí Rady [5] na návrh Komise v souladu s čl. 139 odst. 2 Smlouvy. Proto se ustanovení této směrnice nevztahují na námořníky.(13) V případě "nájemných rybářů", kteří jsou zaměstnanci, je na členských státech, aby v souladu s článkem 7 směrnice Rady 93/104/ES stanovily podmínky pro získání nároku a poskytnutí dovolené za kalendářní rok včetně úpravy způsobů výplaty.(14) Zvláštní předpisy stanovené v ostatních právních aktech Společenství, které se týkají například doby odpočinku, pracovní doby, dovolené za kalendářní rok a noční práce u některých kategorií pracovníků, musí mít přednost před ustanoveními směrnice Rady 93/104/ES ve znění této směrnice.(15) S ohledem na judikaturu Soudního dvora Evropských společenství musí být zrušeno ustanovení o nedělním odpočinku.(16) V rozsudku ve věci C-84/94 Spojené království vs. Rada [6] Soudní dvůr rozhodl, že směrnice Rady 93/104/ES je v souladu se zásadami subsidiarity a proporcionality uvedenými v článku 5 Smlouvy. Není důvodu předpokládat, že se tento rozsudek nevztahuje na srovnatelná pravidla týkající se některých aspektů úpravy pracovní doby ve vyňatých odvětvích a činnostech,PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:Článek 1Směrnice 93/104/ES se mění takto:1. V článku 1 se odstavec 3 nahrazuje tímto:"3. Tato směrnice se vztahuje na všechna odvětví činností, veřejná i soukromá, ve smyslu článku 2 směrnice 89/391/EHS, aniž jsou dotčeny články 14 a 17 této směrnice.Aniž je dotčen čl. 2 bod 8, nevztahuje se tato směrnice na námořníky, jak jsou definováni ve směrnici Rady 1999/63/ES ze dne 21. června 1999 o dohodě o úpravě pracovní doby námořníků uzavřené mezi Svazem provozovatelů námořních plavidel Evropského společenství [European Community Shipowners' Association (ECSA)] a Federací odborů pracovníků v dopravě v Evropské unii [Federation of Transport Workers' Unions in the European Union (FST)] [7].".2. V článku 2 se doplňují nové body, které znějí:"7. "mobilním pracovníkem" se rozumí každý pracovník zaměstnaný jako člen posádky v podniku, který poskytuje služby v osobní dopravě nebo přepravě zboží po silnici, letecky nebo vnitrozemskou plavbou;8. "prací na moři" se rozumí práce vykonávaná hlavně na zařízení na moři nebo z něj (včetně vrtných zařízení), spojená přímo nebo nepřímo s průzkumem, těžbou nebo dobýváním nerostných zdrojů, včetně uhlovodíků, a potápěním v souvislosti s takovými činnostmi prováděném ze zařízení na moři nebo z plavidla;9. "dostatečným odpočinkem" se rozumí, že pracovníci mají pravidelné doby odpočinku, jejichž trvání je vyjádřeno v jednotkách času a které jsou dostatečně dlouhé a souvislé, aby zajistily, že v důsledku únavy nebo jiného nepravidelného rozvržení práce nedojde k jejich zranění nebo zranění dalších pracovníků nebo ostatních osob ani ke krátkodobému nebo dlouhodobému poškození zdraví."3. V článku 5 se zrušuje tento pododstavec:"Minimální doba odpočinku uvedená v prvním pododstavci zpravidla zahrnuje neděli."4. Článek 14 se nahrazuje tímto:"Článek 14Specifičtější ustanovení SpolečenstvíTato směrnice se nepoužije, pokud jiné nástroje Společenství obsahují specifičtější požadavky týkající se úpravy pracovní doby pro některá povolání nebo pracovní činnosti."5. V článku 17 se bod 2.1 nahrazuje tímto:"2.1 od článků 3, 4, 5, 8 a 16:a) v případě činností, při nichž jsou pracoviště pracovníka a jeho bydliště od sebe vzdálená, včetně prací na moři, nebo při nichž jsou od sebe vzdálená různá pracoviště pracovníka;b) v případě činností souvisejících se zajištěním ostrahy nebo dozoru vyžadujících neustálou přítomnost za účelem ochrany majetku nebo osob, zejména v případě hlídačů a správců nebo bezpečnostních firem;c) v případě činností zahrnujících nutnost nepřetržité služby nebo výroby, jako jsou zejménai) služby týkající se přijímání, léčby nebo péče poskytované v nemocnicích nebo podobných ústavech, včetně činností doktorů při vzdělávání, v ubytovacích zařízeních a ve věznicích;ii) pracovníci v přístavech a na letištích;iii) služby tisku, rozhlasu, televize, kinematografické produkce, poštovní a telekomunikační služby, ambulance, požární služby a služby civilní ochrany;iv) výroba, rozvod a distribuce plynu, vody a elektřiny, svoz odpadků z domácností a zařízení k jejich spalování;v) odvětví, kde práce nemůže být přerušena z technických důvodů;vi) činnosti výzkumu a vývoje;vii) zemědělství;viii) pracovníci přepravy cestujících v pravidelné městské dopravě;d) v případě předvídatelného nárůstu činnosti, zejménai) v zemědělství;ii) v cestovním ruchu;iii) v poštovních službách;e) pro osoby pracující v železniční dopravě,i) jejichž činnosti jsou občasné;ii) kteří tráví svou pracovní dobu ve vlaku, neboiii) jejichž činnosti jsou závislé na jízdních řádech a na zajištění nepřetržitosti a pravidelnosti dopravy."6. V čl. 17 odst. 2 se vkládá nový bod, který zní:"2.4 od článků 6 a čl. 16 odst. 2 v případě lékařů při jejich vzdělávání:a) od článku 6 pro pětileté přechodné období od 1. srpna 2004:i) je-li to nezbytné, mohou členské státy získat doplňkovou lhůtu nepřesahující dva roky s přihlédnutím k obtížím při dodržování ustanovení o pracovní době v souvislosti s jejich odpovědností v oblasti organizace a poskytování zdravotních služeb a lékařské péče. Nejméně šest měsíců před koncem přechodného období uvědomí dotyčný členský stát Komisi a předloží jí své odůvodnění takovým způsobem, aby mohla po náležitých konzultacích zaujmout stanovisko v tříměsíční lhůtě od přijetí těchto informací. Nesouhlasí-li členský stát se stanoviskem Komise, odůvodní své rozhodnutí. Sdělení a odůvodnění členského státu a stanovisko Komise se zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství a předá Evropskému parlamentu;ii) je-li to nezbytné, mohou členské státy získat jednoroční doplňkovou lhůtu s přihlédnutím ke zvláštním obtížím při dodržování výše uvedených povinností. Dodržují postup popsaný v bodě i).V rámci přechodného obdobíiii) členské státy zajistí, aby v žádném případě počet týdenních pracovních hodin nepřesahoval průměr 58 hodin během prvních tří let přechodného období, průměr 56 hodin během následujících dvou let a průměr 52 hodin po zbývající období;iv) zaměstnavatel včas konzultuje zástupce zaměstnanců za účelem, je-li to možné, dosažení dohody o opatřeních použitelných během přechodného období. V mezích stanovených v bodě iii) se tato dohoda může vztahovat na- průměrný počet týdenních pracovních hodin během přechodného období a- opatření, která mají být přijata ke snížení týdenní pracovní doby na průměr 48 hodin před koncem přechodného období;b) od čl. 16 odst. 2, pokud referenční období nepřesahuje dvanáct měsíců během první části přechodného období uvedeného v písm. a) bodě iii) a následně šest měsíců."7. Vkládají se nové články, které znějí:"Článek 17aMobilní pracovníci a práce na moři1. Články 3, 4, 5 a 8 se nevztahují na mobilní pracovníky.2. Členské státy však přijmou nezbytná opatření k zajištění toho, aby mobilní pracovníci měli nárok na dostatečný odpočinek kromě případů uvedených v čl. 17 bodu 2.2.3. S výhradou dodržování obecných zásad o ochraně bezpečnosti a zdraví pracovníků a s výhradou konzultací se zúčastněnými sociálními partnery a úsilí pro posílení všech důležitých forem sociálního dialogu včetně jednání, přejí-li si je strany, mohou členské státy z objektivních nebo technických důvodů nebo z důvodů souvisejících s organizací práce u pracovníků, kteří vykonávají hlavně práci na moři, prodloužit referenční období uvedené v čl. 16 bodu 2 na dvanáct měsíců.4. Po konzultaci s členskými státy a zaměstnavateli a zaměstnanci na evropské úrovni Komise k 1. srpnu 2005 přezkoumá provádění ustanovení o zdraví a bezpečnosti pracovníků na moři, aby v případě potřeby předložila vhodné změny.Článek 17bPracovníci na palubě námořních rybářských plavidel1. Články 3, 4, 5, 6 a 8 se nevztahují na pracovníky na palubě námořních rybářských plavidel plujících pod vlajkou členského státu.2. Členské státy však přijmou nezbytná opatření k zajištění toho, aby každý pracovník na palubě námořního rybářského plavidla plujícího pod vlajkou členského státu měl nárok na dostatečný odpočinek, a k omezení pracovní doby na týdenní průměr 48 hodin vypočítaný na základě referenčního období nepřesahujícího 12 měsíců.3. V mezích stanovených v odstavcích 2, 4 a 5 přijmou členské státy, s ohledem na nutnost chránit bezpečnost a zdraví těchto pracovníků, nezbytná opatření k zajištění toho, abya) pracovní doba byla omezena na maximální počet hodin, který v daném období nelze překročit, nebob) aby v daném období byla zajištěna minimální doba odpočinku.Maximální počet pracovních hodin nebo minimální počet hodin odpočinku upřesní právní a správní předpisy, kolektivní smlouvy nebo dohody mezi sociálními partnery.4. Meze pracovní doby nebo doby odpočinku jsou tyto:a) maximální pracovní doba nesmí překročiti) 14 hodin v období 24 hodin aii) 72 hodin v období 7 dnů,nebob) minimální doba odpočinku nesmí být kratší neži) 10 hodin v období 24 hodin aii) 77 hodin v období 7 dnů.5. Dobu odpočinku lze rozdělit nejvýše na dvě části, z nichž jedna je dlouhá nejméně šest hodin a interval mezi dvěma po sobě následujícími dobami odpočinku nesmí překročit čtrnáct hodin.6. V souladu s obecnými zásadami ochrany zdraví a bezpečnosti pracovníků a z objektivních a technických důvodů souvisejících s organizací práce mohou členské státy povolit odchylky, včetně stanovení referenčních období, od omezení stanovených v odstavcích 2, 4 a 5. Tyto odchylky musí být pokud možno v souladu se stanovenými normami, ale mohou vzít v úvahu častější nebo delší dobu dovolené nebo poskytnutí náhradní dovolené pracovníkům. Tyto odchylky mohou být stanoveny prostřednictvími) právních a správních předpisů, a je-li to možné, prováděním konzultací se zástupci příslušných zaměstnavatelů a zaměstnanců za účelem posílení všech forem sociálního dialogu, neboii) kolektivních smluv a dohod mezi sociálními partnery.7. Kapitán rybářského plavidla na moři má právo požadovat od pracovníka na palubě pracovní dobu nezbytnou pro bezprostřední bezpečnost plavidla, osob na palubě nebo nákladu, nebo k poskytnutí pomoci ostatním plavidlům nebo osobám v tísni na moři.8. Členské státy mohou stanovit, že pracovníci na palubě námořních rybářských plavidel, kteří na základě vnitrostátních právních předpisů nebo zvyklostí nesmí provozovat svou činnost během určitého období kalendářního roku přesahujícího jeden měsíc, si vybírají dovolenou za kalendářní rok v souladu s článkem 7 ve výše uvedeném období."Článek 21. Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. srpna 2003, nebo zajistí, aby sociální partneři nejpozději do uvedeného dne zavedli nezbytná opatření dohodou; členské státy musí přijmout veškerá nezbytná opatření, která jim kdykoli umožní zajistit výsledky této směrnice. S ohledem na lékaře při vzdělávání je tato lhůta stanovena do 1. srpna 2004. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.2. Tato opatření přijatá členskými státy uvedená v odstavci 1 musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.3. Aniž je dotčeno právo členských států rozvíjet, s ohledem na měnící se okolnosti, různá právní, správní nebo smluvní ustanovení v oblasti pracovní doby, dokud nejsou splněny minimální požadavky stanovené touto směrnicí, neodůvodňuje provádění této směrnice snížení obecné úrovně ochrany pracovníků.4. Členské státy sdělí Komisi znění ustanovení vnitrostátních právních předpisů již přijatých nebo které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.Článek 3Komise po konzultaci s členskými státy a sociálními partnery na evropské úrovni nejpozději do 1. srpna 2009 přezkoumá provádění ustanovení pro pracovníky na palubě rybářských plavidel na moři a ověří, zda jsou tato ustanovení i nadále vhodná, zejména s ohledem na zdraví a bezpečnost, aby v případě potřeby předložila vhodné změny.Článek 4Komise nejpozději do 1. srpna 2005 a po konzultaci s členskými státy a zaměstnavateli a zaměstnanci přezkoumá provádění ustanovení pro pracovníky v oboru přepravy cestujících pravidelné městské dopravy, aby v případě potřeby předložila vhodné změny k zajištění souvislého a přiměřeného přístupu v tomto odvětví.Článek 5Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.Článek 6Tato směrnice je určena členským státům.V Lucemburku dne 22. června 2000.Za Evropský parlamentpředsedkyněN. FontaineZa RadupředsedaJ. Sócrates[1] Úř. věst. C 43, 17.2.1999, s. 1.[2] Úř. věst. C 138, 18.5.1999, s. 33.[3] Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 14. dubna 1999 (Úř. věst. C 219, 30.7.1999, s. 231), společný postoj Rady ze dne 12. července 1999 (Úř. věst. C 249, 19.9.1999, s. 17) a rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 16. listopadu 1999 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku). Rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 17. května 2000 a rozhodnutí Rady ze dne 18. května 2000.[4] Úř. věst. L 307, 13.12.1993, s. 18.[5] Směrnice Rady 1999/63/ES ze dne 21. června 1999 o dohodě o úpravě pracovní doby námořníků uzavřené mezi Svazem provozovatelů námořních plavidel Evropského společenství [European Community Shipowners' Association (ECSA)] a Federací odborů pracovníků v dopravě v Evropské unii [Federation of Transport Workers' Unions in the European Union (FST)] (Úř. věst. L 167, 2.7.1999, s. 33).[6] Sbírka rozhodnutí ESD [1996] I-5755.[7] Úř. věst. L 167, 2.7.1999, s. 33.--------------------------------------------------


title: Směrnice Komise 2002/67/ES ze dne 18. července 2002 o označování potravin obsahujících chinin a potravin obsahujících kofeinText s významem pro EHP.

text:
Důležité právní upozornění

|

32002L0067

Úřední věstník L 191 , 19/07/2002 S. 0020 - 0021

		Směrnice Komise 2002/67/ESze dne 18. července 2002o označování potravin obsahujících chinin a potravin obsahujících kofein(Text s významem pro EHP)KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES ze dne 20. března 2000 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin, jejich obchodní úpravy a související reklamy [1], ve znění směrnice Komise 2001/101/ES [2], a zejména na čl. 4 odst. 2 a 3 uvedené směrnice,vzhledem k těmto důvodům:(1) Chinin a kofein se používají při výrobě nebo přípravě některých potravin, buď jako látka určená k aromatizaci, nebo v případě kofeinu jako složka. Je nepravděpodobné, že by umírněná spotřeba těchto látek představovala pro většinu spotřebitelů nějaké zdravotní riziko.(2) Podle závěrů Vědeckého výboru pro potraviny nejsou z toxikologického hlediska námitky proti dalšímu používání chininu v určitém maximálním množství v hořkých nápojích. Konzumace chininu však může být u některých osob kontraindikována ze zdravotních důvodů nebo z důvodů přecitlivělosti na tuto látku.(3) Pokud jde o kofein, Vědecký výbor pro potraviny ve svém stanovisku ze dne 21. ledna 1999 o kofeinu a jiných látkách používaných jako složky tzv. "energetických nápojů" dospěl k závěru, že u dospělé populace, kromě těhotných žen, není podíl "energetických nápojů" na celkové konzumaci kofeinu důvodem k obavám, přičemž se předpokládá, že "energetické nápoje" nahrazují ostatní zdroje kofeinu. U dětí však může nárůst denního příjmu kofeinu na určitou úroveň denní spotřeby vyvolat dočasné změny chování, např. zvýšené rozrušení, podrážděnost, nervozitu nebo úzkost. Kromě toho je výbor toho názoru, že během těhotenství je vhodné příjem kofeinu omezit.(4) Z těchto konstatování vyplývá nutnost, aby označení obsahovalo jasnou informaci pro spotřebitele o případné přítomnosti chininu nebo kofeinu v potravině a v případě kofeinu upozornění a údaj o obsahu této látky, pokud překračuje hodnotu stanovenou pro nápoje bez přirozeného obsahu kofeinu.(5) Směrnice 2000/13/ES nestanoví, že v seznamu složek musí být povinně uvedeno přesné označení látek určených k aromatizaci. Chinin nebo kofein použité jako látky určené k aromatizaci nemusí být tedy jmenovitě uvedeny na seznamu složek. Kromě toho ani v případě, že kofein jako takový je uveden na seznamu složek, není stanovena povinnost upozorňovat na případný vysoký obsah této látky.(6) Některé členské státy stanovily ve vnitrostátních právních předpisech povinnost uvádět přítomnost chininu nebo kofeinu na etiketě potravin, které tyto látky obsahují, jakož i v některých případech upozornit na obsah kofeinu. Existence a používání odlišných vnitrostátních právních předpisů způsobuje technické problémy při obchodu s dotyčnými potravinami v rámci Společenství.(7) Pro zajištění informovanosti všech spotřebitelů v celém Společenství a pro usnadnění volného pohybu dotyčných výrobků je tedy nezbytné, aby byla zavedena harmonizovaná ustanovení použitelná pro potraviny obsahující chinin a potraviny obsahující kofein. Tato ustanovení musí stanovit, že kromě údajů uvedených ve směrnici 2000/13/ES musí být na etiketě uváděny další povinné údaje.(8) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Odchylně od čl. 6 odst. 6 druhého pododstavce třetí odrážky směrnice 2000/13/ES musí být chinin nebo kofein, pokud jsou používány jako látky určené k aromatizaci při výrobě nebo přípravě potraviny, uvedeny pod svým zvláštním označením na seznamu složek podle čl. 3 odst. 1 bodu 2 směrnice 2000/13/ES, a to bezprostředně za slovem "aromatizováno".Článek 21. Pokud nápoj, který je určen ke spotřebě bez úpravy nebo po obnovení koncentrovaného nebo sušeného výrobku, obsahuje kofein z jakéhokoli zdroje v množství vyšším než 150 mg/l, musí být na etiketě ve stejném zorném poli jako název, pod nímž je nápoj prodáván, uvedeno upozornění: "S vysokým obsahem kofeinu".Za tímto upozorněním musí být v závorkách a v souladu s podmínkami uvedenými v čl. 13 odst. 2 směrnice 2000/13/ES uveden obsah kofeinu vyjádřený v mg/100 ml.2. Odstavec 1 se nepoužije pro nápoje na bázi kávy, čaje nebo kávového nebo čajového extraktu, pokud názvy, pod kterými jsou tyto výrobky prodávány, obsahují slova "káva" nebo "čaj".Článek 31. Členské státy povolí obchod s výrobky, které jsou v souladu s touto směrnicí, od 1. července 2003.2. Členské státy zakáží obchod s výrobky, které nejsou v souladu s touto směrnicí, od 1. července 2004.Obchod s výrobky, které nejsou v souladu s touto směrnicí a které byly označeny před 1. červencem 2004, je však povolen do vyčerpání zásob.Článek 4Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. června 2003. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.Článek 5Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.Článek 6Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 18. července 2002.Za KomisiDavid Byrnečlen Komise[1] Úř. věst. L 109, 6.5.2000, s. 29.[2] Úř. věst. L 310, 28.11.2001, s. 19.--------------------------------------------------


title: Směrnice Komise 2001/101/ES ze dne 26. listopadu 2001, kterou se mění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin, jejich obchodní úpravy a související reklamy

text:
Důležité právní upozornění

|

32001L0101

Úřední věstník L 310 , 28/11/2001 S. 0019 - 0021

		Směrnice Komise 2001/101/ESze dne 26. listopadu 2001,kterou se mění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin, jejich obchodní úpravy a související reklamyKOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES ze dne 20. března 2000 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin, jejich obchodní úpravy a související reklamy [1], a zejména na čl. 6 odst. 6 první odrážku druhého pododstavce uvedené směrnice,vzhledem k těmto důvodům:(1) Směrnice Rady 64/433/EHS ze dne 26. června 1964 o hygienických otázkách obchodu s čerstvým masem uvnitř Společenství [2], naposledy pozměněná směrnicí 95/23/ES [3], obsahuje definici masa, která byla vypracována pro účely hygieny a ochrany veřejného zdraví. Tato definice se vztahuje na veškeré části zvířat, které jsou vhodné k lidské spotřebě. Neodpovídá však tomu, co si představuje pod pojmem maso spotřebitel, a neinformuje spotřebitele o skutečné povaze výrobku označeného termínem "maso".(2) Několik členských států přijalo definici termínu "maso" pro označování výrobků, které obsahují maso. Rozdílnost vnitrostátních přístupů však vedla k obtížím, které mají nepříznivý vliv na fungování vnitřního trhu a v jejichž důsledku je nezbytné připravit harmonizovanou definici.(3) V příloze I směrnice 2000/13/ES se definují určité skupiny složek, které mohou být označeny názvem skupiny namísto specifického názvu složky, která má být zařazena do seznamu složek.(4) Skupina "maso" není v této příloze definována, což způsobuje obtíže při používání směrnice 2000/13/ES, zejména pokud jde o označení seznamu složek a udání množství složek. Pro účely používání směrnice 2000/13/ES je tedy třeba stanovit harmonizovanou definici odpovídající názvu skupiny "… maso".(5) Vzhledem k tomu, že spotřebitelé mají právo být správně a srozumitelně informováni, aby si mohli vybrat potravinu a posoudit rozdíly v prodejních cenách, mělo by být označení skupiny doplněno názvem použitého druhu.(6) Definice se vztahuje výhradně na označování výrobků, které obsahují maso jako složku. Nevztahuje se tedy na označování výsekového masa a tělesných částí zvířat, které jsou prodávány bez dalšího zpracování.(7) Mechanicky separované maso se významně odlišuje od "masa", jak jej vnímají spotřebitelé. Je tedy nutné jej vyjmout z předmětu definice.(8) V důsledku toho musí být označeno specifickým názvem "mechanicky separované maso" a názvem druhu v souladu s pravidlem stanoveným v čl. 6 odst. 6 směrnice 2000/13/ES. Toto pravidlo o označování se vztahuje na výrobky zahrnuté v definici Společenství pro "mechanicky separované maso".(9) Ostatní části zvířat, které jsou vhodné k lidské spotřebě, avšak nejsou obsaženy ve výrobcích spadajících pod definici termínu "maso" pro účely označování, musí být podle stejného principu také označeny svým specifickým názvem.(10) Má-li být obsah "masa" ve výrobcích stanoven jednotným způsobem, je třeba stanovit hodnoty nejvyššího obsahu tuku a pojivové tkáně ve výrobcích, které mohou být označeny názvem skupiny "… maso". Tyto hodnoty platí, aniž jsou dotčena zvláštní ustanovení týkající se mletého masa a masných polotovarů stanovená ve směrnici Rady 94/65/ES ze dne 14. prosince 1994, kterou se stanoví požadavky na výrobu a uvádění na trh mletého masa a masných polotovarů [4].(11) Jsou-li hodnoty nejvyššího obsahu překročeny, avšak jsou splněna všechna ostatní kritéria definice "masa", pak obsah "…masa" musí být upraven směrem dolů a v seznamu složek musí být kromě termínu "… maso" uvedena přítomnost tuku nebo pojivové tkáně.(12) Dále se jeví jako nezbytné vypracovat harmonizovanou metodu pro stanovení obsahu pojivové tkáně.(13) Směrnici 2000/13/ES je proto třeba odpovídajícím způsobem změnit.(14) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potraviny,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Příloha I směrnice 2000/13/ES se mění podle textu uvedeného v příloze této směrnice.Článek 21. Členské státy povolí obchod s výrobky, které jsou v souladu se směrnicí 2000/13/ES, ve znění této směrnice, nejpozději do 31. prosince 2002.2. Členské státy zakáží s účinkem od 1. ledna 2003 obchod s výrobky, které nejsou v souladu se směrnicí 2000/13/ES, ve znění této směrnice.Obchod s výrobky, které nejsou v souladu s uvedenou směrnicí a které byly označeny před 1. lednem 2003, je však povolen do vyčerpání zásob.Článek 3Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 2002. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.Článek 4Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.Článek 5Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 26. listopadu 2001.Za KomisiDavid Byrnečlen Komise[1] Úř. věst. L 109, 6.5.2000, s. 29.[2] Zvláštní anglické vydání, 1963–64 (II), s. 175.[3] Úř. věst. L 243, 11.10.1995, s. 7.[4] Úř. věst. L 368, 31.12.1994, s. 10.--------------------------------------------------PŘÍLOHAV příloze I směrnice 2000/13/ES se doplňuje tento text:"Definice | Pojmenování | |Druh | Tuk (%) | Pojivová tkáň % |Savci (kromě králíků a prasat) a směsi druhů s převahou savců | 25 | 25 |Prasata | 30 | 25 |Ptáci a králíci | 15 | 10 |Jsou-li tyto hodnoty nejvyššího obsahu překročeny, avšak všechna ostatní kritéria definice "masa" jsou splněna, pak musí být obsah "…masa" odpovídajícím způsobem upraven směrem dolů a v seznamu složek musí být kromě termínu. | | "… maso" a název (názvy) [1] živočišného druhu, z něhož pochází. | |--------------------------------------------------


title: Směrnice Komise 1999/10/ES ze dne 8. března 1999, kterou se stanoví odchylky od ustanovení článku 7 směrnice Rady 79/112/EHS, pokud jde o označování potravinText s významem pro EHP.

text:
Důležité právní upozornění

|

31999L0010

Úřední věstník L 069 , 16/03/1999 S. 0022 - 0023

		Směrnice Komise 1999/10/ESze dne 8. března 1999,kterou se stanoví odchylky od ustanovení článku 7 směrnice Rady 79/112/EHS, pokud jde o označování potravin(Text s významem pro EHP)KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,s ohledem na směrnici Rady 79/112/EHS ze dne 18. prosince 1978 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin určených k prodeji konečnému spotřebiteli, jejich obchodní úpravy a související reklamy [1], naposledy pozměněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 97/4/ES [2], a zejména na čl. 7 odst. 3 písm. d) a odstavec 4 uvedené směrnice,vzhledem k tomu, že článek 7 odst. 2 písm. a) a b) směrnice 79/112/EHS stanoví, že pokud je daná složka uvedena v názvu, pod kterým je potravina prodávána, nebo je v označení zdůrazněna, musí být množství složky uvedeno v označení;vzhledem k tomu, že na jedné straně směrnice Komise 94/54/ES [3], ve znění směrnice Rady 96/21/ES [4] požaduje, aby byly údaje "s náhradním sladidlem (s náhradními sladidly)" nebo "s cukrem (s cukry) a s náhradním sladidlem (s náhradními sladidly)" uvedeny v označení výrobku obsahujícího takové složky; že tyto údaje musí být uvedeny spolu s názvem, pod kterým je výrobek prodáván;vzhledem k tomu, že uvádění těchto údajů požadované směrnicí 94/54/ES má za následek povinné uvádění množství této složky nebo složek v souladu s čl. 7 odst. 2 písm. a) nebo b) směrnice 79/112/EHS;vzhledem k tomu, že však údaj o množství náhradních sladidel pravděpodobně není pro zákazníka při koupi výrobku rozhodující;vzhledem k tomu, že na druhé straně uvedení údajů o přidání vitaminů a minerálních látek má za následek povinnost uvádět nutriční označování v souladu se směrnicí Rady 90/496/EHS [5];vzhledem k tomu, že tyto údaje jsou považovány za nedílnou součást názvu, pod kterým je výrobek prodáván, nebo za zdůraznění složky ve smyslu ustanovení čl. 7 odst. 2 písm. a) nebo b) směrnice 79/112/EHS, což znamená povinnost uvádět množství vitaminů a minerálních látek;vzhledem k tomu, že opakování těchto informací není pro spotřebitele užitečné a dokonce jej může uvést v omyl, neboť množství je uváděno v procentech podle čl. 7 odst. 4 směrnice 79/112/EHS a v mg v nutričním označení;vzhledem k tomu, že za těchto okolností je nutné stanovit další výjimky z pravidla o uvádění množství složek;vzhledem k tomu, že čl. 7 odst. 4 směrnice 79/112/EHS stanoví, že množství uvedené v procentech musí odpovídat množství složky nebo složek v okamžiku použití; že však uvedený odstavec stanoví možnost odchylek od této zásady;vzhledem k tomu, že se navíc složení některých potravin znatelně mění vařením nebo jiným zpracováním, které způsobuje dehydrataci jejich složek;vzhledem k tomu, že odchylka od způsobu výpočtu množství složek uvedeného v čl. 7 odst. 4 směrnice 79/112/EHS je u těchto produktů nutná za účelem lepšího vyjádření skutečného složení potravin, a tím předejít uvedení spotřebitele v omyl;vzhledem k tomu, že čl. 6 odst. 5 písm. a) směrnice 79/112/EHS uplatňuje stejnou zásadu na pořadí složek uvedených v seznamu složek;vzhledem k tomu, že však článek 6 stanoví odchylky pro určité potraviny nebo složky; že za účelem zachování souvislosti by měly být stejné odchylky stanoveny pro způsoby výpočtu množství;vzhledem k tomu, že v souladu se zásadou subsidiarity a zásadou proporcionality, jak jsou stanoveny článkem 3a Smlouvy, nelze cílů navrhované činnosti, které má zajistit účinné provádění zásady množstevního označování složek, uspokojivě dosáhnout na úrovni členských států v takovém rozsahu, aby byla základní pravidla zahrnuta do právních předpisů Společenství; že se tato směrnice nepřekračuje minimum nutné k dosažení těchto cílů;vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potraviny,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 11. Čl. 7 odst. 2 písm. a) a b) směrnice 79/112/EHS se nevztahuje na případy, kdy jsou slova "s náhradním sladidlem (s náhradními sladidly)" nebo "s cukrem (s cukry) a s náhradním sladidlem (s náhradními sladidly)" uvedeny spolu s názvem, pod kterým je potravina prodávána, jak je uvedeno ve směrnici 94/54/ES.2. Čl. 7 odst. 2 písm. a) a b) směrnice 79/112/EHS se nevztahuje na údaje o přidání vitaminů a minerálních látek v případech, kdy tyto látky podléhají nutričnímu označení.Článek 21. Odchylně od zásad stanovených v čl. 7 odst. 4 směrnice 79/112/EHS se odstavce 2 a 3 tohoto článku vztahují na uvádění množství složek.2. V případě potravin, které ztratily po tepelné nebo jiné úpravě vodu, uvedené množství odpovídá množství použité složky nebo použitých složek v hotovém výrobku. Množství se vyjádří v procentech.Jestliže však množství složky nebo celkové množství všech složek vyjádřené v označení překračuje 100 %, nahradí se údaj v procentech hmotností složky (složek) použité (použitých) k přípravě 100 g hotového výrobku.3. Množství těkavých složek se uvádí v závislosti na jejich hmotnostních podílech v konečném výrobku.Množství složek použitých v koncentrované nebo dehydratované formě a obnovených během zpracování může být uvedeno na základě jejich hmotnostních podílů před koncentrací nebo dehydratací.V případě koncentrovaných nebo dehydratovaných potravin, které mají být obnoveny přidáním vody, může být množství složek uvedeno na základě jejich hmotnostních podílů v obnoveném výrobku.Článek 3Členské státy provedou do 31. srpna 1999 potřebné změny svých právních a správních předpisů tak, aby:- byl nejpozději 1. září 1999 povolen obchod s výrobky, které jsou v souladu s touto směrnicí,- byl s účinkem od 14. února 2000 zakázán obchod s výrobky, které nejsou v souladu s touto směrnicí. Obchod s výrobky uvedenými na trh nebo označenými před uvedeným dnem, které nejsou v souladu s touto směrnicí, však může pokračovat až do spotřebování zásob.Neprodleně o tom informují Komisi.Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.Článek 4Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.Článek 5Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 8. března 1999.Za KomisiMartin Bangemannčlen Komise[1] Úř. věst. L 33, 8.2.1979, s. 1.[2] Úř. věst. L 43, 14.2.1997, s. 21.[3] Úř. věst. L 300, 23.11.1994, s. 14.[4] Úř. věst. L 88, 5.4.1996, s. 5.[5] Úř. věst. L 276, 6.10.1990, s. 40.--------------------------------------------------


title: Směrnice Komise (94/54/ES) ze dne 18. listopadu 1994, o povinném uvádění jiných údajů, než jsou údaje stanovené ve směrnici Rady 79/112/EHS, při označování určitých potravin,

text:
Důležité právní upozornění

|

31994L0054

Úřední věstník L 300 , 23/11/1994 S. 0014 - 0015 Finské zvláštní vydání: Kapitola 15 Svazek 13 S. 0250  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 15 Svazek 13 S. 0250

		Směrnice Komise 94/54/ESze dne 18. listopadu 1994,o povinném uvádění jiných údajů, než jsou údaje stanovené ve směrnici Rady 79/112/EHS, při označování určitých potravin,KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,s ohledem na směrnici Rady 79/112/EHS ze dne 18. prosince 1978 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin určených k prodeji konečnému spotřebiteli, jejich obchodní úpravy a související reklamy [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 93/102/ES [2], a zejména s ohledem na čl. 4 odst.2 této směrnice,vzhledem k tomu, že s ohledem na rozsah a účinky navržených kroků jsou opatření Společenství zaváděná touto směrnicí nezbytná pro dosažení vytčených cílů; vzhledem k tomu, že uvedených cílů nemohou dosáhnout jednotlivé členské státy; vzhledem k tomu, že kromě toho směrnice 79/112/EHS již stanoví opatření k dosažení takových cílů na úrovni Společenství;vzhledem k tomu, že za účelem zajištění odpovídající informovanosti spotřebitelů je pro určité potraviny třeba stanovit povinné uvádění dalších údajů, kromě údajů uvedených v článku 3 směrnice 79/112/EHS;vzhledem k tomu, že balicí plyny používané při balení určitých potravin nemají být podle čl. 6 odst.1 směrnice 79/112/EHS považovány za složky, a proto nemají být při označování zahrnuty do seznamu složek;vzhledem k tomu, že však spotřebitelé mají být informováni o používání takových plynů, protože tato informace jim umožňuje pochopit, proč má potravina, kterou si koupili, delší trvanlivost než podobné výrobky odlišně balené;vzhledem k tomu, že za účelem předcházení vzniku nových překážek obchodu následkem jednostranných opatření přijatých členskými státy, je nezbytné přijmout ustanovení na úrovni Společenství;vzhledem k tomu, že v souladu s postupem podle článku 17 směrnice Rady 79/112/EHS byla tato směrnice předložena Stálému výboru pro potraviny, který nebyl schopen vyjádřit své stanovisko; vzhledem k tomu, že Komise předložila podle stejného postupu Radě návrh týkající se opatření, která mají být přijata;vzhledem k tomu, že Rada do tří měsíců od doby, kdy jí byl návrh předložen, žádná opatření nepřijala, má navrhovaná opatření přijmout Komise,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Aniž jsou dotčena ustanovení článku 3 směrnice 79/112/EHS, označování potravin uvedených v příloze této směrnice zahrnuje další údaje, jak je stanoveno v uvedené příloze.Článek 2Členské státy provedou do 30. června 1995 potřebné změny svých právních a správních předpisů tak, aby:- byl nejpozději 1. července 1995 povolen obchod s výrobky, které jsou v souladu s touto směrnicí,- byl s účinkem od 1. ledna 1997 zakázán obchod s výrobky, které nejsou v souladu s touto směrnicí. Obchod s výrobky uvedenými na trh nebo označenými před uvedeným dnem, které nejsou v souladu s touto směrnicí, však může pokračovat až do spotřebování zásob.Neprodleně o tom informují Komisi.Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.Článek 3Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.V Bruselu dne 18. listopadu 1994.Za KomisiMartin Bangemannčlen Komise[1] Úř. věst. L 33. 8.2.1979, s. 1.[2] Úř. věst. L 291, 25.11.1993, s. 14.--------------------------------------------------PŘÍLOHASEZNAM POTRAVIN, JEJICHŽ OZNAČENÍ MUSÍ OBSAHOVAT JEDEN NEBO VÍCE DALŠÍCH ÚDAJUDruh nebo skupina potraviny | Údaje |potraviny, jejichž trvanlivost byla prodloužena pomocí balicích plynů schválených podle směrnice Rady 89/107/EHS | "baleno v ochranné atmosféře" |--------------------------------------------------