Důležité právní upozornění

|

31986L0297

Směrnice Rady ze dne 26. května 1986 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se vývodových hřídelů kolových zemědělských a lesnických traktorů a jejich ochrany

Úřední věstník L 186 , 08/07/1986 S. 0019 - 0025 Finské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 15 S. 0180  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 15 S. 0180  CS.ES Kapitola 13 Svazek 008 S. 152  ET.ES Kapitola 13 Svazek 008 S. 152  HU.ES Kapitola 13 Svazek 008 S. 152  LT.ES Kapitola 13 Svazek 008 S. 152  LV.ES Kapitola 13 Svazek 008 S. 152  MT.ES Kapitola 13 Svazek 008 S. 152  PL.ES Kapitola 13 Svazek 008 S. 152  SK.ES Kapitola 13 Svazek 008 S. 152  SL.ES Kapitola 13 Svazek 008 S. 152

		Směrnice Radyze dne 26. května 1986o sbližování právních předpisů členských států týkajících se vývodových hřídelů kolových zemědělských a lesnických traktorů a jejich ochrany(86/297/EHS)RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 100 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise [1],s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],vzhledem k tomu, že technické požadavky, které musí kolové zemědělské a lesnické traktory podle vnitrostátních právních předpisů splňovat, se mimo jiné vztahují na vývodový hřídel a jeho ochranu;vzhledem k tomu, že se tyto požadavky v jednotlivých členských státech liší; že je proto nutné, aby všechny členské státy zavedly stejné požadavky vedle nebo namísto svých stávajících právních předpisů, zejména aby bylo možné použít u všech typů traktorů postup EHS schvalování typu, který je předmětem směrnice Rady 74/150/EHS ze dne 4. března 1974 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu kolových zemědělských a lesnických traktorů [4], naposledy pozměněné aktem o přistoupení Španělska a Portugalska;vzhledem k tomu, že usnesení Rady ze dne 29. června 1978 týkající se akčního programu Evropských společenství pro bezpečnost a zdraví při práci [5] stanoví uplatnění zásad prevence nehod při navrhování a realizaci pracovních prostředků, včetně v zemědělském sektoru; že požadavky na vývodové hřídele a jejich ochranu jsou bezpečnostní povahy;vzhledem k tomu, že sbližování vnitrostátních právních předpisů pro zemědělské a lesnické traktory předpokládá, že členské státy budou vzájemně uznávat zkoušky provedené kterýmkoli z nich podle společných požadavků,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 11. "Zemědělským nebo lesnickým traktorem" se rozumí každé motorové vozidlo vybavené koly nebo pásy, které má alespoň dvě nápravy, jehož hlavní funkcí je vyvíjet tažnou sílu a které je zvláště konstruováno k tažení, tlačení, nesení nebo pohonu určitých nářadí, strojů nebo přípojných vozidel určených pro užití v zemědělství nebo lesnictví. Může být vybaveno pro přepravu nákladu a osob.2. Tato směrnice se vztahuje pouze na traktory definované v předchozím odstavci, které jsou vybaveny pneumatikami a které mají dvě nápravy a maximální konstrukční rychlost od 6 km/h do 30 km/h.Článek 2Členské státy nesmějí odmítnout udělit EHS schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro typ traktoru nebo odmítnout nebo zakázat prodej, registraci, uvedení do provozu nebo užívání traktorů z důvodů týkajících se vývodového hřídele a jeho ochrany, pokud tato zařízení splňují požadavky stanovené v příloze I.Článek 3Touto směrnicí není dotčeno právo členských států stanovit při dodržení Smlouvy požadavky, které považují za nezbytné pro zajištění ochrany pracovníků při těchto užívání traktorů, pokud to neznamená úpravu vývodového hřídele a jeho ochrany provedenou způsobem, který není v této směrnici uveden.Článek 4Změny nezbytné pro přizpůsobení požadavků přílohy I a vzoru přílohy k certifikátu EHS schválení typu technickému pokroku se přijímají postupem stanoveným v článku 13 směrnice 74/150/EHS.Článek 51. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 18 měsíců od jejího oznámení. Neprodleně o nich uvědomí Komisi. Požadavky bodu 5.2 přílohy I se však použijí až od 1. října 1995.2. Členské státy zajistí, aby bylo Komisi sděleno znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.Článek 6Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 26. května 1986.Za RadupředsedaG. Braks[1] Úř. věst. C 164, 23.6.1983, s. 5.[2] Úř. věst. C 307, 14.11.1983, s. 104.[3] Úř. věst. C 341, 19.12.1983, s. 2.[4] Úř. věst. L 84, 28.3.1974, s. 10.[5] Úř. věst. C 165, 11.7.1978, s. 3.--------------------------------------------------PŘÍLOHA IDEFINICE A OBLAST PŮSOBNOSTI, ŽÁDOST O EHS SCHVÁLENÍ TYPU, EHS SCHVÁLENÍ TYPU, TYPY VÝVODOVÝCH HŘÍDELŮ A POŽADAVKY NA KONSTRUKCI A UMÍSTĚNÍ VÝVODOVÝCH HŘÍDELŮ A JEJICH OCHRANNÝCH KRYTŮ1. DEFINICE A OBLAST PŮSOBNOSTI1.1 "Vývodovým hřídelem" se rozumí vyčnívající část hnacího hřídele traktoru, která přenáší pohyb na určitý stroj.1.2 Tato směrnice se vztahuje pouze na vývodové hřídele podle bodu 1.1 umístěné na zadní části traktoru. Bod 5.2 se však vztahuje pouze na traktory s nejmenším pevným nebo stavitelným rozchodem jedné z hnacích náprav nejméně 1150 mm.2. ŽÁDOST O EHS SCHVÁLENÍ TYPU2.1 Žádost o EHS schválení typu traktoru z hlediska vývodového hřídele a jeho ochrany podává výrobce traktoru nebo jeho pověřený zástupce.2.2 K žádosti o EHS schválení typu musí být v trojím vyhotovení přiloženy výkresy ve vhodném a dostatečně podrobném měřítku, které znázorňují ty konstrukční díly traktoru, na něž se vztahují požadavky této směrnice.2.3 Technické zkušebně provádějící zkoušky pro schválení typu musí být předložen traktor představující typ, o jehož schválení se žádá, nebo konstrukční díl (konstrukční díly) traktoru považovaný za důležitý pro provedení zkoušek požadovaných touto směrnicí.3. EHS SCHVÁLENÍ TYPU3.1 Při každém schválení typu, které bylo uděleno nebo odmítnuto, musí být k certifikátu EHS schválení typu přiložen dokument podle vzoru v příloze II.4. TYPY VÝVODOVÉHO HŘÍDELE4.1 Vývodové hřídele musí svými parametry odpovídat některému z typů uvedených v tabulce 1:Tabulka 1Parametry typů vývodového hřídeleTyp | Jmenovitý průměr (mm) | Počet drážek | Jmenovité otáčky vývodového hřídele (ot/min) [1] || |1 | 35 | 6 | přímých | 540 nebo 1000 |2 | 35 | 21 | s evolventním ozubením |3 | 45 | 20 |4.2 Musí být možnost udržovat otáčky vývodového hřídele pomocí vhodných prostředků.4.3 Pokud mezi otáčkami motoru a otáčkami vývodového hřídele existuje více než jeden převodový poměr, musí být každá změna tohoto poměru postřehnutelná. Kromě toho musí být konkrétními konstrukčními opatřeními zajištěno, aby nemohlo dojít k neúmyslné změně převodového poměru, zejména k přechodu na vyšší otáčky. Toto bezpečnostní zařízení musí být funkční při každém zapojení vývodového hřídele.4.4 Zvolené otáčky vývodového hřídele musí být neustále zřetelně indikovány.5. POŽADAVKY NA KONSTRUKCI A UMÍSTĚNÍ5.1 Smysl otáčení zadního vývodového hřídelePři pohledu ve směru jízdy traktoru se vývodový hřídel otáčí ve směru pohybu hodinových ručiček.5.2 Volný prostor okolo vývodového hřídeleVolný prostor okolo vývodového hřídele musí odpovídat schematickému vyobrazení na obrázku 1 a rozměrům podle tabulky 2.+++++ TIFF +++++Tabulka 2Rozměry volného prostoruTyp | A min. | b max. | c max. | f min. | g min. | I min. | R sférický max. | α min. |1 | 76 | 80 | 60 | 120 | 240 | 280 | 76 | 55° |2 |3 | 89 | 100 | 65 | 145 | 290 | 295 | 89 | 51° |5.3 Ochrana vývodových hřídelů5.3.1 Ochrana5.3.1.1 Vývodový hřídel musí být chráněn krytem namontovaným na traktoru a kryjícím přinejmenším horní stranu a oba boky vývodového hřídele, jak je znázorněno na obrázku 2, nebo jiným způsobem poskytujícím podobný stupeň ochrany, jako je umístění vývodového hřídele do zahloubení provedeného na traktoru nebo vytvořeného samostatným konstrukčním dílem (konstrukcí uložení tažného háku, krytem spojovacího zařízení apod.).5.3.1.2 Rozměry ochranného krytu jsou stanoveny v závislosti na typu vývodového hřídele v tabulce 3.5.3.1.3 Spolu s traktorem musí být rovněž dodán doplňkový neotáčivý ochranný kryt, který vývodový hřídel zcela zakrývá a slouží k ochraně vývodového hřídele, není-li používán.5.3.2 Vlastnosti ochranných krytů5.3.2.1 Ochranný kryt musí být konstruován tak, aby neztěžoval používání a údržbu traktoru (nebo aby je usnadňoval).Musí být možné provádět údržbu traktoru, aniž by bylo nutné odstranit ochranný kryt.5.3.2.2 Použité materiály musí být odolné vůči nepříznivým povětrnostním podmínkám, musí být dostatečně pevné a musí si zachovat své mechanické vlastnosti za chladného počasí.5.3.2.3 Ochranný kryt nesmí mít hroty nebo ostré hrany; nesmějí v něm být otvory, jejichž průměr nebo délka strany čtverce či obdélníka je větší než 8 mm, kromě otvoru nutného k připevnění řetízku ochranného krytu kloubového hřídele, a musí být schopen unést zatížení 1200 N, pokud není konstruován tak, že nemůže být použit jako stupačka.+++++ TIFF +++++Tabulka 3Rozměry ochranného krytu vývodového hřídeleTyp | Rozměry ochranného krytu [2] (mm) |a | b ± 5 | c ± 5 | d ± 5 |1 | 70 | 125 | 85 | 285 |2 | 70 | 125 | 85 | 285 |3 | 80 | 150 | 100 | 300 |[1] S výjimkou vývodových hřídelů, jejichž otáčky jsou závislé na rychlosti traktoru.[2] Má-li traktor dva vývodové hřídele, mohou být rozměry b nebo d upraveny tak, aby mezi hřídeli a ochranným krytem zůstaly stejné volné prostory.--------------------------------------------------PŘÍLOHA IIVZOR+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------


title: Směrnice Rady ze dne 25. října 1966, kterou se mění směrnice ze dne 26. června 1964 o hygienických otázkách obchodu s čerstvým masem uvnitř Společenství

text:
Důležité právní upozornění

|

31966L0601

Úřední věstník 192 , 27/10/1966 S. 3302 - 3304 Finské zvláštní vydání: Kapitola 3 Svazek 1 S. 0178  Dánské zvláštní vydání: Řada I Kapitola 1965-1966 S. 0213  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 3 Svazek 1 S. 0178  Anglické zvláštní vydání: Řada I Kapitola 1965-1966 S. 0244  Řecké zvláštní vydání: Kapitola 03 Svazek 2 S. 0054

		Směrnice Radyze dne 25. října 1966,kterou se mění směrnice ze dne 26. června 1964 o hygienických otázkách obchodu s čerstvým masem uvnitř Společenství(66/601/EHS)RADA EVROPSKÉHO HOSPODÁŘSKÉHO SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na články 43 a 100 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise,s ohledem na stanovisko Shromáždění [1],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru,vzhledem k tomu, že směrnice Rady ze dne 26. června 1964 o hygienických otázkách obchodu s čerstvým masem uvnitř Společenství [2] vstoupila v platnost dnem 30. června 1965;vzhledem k tomu, že zmíněná směrnice představuje první etapu harmonizace, jejímž cílem je odstranění překážek obchodu, které vyplývají z rozdílů mezi právními předpisy členských států v oblasti veterinární péče, zejména pokud se jedná o hygienu masa;vzhledem k tomu, že provedení zmíněné směrnice právními předpisy členských států umožnilo dojít k závěru, že je vhodné učinit určité úpravy jejích ustanovení na základě nových vědeckých a technických poznatků a získaných zkušeností;vzhledem k tomu, že proto musí být co nejrychleji učiněny některé změny původního znění, aniž by se narušily hlavní normy a základní východiska systému zavedeného uvedenou směrnicí;vzhledem k tomu, že je na základě získaných zkušeností třeba nejdříve upřesnit některé definice obsažené v uvedené směrnici;vzhledem k tomu, že je třeba upřesnit, že důvody pro zákaz uvádění masa na trh musí být shledány při veterinární kontrole prováděné v zemi určení, zejména aby mohly být vymezeny pravomoci veterinárního znalce pověřeného vystavením osvědčení pro odesílatele;vzhledem k tomu, že by mělo být výslovně stanoveno, že při obchodu s čerstvým masem neurčeným k lidské spotřebě zůstávají vnitrostátní předpisy účinné až do případné úpravy právními předpisy Společenství;vzhledem k tomu, že hygienické předpisy pro jatky musí zůstat účinné, avšak neměla by přetrvávat povinnost mít některé zvláštní prostory v jatkách, ve kterých nejsou poráženy určité druhy zvířat;vzhledem k tomu, že zkušenost ukázala, že je třeba pozměnit razítkovací předpisy pro menší kusy masa a povolit k razítkování masa použít jiná violetová barviva než methylviolet,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Směrnice Rady ze dne 26. června 1964 o hygienických otázkách obchodu s čerstvým masem uvnitř Společenství se mění v souladu s následujícími články.Článek 21. "a) jatečným tělem rozumí celé tělo jatečného zvířete po vykrvení, vykolení, po oddělení končetin ve výši zápěstního a hleznového kloubu, po odříznutí hlavy, ocasu a vemene a v případě skotu, ovcí, koz a lichokopytníků i po stažení z kůže."2. V čl. 2 písm. b) se doplňují slova: "včetně částí zatím od jatečného těla neoddělených".Článek 3V čl. 3 odst. 1 písm. c) se slova "shledáno zdravé" nahrazují "v důsledku tohoto vyšetření shledáno způsobilé k poražení pro obchod s čerstvým masem uvnitř Společenství".Článek 4V čl. 4 odst. 4 se za slovo "jatky" vkládají slova "nebo bourárnu".Článek 5"1. Aniž jsou dotčeny pravomoci vyplývající z čl. 4 odst. 3 druhého pododstavce druhé věty, může členský stát zakázat uvádění čerstvého masa na trh na svém území, pokud hygienická kontrola v zemi určení prokáže, že:a) je nevhodné k lidské spotřebě, nebob) nebyl dodržen článek 3."Článek 61. V německém znění čl. 6 odst. 1 části A písm. a) bodu 1 se zrušují slova "und Schweinen".2. "d) čerstvého masa neurčeného k lidské spotřebě."3. "Odeslání čerstvého masa uvedeného v písmenech a), b) a c) musí splňovat podmínky článku 3."Článek 7V kapitole I přílohy I se bod 1 mění takto:a) Písmeno b) se nahrazuje tímto:"b) prostorami k porážení, které musí mít takové rozměry, aby umožňovaly uspokojivý průběh porážení; jsou-li ve stejném prostoru porážena prasata i zvířata jiných druhů, musí být pro porážení prasat k dispozici zvláštní prostory."b) Písmeno e) se nahrazuje tímto:"e) prostorami na skladování sádla a prostorami na skladování kůží, kožek, rohů a paznehtů, nejsou-li tyto odpady z jatek odváženy v den porážky."c) Písmeno p) se nahrazuje tímto:"p) zařízením zajišťujícím přívod výlučně pitné vody pod tlakem a v dostatečném množství; pro tvorbu páry lze výjimečně používat vodu užitkovou, pokud potrubí používané k tomuto účelu neumožňuje použití vody k jiným účelům."Článek 8"18. Těla lichokopytníků, selat starších čtyř týdnů a telat starších tří měsíců musí být k hygienickému vyšetření předkládána rozříznutá podélným řezem středem páteře na půlky. Podélně rozříznutá musí být též hlava prasat a lichokopytníků. Úřední veterinární lékař je pro potřeby vyšetření oprávněn vyžadovat podélné rozříznutí těla jakéhokoli zvířete."Článek 91. V kapitole VII bodě 29 první odrážce přílohy I se zrušují slova "ve hřbetní oblasti".2. "30. Játra se označují vypálením razítka podle bodu 28.Hlava, jazyk, srdce a plíce se označují inkoustovým nebo vypáleným razítkem v souladu s bodem 28.Razítkování jazyka a srdce není povinné u telat mladších tří měsíců, u prasat, ovcí a koz."3. "31. Jednotlivé kusy masa, s výjimkou sádla, plstního sádla, ocásku, oušek a nožek, vzniklé zbouráním náležitě orazítkovaných těl zvířat musí být, pokud ještě nenesou razítko, označeny inkoustovým nebo vypáleným razítkem v souladu s bodem 28, ovšem s uvedením čísla veterinárního schválení dané bourárny namísto čísla jatek.Z kusů sádla po stažení musí být vytvořeny šarže po pěti kusech, úředně zapečetěné a označené štítkem v souladu s bodem 32."4. "32. Jsou-li části jatečných těl nebo droby expedovány v obalech, musí být razítko ve smyslu bodů 28 a 31 otištěno na zřetelně viditelném štítku připevněném k obalu tak, aby byl při odstranění obalu nutně zničen."Poslední věta bodu 32 se zrušuje.5. "33. Pro razítkování čerstvého masa lze použít pouze methylviolet nebo jiné violetové barvivo povolené k tomuto účelu předpisy Společenství."Článek 10"34. Prvopis osvědčení o zdravotní nezávadnosti provázející maso během přepravy do země určení musí být vystaven úředním veterinárním lékařem v době nakládky. Osvědčení o zdravotní nezávadnosti musí formou i obsahem odpovídat vzoru v příloze II, musí být vystaveno alespoň v jazyku země určení a musí obsahovat údaje stanovené ve vzoru v příloze II."Článek 11"a) - že výše uvedené maso(3)- že štítek připevněný k obalům výše uvedeného masa(3)je označen razítkem, které dokládá, že maso jako celek pochází ze zvířat poražených ve schválených jatkách."Článek 12Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do osmi měsíců od oznámení a neprodleně o nich uvědomí Komisi.Článek 13Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 25. října 1966.Za RadupředsedaB. W. Biesheuvel[1] Úř. věst. C 130, 19.7.1966, s. 2466/66.[2] Úř. věst. L 121, 29.7.1964, s. 2012/64.--------------------------------------------------


title: Směrnice Komise 2011/81/EU ze dne 20. září 2011 , kterou se mění směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/8/ES za účelem zařazení účinné látky deltamethrin do přílohy I uvedené směrnice  Text s významem pro EHP

text:
               21.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 243/16

         SMĚRNICE KOMISE 2011/81/EU
   ze dne 20. září 2011,
   kterou se mění směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/8/ES za účelem zařazení účinné látky deltamethrin do přílohy I uvedené směrnice
   (Text s významem pro EHP)
   EVROPSKÁ KOMISE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
   s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 98/8/ES ze dne 16. února 1998 o uvádění biocidních přípravků na trh (1), a zejména na čl. 16 odst. 2 druhý pododstavec uvedené směrnice,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Nařízením Komise (ES) č. 1451/2007 ze dne 4. prosince 2007 o druhé etapě desetiletého pracovního programu uvedeného v čl. 16 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/8/ES o uvádění biocidních přípravků na trh (2) se zřizuje seznam účinných látek, které mají být hodnoceny vzhledem k možnému zařazení do přílohy I, I A nebo I B směrnice 98/8/ES. Tento seznam zahrnuje deltamethrin.

               (2)

               Podle nařízení (ES) č. 1451/2007 byl deltamethrin v souladu s čl. 11 odst. 2 směrnice 98/8/ES hodnocen pro použití v typu přípravku 18, insekticidy, akaricidy a přípravky k regulaci jiných členovců, jak je vymezeno v příloze V uvedené směrnice.

               (3)

               Švédsko bylo jmenováno členským státem zpravodajem a dne 27. června 2008 předložilo Komisi zprávu příslušného orgánu a doporučení v souladu s čl. 14 odst. 4 a 6 nařízení (ES) č. 1451/2007.

               (4)

               Zprávu příslušného orgánu přezkoumaly členské státy a Komise. V souladu s čl. 15 odst. 4 nařízení (ES) č. 1451/2007 byly závěry tohoto přezkoumání v rámci Stálého výboru pro biocidní přípravky dne 6. května 2011 zařazeny do hodnotící zprávy.

               (5)

               Z hodnocení vyplývá, že u biocidních přípravků používaných jako insekticidy, akaricidy a přípravky k regulaci jiných členovců, které obsahují deltamethrin, lze očekávat, že splňují požadavky stanovené v článku 5 směrnice 98/8/ES. Je proto vhodné zařadit deltamethrin do přílohy I uvedené směrnice.

               (6)

               Na úrovni Unie nebyly hodnoceny všechny možnosti použití. Je proto vhodné, aby členské státy zhodnotily taková použití nebo scénáře expozice a taková rizika pro skupiny obyvatelstva a složky životního prostředí, které nebyly reprezentativně zohledněny při hodnocení rizik na úrovni Unie, a při vydávání povolení přípravku se ujistily, že byla přijata odpovídající opatření nebo že byly uloženy zvláštní podmínky za účelem snížení zjištěných rizik na přijatelnou úroveň.

               (7)

               Vzhledem k zjištěným rizikům pro vodní ekosystém, kdy se přípravky užívaly k bariérovému ošetření ve vnitřních prostorách a určité množství emisí se dostávalo do čistíren odpadních vod, je vhodné nepovolit takové použití přípravků, při němž vznikají tyto emise, pokud nebudou předloženy údaje dokazující, že přípravek splní požadavky článku 5 i přílohy VI směrnice 98/8/ES, v případě potřeby s použitím přiměřených opatření ke zmírnění rizik.

               (8)

               Ustanovení této směrnice by měla být uplatňována souběžně ve všech členských státech, aby se zajistilo stejné nakládání s biocidními přípravky s obsahem účinné látky deltamethrin na trhu Unie a aby se obecně usnadnilo řádné fungování trhu s biocidními přípravky.

               (9)

               Před zařazením účinné látky do přílohy I směrnice 98/8/ES je třeba poskytnout členským státům a zúčastněným stranám přiměřenou lhůtu, která jim umožní připravit se na plnění nových požadavků, které ze zařazení vyplynou, a zajistit, aby žadatelé, kteří vypracovali dokumentaci, mohli plně využívat desetileté lhůty pro ochranu údajů, která v souladu s čl. 12 odst. 1 písm. c) bodem ii) směrnice 98/8/ES začíná dnem zařazení účinné látky.

               (10)

               Po zařazení by měla být členským státům poskytnuta přiměřená lhůta k provedení čl. 16 odst. 3 směrnice 98/8/ES.

               (11)

               Směrnice 98/8/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.

               (12)

               Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro biocidní přípravky,

         PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
   Článek 1
   Příloha I směrnice 98/8/ES se mění v souladu s přílohou této směrnice.
   Článek 2
   1.   Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 30. září 2012.
   Použijí tyto předpisy ode dne 1. října 2013.
   Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
   2.   Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
   Článek 3
   Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

   Článek 4
   Tato směrnice je určena členským státům.

      V Bruselu dne 20. září 2011.

            Za Komisi

         José Manuel BARROSO

            předseda

      (1)  Úř. věst. L 123, 24.4.1998, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 325, 11.12.2007, s. 3.

      PŘÍLOHA
      V příloze I směrnice 98/8/ES se vkládá tato položka:

                     Číslo

                     Obecný název

                     Název podle IUPAC
                     Identifikační čísla

                     Minimální čistota účinné látky v biocidním přípravku při uvedení na trh

                     Datum zařazení

                     Lhůta k dosažení souladu s čl. 16 odst. 3 (s výjimkou přípravků obsahujících více než jednu účinnou látku, pro něž budou lhůty dosažení v souladu s čl. 16 odst. 3 stanoveny v posledních rozhodnutích o zařazení, pokud jde o jejich účinné látky)

                     Datum skončení platnosti zařazení

                     Typ přípravku

                     Zvláštní ustanovení (1)

                     „49

                     deltamethrin

                     [(3-fenoxyfenyl)kyanmethyl]-3-(2,2-dibromvinyl)-2,2-dimethylcyklopropan-1-karboxylát
                     č. CAS: 52918-63-5
                     Číslo ES: 258-256-6

                     985 g/kg

                     1. října 2013

                     30. září 2015

                     30. září 2023

                     18

                     Členské státy při posuzování žádosti o povolení přípravku v souladu s článkem 5 a přílohou VI hodnotí v případě, že je to pro daný přípravek relevantní, taková použití nebo scénáře expozice a taková rizika pro skupiny obyvatelstva a složky životního prostředí, které nebylé reprezentativně zohledněny při hodnocení rizik na úrovni Unie.
                     Přípravky se nepovolují k bariérovému ošetření ve vnitřních prostorách, při němž se dostane do čistíren odpadních vod takové množství emisí, u kterých posouzení rizik na úrovni Unie zjistilo nepřijatelná rizika, pokud nebudou předloženy údaje dokazující, že přípravek splní požadavky článku 5 a přílohy VI, v případě potřeby s použitím přiměřených opatření ke zmírnění rizik.“

         (1)  Obsah a závěry hodnotících zpráv k provádění společných zásad přílohy VI jsou k dispozici na internetových stránkách Komise: http://ec.europa.eu/comm/environment/biocides/index.htm


title: Směrnice Rady ze dne 13. prosince 1976 o opatřeních k usnadnění účinného výkonu svobody usazování a volného pohybu služeb u činnosti pojišťovacích agentů a makléřů (ze skupiny 630 ISIC), a zejména o přechodných opatřeních ohledně těchto činností

text:
Důležité právní upozornění

|

31977L0092

Úřední věstník L 026 , 31/01/1977 S. 0014 - 0019 Finské zvláštní vydání: Kapitola 6 Svazek 1 S. 0191  Řecké zvláštní vydání: Kapitola 06 Svazek 1 S. 0243  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 6 Svazek 1 S. 0191  Španělské zvláštní vydání: Kapitola 06 Svazek 1 S. 0219  Portugalské zvláštní vydání Kapitola 06 Svazek 1 S. 0219

		Směrnice Radyze dne 13. prosince 1976o opatřeních k usnadnění účinného výkonu svobody usazování a volného pohybu služeb u činnosti pojišťovacích agentů a makléřů (ze skupiny 630 ISIC), a zejména o přechodných opatřeních ohledně těchto činností(77/92/EHS)RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na články 49, 57, 66 a 235 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise,s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],vzhledem k tomu, že je od konce přechodného období při usazování a poskytování služeb zakázáno jakékoliv diskriminační zacházení na základě státní příslušnosti; že se zásada národního zacházení vztahuje zejména na právo vstupovat do profesních sdružení, pokud profesní činnost dotyčné osoby zahrnuje nutně výkon tohoto práva;vzhledem k tomu, že ne všechny členské státy ukládají podmínky pro přístup k činnosti pojišťovacího agenta a makléře a pro její výkon; že v některých případech jsou přístup k těmto činnostem a jejich výkon zcela volné, ale v jiných případech existují přísné předpisy podmiňující přístup k této profesi formálním dokladem o vzdělání;vzhledem k tomu, že s ohledem na rozdíly mezi členskými státy co do rozsahu činností pojišťovacích agentů a pojišťovacích makléřů je žádoucí co nejpřesněji určit činnosti, na něž se vztahuje tato směrnice;vzhledem k tomu, že článek 57 Smlouvy kromě toho stanoví, že k usnadnění přístupu osob k samostatným výdělečným činnostem a jejich výkonu mají být přijaty směrnice o vzájemném uznávání diplomů, osvědčení a jiných dokladů o kvalifikaci a o koordinaci právních a správních předpisů členských států;vzhledem k tomu, že se při nedostatku vzájemného uznávání diplomů nebo bezprostřední koordinace nicméně jeví žádoucím usnadnit výkon svobody usazování a volného pohybu služeb u těch to činností, zvláště přijetím přechodných opatření, která jsou uvedena v obecných programech [3], aby se zabránilo nežádoucímu omezování státních příslušníků členských států, v nichž přístup k takovýmto činnostem nepodléhá žádným podmínkám;vzhledem k tomu, že s cílem zabránit případným potížím by měla být účelem přechodných opatření možnost, aby za postačující kvalifikaci pro přístup k daným činnostem v hostitelských členských státech regulujících tyto činnosti byla považována skutečnost, že tato činnost již byla po přiměřeně dlouhé a nedávné období vykonávána v členském státě, odkud cizí státní příslušník přichází, pokud není vyžadováno předchozí odborné školení, aby bylo zabezpečeno, že příslušná osoba má stejné odborné znalosti, jaké jsou vyžadovány od občanů hostitelského členského státu;vzhledem k tomu, že v Nizozemsku, kde jsou pojišťovací makléři rozděleni do několika kategorií v závislosti na svých odborných znalostech, by měl být uplatňován stejný systém pro státní příslušníky ostatních členských států, kteří hodlají zahájit činnost v té či oné kategorii; že nejvhodnějším a nejobjektivnějším kritériem pro tento účel je počet zaměstnanců, které příslušná osoba zaměstnává nebo zaměstnávala;vzhledem k tomu, že tam, kde činnost agenta zahrnuje výkon trvalého pověření od jedné nebo více pojišťoven opravňujícího agenta jednat v záležitostech určitých nebo všech transakcí spadajících do běžného obchodního podnikání dotyčné pojišťovnynebo pojišťoven a tuto pojišťovnu nebo pojišťovny tímto zavazo vat, musí být této osobě umožněno zahájit činnost pojišťovacího makléře v hostitelském členském státě;vzhledem k tomu, že tato směrnice pozbude věcného oprávnění, jakmile bude dosaženo koordinace podmínek pro přístup k dotyčným činnostem a pro jejich výkon a vzájemného uznávání diplomů, osvědčení a jiných dokladů o vzdělání;vzhledem k tomu, že tam, kde v členských státech přístup k činnostem uvedeným v této směrnici a jejich výkon závisí v případě zaměstnanců na odborných znalostech a schopnostech, by se tato směrnice měla vztahovat rovněž na tuto kategorii osob s cílem odstranit překážky volného pohybu pracovníků. Tím by byla doplněna opatření přijatá nařízením Rady (EHS) č. 1612/68 ze dne 15. října 1968 o volném pohybu pracovníků ve Společenství [4], ve znění nařízení (EHS) č. 312/76 [5];vzhledem k tomu, že ze stejného důvodu by se také na zaměstnance mělo vztahovat ustanovení týkající se prokázání bezúhonnosti a toho, že neprodělali úpadek,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 11. Členské státy přijmou opatření stanovená touto směrnicí týkající se usazování nebo poskytování služeb na svém území fyzickými osobami a společnostmi uvedenými v hlavě I obecných programů (dále jen "žadatel"), hodlajícími jako osoby samostatně výdělečně činné vykonávat činnosti uvedené v článku 2.2. Tato směrnice se vztahuje také na státní příslušníky členských států, kteří hodlají podle nařízení (EHS) č. 1612/68 vykonávat činnosti uvedené v článku 2 jako zaměstnanci.Článek 21. Tato směrnice se vztahuje na následující činnosti ze skupiny 630 ISIC v příloze III Obecného programu pro odstranění omezení svobody usazování:a) profesní činnost osob, které s plnou svobodou volby spojují v souvislosti s pojištěním nebo zajištěním na jedné straně osoby, které chtějí pojištění nebo zajištění rizik uzavřít, a na druhé straně pojišťovny nebo zajišťovny, které vykonávají přípravné práce pro uzavření pojistných smluv a smluv o zajištění a případně pomáhají při správě a plnění těchto smluv, zejména v případě pojistné události;b) profesní činnost osob pověřených jednou nebo více smlouvami nebo pověřením jednat jménem a na účet nebo pouze na účet jedné nebo více pojišťoven, předvádět, navrhovat nebo uzavírat pojistné smlouvy nebo pomáhat při jejich správě a plnění, zejména v případě pojistné události;c) činnost jiných osob, než které jsou uvedeny v písmenech a) a b), které jménem takových osob zejména vykonávají přípravné práce na smlouvě, předvádějí smlouvy nebo inkasují pojistné, přičemž z jejich jednání nevznikají pojistné závazky vůči veřejnosti nebo z její strany.2. Tato směrnice se vztahuje zejména na činnosti pojmenované obvykle v členských státech takto:a) činnosti uvedené v odst. 1 písm. a):- v Belgii:- Courtier d'assuranceVerzekeringsmakelaar,- Courtier de réassuranceHerverzekeringsmakelaar,- v Dánsku:- Juridiske og fysiske personer, som driver selvstændig virksomhed som formidler ved afsætning af forsikringskontrakter,- v Německu:- Versicherungsmakler,- Rückversicherungsmakler,- ve Francii:- Courtier d'assurance,- Courtier d'assurance maritime,- Courtier de réassurance,- v Irsku:- Insurance broker,- Reinsurance broker,- v Itálii:- Mediatore di assicurazioni,- Mediatore di riassicurazioni,- v Nizozemsku:- Makelaar,- Assurantiebezorger,- Erkend assurantieagent,- Verzekeringsagent,- ve Spojeném království:- Insurance broker;b) činnosti uvedené v odst. 1 písm. b):- v Belgii:- Agent d'assurance,Verzekeringsagent,- v Dánsku:- Forsikringsagent,- v Německu:- Versicherungsvertreter,- ve Francii:- Agent général d'assurance,- v Irsku:- Agent,- v Itálii:- Agente di assicurazioni,- v Lucembursku:- Agent principal d'assurance,- Agent d'assurance,- v Nizozemsku:- Gevolmachtigd agent,- Verzekeringsagent,- ve Spojeném království:- Agent;c) činnosti uvedené v odst. 1 písm. c):- v Belgii:- Sous-agent,Sub-agent,- v Dánsku:- Underagent,- v Německu:- Gelegenheitsvermittler,- Inkassant,- ve Francii:- Mandataire,- Intermédiaire,- Sous-agent,- v Irsku:- Sub-agent,- v Itálii:- Subagente,- v Lucembursku:- Sous-agent,- v Nizozemsku:- Sub-agent,- ve Spojeném království:- Sub-agent.Článek 3Členské státy, v nichž jsou přístup k některé činnosti uvedené v článku 2 a její výkon podmíněny splněním určitých kvalifikačních podmínek, musí zajistit, aby kterémukoli žadateli, který o to požádá, byly na jeho žádost poskytnuty informace o pravidlech týkajících se profese, kterou hodlá vykonávat, a to před usazením nebo před zahájením činnosti na přechodné období.Článek 4Jestliže jsou v některém členském státě pro přístup k některé činnosti uvedené ve čl. 2 odst. 1 písm. a) a b) nebo pro její výkon vyžadovány všeobecné, obchodní nebo odborné znalosti a schopnosti, uzná tento členský stát jako dostatečný důkaz těchto znalostí a schopností skutečnost, že jedna z těchto činností již byla v minulosti vykonávána v jiném členském státě:a) po čtyři po sobě následující roky v nezávislém postavení nebo v řídicí funkci nebob) po dva po sobě následující roky v nezávislém postavení nebo v řídicí funkci, jestliže žadatel prokáže, že alespoň tři roky pracoval u jednoho nebo více pojišťovacích agentů nebo pojišťovacích makléřů nebo v jedné nebo více pojišťovnách, neboc) po jeden rok v nezávislém postavení nebo v řídicí funkci, jestliže žadatel prokáže, že pro danou činnost absolvoval odborné školení potvrzené osvědčením uznávaným příslušným členským státem nebo osvědčením považovaným příslušným profesním sdružením za plně vyhovující jeho požadavkům.Článek 51. Jestliže členský stát podmiňuje přístup k některé činnosti uvedené v čl. 2 odst. 1 písm. a) nebo její výkon přísnějšími požadavky, než jaké se vztahují k činnostem v čl. 2 odst. 1 písm. b), může pro přístup k uvedené činnosti nebo pro její výkon požadovat, aby byla předtím vykonávána v jiném členském státě v profesním odvětví uvedeném v článku 2 odst. 1 písm. a)a) po čtyři po sobě následující roky v nezávislém postavení nebo v řídicí funkci nebob) po dva po sobě následující roky v nezávislém postavení nebo v řídicí funkci, jestliže žadatel prokáže, že alespoň tři roky pracoval u jednoho nebo více pojišťovacích agentů nebo pojišťovacích makléřů nebo v jedné nebo více pojišťovnách, neboc) po jeden rok v nezávislém postavení nebo v řídicí funkci, jestliže žadatel prokáže, že pro danou činnost absolvoval odborné školení potvrzené osvědčením uznávaným příslušným členským státem nebo osvědčením považovaným příslušným profesním sdružením za plně vyhovující jeho požadavkům.Za rovnocennou činnosti uvedené v čl. 2 odst. 1 písm. a) se považuje činnost vykonávaná žadatelem podle čl. 2 odst. 1 písm. b), jestliže zahrnuje výkon trvalého pověření daného jednou nebo více pojišťovnami, zmocňujícího příslušnou osobu, pokud se týká určitých nebo všech transakcí spadajících do běžné obchodní činnosti dané pojišťovny nebo pojišťoven, k uzavírání závazků jménem této pojišťovny nebo pojišťoven, které tuto pojišťovnu nebo pojišťovny zavazují.2. V Nizozemsku však musí být navíc pro přístup k činnostem uvedeným v čl. 2 odst. 1 písm. a) a pro jejich výkon žadatel tuto činnost předtím vykonávat:- v podniku, kde mu podléhalo alespoň deset zaměstnanců, jestliže hodlá pracovat jako "makelaar",- v podniku, kde mu podléhalo alespoň pět zaměstnanců, jestliže hodlá pracovat jako "assurantiebezorger",- v podniku, kde mu podléhali alespoň dva zaměstnanci, jestliže hodlá pracovat jako "erkend assurantieagent".Článek 61. Jestliže jsou členským státem pro přístup k některé činnosti uvedené v čl. 2 odst. 1 písm. c) nebo pro její výkon vyžadovány všeobecné, obchodní nebo odborné znalosti a schopnosti, uzná tento členský stát jako dostatečný důkaz těchto znalostí a schopností skutečnost, že tato činnost byla vykonávána v jiném členském státě:a) po dva po sobě následující roky v nezávislém postavení nebo u jednoho nebo více pojišťovacích agentů nebo pojišťovacích makléřů anebo v jedné nebo více pojišťovnách nebob) po jeden rok za podmínek uvedených v písmenu a), jestliže žadatel prokáže, že pro danou činnost absolvoval odborné školení ověřené státem uznaným osvědčením nebo osvědčením považovaným příslušným profesním sdružením za plně vyhovující jeho požadavkům.2. Skutečný výkon jedné nebo více činností podle čl. 2 odst. 1 písm. a) nebo b) alespoň po dobu jednoho roku a absolvování odborného školení se považuje za rovnocenné splnění požadavků stanovených v odstavci 1.Článek 7V případech uvedených v článcích 4, 5 a 6 je podmínkou, že výkon dotyčné činnosti neskončil dříve než deset let přede dnem podání žádosti podle čl. 9 odst. 1. Jestliže však členský stát pro své občany stanoví kratší období, musí se toto období vztahovat rovněž na žadatele.Článek 81. Za osobu působící v řídicí funkci ve smyslu článku 4 a čl. 5 odst. 1 se považuje osoba, která v minulosti vykonávala odpovídající činnost:a) jako ředitel podniku nebo ředitel pobočky podniku nebob) jako náměstek ředitele podniku nebo jako jeho pověřený zástupce, jestliže tato funkce zahrnovala obdobnou odpovědnost, jakou měl zastupovaný ředitel.2. Za osobu v řídicí funkci ve smyslu článku 4 se považuje rovněž osoba, jejíž povinnosti v pojišťovně zahrnovaly řízení pojišťovacích agentů a dozor nad jejich prací.3. Práce zmiňované v čl. 4 písm. b) a čl. 5 odst. 1 písm. b) musí zahrnovat odpovědnost v oblasti získávání, správy a plnění pojistných smluv.Článek 91. Splnění podmínek uvedených v článcích 4, 5, 6 a 7 se prokazuje potvrzením vydaným příslušným orgánem nebo sdružením v členském státě původu nebo posledního pobytu, které žadatel musí přiložit ke své žádosti o povolení výkonu některé z daných činností v hostitelském členském státě.2. Členské státy ve lhůtě stanovené v článku 13 určí orgány a sdružení příslušné pro vydávání potvrzení uvedeného v odstavci 1 a neprodleně o tom uvědomí ostatní členské státy a Komisi.3. Členské státy uvědomí rovněž ve lhůtě stanovené v článku 13 ostatní členské státy a Komisi, kterým orgánům a sdružením se má podávat žádost o povolení výkonu činnosti uvedené v článku 2 v hostitelském členském státě a přiložené doklady.Článek 101. Jestliže členský stát vyžaduje na svých občanech hodlajících zahájit nebo vykonávat některou z činností uvedených v článku 2 důkaz bezúhonnosti a důkaz, že neprodělali úpadek, nebo důkaz o jedné z těchto skutečností, přijme v případě státních příslušníků jiných členských států jako dostatečný důkaz výpis ze soudního rejstříku, nebo není-li k dispozici, rovnocenný doklad prokazující splnění těchto požadavků vydaný příslušným soudním nebo správním orgánem členského státu původu nebo předchozího pobytu cizího státního příslušníka.2. Nevydává-li členský stát původu nebo předchozího pobytu doklad uvedený v odstavci 1, může být nahrazen místopřísežným prohlášením nebo ve státech, které takové prohlášení neupravují, čestným prohlášením učiněným dotyčnou osobou před příslušným soudním nebo správním orgánem nebo před notářem v členském státě původu nebo předchozího pobytu; tento orgán nebo notář vydá potvrzení o místopřísežném prohlášení nebo čestném prohlášení. Prohlášení o neprodělání úpadku lze učinit rovněž před příslušným profesním nebo stavovským sdružením dané země.3. Doklady vydané v souladu s odstavci 1 a 2 nesmějí být při předložení starší tří měsíců.4. Členské státy určí ve lhůtě stanovené v článku 13 orgány a sdružení příslušné vydávat doklady uvedené v odstavcích 1 a 2 a neprodleně o nich uvědomí ostatní členské státy a Komisi.Ve lhůtě stanovené v článku 13 rovněž každý členský stát uvědomí ostatní členské státy a Komisi, kterým orgánům nebo sdružením se mají předkládat doklady uvedené v tomto článku v souvislosti se žádostí o povolení výkonu činnosti v hostitelském státě podle článku 2.5. Je-li v hostitelském členském státě nutné prokazovat finanční způsobilost, považuje uvedený stát potvrzení vydaná bankami členského státu původu nebo předchozího pobytu za rovnocenná potvrzením vydaným na jeho území.Článek 11Jestliže hostitelský členský stát vyžaduje na vlastních státních příslušnících hodlajících zahájit nebo vykonávat některou z činností uvedených ve článku 2, aby složili přísahu nebo učinili čestné prohlášení, a jestliže forma této přísahy nebo prohlášení nemůže být použita státními příslušníky jiných členských států, musí tento stát zajistit, aby daným osobám byla nabídnuta vhodná a rovnocenná forma přísahy nebo prohlášení.Článek 12Tato směrnice zůstává použitelná do vstupu v platnost předpisů o koordinaci pravidel členských států týkajících se přístupu k předmětným činnostem a jejich výkonu.Článek 13Členské státy uvedou v účinnost opatření nezbytná pro dosažení souladu s touto směrnicí do osmnácti měsíců od oznámení této směrnice a neprodleně o nich uvědomí Komisi.Článek 14Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.Článek 15Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 13. prosince 1976.Za RadupředsedaM. van der Stoel[1] Úř. věst. C 78, 2.8.1971, s. 13.[2] Úř. věst. C 113, 9.11.1971, s. 6.[3] Úř. věst. 2, 15.1.1962, s. 32/62 a 36/62.[4] Úř. věst. L 257, 19.10.1968, s. 2.[5] Úř. věst. L 39, 14.2.1976, s. 2.--------------------------------------------------


title: Směrnice Komise 2012/39/EU ze dne 26. listopadu 2012 , kterou se mění směrnice 2006/17/ES, pokud jde o určité technické požadavky na vyšetřování lidských tkání a buněk  Text s významem pro EHP

text:
               27.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 327/24

         SMĚRNICE KOMISE 2012/39/EU
   ze dne 26. listopadu 2012,
   kterou se mění směrnice 2006/17/ES, pokud jde o určité technické požadavky na vyšetřování lidských tkání a buněk
   (Text s významem pro EHP)
   EVROPSKÁ KOMISE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
   s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2004/23/ES ze dne 31. března 2004 o stanovení jakostních a bezpečnostních norem pro darování, odběr, vyšetřování, zpracování, konzervaci, skladování a distribuci lidských tkání a buněk (1), a zejména na čl. 28 písm. e) uvedené směrnice,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Směrnice Komise 2006/17/ES ze dne 8. února 2006, kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/23/ES, pokud jde o určité technické požadavky na darování, opatřování a vyšetřování lidských tkání a buněk (2), vyžaduje provedení vyšetření na protilátku proti HTLV-I u dárců, kteří žijí v oblastech s vysokou incidencí nemoci nebo z nich pocházejí, nebo u dárců, kteří mají sexuální partnery pocházející z těchto oblastí, či u dárců, jejichž rodiče pocházejí z těchto oblastí. Toto vyšetření je požadováno jak u dárců reprodukčních buněk, v souladu s přílohou III směrnice 2006/17/ES, tak u ostatních dárců, v souladu s přílohou II uvedené směrnice.

               (2)

               Nejnovější vědecké důkazy poskytnuté Evropským střediskem pro prevenci a kontrolu nemocí (ECDC) a praktické zkušenosti prokázaly, že při současném stavu vědeckých poznatků je velmi obtížné stanovit, co je oblast s vysokou incidencí HTLV-I. Tento požadavek na vyšetřování tedy není prováděn jednotným způsobem.

               (3)

               „Incidence“ měří míru výskytu nových případů určité nemoci nebo stavu, zatímco „prevalence“ je podíl populace, který je v určitém okamžiku postižen určitou nemocí. V praxi jsou údaje týkající se prevalence dostupnější než údaje týkající se incidence. Kromě toho je prevalence vhodnějším měřítkem než incidence, pokud jde o posouzení dopadu chronického onemocnění v rámci určitého společenství a o posouzení následných potřeb. Proto je vhodné nahradit odkazy na vysokou incidenci odkazy na vysokou prevalenci, aby se zajistilo jednotnější provádění požadavků na vyšetřování HTLV-I ve všech členských státech.

               (4)

               Bod 4.2 přílohy III směrnice 2006/17/ES vyžaduje odběr krevních vzorků v době každého darování reprodukčních buněk, a to jak u darování mezi partnery (pokud nejde o přímé použití), tak u jiného darování než mezi partnery.

               (5)

               Pokud jde o darování reprodukčních buněk mezi partnery, nejnovější vědecké důkazy prokázaly, že požadovat vyšetření v pevných časových intervalech nepřesahujících 24 měsíců nesníží úroveň bezpečnosti dotčených buněk, pokud jsou v tkáňových zařízeních používajících technologii asistované reprodukce zavedeny vhodné systémy bezpečnosti a jakosti, a to v souladu s článkem 16 směrnice 2004/23/ES. Během těchto časových intervalů lze použít výsledky předchozích vyšetření provedených u stejného dárce.

               (6)

               Vzhledem k tomu, že vyšetření při každém darování nezlepší bezpečnost reprodukčních buněk darovaných mezi partnery, praktické zkušenosti prokázaly, že tento požadavek je nákladný a náročný jak pro pacienty, tak pro systémy zdravotní péče. Má-li se dosáhnout cíle v otázce bezpečnosti buněk přiměřenějším způsobem, bylo by vhodné umožnit členským státům vyžadovat vyšetření v pevných časových intervalech nepřesahujících 24 měsíců, které by nahradilo vyšetření při každém darování.

               (7)

               Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 29 směrnice 2004/23/ES,

         PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
   Článek 1
   Přílohy II a III směrnice 2006/17/ES se mění v souladu s přílohou této směrnice.
   Článek 2
   1.   Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 17. června 2014. Neprodleně sdělí Komisi jejich znění.
   Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
   2.   Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
   Článek 3
   Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
   Článek 4
   Tato směrnice je určena členským státům.

      V Bruselu dne 26. listopadu 2012.

            Za Komisi

         José Manuel BARROSO

            předseda

      (1)  Úř. věst. L 102, 7.4.2004, s. 48.

      (2)  Úř. věst. L 38, 9.2.2006, s. 40.

      PŘÍLOHA
      Přílohy II a III směrnice 2006/17/ES se mění takto:

                  (1)

                  V příloze II se bod 1.2 nahrazuje tímto:

                              „1.2

                              Vyšetření na protilátku proti HTLV-I musí být provedena u dárců, kteří žijí v oblastech s vysokou prevalencí nebo z nich pocházejí, nebo u dárců, kteří mají sexuální partnery pocházející z těchto oblastí, či u dárců, jejichž rodiče pocházejí z těchto oblastí.“

                  (2)

                  Příloha III se mění takto:

                              a)

                              Bod 2.4 se nahrazuje tímto:

                                          „2.4

                                          Vyšetření na protilátku proti HTLV-I musí být provedena u dárců, kteří žijí v oblastech s vysokou prevalencí nebo z nich pocházejí, nebo u dárců, kteří mají sexuální partnery pocházející z těchto oblastí, či u dárců, jejichž rodiče pocházejí z těchto oblastí.“

                              b)

                              Bod 3.3 se nahrazuje tímto:

                                          „3.3

                                          Vyšetření na protilátku proti HTLV-I musí být provedena u dárců, kteří žijí v oblastech s vysokou prevalencí nebo z nich pocházejí, nebo u dárců, kteří mají sexuální partnery pocházející z těchto oblastí, či u dárců, jejichž rodiče pocházejí z těchto oblastí.“

                              c)

                              Bod 4.2 se nahrazuje tímto:

                                          „4.2

                                          U jiných darování než mezi partnery musí být krevní vzorky odebrány v době každého darování.
                                          U darování mezi partnery (pokud nejde o přímé použití) musí být krevní vzorky odebrány během tří měsíců před prvním darováním. U dalších darování mezi partnery od stejného dárce musí být další krevní vzorky odebrány v souladu s vnitrostátními právními předpisy, avšak nejpozději 24 měsíců od předchozího odběru vzorků.“


title: Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/214/ES ze dne 16. září 2009 , kterou se mění směrnice Rady 87/372/EHS o frekvenčních pásmech vyhrazených pro koordinované zavedení veřejných celoevropských buňkových digitálních pozemních mobilních komunikačních systémů ve Společenství (Text s významem pro EHP)

text:
               20.10.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 274/25

      SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2009/214/ES
   ze dne 16. září 2009,
   kterou se mění směrnice Rady 87/372/EHS o frekvenčních pásmech vyhrazených pro koordinované zavedení veřejných celoevropských buňkových digitálních pozemních mobilních komunikačních systémů ve Společenství
   (Text s významem pro EHP)
   EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
   s ohledem na návrh Komise,
   s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
   po konzultaci s Výborem regionů,
   v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy (2),
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Směrnice Rady 87/372/EHS (3), doplněná doporučením Rady ze dne 25. června 1987 o koordinovaném zavedení veřejných celoevropských buňkových digitálních pozemních mobilních komunikačních systémů ve Společenství (4) a usnesením Rady ze dne 14. prosince 1990 o konečném stadiu koordinovaného zavedení celoevropských buňkových digitálních pozemních mobilních komunikačních systémů ve Společenství (GSM) (5), uznala potřebu využívat v plném rozsahu zdroje nabízené moderními telekomunikačními sítěmi, zejména mobilními radiokomunikačními systémy, v zájmu hospodářského rozvoje Společenství. Rovněž byla uznána jedinečná příležitost pro zřízení skutečně celoevropské mobilní komunikace, kterou nabízí přechod na buňkové digitální mobilní komunikační systémy druhé generace.

               (2)

               Kmitočtová pásma 890–915 a 935–960 MHz byla vyhrazena pro veřejné celoevropské buňkové digitální mobilní komunikační služby, poskytované v každém členském státě podle společné specifikace, označované jako GSM. Následně se pro provoz GSM zpřístupnilo tzv. rozšiřující pásmo (880–890 MHz a 925–935 MHz) a společně se tato kmitočtová pásma označují jako pásmo 900 MHz.

               (3)

               Od roku 1987 byly vyvinuty nové digitální rádiové technologie schopné poskytovat inovační celoevropské služby elektronických komunikací, které mohou fungovat současně s GSM v pásmu 900 MHz v regulačním rámci, který je oproti dřívějšku technologicky neutrálnější. Pásmo 900 MHz má dobré vlastnosti šíření, umožňuje pokrytí větších vzdáleností než vyšší kmitočtová pásma a přenos moderních hlasových, datových a multimediálních služeb i do méně zalidněných a venkovských oblastí.

               (4)

               Za účelem přispění k cílům vnitřního trhu a sdělení Komise ze dne 1. června 2005 s názvem „Iniciativa i2010 – Evropská informační společnost pro růst a zaměstnanost“ při současném zachování dostupnosti GSM uživatelům v celé Evropě a za účelem dosažení co nejvyšší úrovně hospodářské soutěže tím, že se uživatelům nabídne široký výběr služeb a technologií, by mělo být využívání pásma 900 MHz přístupné dalším technologiím pro poskytování dalších slučitelných a pokročilých celoevropských služeb, které by fungovaly společně s GSM.

               (5)

               Používání pásma 900 MHz v budoucnosti a především otázka, jak dlouho ještě bude GSM referenční technologií pro technickou koexistenci v tomto pásmu, je pro vnitřní trh otázkou strategického významu. Ta by měla být zkoumána společně s ostatními otázkami politiky Společenství v oblasti bezdrátového přístupu v budoucích programech politiky rádiového spektra, které mají být přijaty v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice) (6). V těchto programech se v úzké spolupráci se Skupinou pro politiku rádiového spektra (RSPG) zřízenou rozhodnutím Komise 2002/622/ES (7) stanoví směry a cíle politik pro strategické plánování používání rádiového spektra.

               (6)

               Liberalizace využívání pásma 900 MHz by mohla případně vést k narušení hospodářské soutěže. Zvláště v případech, kdy některým mobilním operátorům nebylo přiděleno spektrum v pásmu 900 MHz, by mohlo dojít k jejich znevýhodnění, pokud jde o náklady a efektivitu, oproti jiným operátorům, kteří budou moci v tomto pásmu poskytovat služby 3G. Podle předpisů o elektronických komunikacích, a zejména směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (autorizační směrnice) (8), mohou členské státy změnit nebo přezkoumat práva na využívání spektra, a mají tak nástroje k řešení případného narušení hospodářské soutěže.

               (7)

               Členské státy by měly provést směrnici 87/372/EHS v platném znění do šesti měsíců od vstupu této směrnice v platnost. Členské státy kvůli tomu sice nemusí upravit stávající práva na využívání ani zahájení postupu autorizace, musí však dodržet požadavky směrnice 2002/20/ES, až bude pásmo 900 MHz v souladu s touto směrnicí zpřístupněno. Při tom by měly zejména prošetřit, zda by provádění této směrnice mohlo narušit hospodářskou soutěž na dotčených mobilních trzích. Pokud dospějí k závěru, že tomu tak je, měly by zvážit, zda je objektivně odůvodněné a přiměřené změnit práva na využívání těm operátorům, kterým byla udělena práva na využívání kmitočtů v pásmu 900 MHz, a tam, kde je to přiměřené, tato práva na využívání přezkoumat a přerozdělit tak, aby taková narušení hospodářské soutěže vyřešily. Jakémukoliv řešení v tomto směru by měla předcházet veřejná konzultace.

               (8)

               Spektrum zpřístupněné podle této směrnice by se mělo přidělit transparentním způsobem tak, aby se zabránilo narušení hospodářské soutěže na dotčených trzích.

               (9)

               Aby mohly jiné systémy fungovat společně se systémy GSM ve stejném pásmu, mělo by se zabránit škodlivé interferenci tím, že se uplatní technické podmínky využívání spektra platné pro technologie využívající pásmo 900 MHz jiné než GSM.

               (10)

               Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 676/2002/ES ze dne 7. března 2002 o předpisovém rámci pro politiku rádiového spektra v Evropském společenství (rozhodnutí o rádiovém spektru) (9) umožňuje Komisi přijmout technická prováděcí opatření pro zajištění harmonizovaných podmínek dostupnosti a účinného využívání rádiového spektra.

               (11)

               Na základě požadavku Komise sestavila Evropská konference správ pošt a telekomunikací (CEPT) technické zprávy, které prokazují, že systémy UMTS (univerzální mobilní telekomunikační systém) by mohly v pásmu 900 MHz fungovat společně se systémy GSM. Pásmo 900 MHz by proto mělo být zpřístupněno UMTS – systému, který může fungovat společně se systémy GSM – stejně jako dalším systémům, jakmile bude možné prokázat, že jsou schopny fungovat společně se systémy GSM v souladu s postupem stanoveným v rozhodnutí o rádiovém spektru pro přijetí harmonizovaných podmínek pro dostupnost a účinné využívání rádiového spektra. Pokud se členský stát rozhodne udělit práva na využívání pro systémy využívajících specifikaci UMTS 900, použití rozhodnutí o rádiovém spektru a směrnice 2002/21/ES zajistí, aby byly tyto systémy chráněny před škodlivou interferencí ostatních systémů v provozu.

               (12)

               Měla by být zajištěna přiměřená ochrana mezi uživateli pásem, na které se vztahuje tato směrnice, a pro stávající uživatele v sousedních pásmech. Kromě toho by měly být zohledněny budoucí systémy pro leteckou komunikaci v pásmu nad 960 MHz, které pomáhají plnit cíle politik Společenství v tomto odvětví. V tomto směru poskytla CEPT technické poradenství.

               (13)

               Měla by se zvýšit flexibilita při správě spektra a v přístupu k němu, aby se přispělo k plnění cílů vnitřního trhu v oblasti elektronických komunikací. Pásmo 900 MHz by proto mělo být zpřístupněno dalším systémům pro poskytování dalších celoevropských služeb, jakmile bude možné prokázat, že tyto systémy jsou schopny fungovat společně s GSM.

               (14)

               S cílem umožnit v pásmu 900 MHz nasazení nových digitálních technologií fungujících společně se systémy GSM by směrnice 87/372/EHS měla být změněna a vyhrazení tohoto pásma pro GSM by mělo být odstraněno,

         PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
   Článek 1
   Změny směrnice 87/372/EHS
   Směrnice 87/372/EHS se mění takto:

               1)

               Článek 1 se nahrazuje tímto:
               „Článek 1
               1.   Členské státy zpřístupní kmitočtová pásma 880–915 MHz a 925–960 MHz (pásmo 900 MHz) systémům GSM a UMTS, jakož i jiným pozemním systémům schopným poskytovat služby elektronických komunikací, které mohou fungovat společně se systémy GSM, v souladu s technickými prováděcími opatřeními přijatými podle rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 676/2002/ES ze dne 7. března 2002 o předpisovém rámci pro politiku rádiového spektra v Evropském společenství (rozhodnutí o rádiovém spektru) (10).
               2.   Členské státy při provádění této směrnice prověří, zda stávající přidělení pásma 900 MHz soutěžícím mobilním operátorům na jejich území může narušit hospodářskou soutěž na dotčených mobilních trzích, a je-li to odůvodněné a přiměřené, řeší taková narušení hospodářské soutěže v souladu s článkem 14 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (autorizační směrnice) (11).

               2)

               Článek 2 se nahrazuje tímto:
               „Článek 2
               Pro účely této směrnice se rozumí:

                           a)

                           „systémem GSM“ síť elektronických komunikací, která splňuje normy o GSM vydané ETSI, zejména normy EN 301502 a EN 301511;

                           b)

                           „systémem UMTS“ síť elektronických komunikací, která splňuje normy o UMTS vydané ETSI, zejména normy EN 301 908-1, EN 301 908-2, EN 301 908-3 a EN 301 908-11.“

               3)

               Článek 3 se nahrazuje tímto:
               „Článek 3
               1.   Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 9. května 2010. Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů spolu se srovnávací tabulkou mezi jejich ustanoveními a ustanoveními této směrnice.
               Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
               2.   Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.“

               4)

               Článek 4 se zrušuje.

         Článek 2
   Vstup v platnost
   Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
   Článek 3
   Určení
   Tato směrnice je určena členským státům.

      Ve Štrasburku dne 16. září 2009.

            Za Evropský parlament

            předseda

         J. BUZEK

            Za Radu

            předsedkyně

         C. MALMSTRÖM

      (1)  Stanovisko ze dne 25. února 2009 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku).

      (2)  Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 6. května 2009 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku) a rozhodnutí Rady ze dne 27. července 2009.

      (3)  Úř. věst. L 196, 17.7.1987, s. 85.

      (4)  Úř. věst. L 196, 17.7.1987, s. 81.

      (5)  Úř. věst. C 329, 31.12.1990, s. 25.

      (6)  Úř. věst. L 108, 24.4.2002, s. 33.

      (7)  Úř. věst. L 198, 27.7.2002, s. 49.

      (8)  Úř. věst. L 108, 24.4.2002, s. 21.

      (9)  Úř. věst. L 108, 24.4.2002, s. 1.

      (10)  Úř. věst. L 108, 24.4.2002, s. 1.

      (11)  Úř. věst. L 108, 24.4.2002, s. 21.“


Důležité právní upozornění

|

31993L0059

Směrnice Rady 93/59/EHS ze dne 28. června 1993, kterou se mění směrnice 70/220/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti znečišťování ovzduší emisemi z motorových vozidel

Úřední věstník L 186 , 28/07/1993 S. 0021 - 0027 Finské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 24 S. 0143  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 24 S. 0143  CS.ES Kapitola 13 Svazek 012 S. 136  - 142 ET.ES Kapitola 13 Svazek 012 S. 136  - 142 HU.ES Kapitola 13 Svazek 012 S. 136  - 142 LT.ES Kapitola 13 Svazek 012 S. 136  - 142 LV.ES Kapitola 13 Svazek 012 S. 136  - 142 MT.ES Kapitola 13 Svazek 012 S. 136  - 142 PL.ES Kapitola 13 Svazek 012 S. 136  - 142 SK.ES Kapitola 13 Svazek 012 S. 136  - 142 SL.ES Kapitola 13 Svazek 012 S. 136  - 142

		Směrnice Rady 93/59/EHSze dne 28. června 1993,kterou se mění směrnice 70/220/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti znečišťování ovzduší emisemi z motorových vozidelRADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,s ohledem na návrh Komise [1],ve spolupráci s Evropským parlamentem [2],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],vzhledem k tomu, že je třeba přijmout opatření v rámci vnitřního trhu; že vnitřní trh zahrnuje prostor bez vnitřních hranic, v němž je zajištěn volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu;vzhledem k tomu, že první akční program Evropských společenství pro ochranu životního prostředí schválený Radou dne 22. listopadu 1973 [4] vyzval k využití nejnovějších vědeckých poznatků v boji proti znečišťování ovzduší plyny emitovanými z motorových vozidel a tomu odpovídajícím změnám dříve přijatých směrnic; že třetí akční program schválený dne 7. února 1983 [5] stanoví další úsilí, které je nutné vynaložit k podstatnému snížení stávající úrovně emisí znečišťujících látek z motorových vozidel;vzhledem k tomu, že směrnice 70/220/EHS [6] je jednou ze zvláštních směrnic týkajících se postupu EHS schvalování typu zavedeného směrnicí Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [7];vzhledem k tomu, že směrnice 70/220/EHS stanoví mezní hodnoty emisí oxidu uhelnatého a nespálených uhlovodíků z motorů těchto vozidel; že tyto mezní hodnoty byly poprvé sníženy směrnicí 74/290//EHS [8] a byly doplněny směrnicí 77/102/EHS [9] o mezní hodnoty pro přípustné emise oxidů dusíku; že mezní hodnoty těchto tří znečišťujících látek byly následně postupně sníženy směrnicemi 78/665/EHS [10], 83/351/EHS [11] a 88/76/EHS [12]; že směrnicí 88/436/EHS [13] byly zavedeny mezní hodnoty pro emise znečišťujících částic ze vznětových motorů a že přísnější evropské normy pro plynné znečišťující látky osobních automobilů se zdvihovým objemem pod 1400 cm3 byly zavedeny směrnicí 89/458/EHS [14]; že tyto normy byly rozšířeny na všechny osobní automobily nezávisle na jejich zdvihovém objemu na základě zdokonalené evropské metodiky zkoušek zahrnující mimoměstský jízdní cyklus a že požadavky na snížení emisí způsobených vypařováním a na životnost konstrukčních částí vozidla snižujících emise a dále přísnější normy emisí znečisťujících částic z motorových vozidel se vznětovými motory byly zavedeny směrnicí 91/441/EHS;vzhledem k tomu, že přísné evropské normy se vztahují jen na osobní automobily s nejvýše šesti místy k sedění a s maximální hmotností nepřesahující 2500 kg; že přechodná ustanovení pro ostatní kategorie vozidel, na které se vztahuje směrnice 70/220/EHS, zejména pro lehká nákladní vozidla, stanoví méně přísné požadavky;vzhledem k tomu, že účinek přísněji stanovených mezních hodnot na životní prostředí by značně vzrostl a zrychlil by se, pokud by členské státy zavedly daňové pobídky při koupi nových vozidel vyhovující s předstihem mezním hodnotám stanoveným v této směrnici;vzhledem k tomu, že se uznává, že budoucí vývoj dopravy ve Společenství bude spojen s rostoucím znečišťováním životního prostředí emisemi znečišťujících látek; že dosavadní oficiální předpovědi růstu hustoty provozu byly skutečným vývojem překonány; že je z tohoto důvodu nutné stanovit velmi přísně mezní hodnoty emisí znečišťujících látek pro všechna motorová vozidla;vzhledem k tomu, že zvláštní úsilí ve výzkumu a ve vývoji s cílem snížit emise znečišťujících látek z motorových vozidel může být rozhodujícím činitelem pro konkurenceschopnost evropského automobilového průmyslu;vzhledem k tomu, že Komise má úkol pravidelně vyhodnocovat nejnovější technický pokrok, který by umožnil snižovat přípustné mezní hodnoty emisí znečišťujících látek z motorových vozidel a dovolil by po konzultaci se Skupinou pro emise motorových vozidel navrhnout vhodná opatření pro snížení emisí;vzhledem k tomu, že v dalším stupni, ve kterém se sníží mezní hodnoty pro lehká nákladní vozidla, po vhodném technickém vyhodnocení mohou splynout kategorie vozidel II a III a měly by být zrušeny některé mezní podmínky pro kontrolu shodnosti výroby;vzhledem k tomu, že práce Komise na tomto poli ukázaly, že průmysl ve Společenství má k dispozici nebo v současné době zdokonaluje techniky, které umožní, aby vozidla, na která se vztahuje tato směrnice, vyhovovala stejně přísným mezním hodnotám, které platí pro osobní automobily, s přihlédnutím ke specifickým podmínkám těchto vozidel; že navrhované mezní hodnoty by se měly zavést co nejdříve, aby se zajistila jednotnost opatření, která činí Společenství proti emisím znečišťujících látek v provozu po pozemních komunikacích,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Přílohy I, III, IV, V a IX směrnice 70/220/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.Článek 21. Od 1. října 1993 nesmějí členské státy z důvodů týkajících se znečišťování ovzduší emisemi znečišťujících látek- odmítnout udělit EHS schválení typu nebo vydat doklad uvedený v čl. 10 odst. 1 poslední odrážce směrnice 70/156/EHS nebo udělit vnitrostátní schválení typu pro typ motorového vozidla, ani- zakázat uvedení do provozu motorového vozidla,pokud emise z tohoto typu motorových vozidel nebo z tohoto vozidla splňují požadavky směrnice 70/220/EHS ve znění této směrnice.2. Od 1. října 1993 členské státy- nesmějí již udělit EHS schválení typu nebo vydat doklad uvedený v čl. 10 odst. 1 poslední odrážce směrnice 70/156/EHS pro typ motorového vozidla a- odmítnout udělit vnitrostátní schválení typu pro typ motorového vozidla,jehož emise nesplňují požadavky příloh směrnice 70/220/EHS ve znění této směrnice.3. Od 1. října 1994 členské státy zakáží uvedení do provozu vozidel, jejichž emise nesplňují požadavky příloh směrnice 70/220/EHS ve znění této směrnice.Článek 3Členské státy mohou stanovit daňové pobídky pouze pro motorová vozidla, která splňují požadavky této směrnice. Tyto pobídky musí být v souladu se Smlouvou a musí dále splňovat tyto podmínky:- musí se vztahovat na všechna nová vozidla, která jsou uváděna na trh členského státu a která splňují v předstihu požadavky této směrnice,- musí skončit ke dnům stanoveným v čl. 2 odst. 3, od kterých vstupují v platnost povinné mezní hodnoty emisí pro nová vozidla,- ve vztahu ke každému typu vozidla musí představovat hodnotu výrazně nižší, než jsou skutečné náklady na zařízení potřebná pro dosažení stanovených hodnot a na jejich montáž do vozidla.Komise musí být včas informována o záměrech zavést nebo změnit daňové pobídky podle prvního pododstavce, aby mohla předložit své připomínky.Článek 4Za podmínek stanovených ve Smlouvě rozhodne Rada do 31. prosince 1994 o návrhu na další snížení mezních hodnot, který jí Komise předloží do 31. prosince 1993.Snížené mezní hodnoty nebudou uplatňovány před 1. lednem 1996 pro nová schválení typu vozidel kategorie I a před 1. lednem 1997 pro vozidla kategorií II a III, jak jsou uvedeny v tabulce v bodě 5.3.1.4 přílohy I směrnice 70/220/EHS ve znění této směrnice; tyto snížené mezní hodnoty mohou před přijetím nové směrnice sloužit jak základna pro daňové pobídky.Přísnější hodnoty pro kontrolu shodnosti výroby (stanovené v tabulce v bodě 7.1.1 přílohy I) přestanou být použitelné ode dne, od kterého budou použitelné mezní hodnoty stanovené v druhém pododstavci.Článek 51. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. září 1993. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.Článek 6Tato směrnice je určena členským státům.V Lucemburku dne 28. června 1993.Za RadupředsedaS. auken[1] Úř. věst. C 100, 22.4.1992, s. 7.[2] Úř. věst. C 305, 23.11.1992, s. 120 aÚř. věst. C 176, 28. 6.1993.[3] Úř. věst. C 313, 30.11.1992, s. 11.[4] Úř. věst. C 112, 20.12.1973, s. 1.[5] Úř. věst. C 46, 17.2.1983, s. 1.[6] Úř. věst. L 76, 6.4.1970, s. 1. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí 91/441/EHS (Úř. věst. L 242, 30.8.1991, s. 1).[7] Úř. věst. L 42, 23.2.1970, s. 1. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí 92/53/EHS (Úř. věst. L 225, 10.8.1992, s. 1).[8] Úř. věst. L 159, 15.6.1974, s. 61.[9] Úř. věst. L 32, 3.2.1977, s. 32.[10] Úř. věst. L 223, 14.8.1978, s. 48.[11] Úř. věst. L 197, 20.7.1983, s. 1.[12] Úř. věst. L 36, 9.2.1988, s. 1.[13] Úř. věst. L 214, 6.8.1988, s. 1.[14] Úř. věst. L 226, 3.8.1989, s. 1.--------------------------------------------------PŘÍLOHAZMĚNY PŘÍLOH SMĚRNICE 70/220/EHSPŘÍLOHA I1.Bod 5.2.1 se nahrazuje tímto:"5.2.1. Vozidla se zážehovými motory se podrobí následujícím zkouškám:Typ I : (napodobení průměrných emisí z výfuku po studeném startu)Typ II : (emise oxidu uhelnatého při volnoběhu)Typ III : (emise plynů z klikové skříně)Typ IV : (emise vzniklé vypařováním)Typ V : (životnost zařízení proti škodlivinám)."2.Bod 5.2.2 se zrušuje.3.Bod 5.2.3 se nahrazuje tímto:"5.2.3. Vozidla se vznětovými motory se podrobí následujícím zkouškám:- Typ I: (napodobení průměrných emisí z výfuku po studeném startu)- Typ V: (životnost zařízení proti škodlivinám)."4.Bod 5.2.4 se zrušuje.5.Tabulka 1.5.2 se nahrazuje tímto:"Tabulka 1.5.2Různé druhy zkoušek pro schválení typu a pro rozšíření schválení typuZkouška pro schválení typu | Vozidla kategorií M a N se zážehovými motory | Vozidla kategorií M1 a N1 se vznětovými motory |Typ I | ano (hmotnost ≤ 3,5 t) | ano (hmotnost ≤ 3,5 t) |Typ II | ano (hmotnost > 3,5 t) | — |Typ III | ano | — |Typ IV | ano (hmotnost ≤ 3,5 t) | — |Typ V | ano (hmotnost ≤ 3,5 t) | ano (hmotnost ≤ 3,5 t) |Podmínky pro rozšíření | podle bodu 6 | —podle bodu 6—pro M2 a N2s referenční hmotností nepřesahující 2840 kg" |6.Bod 5.3.1.2.1 se nahrazuje tímto:"5.3.1.2.1 Provede se bez přerušení zkouška trvající…"(zbývající část se nemění).7.Bod 5.3.1.2.4 se zrušuje.8.V bodě 5.3.1.4—se druhá věta nahrazuje tímto:"U každé zkoušky musí být výsledky násobeny…"(zbývající část se nemění),—se tabulka nahrazuje tímto:"Kategorie vozidla | Referenční hmotnost | Mezní hodnoty || | Rm (kg) | Hmotnost oxidu uhelnatého | Součet hmotností uhlovodíků a oxidů dusíku | [1]Hmotnost částic |L1 (g/km) | L2 (g/km) | L3 (g/km) |M [2] | Všechny | 2,72 | 0,97 | 0,14 |N1 [3] | Kategorie I | Rm ≤ 1250 | 2,72 | 0,97 | 0,14 |Kategorie II | 1250 < Rm ≤ 1700 | 5,17 | 1,4 | 0,19 |Kategorie III | 1700 < Rm | 6,9 | 1,7 | 0,25 |9.Bod 5.3.2.1 se nahrazuje tímto:"5.3.2.1 Tato zkouška se vykoná u vozidel se zážehovými motory, pro která neplatí zkouška podle bodu 5.3.1."10.Bod 5.3.2.2 se nahrazuje tímto:"5.3.2.2 Když se zkouší podle přílohy IV, nesmí objemový obsah oxidu uhelnatého ve výfukových plynech motoru při volnoběžných otáčkách přesahovat 3,5 % při seřízení uvedeném výrobcem a nesmí přesahovat 4,5 % v rozsahu seřízení uvedených ve zmíněné příloze."11.Bod 5.3.4.1 se nahrazuje tímto:"5.3.4.1 Tato zkouška se musí vykonat u všech vozidel uvedených v bodu 1, s výjimkou vozidel se vznětovými motory."12.V bodě 5.3.5.1 se první věta nahrazuje tímto:"5.3.5.1. Tato zkouška se musí vykonat u všech vozidel uvedených v bodu 1, pro která platí zkouška podle odstavce 5.3.1"(zbývající část se nemění).13.Bod 6.1.1 se nahrazuje tímto:"6.1.1. Typy vozidel různých referenčních hmotností.6.1.1.1 Schválení typu udělené pro typ vozidla může být rozšířeno pouze na typy vozidel s referenční hmotností vyžadující užití nejblíže vyšší ekvivalentní setrvačné hmotnosti nebo jakékoliv nižší ekvivalentní setrvačné hmotnosti.6.1.1.2 Jestliže se pro referenční hmotnost typu vozidla, pro které se žádá rozšíření schválení typu vozidel kategorie N1 a vozidel kategorie M uvedených v poznámce 2 bodu 5.3.1.4, vyžaduje užití setrvačníku s ekvivalentní setrvačnou hmotností nižší, než měl setrvačník užitý pro již schválený typ vozidla, udělí se rozšíření schválení typu, pokud je hmotnost znečišťujících látek zjištěná u již schváleného vozidla v rozsahu mezních hodnot předepsaných pro vozidlo, pro které se žádá rozšíření schválení typu."14.V bodě 7.1.1 se tabulka nahrazuje tímto:"Kategorie vozidla | Referenční hmotnost | Mezní hodnoty |Rm (kg) | Hmotnost oxidu uhelnatého | Součet hmotností uhlovodíků a oxidů dusíku | [4]Hmotnost částic |L1 (g/km) | L2 (g/km) | L3 (g/km) |M [5] | Všechny | 3,16 | 1,13 | 0,18 |N1 [6] | Rm ≤ 1250 | 3,16 | 1,13 | 0,18 |1250 < Rm ≤ 1700 | 6,0 | 1,6 | 0,22 |1700 < Rm | 8,0 | 2,0 | 0,29 |15.V bodě 8—se bod 8.1 zrušuje,—v bodě 8.2 se druhá odrážka nahrazuje tímto:"— ustanovení pro vozidla kategorie M1 (2) se zážehovými motory o zdvihovém objemu přesahujícím 2 litry, podle přílohy I směrnice 70/220/EHS ve znění směrnice 88/76/EHS",—bod 8.3 se nahrazuje tímto:"Pro vozidla kategorie M1 (2) do 1. července 1994 pro schválení typu a do 31. prosince 1994 pro prvé uvedení do provozu apro vozidla kategorie N1 (3) do 1. října 1994 pro schválení typu a do 1. října 1995 pro prvé uvedení do provozu,se mezní hodnoty pro součet hmotností uhlovodíků a oxidů dusíku a pro hmotnost částic u vozidel se vznětovými motory s přímým vstřikem obdrží vynásobením hodnot L2 a L3 v tabulkách v bodě 5.3.1.4 (pro schválení typu) a v bodě 7.1.1.1 (kontroly shodnosti výroby) součinitelem 1,4.(2) Viz poznámka 2 k bodu 5.3.1.4.(3) Viz poznámka 3 k bodu 5.3.1.4."PŘÍLOHA III16.V bodě 2.3.1—Se druhý pododstavec nahrazuje tímto:"U vozidel kategorie M (2) s maximálním výkonem motoru nepřesahujícím 30 kW a s maximální rychlostí nepřesahující 130 km/h se omezuje nejvyšší rychlost u mimoměstského cyklu (část dvě) na 90 km/h do 1. července 1994.U vozidel kategorie N1 (3) s poměrem výkonu k hmotnosti nepřesahujícím 30 kW/t (4) a s maximální rychlostí nepřesahující 130 km/h se omezuje nejvyšší rychlost u mimoměstského cyklu (část dvě) na 90 km/h do 1. ledna 1996 pro vozidla kategorie I a do 1. ledna 1997 pro vozidla kategorií II a III.U vozidel, která nedosáhnou zrychlení a maximální rychlosti požadované pro zkušební cyklus, je po těchto datech nutno plně sešlápnout pedál akcelerátoru až do okamžiku, kdy se znovu dosáhne požadovaná pracovní křivka. Odchylky od zkušebního cyklu se musí uvést ve zkušebním protokolu.(2) Viz poznámka 2 k bodu 5.3.1.4 přílohy I.(3) Viz poznámka 3 k bodu 5.3.1.4 přílohy I.(4) Maximální technicky přípustná hmotnost naloženého vozidla podle výrobce."17.Bod 7.1 se nahrazuje tímto:"7.1 Odběr vzorkůOdběr vzorků začíná na začátku prvního dílčího městského cyklu podle bodu 6.2.2 a končí ukončením poslední periody volnoběhu mimoměstského cyklu (část dvě)."PŘÍLOHA IV18.Bod 2.2 se nahrazuje tímto:"2.2 Během zkoušky musí být teplota okolí mezi v rozsahu od 293 K a 303 K (od 20 °C do 30 °C).Motor je zahříván, dokud všechny teploty chladiva a maziva a tlak maziva nedosáhnou ustálených hodnot."19.Bod 2.5.2.1 se nahrazuje tímto:"2.5.2.1 Nejdříve se měří při seřízení podle podmínek stanovených výrobcem."PŘÍLOHA V20.Bod 2.1 se nahrazuje tímto:"2.1 Zkouška typu III proběhne na vozidle se zážehovým motorem, na kterém proběhly zkoušky typu I nebo popřípadě typu III."PŘÍLOHA IX21.ČÁST IIBod 1.5 se zrušuje.[1] "Pro vznětové motory.[2] "S výjimkou:- "vozidel určených pro více než šest cestujících včetně řidiče,- "vozidel s maximální hmotností přesahující "2500" kg.[3] "A všechna vozidla kategorie M, která jsou uvedena v poznámce 2."[4] "Pro vznětové motory.[5] "Viz poznámka 2 k bodu 5.3.1.4.[6] "Viz poznámka 3 k bodu 5.3.1.4."--------------------------------------------------


Důležité právní upozornění

|

31985L0591

Směrnice Rady ze dne 20. prosince 1985 o zavedení metod Společenství pro odběr vzorků a analýzu pro sledování potravin určených k lidské spotřebě

Úřední věstník L 372 , 31/12/1985 S. 0050 - 0052 Finské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 15 S. 0015  Španělské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 19 S. 0054  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 15 S. 0015  Portugalské zvláštní vydání Kapitola 13 Svazek 19 S. 0054  CS.ES Kapitola 13 Svazek 008 S. 83  ET.ES Kapitola 13 Svazek 008 S. 83  HU.ES Kapitola 13 Svazek 008 S. 83  LT.ES Kapitola 13 Svazek 008 S. 83  LV.ES Kapitola 13 Svazek 008 S. 83  MT.ES Kapitola 13 Svazek 008 S. 83  PL.ES Kapitola 13 Svazek 008 S. 83  SK.ES Kapitola 13 Svazek 008 S. 83  SL.ES Kapitola 13 Svazek 008 S. 83

		Směrnice Radyze dne 20. prosince 1985o zavedení metod Společenství pro odběr vzorků a analýzu pro sledování potravin určených k lidské spotřebě(85/591/EHS)RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 100 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise [1],s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],vzhledem k tomu, že produkce, výroba, uvádění na trh a používání potravin určených k lidské spotřebě mají v Evropském hospodářském společenství značný význam,vzhledem k tomu, že metody odběru vzorků a analýzy používané k tomuto účelu mohou mít přímé dopady na vytváření a fungování společného trhu; že by proto měly být harmonizovány;vzhledem k tomu, že stanovení těchto metod odběru vzorků a analýzy představuje opatření čistě vědecké a technické povahy; že je nezbytná existence rychlého postupu pro vývoj, zdokonalování a doplňování takových metod; že pro usnadnění přijímání takových opatření by měl být zaveden postup pro úzkou spolupráci mezi členskými státy a Komisí v rámci Stálého výboru pro potraviny,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 11. Pokud je nezbytné zavést metody Společenství pro odběr vzorků nebo analýzu za účelem určení složení, výrobních podmínek, balení nebo označování potravin, musí tyto metody přijmout Komise nebo případně Radou postupem podle článku 4.2. Odstavcem 1 nejsou dotčeny zvláštní předpisy platné v současnosti nebo přijaté později v souvislosti se zvláštními pravidly Společenství.3. Pro účely určení, zda je nezbytné zavést opatření uvedená v odstavci 1, se zvažují zejména tato kritéria:a) potřeba zajistit, aby právo Společenství bylo jednotně uplatňováno,b) existence překážek obchodu uvnitř Společenství,c) trvalý nebo opakovaný výskyt kritérií uvedených v písmenech a) nebo b).Článek 21. Směrnice uvedené v článku 1 musí brát zřetel na stav vědeckých a technických znalostí, zejména na osvědčené metody odběru vzorků a analýzy.2. Tyto směrnice musí uvádět přiměřené lhůty, v nichž mají být členskými státy provedeny.3. Zavedení opatření uvedených v čl. 1 odst. 1 nebrání členským státům v používání jiných vyzkoušených a vědecky ověřených metod za předpokladu, že to není na překážku volnému pohybu produktů uznaných za produkty vyhovující předpisům na základě metod Společenství. Avšak v případě, že dojde k rozdílům ve výkladu výsledků, považují se za rozhodující výsledky získané použitím metod Společenství.4. Zaváděné metody analýzy musí vyhovovat kritériím uvedeným v příloze.5. Aniž je dotčen článek 3, je možné na žádost některého členského státu přijmout postupem podle článku 4 nezbytné změny stávajících směrnic, které nezbytně vyplývají z pokroku vědeckých a technických znalostí.Článek 31. Pokud některý členský stát na základě podrobného odůvodnění shledá, že opatření přijaté podle článku 1 nevyhovuje v určitém případě z technických důvodů nebo proto, že nevede dostatečným způsobem k závěru při zkoumání důležité zdravotní otázky, může tento členský stát dočasně pozastavit uplatňování tohoto opatření na svém území, avšak pouze pro uvedený případ. O tomto rozhodnutí a jeho důvodech neprodleně uvědomí ostatní členské státy a Komisi.2. Komise co nejdříve prověří důvody předložené dotyčným členským státem, pak konzultuje členské státy v rámci Stálého výboru pro potraviny podle článku 4 a nato zaujme stanovisko a přijme vhodná opatření.3. Pokud Komise dospěje k závěru, že je nezbytné přijmout změny opatření přijatého podle článku 1 v zájmu vyřešení obtíží uvedených v odstavci 1, zahájí postup uvedený v článku 4. Členský stát, který pozastavil uplatňování opatření Společenství, může toto pozastavení ponechat v platnosti, dokud změny nevstoupí v platnost.Článek 41. Má-li být zahájen postup stanovený v tomto článku, přednese věc Stálému výboru pro potraviny zřízenému rozhodnutím 69/414/EHS [4] (dále jen "výbor") jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce členského státu.2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou 45 hlasů, přičemž hlasům členských států je přidělena váha stanovená v čl. 148 odst. 2 Smlouvy. Předseda nehlasuje.3. a) Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.b) Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata. Rada se usnese kvalifikovanou většinou.c) Pokud se Rada neusnese ve lhůtě tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.Článek 5Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do dvou let od oznámení této směrnice [5]. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.Článek 6Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 20. prosince 1985.Za RadupředsedaR. Steichen[1] Úř. věst. C 53, 24.2.1984, s. 9.[2] Úř. věst. C 46, 18.2.1985, s. 95.[3] Úř. věst. C 44, 15.2.1985, s. 1.[4] Úř. věst. L 291, 19.11.1969, s 9.[5] Tato směrnice byla členským státům oznámena dne 23. prosince 1985.--------------------------------------------------PŘÍLOHA1. Metody analýzy, které mají být podle této směrnice zavedeny, jsou zkoumány s ohledem nai) specifitu,ii) správnost,iii) přesnost; opakovatelnost v rámci jedné laboratoře, reprodukovatelnost v rámci jedné laboratoře i více laboratoří; variabilitu,iv) detekční limit,v) citlivost,vi) praktičnost a použitelnost,vii) jiná kritéria, která mohou být zvolena podle potřeby.2. Ukazatele přesnosti uvedené v odst. 1 bodě iii) jsou stanoveny na základě mezilaboratorního testu provedeného v souladu s mezinárodně uznávaným protokolem o mezilaboratorních testech (například ISO "Přesnost testovacích metod" – ISO 5725/1981). Opakovatelnost a reprodukovatelnost se vyjadřují v mezinárodně uznávané formě (například devadesátipětiprocentní intervaly spolehlivosti ve smyslu ISO 5725/1981). Výsledky mezilaboratorního testu budou zveřejněny nebo volně zpřístupněny.3. Dává se přednost metodám analýzy, které jsou jednotně použitelné pro různé skupiny produktů, před metodami použitelnými pouze pro jednotlivé produkty.4. Metody analýzy přijaté podle této směrnice jsou vydávány v jednotné úpravě doporučené pro metody analýzy Mezinárodní organizací pro normalizaci.--------------------------------------------------