title: Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/719 ze dne 29. dubna 2015, kterou se mění směrnice Rady 96/53/ES, kterou se pro určitá silniční vozidla provozovaná v rámci Společenství stanoví maximální přípustné rozměry pro vnitrostátní a mezinárodní provoz a maximální přípustné hmotnosti pro mezinárodní provoz (Text s významem pro EHP)

text:
                  6.5.2015

                  CS

                  Úřední věstník Evropské unie

                  L 115/1

            SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) 2015/719
      ze dne 29. dubna 2015,
      kterou se mění směrnice Rady 96/53/ES, kterou se pro určitá silniční vozidla provozovaná v rámci Společenství stanoví maximální přípustné rozměry pro vnitrostátní a mezinárodní provoz a maximální přípustné hmotnosti pro mezinárodní provoz
      (Text s významem pro EHP)
      EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
      s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 91 této smlouvy,
      s ohledem na návrh Evropské komise,
      po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
      s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
      po konzultaci s Výborem regionů,
      v souladu s řádným legislativním postupem (2),
      vzhledem k těmto důvodům:

                  (1)

                  Měla by být zdůrazněna potřeba snížit emise skleníkových plynů, a zejména oxidu uhličitého (CO2), zvýšit bezpečnost silničního provozu, přizpůsobit příslušné právní předpisy technologickému vývoji a měnícím se potřebám trhu a usnadnit operace intermodální přepravy a současně by mělo být zajištěno, aby nedocházelo k narušování hospodářské soutěže a aby byla chráněna silniční infrastruktura.

                  (2)

                  Technologický vývoj umožňuje montáž zatahovacích nebo skládacích aerodynamických zařízení na zadní části vozidla. Důsledkem této montáže by však bylo překročení maximální délky vozidla přípustné podle směrnice Rady 96/53/ES (3). Je tedy zapotřebí stanovit u maximální délky vozidla výjimku. Cílem této směrnice je umožnit, aby taková zařízení mohla být nainstalována neprodleně poté, co dojde k provedení nebo uplatnění nezbytných změn technických požadavků pro schválení typu těchto aerodynamických zařízení, a poté, co budou Komisí přijaty prováděcí akty stanovující provozní pravidla pro používání takových zařízení.

                  (3)

                  Zlepšená aerodynamika kabiny motorových vozidel by rovněž umožnila výrazně zvýšit energetickou účinnost vozidel, a to případně ve spojení se zatahovacími nebo skládacími aerodynamickými zařízeními namontovanýmina zadní části vozidla. Toto zlepšení není však v rámci stávající maximální délky vozidla podle směrnice 96/53/ES možné, aniž by se snížila nosnost vozidla a aniž by byla ohrožena ekonomická rovnováha odvětví silniční dopravy. Také z tohoto důvodu je zapotřebí stanovit u maximální délky vozidla výjimku. Tato výjimka by však neměla být použita ke zvýšení nosnosti vozidla.

                  (4)

                  Podle rámce stanoveného ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES (4) by aerodynamická zařízení o délce přesahující 500 mm a motorová vozidla vybavená kabinami, které zlepšují jejich aerodynamické vlastnosti, v případě, že tato vozidla přesahují mezní hodnoty stanovené ve směrnici 96/53/ES, měla před uvedením na trh projít schválením typu.

                  (5)

                  Umožnění nového profilu kabiny u vozidel by přispělo k vyšší bezpečnosti silničního provozu omezením rozsahu mrtvých úhlů ve výhledu řidiče, zejména v oblasti čelního skla, a mělo by napomoci k záchraně životů mnoha zranitelných účastníků silničního provozu, jako jsou chodci nebo cyklisté. Nový profil kabiny vozidla by mohl rovněž zahrnovat konstrukční prvky pro pohlcování energie v případě kolize. Případné zvětšení prostoru kabiny by kromě toho mělo zvýšit bezpečnost a pohodlí řidiče. Po vypracování zdokonalených bezpečnostních požadavků pro delší kabiny lze uvažovat o tom, zda je vhodné je uplatnit i na vozidla, na která se nevztahuje prodloužení délky.

                  (6)

                  Alternativní hnací ústrojí, zahrnující rovněž hybridní hnací ústrojí, jsou ústrojí, jež pro mechanický pohon čerpají energii z paliva, které je možno spotřebovat, nebo z baterie či jiného zařízení pro akumulaci elektrické nebo mechanické energie. Jejich použití pro těžká nákladní vozidla nebo pro autobusy může vést ke zvýšení hmotnosti, avšak také snižuje znečištění. Toto zvýšení hmotnosti by nemělo být započítáno na úkor skutečného zatížení vozidla, neboť tím by bylo odvětví silniční dopravy z ekonomického hlediska penalizováno. Toto zvýšení hmotnosti by však nemělo ani znamenat zvýšení nosnosti vozidla.

                  (7)

                  Na budoucí vozidla na alternativní paliva (s hnacími ústrojími těžšími než v případě vozidel na konvenční paliva) by se rovněž měla vztahovat dodatečná povolená hmotnost. Tato alternativní paliva mohou být zahrnuta do seznamu alternativních paliv podle této směrnice, pokud jejich využití dodatečnou povolenou hmotnost vyžaduje.

                  (8)

                  Tato směrnice stanoví výjimky z maximálních přípustných hmotností a rozměrů vozidel nebo souprav vozidel, stanovených ve směrnici 96/53/ES. Členské státy by však měly mít možnost z důvodů souvisejících s bezpečností silničního provozu nebo s povahou infrastruktury omezit provoz některých vozidel v konkrétních částech svých silničních sítí.

                  (9)

                  Pokud jde o kontejnerovou přepravu, jsou stále více využívány kontejnery o délce 45 stop. Takovéto kontejnery jsou přepravovány za využití všech druhů dopravy. Složky intermodální přepravy po pozemních komunikacích jsou však v současnosti proveditelné pouze tehdy, pokud členské státy i přepravci dodržují komplikované administrativní postupy, nebo pokud tyto kontejnery mají patentované zkosené rohy, jejichž cena je neúměrně vysoká. Prodloužením povolené délky vozidel přepravujících tyto kontejnery o 15 cm by mohly být uvedené administrativní postupy pro přepravce zrušeny a operace intermodální přepravy by mohly být usnadněny, aniž by došlo k ohrožení nebo negativním dopadům na infrastrukturu nebo ostatní účastníky silničního provozu. Definicí operace intermodální přepravy v této směrnici není dotčena práce na revizi směrnice Rady 92/106/EHS (5).

                  (10)

                  S cílem dále podpořit operace intermodální přepravy a zohlednit hmotnost prázdných kontejnerů či výměnných nástaveb o délce až 45 stop by měl být povolen provoz třínápravových motorových vozidel s dvounápravovým nebo třínápravovým návěsem s celkovou povolenou hmotností až 44 tun. Pro operace intermodální přepravy by měla být povolena dvounápravová motorová vozidla s třínápravovým návěsem přepravující kontejnery nebo výměnné nástavby o délce až 45 stop, a to s celkovou povolenou hmotností až 42 tun.

                  (11)

                  Od přijetí směrnice 96/53/ES se výrazným způsobem zvýšila průměrná hmotnost osob cestujících autobusy a jejich zavazadel. To vedlo vzhledem k omezením hmotnosti stanoveným uvedenou směrnicí k postupnému snižování počtu přepravovaných cestujících. Hmotnost vozidel rovněž navýšilo přepravované vybavení nezbytné pro splnění stávajících technických požadavků, například norem Euro VI. Jelikož je třeba upřednostnit hromadnou dopravu před dopravou individuální v zájmu vyšší energetické účinnosti, je nutné vrátit se k předchozímu počtu cestujících na autobus a současně s tím zohlednit zvýšení hmotnosti cestujícícha hmotnosti jejich zavazadel. Tohoto cíle lze dosáhnout zvýšením povolené hmotnosti dvounápravových autobusů, avšak v mezích zajišťujících, že nedojde k poškozování silniční infrastruktury rychlejším opotřebením.

                  (12)

                  Porušení předpisů týkajících se přetížení vozidel musí členské státy řešit přiměřeně, aby nedocházelo k narušení hospodářské soutěže a byla zajištěna bezpečnost silničního provozu.

                  (13)

                  K zajištění nenarušené hospodářské soutěže mezi podnikateli v silniční dopravě a účinnějšího odhalování porušení předpisů by členské státy měly do 27. května 2021 přijmout zvláštní opatření pro identifikaci vozidel nebo souprav vozidel v provozu, v jejichž případě pravděpodobně došlo k překročení příslušných omezení hmotnosti, a u nichž by tudíž měla být provedena kontrola. Tuto identifikaci lze provádět pomocí váhových mechanismů zabudovaných do silniční infrastruktury nebo pomocí palubních senzorů umístěných ve vozidlech, které zasílají dálkově údaje příslušným orgánům. Tyto palubní údaje by měl mít k dispozici také řidič. Každý členský stát by měl každoročně provést odpovídající počet kontrol hmotnosti vozidel. Počet těchto kontrol by měl být přiměřený celkovému počtu vozidel, která jsou v dotčeném členském státě každoročně kontrolována.

                  (14)

                  K zajištění dodržování této směrnice by měly členské státy stanovit sankce za porušení této směrnice a zajistit jejich uplatňování. Tyto sankce by měly být účinné, nediskriminační, přiměřené a odrazující.

                  (15)

                  Je důležité, aby si příslušné orgány členských států vyměňovaly informace s cílem zefektivnit kontroly hmotnosti vozidel nebo souprav vozidel na mezinárodní úrovni a zjednodušit hladký průběh těchto kontrol. Pro výměnu těchto informací by mělo sloužit kontaktní místo určené v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1071/2009 (6).

                  (16)

                  Evropský parlament a Rada by měly být pravidelně informovány o kontrolách silničního provozu prováděných příslušnými orgány členských států. Předávání těchto informací členskými státy umožní Komisi zajistit dodržování této směrnice ze strany přepravců a stanovit, zda je nutno vypracovat další donucovací opatření, či nikoli.

                  (17)

                  Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení této směrnice by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (7).

                  (18)

                  Komise by neměla přijímat prováděcí akty týkající se provozních požadavků na používání aerodynamických zařízení nebo podrobných specifikací pro palubní zařízení pro zjišťování hmotnosti, nevydá-li výbor zřízený podle této směrnice k návrhu prováděcího aktu předloženému Komisí žádné stanovisko.

                  (19)

                  Za účelem aktualizace seznamu alternativních paliv uvedeného v této směrnici s ohledem na nejnovější technologický vývoj by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU. Je obzvláště důležité, aby Komise před přijetím aktů v přenesené pravomoci vedla v rámci přípravné činnosti odpovídající konzultace, a to i s odborníky z členských států. Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.

                  (20)

                  Jelikož cílů této směrnice nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy, ale spíše jich z důvodu jejího rozsahu a účinků může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné k dosažení těchto cílů.

                  (21)

                  Směrnice 96/53/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,

            PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
      Článek 1
      Směrnice 96/53/ES se mění takto:

                  1)

                  V čl. 1 odst. 1 se písm. a) nahrazuje tímto:

                              „a)

                              rozměry motorových vozidel kategorií M2 a M3 a jejich přípojných vozidel kategorie O a rozměry motorových vozidel kategorií N2 a N3 a jejich přípojných vozidel kategorií O3 a O4 podle přílohy II směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES (*).

                     (*)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES ze dne 5. září 2007, kterou se stanoví rámec pro schvalování motorových vozidel a jejich přípojných vozidel, jakož i systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků určených pro tato vozidla (rámcová směrnice) (Úř. věst. L 263, 9.10.2007, s. 1).“"
						;

                  2)

                  Článek 2 se mění takto:

                              a)

                              v prvním pododstavci se doplňují nové definice, které znějí:

                                          „—

                                          ‚alternativními palivy‘ rozumí paliva nebo zdroje energie, které slouží alespoň zčásti jako náhrada zdrojů fosilní ropy v dodávkách energie pro dopravu a které mají potenciál přispět k její dekarbonizaci a zvýšit environmentální výkonnost odvětví dopravy. Patří mezi ně:

                                                      a)

                                                      elektřina spotřebovávaná ve všech typech elektrických vozidel,

                                                      b)

                                                      vodík,

                                                      c)

                                                      zemní plyn, včetně biomethanu, v plynné formě (stlačený zemní plyn – CNG) a ve zkapalněné formě (zkapalněný zemní plyn – LNG),

                                                      d)

                                                      zkapalněný ropný plyn (LPG),

                                                      e)

                                                      mechanická energie ze zásobníku/zdroje ve vozidle, včetně tepelné energie z odpadu,

                                          —

                                          ‚vozidlem na alternativní paliva‘ rozumí motorové vozidlo, které je úplně nebo zčásti poháněné alternativním palivem a jež bylo schváleno podle rámce stanoveného ve směrnici 2007/46/ES,

                                          —

                                          ‚operací intermodální přepravy‘ rozumí:

                                                      a)

                                                      operace kombinované přepravy ve smyslu článku 1 směrnice Rady 92/106/EHS (**), která se používá k přepravě jednoho nebo více kontejnerů nebo výměnných nástaveb o maximální celkové délce až 45 stop, nebo

                                                      b)

                                                      přepravní operace, která se používá k přepravě jednoho nebo více kontejnerů nebo výměnných nástaveb o maximální celkové délce až 45 stop, využívající lodní dopravy, pokud je délka počátečního nebo závěrečného úseku po silnici na území Unie nejvýše 150 km. K dosažení nejbližšího dopravního terminálu vhodného pro zamýšlenou službu může být výše uvedená vzdálenost 150 km překročena v případě:

                                                                  i)

                                                                  vozidel, která jsou v souladu s bodem 2.2.2 písm. a) nebo b) přílohy I, nebo

                                                                  ii)

                                                                  vozidel, která jsou v souladu s bodem 2.2.2 písm. c) nebo d) přílohy I, pokud jsou takové vzdálenosti v příslušném členském státě povoleny.

                                                V případě operací intermodální přepravy se může nejbližší vhodný dopravní terminál poskytující službu nacházet v jiném členském státě, než je členský stát, ve kterém byla zásilka naložena nebo vyložena,

                                          —

                                          ‚nakládajícím subjektem‘ rozumí právní subjekt nebo fyzická či právnická osoba uvedená v náložném listu nebo rovnocenném přepravním dokladu (například průběžném náložném listu) jako nakládající subjekt nebo osoba, která uzavřela smlouvu o přepravě s přepravní společností, nebo jejímž jménem byla smlouva o přepravě s přepravní společností uzavřena.

                                 (**)  Směrnice Rady 92/106/EHS ze dne 7. prosince 1992 o zavedení společných pravidel pro určité druhy kombinované přepravy zboží mezi členskými státy (Úř. věst. L 368, 17.12.1992, s. 38).“"
						;

                              b)

                              v druhém pododstavci se slova „směrnice 70/156/EHS“ nahrazují slovy:
                              „směrnice 2007/46/ES“.

                  3)

                  Článek 4 se mění takto:

                              a)

                              v odstavci 4 se třetí a čtvrtý pododstavec zrušují;

                              b)

                              odstavec 6 se zrušuje.

                  4)

                  Článek 5 se nahrazuje tímto:
                  „Článek 5
                  Návěsové soupravy uvedené do provozu před 1. lednem 1991, které nevyhovují specifikacím obsaženým v bodech 1.6 a 4.4 přílohy I, se pro účely článku 3 považují za vyhovující těmto specifikacím, pokud nepřesahují celkovou délku 15,50 m.“

                  5)

                  Články 8, 8a a 9 se zrušují.

                  6)

                  Vkládají se nové články, které znějí:
                  „Článek 8b
                  1.   V zájmu zvýšení energetické účinnosti mohou vozidla nebo soupravy vozidel vybavené aerodynamickými zařízeními, které splňují požadavky stanovené v odstavcích 2 a 3 a jsou v souladu s ustanoveními směrnice 2007/46/ES, přesahovat maximální délky uvedené v bodě 1.1 přílohy I této směrnice, aby bylo možné doplňovat takováto zařízení na zadní části vozidel nebo souprav vozidel. Vozidla nebo soupravy vozidel vybavené těmito zařízeními musí být v souladu s bodem 1.5 přílohy I této směrnice a v důsledku překročení maximální délky nesmí dojít ke zvýšení nákladové délky těchto vozidel nebo souprav vozidel.
                  2.   Aerodynamická zařízení uvedená v odstavci 1, která přesahují délku 500 mm, musí být před svým uvedením na trh schválena v souladu s předpisy o schválení typu podle rámce stanoveného ve směrnici 2007/46/ES.
                  Do 27. května 2017 Komise posoudí nutnost přijetí či změny jakýchkoli technických požadavků na schválení typu aerodynamických zařízení stanovených podle uvedeného rámce a zohlední přitom nutnost zajistit bezpečnost silničního provozu a bezpečnost operací intermodální přepravy, a zejména:

                              a)

                              bezpečné upevnění zařízení takovým způsobem, aby se snížilo riziko jejich postupného uvolnění v průběhu času, a to i v rámci operací intermodální přepravy;

                              b)

                              bezpečnost ostatních účastníků silničního provozu, zejména zranitelných účastníků silničního provozu, tím, že se zajistí mimo jiné viditelnost obrysového značení při upevnění aerodynamických zařízení, přizpůsobí se požadavky na nepřímou viditelnost a nebude ohrožena ochrana proti podjetí zezadu v případě kolize se zadní částí vozidla nebo soupravy vozidel.

                        Za tímto účelem Komise předloží podle potřeby legislativní návrh na změnu příslušných předpisů o schválení typu podle rámce stanoveného ve směrnici 2007/46/ES.
                  3.   Aerodynamická zařízení uvedená v odstavci 1 musí splňovat tyto provozní požadavky:

                              a)

                              za okolností, kdy je ohrožena bezpečnost ostatních účastníků silničního provozu nebo řidiče, řidič tato zařízení složí, stáhne nebo odstraní;

                              b)

                              při jejich používání v rámci městské a meziměstské silniční infrastruktury se zohlední zvláštní charakteristika oblastí, v nichž je nejvyšší povolená rychlost 50 km/h nebo nižší a v nichž je vyšší pravděpodobnost přítomnosti zranitelných účastníků silničního provozu; a

                              c)

                              použití těchto zařízení musí být v souladu s operacemi intermodální přepravy a zejména, nesmějí tato zařízení ve složeném/staženém stavu přesahovat maximální povolenou délku o více než 20 cm.

                        4.   Komise přijme prováděcí akty stanovující podrobná ustanovení, která zajistí jednotné podmínky k provedení odstavce 3. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 10i odst. 2.
                  5.   Odstavec 1 se použije ode dne provedení, nebo podle okolností ode dne použití nezbytných změn nástrojů uvedených v odstavci 2, a po přijetí prováděcích aktů podle odstavce 4.
                  Článek 9a
                  1.   V zájmu zvýšení energetické účinnosti, zejména ve vztahu k aerodynamickým vlastnostem kabin, jakož i zvýšení bezpečnosti silničního provozu, mohou vozidla nebo soupravy vozidel, které splňují požadavky stanovené v odstavci 2 a které jsou v souladu se směrnicí 2007/46/ES, přesahovat maximální délky stanovené v bodě 1.1 přílohy I této směrnice, pokud jejich kabiny vykazují zlepšené aerodynamické vlastnosti, vyšší energetickou účinnost a úroveň bezpečnosti. Vozidla nebo soupravy vozidel vybavené takovými kabinami musí být v souladu s bodem 1.5 přílohy I této směrnice a v důsledku překročení maximální délky nesmí dojít ke zvýšení nosnosti těchto vozidel.
                  2.   Vozidla uvedená v odstavci 1 musí být před svým uvedením na trh schválena v souladu s předpisy o schválení typu podle rámce stanoveného ve směrnici 2007/46/ES. Do 27. května 2017 Komise posoudí nutnost vypracování technických požadavků na schválení typu vozidel vybavených takovými kabinami, jak je stanoveno v uvedeném rámci, přičemž zohlední:

                              a)

                              zlepšené aerodynamické vlastnosti vozidel nebo souprav vozidel;

                              b)

                              zranitelné účastníky silničního provozu a zlepšení jejich viditelnosti pro řidiče, zejména omezením rozsahu mrtvých úhlů ve výhledu řidiče;

                              c)

                              snížení rozsahu škody nebo zranění způsobených ostatním účastníkům silničního provozu v případě kolize;

                              d)

                              bezpečnost a pohodlí řidičů.

                        Za tímto účelem Komise předloží podle potřeby legislativní návrh na změnu příslušných předpisů o schválení typu podle rámce stanoveného ve směrnici 2007/46/ES.
                  3.   Odstavec 1 se použije tři roky ode dne provedení, nebo podle okolností ode dne použití nezbytných změn nástrojů uvedených v odstavci 2.“

                  7)

                  Článek 10a se zrušuje.

                  8)

                  Vkládají se nové články, které znějí:
                  „Článek 10b
                  Maximálními přípustnými hmotnostmi vozidel na alternativní paliva jsou hmotnosti uvedené v bodech 2.3.1, 2.3.2 a 2.4 přílohy I.
                  Vozidla na alternativní paliva musí splňovat též mezní hodnoty pro maximální přípustné zatížení nápravy uvedené v bodě 3 přílohy I.
                  Dodatečná hmotnost vyžadovaná pro vozidla na alternativní paliva se určí na základě dokumentace poskytnuté výrobcem při schvalování daného vozidla. Dodatečná hmotnost se uvede v úředním důkazu požadovaném podle článku 6.
                  Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 10h, pokud jde o aktualizaci, pro účely této směrnice, seznamu alternativních paliv uvedeného v článku 2, která vyžadují dodatečnou hmotnost. Je zvláště důležité, aby Komise postupovala obvyklým způsobem a před přijetím těchto aktů v přenesené pravomoci vedla konzultace s odborníky, včetně odborníků z členských států.
                  Článek 10c
                  Maximální délka stanovená v bodě 1.1 přílohy I, případně s výhradou čl. 9a odst. 1, a maximální vzdálenost stanovená v bodě 1.6 přílohy I může být překročena o 15 cm u vozidel nebo souprav vozidel, které se používají k přepravě kontejnerů nebo výměnných nástaveb o délce 45 stop, prázdných nebo naložených, pokud je silniční přeprava daného kontejneru nebo dané výměnné nástavby prováděna jako součást operace intermodální přepravy.
                  Článek 10d
                  1.   Do 27. května 2021 přijmou členské státy zvláštní opatření pro identifikaci vozidel nebo souprav vozidel v provozu, které pravděpodobně překročily maximální přípustnou hmotnost, a u nichž by proto měly příslušné orgány provést kontrolu s cílem zajistit soulad s požadavky této směrnice. Tato opatření mohou být prováděna pomocí automatických systémů zřízených v silniční infrastruktuře nebo pomocí palubního zařízení pro zjišťování hmotnosti instalovaného ve vozidlech v souladu s odstavcem 4.
                  Členský stát nesmí požadovat instalaci palubního zařízení pro zjišťování hmotnosti ve vozidlech nebo soupravách vozidel, které jsou registrovány v jiném členském státě.
                  Aniž je dotčeno unijní nebo vnitrostátní právo, musí být automatické systémy v případě, že se používají při zjišťování porušení této směrnice a ukládání sankcí, certifikovány. Používají-li se automatické systémy pouze pro účely identifikace, certifikace u nich není nutná.
                  2.   Každý členský stát provede v každém kalendářním roce odpovídající počet kontrol hmotnosti vozidel nebo souprav vozidel v provozu, který je přiměřený celkovému počtu vozidel každoročně kontrolovaných na jeho území.
                  3.   Členské státy zajistí, aby si příslušné orgány vyměňovaly informace o porušení předpisů a sankcích souvisejících s tímto článkem, v souladu s článkem 18 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1071/2009 (1).
                  4.   Palubní zařízení pro zjišťování hmotnosti vozidla uvedené v odstavci 1 musí být přesné a spolehlivé, plně interoperabilní a kompatibilní se všemi typy vozidel.
                  5.   Do 27. května 2016 Komise přijme prováděcí akty, jimiž se stanoví podrobná ustanovení zajišťující jednotné podmínky k provedení předpisů o interoperabilitě a kompatibilitě uvedených v odstavci 4.
                  K zajištění interoperability musí tato podrobná ustanovení umožnit, aby údaje o hmotnosti byly z jedoucího vozidla v kterémkoliv okamžiku sdělovány příslušným orgánům a řidiči tohoto vozidla. Komunikace bude prováděna pomocí rozhraní definovaného v normách CEN DSRC EN 12253, EN 12795, EN 12834, EN 13372 a ISO 14906. Kromě toho tato komunikace zajistí, aby příslušné orgány členských států mohly stejným způsobem sdělovat informace a vyměňovat si je s vozidly a soupravami vozidel registrovanými v kterémkoli členském státě a používajícími palubní zařízení pro zjišťování hmotnosti.
                  Pro zajištění kompatibility se všemi typy vozidel musí palubní systémy motorových vozidel umožňovat příjem a zpracování veškerých údajů z jakéhokoli typu přípojného vozidla a návěsu připojeného k motorovému vozidlu.
                  Tyto prováděcí akty se přijmou přezkumným postupem podle čl. 10i odst. 2.
                  Článek 10e
                  Členské státy stanoví sankce za porušení této směrnice a přijmou veškerá opatření nezbytná k jejich uplatňování. Tyto sankce musí být účinné, nediskriminační, přiměřené a odrazující. Členské státy oznámí takto stanovené sankce Komisi.
                  Článek 10f
                  1.   Pokud jde o přepravu kontejnerů a výměnných nástaveb, členské státy stanoví pravidla požadující, aby:

                              a)

                              nakládající subjekt předložil přepravci, kterému svěřuje přepravu kontejneru nebo výměnné nástavby, prohlášení uvádějící hmotnost přepravovaného kontejneru nebo výměnné nástavby a

                              b)

                              přepravce zajistil přístup k veškeré relevantní dokumentaci poskytnuté nakládajícím subjektem.

                        2.   Členské státy stanoví pravidla týkající se odpovědnosti nakládajícího subjektu a případně i přepravce v případech, kdy informace uvedené v odstavci 1 chybí nebo jsou nesprávné a vozidlo nebo souprava vozidel jsou přetížené.
                  Článek 10 g
                  Každé dva roky a nejpozději 30. září roku následujícího po konci příslušného dvouletého období zašlou členské státy Komisi nezbytné informace o:

                              a)

                              počtu kontrol provedených v předchozích dvou kalendářních rocích a

                              b)

                              počtu zjištěných přetížených vozidel nebo souprav vozidel.

                        Tyto informace mohou být součástí informací předkládaných podle článku 17 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 561/2006 (2).
                  Komise vypracuje analýzu informací obdržených podle tohoto článku a zahrne ji do zprávy, která má být podle nařízení (ES) č. 561/2006 postoupena Evropskému parlamentu a Radě.
                  Článek 10h
                  1.   Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
                  2.   Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v článku 10b je svěřena Komisi na dobu pěti let ode 26. května 2015. Komise vypracuje zprávu o přenesené pravomoci nejpozději devět měsíců před koncem tohoto pětiletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví proti tomuto prodloužení námitku nejpozději tři měsíce před koncem každého z těchto období.
                  3.   Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v článku 10b kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
                  4.   Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
                  5.   Akt v přenesené pravomoci přijatý podle článku 10b vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
                  Článek 10i
                  1.   Komisi je nápomocen Výbor pro silniční dopravu uvedený v článku 42 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 165/2014 (3). Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (4).
                  2.   Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
                  3.   Pokud výbor nevydá žádné stanovisko, Komise navrhovaný prováděcí akt nepřijme a použije se čl. 5 odst. 4 třetí pododstavec nařízení (EU) č. 182/2011.
                  Článek 10j
                  Do 8. května 2020 předloží Komise v případě potřeby Evropskému parlamentu a Radě zprávu o provádění změn této směrnice zavedených směrnicí Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/719 (5), včetně zohlednění specifické povahy určitých segmentů trhu. Na základě této zprávy předloží Komise v případě potřeby legislativní návrh, k němuž bude řádně připojeno posouzení dopadu. Tato zpráva bude k dispozici nejpozději šest měsíců před předložením legislativního návrhu.

                     (1)

                              (1)*

                              Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1071/2009 ze dne 21. října 2009, kterým se zavádějí společná pravidla týkající se závazných podmínek pro výkon povolání podnikatele v silniční dopravě a zrušuje směrnice Rady 96/26/ES (Úř. věst. L 300, 14.11.2009, s. 51).

                     (2)

                              (2)*

                              Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 561/2006 ze dne 15. března 2006 o harmonizaci některých předpisů v sociální oblasti týkajících se silniční dopravy, o změně nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 a (ES) č. 2135/98 a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 3820/85 (Úř. věst. L 102, 11.4.2006, s. 1).

                     (3)

                              (3)*

                              Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 165/2014 ze dne 4. února 2014 o tachografech v silniční dopravě, o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 o záznamovém zařízení v silniční dopravě a o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 561/2006 o harmonizaci některých předpisů v sociální oblasti týkajících se silniční dopravy (Úř. věst. L 60, 28.2.2014, s. 1).

                     (4)

                              (4)*

                              Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (Úř. věst. L 55, 28.2.2011, s. 13).

                     (5)

                              (5)*

                              Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/719 ze dne 29. dubna 2015, kterou se mění směrnice Rady 96/53/ES, kterou se pro určitá silniční vozidla provozovaná v rámci Společenství stanoví maximální přípustné rozměry pro vnitrostátní a mezinárodní provoz a maximální přípustné hmotnosti pro mezinárodní provoz (Úř. věst. L 115, 6.5.2015, s. 1).“

                  9)

                  Příloha I se mění takto:

                              a)

                              v bodě 1.2 se písmeno a) nahrazuje tímto:

                                          „a)

                                          všechna vozidla s výjimkou vozidel uvedených v písmeni b): 2,55 m“

                                    ;

                              b)

                              v bodě 1.2 se písmeno b) nahrazuje tímto:

                                          „b)

                                          nástavby klimatizovaných vozidel nebo klimatizované kontejnery nebo výměnné nástavby přepravované vozidly: 2,60 m“

                                    ;

                              c)

                              v bodě 2.2.2 se písmeno c) nahrazuje tímto:

                                          „c)

                                          dvounápravové motorové vozidlo s třínápravovým návěsem přepravujícím v rámci operací intermodální přepravy jeden nebo více kontejnerů nebo výměnných nástaveb o maximální celkové délce až 45 stop: 42 tun“

                                    ;

                              d)

                              v bodě 2.2.2 se doplňuje nové písmeno d), které zní:

                                          „d)

                                          třínápravové motorové vozidlo s dvounápravovým nebo třínápravovým návěsem přepravujícím v rámci operací intermodální přepravy jeden nebo více kontejnerů nebo výměnných nástaveb o maximální celkové délce až 45 stop: 44 tun“

                                    ;

                              e)

                              bod 2.3.1 se nahrazuje tímto:

                                          „2.3.1.

                                          Dvounápravová motorová vozidla jiná než autobusy: 18 tun
                                          Dvounápravová motorová vozidla na alternativní paliva jiná než autobusy: maximální přípustná hmotnost 18 tun se zvyšuje o dodatečnou hmotnost, již vyžaduje technologie alternativních paliv, a to maximálně o 1 tunu
                                          Dvounápravové autobusy: 19,5 tuny“

                                    ;

                              f)

                              bod 2.3.2 se nahrazuje tímto:

                                          „2.3.2.

                                          Třínápravová motorová vozidla: 25 tun nebo 26 tun, je-li hnací náprava vybavena dvojitými pneumatikami a pneumatickým zavěšením nebo zavěšením uznaným v Unii jako rovnocenné podle přílohy II, nebo je-li každá hnací náprava vybavena dvojitými pneumatikami a maximální zatížení každé nápravy nepřesahuje 9,5 tuny.
                                          Třínápravová motorová vozidla na alternativní paliva: maximální přípustná hmotnost 25 tun nebo 26 tun, je-li hnací náprava vybavena dvojitými pneumatikami a pneumatickým zavěšením nebo zavěšením uznaným v Unii jako rovnocenné podle přílohy II, nebo je-li každá hnací náprava vybavena dvojitými pneumatikami a maximální zatížení každé nápravy nepřesahuje 9,5 tuny, se zvyšuje o dodatečnou hmotnost, již vyžaduje technologie alternativních paliv, a to maximálně o 1 tunu.“

                              g)

                              bod 2.4 se nahrazuje tímto:

                                          „2.4.

                                          Třínápravové kloubové autobusy: 28 tun
                                          Třínápravové kloubové autobusy na alternativní paliva: maximální přípustná hmotnost 28 tun se zvyšuje o dodatečnou hmotnost, již vyžaduje technologie alternativních paliv, a to maximálně o 1 tunu.“

            Článek 2
      1.   Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 7. května 2017. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
      Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
      2.   Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
      Článek 3
      Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
      Článek 4
      Tato směrnice je určena členským státům.

         Ve Štrasburku dne 29. dubna 2015.

               Za Evropský parlament

               předseda

            M. SCHULZ

               Za Radu

               předsedkyně

            Z. KALNIŅA-LUKAŠEVICA

         (1)  Úř. věst. C 327, 12.11.2013, s. 133.

         (2)  Postoj Evropského parlamentu ze dne 15. dubna 2014 (dosud nezveřejněný v Úředním věstníku) a postoj Rady v prvním čtení ze dne 16. října 2014 (Úř. věst. C 40, 5.2.2015, s. 1) Postoj Evropského parlamentu ze dne 10. března 2015 (dosud nezveřejněný v Úředním věstníku) a rozhodnutí Rady ze dne 20. dubna 2015.

         (3)  Směrnice Rady 96/53/ES ze dne 25. července 1996, kterou se pro určitá silniční vozidla provozovaná v rámci Společenství stanoví maximální přípustné rozměry pro vnitrostátní a mezinárodní provoz a maximální přípustné hmotnosti pro mezinárodní provoz (Úř. věst. L 235, 17.9.1996, s. 59).

         (4)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES ze dne 5. září 2007, kterou se stanoví rámec pro schvalování motorových vozidel a jejich přípojných vozidel, jakož i systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků určených pro tato vozidla (rámcová směrnice) (Úř. věst. L 263, 9.10.2007, s. 1).

         (5)  Směrnice Rady 92/106/EHS ze dne 7. prosince 1992 o zavedení společných pravidel pro určité druhy kombinované přepravy zboží mezi členskými státy (Úř. věst. L 368, 17.12.1992, s. 38).

         (6)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1071/2009 ze dne 21. října 2009, kterým se zavádějí společná pravidla týkající se závazných podmínek pro výkon povolání podnikatele v silniční dopravě a zrušuje směrnice Rady 96/26/ES (Úř. věst. L 300, 14.11.2009, s. 51).

         (7)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (Úř. věst. L 55, 28.2.2011, s. 13).


title: Směrnice Evropského parlamentu A Rady 2001/37/ES ze dne 5. června 2001 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se výroby, obchodní úpravy a prodeje tabákových výrobků

text:
Důležité právní upozornění

|

32001L0037

Úřední věstník L 194 , 18/07/2001 S. 0026 - 0035

		Směrnice Evropského parlamentu A Rady 2001/37/ESze dne 5. června 2001o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se výroby, obchodní úpravy a prodeje tabákových výrobkůEVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 a článek 133 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise [1],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [4], vzhledem ke společnému znění schválenému dohodovacím výborem dne 5. dubna 2001,vzhledem k těmto důvodům:(1) Směrnice Rady 89/622/EHS ze dne 13. listopadu 1989 o sbližování právních a správních předpisů členských států, týkajících se označování tabákových výrobků a zákazu prodeje určitých typů tabáku pro orální užití [5], byla podstatně změněna směrnicí Rady 92/41/EHS [6]. Protože je nutné provést další změny uvedené směrnice i směrnice Rady 90/239/EHS ze dne 17. května 1990 o sbližování právních a správních předpisů členských států, týkajících se maximálního obsahu dehtu v cigaretách [7], musí být uvedené směrnice v zájmu jasnosti přepracovány.(2) Dosud existují podstatné rozdíly v právních a správních předpisech členských států týkajících se výroby, obchodní úpravy a prodeje tabákových výrobků, které brzdí fungování vnitřního trhu.(3) Tyto překážky je třeba odstranit a za tímto účelem musí být provedeno sblížení pravidel týkajících se výroby, obchodní úpravy a prodeje tabákových výrobků, zároveň je však nutné ponechat členským státům možnost zavést za určitých podmínek takové požadavky, které považují za nezbytné k tomu, aby byla zaručena ochrana zdraví jednotlivců.(4) V souladu s čl. 95 odst. 3 Smlouvy je třeba považovat za základní požadavek vysokou úroveň ochrany zdraví, bezpečnosti, ochrany životního prostředí a ochrany spotřebitele, přičemž je třeba věnovat pozornost zejména novému vývoji založenému na vědeckých poznatcích; s ohledem na zvláště škodlivé účinky tabáku musí mít ochrana zdraví v tomto kontextu prioritu.(5) Směrnice 90/239/EHS stanovila s účinkem od 31. prosince 1992 maximální hodnoty obsahu dehtu v cigaretách prodávaných v členských státech. Kvůli karcinogenním vlastnostem dehtu je nutné dále snížit obsah dehtu v cigaretách.(6) Směrnice 89/622/EHS stanovila obecné varování, které musí být uvedeno na obalech všech tabákových výrobků, a další varování určené výhradně pro cigarety, a od roku 1992 rozšířila požadavek ohledně dalšího varování týkajícího se jiných tabákových výrobků.(7) Několik členských států oznámilo, že nebudou-li na úrovni Společenství stanovena opatření určující maximální obsah oxidu uhelnatého v cigaretách, přijmou taková opatření na vnitrostátní úrovni. Rozdíly v předpisech, které se týkají oxidu uhelnatého, mohou vytvářet překážky obchodu a brzdit hladký chod vnitřního trhu. Kromě toho bylo prokázáno, že z cigaret vzniká velké množství oxidu uhelnatého, které je nebezpečné lidskému zdraví a může přispívat ke vzniku srdečních onemocnění i jiných nemocí.(8) Obchodní úprava právního rámce musí zhodnotit důkazy podložená tvrzení o tabákových výrobcích, které byly navrženy nebo uvedeny na trh za účelem "snížení rizika", nebo u nichž uvádějí snížení škodlivosti jejich výrobci.(9) Existují rozdíly mezi právními a správními předpisy členských států o omezení maximálního obsahu dehtu v cigaretách. Tyto rozdíly mohou snadno působit překážky obchodu a brzdit fungování vnitřního trhu. Členské státy a vědecké orgány poukázaly na specifické otázky veřejného zdraví v oblasti, které se týkala již dřívější harmonizační opatření a Komise se těmito otázkami zabývá.(10) Tyto překážky musí být odpovídajícím způsobem odstraněny a za tímto účelem je nutné, aby uvolňování cigaret k volnému oběhu, prodeji a výrobě bylo podřízeno společným pravidlům nejen pokud jde o dehet, ale také pokud jde o maximální úroveň nikotinu a oxidu uhelnatého.(11) Tato směrnice bude mít důsledky také pro tabákové výrobky, které se vyvážejí z Evropského společenství. Režim pro vývoz je součástí společné obchodní politiky. Zdravotní požadavky musí podle čl. 152 odst. 1 Smlouvy a judikatury Soudního dvora Evropských společenství tvořit základní složku ostatních politik Společenství. Je třeba přijmout další pravidla, která zajistí, aby ustanovení o vnitřním trhu nebyla narušována.(12) Ustanovení této směrnice se nedotýkají právních předpisů Společenství, jimiž se řídí užívání a označování geneticky modifikovaných organismů.(13) Mezinárodně použitelné normy pro tabákové výrobky jsou jedním z předmětů jednání o návrhu rámcové úmluvy Světové zdravotnické organizace o tabákové kontrole.(14) Při měření obsahu dehtu, nikotinu a oxidu uhelnatého v cigaretách je třeba se řídit normami ISO 4387, 10315 a 8454, které jsou jedinými mezinárodně uznávanými normami, přičemž další podpora následného výzkumu a technického pokroku by měly umožnit vyvinout a používat přesnější a spolehlivější metody měření obsahu těchto látek v cigaretách a vyvinout metody měření pro ostatní tabákové výrobky.(15) Neexistují žádné mezinárodně uznávané normy nebo testy pro stanovení množství a hodnocení obsahu jiných látek v cigaretovém kouři kromě dehtu, nikotinu a oxidu uhelnatého. Proto je nutné ve spolupráci s Mezinárodní organizací pro normy zavést postup pro vytvoření takových norem.(16) Ve směrnici 90/239/EHS byla Řecku s ohledem na zvláštní sociálně ekonomické problémy udělena odchylka od lhůt pro použití nejvyššího přípustného obsahu dehtu. Tato odchylka má být v platnosti po stanovené období.(17) Použití nejvyšších přípustných hodnot pro dehet, nikotin a oxid uhelnatý u vyvážených cigaret se musí řídit přechodnými ustanoveními, aby bylo poskytnuto více času na změnu údajů o výrobku a aby mohly být zavedeny mezinárodně uznávané normy.(18) Přechodná období musí být rovněž stanovena ve vztahu k ostatním ustanovením této směrnice, aby se mohly uskutečnit potřebné změny ve výrobě a prodat zásoby, zejména u jiných výrobků než cigaret. Musí být povoleno nadále používat neodstranitelné štítky, aby se zjednodušilo zavedení požadavků na označování uvedených v této směrnici.(19) Uvedení varování a uvedení obsahu škodlivých látek, se i nadále v jednotlivých členských státech liší. V důsledku toho mohou být spotřebitelé v jednom členském státu lépe informování o nebezpečích tabákových výrobků než v jiném. Tyto rozdíly jsou nepřijatelné a mohly by vytvářet překážku obchodu a brzdit fungování vnitřního trhu s tabákovými výrobky, a proto je třeba je odstranit. Za tímto účelem je nezbytné posílit a vyjasnit stávající právní předpisy a zároveň zajistit vysokou úroveň ochrany zdraví.(20) Je třeba přijmout opatření, aby byly označeny jednotlivé výrobní série tabákových výrobků tak, aby tyto výrobky bylo možno vyhledat při sledování, jak je plněna tato směrnice.(21) Je třeba pravidelně hodnotit přímé a nepřímé sociálně ekonomické náklady aktivního a pasivního užívání tabáku a zpřístupňovat tyto údaje veřejnosti v rámci příslušných programů Společenství.(22) Situace se v jednotlivých členských státech liší ohledně různých složek a přísad při výrobě tabákových výrobků. Řada členských států nemá ani právní předpisy, ani dobrovolné dohody o těchto látkách. Několik členských států, ve kterých takové právní předpisy nebo dobrovolné dohody existují, nedostává údaje od výrobců tabáku o množstvích takových složek a přísad obsažených v určitých tabákových výrobcích jednotlivých značek. Je třeba zavést sbližování opatření v této oblasti, které by vedlo k větší průhlednosti.(23) Nedostatek informací společně s nedostatkem toxikologických údajů brání příslušným orgánům v členských státech v jakémkoli smysluplném hodnocení toxicity tabákových výrobků a ohrožení zdraví spotřebitelů těmito výrobky. To není v souladu se závazkem Společenství zajistit vysokou úroveň ochrany lidského zdraví.(24) Členské státy musí být schopny přijmout přísnější pravidla týkající se tabákových výrobků, která považují za nezbytná pro ochranu veřejného zdraví, pokud tím nejsou dotčeny předpisy této směrnice, a jsou dodržena ustanovení Smlouvy.(25) Až do doby, než bude sestaven společný seznam složek uvedený v článku 12, mohou členské státy stanovit zákaz používání složek, které mají vliv na zvyšování návykových vlastností tabákových výrobků, protože používání takových složek může narušovat dodržování úrovně nikotinu stanovené v této směrnici.(26) Je prokázáno, že tabákové výrobky obsahují a při hoření ze sebe uvolňují mnoho škodlivých látek a známých karcinogenů nebezpečných pro lidské zdraví. V nedávných letech se také prokázalo, že pasivní kouření je nebezpečné zejména pro dosud nenarozené děti a kojence a že může způsobovat nebo zhoršovat dýchací potíže u osob, které kouř vdechují. Kromě toho je 80 % nových kuřáků ve Společenství mladších 18 let. Je třeba zajistit co největší průhlednost údajů o výrobku a zajistit, aby bylo vhodným způsobem přihlédnuto k obchodním právům výrobců tabáku i jejich právům duševního vlastnictví.(27) Používání některých výrazů, jako například "low-tar" (nízký obsah dehtu), "light" (lehké), "ultra-light" (ultralehké), "mild" (jemné), jmen, obrázků a obrazných nebo jiných znaků na obalech může být pro spotřebitele zavádějící a spotřebitel si může myslet, že takové výrobky jsou méně škodlivé, a může zapříčinit změny ve spotřebě. Množství vdechovaných látek je určováno nejenom obsahem určitých látek ve výrobku před spotřebou, ale také chováním při kouření a stupněm návyku ke kouření. Tato skutečnost se při používání takových výrazů nebere v úvahu, a může tak narušovat plnění požadavků na označování stanovených v této směrnici. Aby bylo zajištěno řádné fungování vnitřního trhu a s ohledem na vývoj navrhovaných mezinárodních pravidel, musí být na úrovni Společenství stanoven zákaz takového užívání, přičemž musí být poskytnut dostatek času na zavedení tohoto pravidla.(28) Směrnice 89/622/EHS zakázala v členských státech prodej určitých typů tabáku pro orální užití. Článek 151 aktu o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska povoluje Švédskému království v tomto ohledu odchylku od ustanovení uvedené směrnice.(29) Technický a vědecký pokrok v oblasti tabákových výrobků vyžaduje pravidelné přehodnocování ustanovení a používání této směrnice v členských státech. Za tímto účelem musí být stanoven postup, podle kterého Komise vypracuje pravidelné zprávy podložené vědeckými a technickými údaji. V této souvislosti je třeba určité údaje zkoumat se zvláštní pozorností.(30) V souvislosti se stanovením maximálního obsahu škodlivých látek je třeba zvážit, zda na jedné straně je vhodné stanovené obsahy později snížit, a zejména jak, pokud vůbec, jsou tyto obsahy škodlivých látek navzájem spojené, a na druhé straně, zda mají být vytvořeny normy pro výrobky jiné než cigarety, a to zvláště pro tabák na balení cigaret.(31) Pokud jde o výrobky jiné než cigarety, je třeba na úrovni Společenství vytvořit normy a metody měření a za tímto účelem je třeba požádat Komisi, aby předložila příslušné návrhy.(32) Pokud jde o ostatní složky včetně přísad, je třeba za účelem pozdější harmonizace zvážit vypracování společného seznamu.(33) Rozsah vnitřního trhu s tabákovými výrobky a vzrůstající sklon výrobců tabáku soustředit výrobu pro celé Společenství jen do malého počtu výrobních závodů v členských státech vyžadují za účelem dosažení hladkého fungování trhu s tabákovými výrobky legislativní akci spíše na úrovni Společenství než na vnitrostátní úrovni.(34) Fungování společné organizace trhu se surovým tabákem musí být v roce 2002 předmětem zprávy Komise určené Evropskému parlamentu a Radě [8]. Komise oznámila, že taková zpráva bude zkoumat rovněž otázku začlenění úvah o veřejném zdraví včetně norem stanovených v této směrnici v rámci jiných politik Společenství, jak to vyžaduje článek 152 Smlouvy.(35) Pro použití této směrnice je třeba stanovit lhůty, které na jedné straně umožní završení při co nejvyšší účinnosti procesu přeměny, zahájeného již směrnicí 90/239/EHS, a na druhé straně umožní spotřebitelům a výrobcům přizpůsobit se výrobkům s nižším obsahem dehtu, nikotinu a oxidu uhelnatého.(36) Opatření nezbytná pro provádění této směrnice je třeba přijmout v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [9].(37) Tato směrnice se nedotýká lhůt, během nichž musí členské státy přenést a uplatnit směrnice uvedené v příloze II,PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:Článek 1CílCílem této směrnice je sblížit právní a správní předpisy členských států týkající se maximálního obsahu dehtu, nikotinu a oxidu uhelnatého v cigaretách a varování týkající se zdraví a jiných údajů, které musí být uvedeny na jednotlivých baleních tabákových výrobků, spolu s určitými opatřeními, jež se týkají složení a označení tabákových výrobků, přičemž je základem vysoká úroveň ochrany zdraví.Článek 2DefinicePro účely této směrnice:1. "tabákovými výrobky" se rozumějí výrobky určené ke kouření, šňupání, sání nebo žvýkání, pokud jsou vyrobeny, byť částečně, z tabáku, ať už geneticky upraveného nebo neupraveného;2. "dehtem" se rozumí surový bezvodý kondenzát kouře, neobsahující nikotin;3. "nikotinem" se rozumí alkaloidy nikotinu;4. "tabákem pro orálním užití" se rozumí všechny výrobky určené k užívání ústy kromě těch, které jsou určeny ke kouření nebo žvýkání, vyrobené zcela nebo částečně z tabáku, v prášku nebo ve formě jemnozrnných granulí nebo v jakékoli kombinaci těchto forem — zejména nabízený v jednotlivých sáčkových porcích nebo v porézních sáčcích — nebo ve formě připomínající potravinářský výrobek;5. "složkou" se rozumí jakákoli látka nebo součást s výjimkou tabákového listu a jiných přírodních nebo nezpracovaných částí tabákové rostliny použitá při výrobě nebo přípravě tabákového výrobku a stále přítomná v konečném výrobku, byť v pozměněné formě, včetně papíru, filtru, inkoustů a lepidel.Článek 3Cigarety: maximální obsah dehtu, nikotinu a oxidu uhelnatého1. Od 1. ledna 2004 nesmí být u cigaret uvedených do volného oběhu, prodávaných nebo vyráběných v členských státech obsah vyšší než:- 10 mg na cigaretu v případě dehtu;- 1 mg na cigaretu v případě nikotinu;- 10 mg na cigaretu v případě oxidu uhelnatého.2. Pokud jde o cigarety vyrobené v Evropském společenství, avšak vyvážené ze Společenství, mohou členské státy odchylně ode dne uvedeného v odstavci 1 používat limity obsahu škodlivých látek stanovené v tomto článku od 1. ledna 2005, avšak nejpozději tak učiní od 1. ledna 2007.3. Pro Řeckou republiku se jako dočasná odchylka stanoví datum uplatnění maximálního obsahu dehtu v cigaretách vyrobených a prodávaných na jejím území, jak je uvedeno v odstavci 1, na 1. ledna 2007.Článek 4Metody měření1. Obsah dehtu, nikotinu a oxidu uhelnatého v cigaretách se měří na základě norem ISO 4387 v případě dehtu, 10315 v případě nikotinu a 8454 v případě oxidu uhelnatého.Přesnost údajů o dehtu a nikotinu na balíčcích se ověřuje podle normy ISO 8243.2. Zkoušky uvedené v odstavci 1 uskutečňují nebo ověřují zkušební laboratoře schválené a sledované příslušnými orgány členských států.Členské státy zašlou Komisi seznam schválených laboratoří, ve kterém jsou uvedena kritéria použitá pro schvalování a používané metody sledování, do 30. září 2002 a vždy po jakékoli změně.3. Členské státy mohou také požádat výrobce nebo dovozce tabáku, aby provedli u jednotlivých značek a typů svých tabákových výrobků jakékoli jiné zkoušky, které mohou být stanoveny příslušnými vnitrostátními orgány za účelem vyhodnocení obsahu jiných látek vznikajících z jejich tabákových výrobků a za účelem hodnocení účinků těchto jiných látek na zdraví, s ohledem mimo jiné na jejich návykovost. Členské státy mohou také požadovat, aby byly takové zkoušky prováděny nebo ověřovány ve schválených zkušebních laboratořích stanovených v odstavci 2.4. Výsledky zkoušek uskutečněných v souladu s odstavcem 3 se každoročně předloží příslušným vnitrostátním orgánům. Členské státy mohou stanovit méně časté sdělování výsledků zkoušek v případech, kdy se údaje o výrobku nezměnily. Členské státy musí být vyrozuměny o změnách v těchto údajích o výrobku.Členské státy zajistí šíření informací předložených v souladu s tímto článkem všemi vhodnými prostředky s cílem informovat spotřebitele, přičemž zároveň v případě potřeby přihlédnou ke všem informacím, které jsou předmětem obchodního tajemství.5. Členské státy každoročně sdělí všechny údaje a informace předložené podle tohoto článku Komisi, která je vezme v úvahu při vypracování zprávy uvedené v článku 11.Článek 5Označování1. Obsah dehtu, nikotinu a oxidu uhelnatého v cigaretách měřený v souladu s článkem 4 se vytiskne na jedné straně balíčku cigaret v úředním jazyce nebo úředních jazycích členského státu, v němž je výrobek uváděn na trh, tak, aby touto informací bylo pokryto nejméně 10 % odpovídajícího povrchu.Tento procentuální podíl se zvýší na 12 % u členských států se dvěma úředními jazyky a na 15 % u členských států se třemi úředními jazyky.2. Každé jednotlivé balení tabákových výrobků, kromě tabákových výrobků, které se nekouří a ostatních tabákových výrobků, které neprodukují kouř, musí nést toto varování:a) obecná varování:1. "Kouření zabíjí/Kouření může zabíjet" nebo2. "Kouření vážně škodí Vám i lidem ve Vašem okolí."Výše uvedená obecná varování se obměňují tak, aby byl zaručen jejich pravidelný výskyt. Varování se vytiskne na nejlépe viditelný povrch jednotlivého balení a na jakýkoli vnější obal, s výjimkou dalších průhledných obalů používaných v maloobchodním prodeji výrobku, ab) další varování vybrané ze seznamu uvedeného v příloze I.Výše uvedená další varování se obměňují tak, aby byl zaručen jejich pravidelný výskyt.Toto varování se vytiskne na jiný nejlépe viditelný povrch jednotlivého balení a na jakýkoli vnější obal, s výjimkou dalších průhledných obalů používaných v maloobchodním prodeji výrobku.Členské státy mohou rozhodnout o umístění varování na těchto površích tak, aby to vyhovovalo požadavkům daného jazyka.3. Komise co nejdříve a v každém případě do 31. prosince 2002 přijme v souladu s postupem podle čl. 10 odst. 2 pravidla pro použití barevných fotografií nebo jiných ilustrací k popisu a vysvětlení zdravotních důsledků kouření za účelem zajištění, aby ustanovení vnitřního trhu nebyla narušována.Pokud členské státy požadují další varování ve formě barevných fotografií nebo jiných ilustrací, musí tyto fotografie a ilustrace odpovídat výše uvedeným pravidlům.4. Tabákové výrobky pro orální užití v případě, že je jejich prodej povolen podle článku 8, a tabákové výrobky, které neprodukují kouř, musí nést následující varování:"Tento tabákový výrobek může škodit Vašemu zdraví a je návykový."Varování se vytiskne na nejlépe viditelný povrch jednotlivého balení a na jakýkoli vnější obal, s výjimkou dalších průhledných obalů používaných v maloobchodním prodeji výrobku.Členské státy mohou rozhodnout o umístění varování na tomto povrchu tak, aby to vyhovovalo požadavkům daného jazyka.5. Obecné varování vyžadované podle odst. 2 písm. a) a varování týkající se bezdýmných tabákových výrobků a tabákových výrobků pro orální užití, uvedených v odstavci 4, musí pokrývat nejméně 30 % vnější plochy odpovídajícího povrchu jednotlivého balení tabáku, na kterém je vytištěno. Tento podíl se zvýší na 32 % u členských států se dvěma úředními jazyky a na 35 % u členských států se třemi úředními jazyky. Další varování požadované podle odst. 2 písm. b) musí pokrývat nejméně 40 % vnější plochy odpovídajícího povrchu jednotlivého balení tabáku, na kterém je vytištěno. Tento podíl se zvyšuje na 45 % u členských států se dvěma úředními jazyky a na 50 % u členských států se třemi úředními jazyky.V případě jednotlivých balení určených pro jiné výrobky než cigarety, jejichž nejlépe viditelný povrch přesahuje 75 cm2, musí však varování uvedená v odstavci 2 pokrývat plochu nejméně 22,5 cm2 na každém povrchu. Tato plocha se zvýší na 24 cm2 u členských států se dvěma úředními jazyky a na 26,25 cm2 u členských států se třemi úředními jazyky.6. Text varování a údaje o obsahu vyžadované tímto článkem se vytisknou:a) černým tučným písmem Helvetica na bílém podkladu. Členské státy mají právo rozhodnout o bodové velikosti fontu podle požadavků daného jazyka s tím, že velikost fontu uvedená v jejich právním předpise bude taková, aby nápis zabíral co největší část plochy vyhrazené pro požadovaný text;b) malými písmeny, s výjimkou prvního písmene sdělení a tam, kde to vyžadují mluvnická pravidla;c) na střed na ploše, na které má být text vytištěn, rovnoběžně s horním okrajem balíčku;d) v případě výrobků jiných, než jsou výrobky uvedené v odstavci 4, musí být varování lemováno černým okrajem širokým nejméně 3 mm a nejvíce 4 mm, který nebude žádným způsobem narušovat text varování nebo uvedené informace;e) v úředním jazyce nebo jazycích členského státu, v němž se výrobek umisťuje na trh.7. Tisk textů, jež vyžaduje tento článek, na kolcích jednotlivých baleních je zakázán. Texty musí být vytištěné neodstranitelně, nesmazatelné a nesmějí být žádným způsobem skryty, znejasněny nebo narušeny jiným písemným nebo obrazovým údajem nebo otvíráním balíčku. V případě tabákových výrobků jiných než cigarety mohou být texty připojeny pomocí nálepek, pokud jsou tyto nálepky neodstranitelné.8. Členské státy mohou stanovit, že varování uvedená v odstavcích 2 a 4 musí být doprovázena odkazem na vydávající orgán uvedený mimo rámeček pro varování.9. V zájmu identifikace a zpětné zjistitelnosti výrobku musí být tabákový výrobek na jednotlivém balení označen jakýmkoli vhodným způsobem číslem série nebo rovnocenným údajem, který umožní určit místo a dobu výroby.Technická opatření k uplatnění tohoto ustanovení se přijmou v souladu s postupem stanoveným v článku 10 odst. 2.Článek 6Další informace o výrobku1. Členské státy požádají výrobce a dovozce tabákových výrobků, aby jim předložili seznam všech složek použitých při výrobě tabákových výrobků jednotlivých značek a typů, včetně údajů o jejich množství.Tento seznam musí doprovázet prohlášení uvádějící důvody pro použití těchto složek v daných tabákových výrobcích. V prohlášení musí být uvedena jejich funkce a kategorie. Seznam musí být rovněž doprovázen toxikologickými údaji, které má výrobce nebo dovozce k dispozici, o těchto složkách ve shořelé nebo neshořelé formě, a to zejména s ohledem na jejich vliv na zdraví a mimo jiné s ohledem na jakékoli návykové účinky. Seznam se sestaví v sestupném pořadí podle hmotnosti každé složky použité ve výrobku.Informace uvedené v prvním pododstavci se uvádějí ročně a poprvé nejpozději do 31. prosince 2002.2. Členské státy zajistí šíření poskytnutých informací v souladu s tímto článkem jakýmkoli vhodným způsobem s cílem informovat spotřebitele. Nicméně je třeba řádně zohlednit ochranu jakýchkoli informací o specifických recepturách, které představují obchodní tajemství.3. Členské státy zajistí zveřejnění seznamu složek každého výrobku, v němž bude uveden obsah dehtu, nikotinu a oxidu uhelnatého.4. Členské státy sdělí každoročně všechny údaje a informace poskytnuté v souladu s tímto článkem Komisi, která je zohlední při zpracování zprávy uvedené v článku 11.Článek 7Popisy výrobkuS účinkem od 30. září 2003 a aniž je dotčen čl. 5 odst. 1, se nesmějí na obalech tabákových výrobků používat texty, názvy, ochranné známky a obrazné nebo jiné znaky naznačující, že určitý tabákový výrobek je méně škodlivý než jiné.Článek 8Tabák pro orální užitíAniž je dotčen článek 151 aktu o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, zakáží členské státy uvedení tabákových výrobků pro orální užití na trh.Článek 9PřizpůsobeníKomise v souladu s postupem stanoveným v čl. 10 odst. 2 přizpůsobí na základě vědeckého a technického pokroku:a) metody měření stanovené v článku 4 a definice, které s nimi souvisejí;b) zdravotní varování, jež mají být uváděna na jednotlivých baleních tabákových výrobků, uvedená v příloze I, a četnost obměn zdravotních varování;c) označení pro účely identifikace a zpětné zjistitelnosti tabákových výrobků.Článek 10Právní postup1. Komisi je nápomocen výbor.2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.3. Výbor přijme svůj jednací řád.Článek 11ZprávaNejpozději 31. prosince 2004 a potom každé dva roky předloží Komise Evropskému parlamentu, Radě a Hospodářskému a sociálnímu výboru zprávu o uplatňování této směrnice.Při sestavování zprávy uvedené v prvním odstavci pomáhají Komisi vědečtí a techničtí odborníci tak, aby byly Komisi dostupné všechny potřebné informace.Při předložení první zprávy uvede Komise zejména hlediska, které je třeba přezkoumat nebo rozvinout z hlediska vývoje vědeckých a technických poznatků, včetně vývoje mezinárodně dohodnutých pravidel a norem pro výrobky, a věnuje zvláštní pozornost:- následnému snížení maximálních obsahů uvedených v čl. 3 odst. 1,- možným spojením mezi těmito obsahy,- zlepšením zdravotních varování, pokud jde o jejich velikost, umístění a znění,- novým vědeckým a technickým informacím týkajícím se označování a tisku barevných fotografií nebo jiných ilustrací popisujících a vysvětlujících zdravotní důsledky kouření na balíčcích cigaret,- metodám, které nejrealističtěji hodnotí a usměrňují toxicitu a škodlivost,- hodnocení návykových účinků těch složek, které podporují návyk,- hodnocení tabákových výrobků, které mohou mít schopnost snižovat škodlivost,- vývoji standardizovaných zkušebních metod pro měření obsahu jednotlivých složek jiných než dehet, nikotin a oxid uhelnatý v cigaretovém kouři,- toxikologickým údajům, které je nutno požadovat od výrobců, o složkách a způsobu, jakým se mají testovat, aby zdravotnické orgány mohly hodnotit jejich užívání,- vývoji norem, které se týkají výrobků jiných než cigarety, a to zejména tabáku na balení cigaret.Zpráva se má také zabývat spojením mezi požadavky ohledně označování, stanovenými v článku 5, a chováním spotřebitele. Zprávu mají doprovázet jakékoli návrhy na změny této směrnice, které Komise považuje za nezbytné pro její přizpůsobení vývoji v oblasti tabákových výrobků v míře nezbytné pro vytvoření a fungování vnitřního trhu, tak, aby brala v úvahu jakýkoli nový vývoj založený na vědeckých skutečnostech a zlepšeních mezinárodně uznávaných norem pro tyto výrobky.Článek 12Společný seznam složekV rámci první zprávy uvedené v článku 11, nejpozději do 31. prosince 2004, a s ohledem na řádné fungování vnitřního trhu je Komise vyzvána, aby na základě informací poskytnutých podle článku 6 předložila návrh, který stanoví společný seznam složek povolených pro tabákové výrobky a který mimo jiné přihlíží k jejich návykovosti.Článek 13Dovoz, prodej a spotřeba tabákových výrobků1. Členské státy nesmějí z důvodů, které se vztahují k omezení obsahu dehtu, nikotinu nebo oxidu uhelnatého v cigaretách, ke zdravotním varováním a jiným označením nebo jiným požadavkům této směrnice, zakázat nebo omezit dovoz, prodej nebo spotřebu tabákových výrobků, které jsou v souladu s touto směrnici, s výjimkou opatření přijatých pro účely ověření údajů poskytnutých podle článku 4.2. Tato směrnice nemá vliv na právo členských států zachovat nebo zavést v souladu se Smlouvou přísnější pravidla pro výrobu, dovoz, prodej nebo spotřebu tabákových výrobků, která považují za nezbytná pro ochranu veřejného zdraví, pokud taková pravidla nepoškozují pravidla stanovená v této směrnici.3. Členské státy mohou zejména stanovit zákaz používání složek, které zvyšují návykové vlastnosti tabákových výrobků, až do vydání společného seznamu složek podle článku 12.Článek 14Provádění1. Aniž je dotčen čl. 15 odst. 1, uvedou členské státy v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. září 2002. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.2. Výrobky, které neodpovídají ustanovením této směrnice, se mohou nabízet na trhu jeden rok po dni uvedeném v odstavci 1.3. Odchylně od odstavce 2 se mohou výrobky jiné než cigarety, které neodpovídají ustanovením této směrnice, nadále nabízet na trhu dva roky po dni uvedeném v odstavci 1.4. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.Článek 15ZrušeníSměrnice 89/622/EHS a 90/239/EHS se zrušují, aniž jsou dotčeny závazky členských států, které se týkají lhůt pro provedení a uplatnění směrnic uvedených v příloze II.Odkazy na zrušené směrnice se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze III.Článek 16Vstup v platnostTato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.Článek 17PříjemciTato směrnice je určena členským státům.V Lucemburku dne 5. června 2001.Za Evropský parlamentpředsedkyněN. FontaineZa RadupředsedaL. Engqvist[1] Úř. věst. C 150E, 30.5.2000, s. 43 a Úř. věst. C 337E, 28.11.2000, s. 177.[2] Úř. věst. C 140, 18.5.2000, s. 24.[3] Úř. věst. C 226, 8.8.2000, s. 5.[4] Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 14. června 2000 (Úř. věst. C 67, 1.3.2001, s. 150, Společný postoj ze dne 31. července 2000 (Úř. věst. C 300, 20.10.2000, s. 49) a rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 13. prosince 2000 (dosud nezveřejněno v Úředním věstníku), rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 15. května 2001 a rozhodnutí Rady ze dne 14. května 2001.[5] Úř. věst. L 359, 8.12.1989, s. 1.[6] Úř. věst. L 158, 11.6.1992, s. 30.[7] Úř. věst. L 137, 30.5.1990, s. 36.[8] Článek 26 nařízení Rady (EHS) 2075/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu se surovým tabákem (Úř. věst. L 215, 30.7.1992, s. 70) ve znění nařízení (ES) 1636/98 ze dne 20. července 1998 (Úř. věst. L 210, 28.7.1998, s. 23).[9] Úř. věst. L 184, 17.7.1999, s. 23.--------------------------------------------------PŘÍLOHA ISeznam dalších zdravotních varování(uvedených v čl. 5 odst. 2 písm. b))1. Kuřáci umírají předčasně.2. Kouření ucpává tepny a způsobuje infarkt a mrtvici.3. Kouření způsobuje smrtelnou rakovinu plic.4. Kouření v těhotenství škodí zdraví Vašeho dítěte.5. Chraňte děti: nenuťte je vdechovat váš kouř.6. Váš lékař nebo lékárník vám může pomoci přestat s kouřením.7. Kouření je vysoce návykové, nezačínejte s ním.8. Přestat kouřit, znamená snížit riziko vzniku smrtelných onemocnění srdce a plic.9. Kouření může způsobit pomalou a bolestivou smrt.10. Získejte pomoc při odvykání kouření: (telefonní číslo/poštovní adresa/internetová adresa/poraďte se se svým lékařem/lékárníkem).11. Kouření může snižovat krevní oběh a způsobuje neplodnost.12. Kouření způsobuje stárnutí kůže.13. Kouření může poškodit sperma a snižuje plodnost.14. Kouř obsahuje benzen, nitrosaminy, formaldehyd a kyanovodík.--------------------------------------------------PŘÍLOHA IILhůty pro provedení a uplatnění zrušených směrnic(uvedených v článku 15)Směrnice | Lhůty pro přenesení | Lhůty pro uplatnění |89/622/EHS (Úř. věst. L 359, 8.12.1989, s. 1) | 1. července 1990 | 31. prosince 1991 |31. prosince 1992 |31. prosince 1993 |90/239/EHS (Úř. věst. L 137, 30.5.1990, s. 36) | 18. listopadu 1991 | 31. prosince 1992 |31. prosince 1997 |31. prosince 1992 |31. prosince 1998 |31. prosince 2000 |31. prosince 2006 |92/41/EHS (Úř. věst. L 158, 11.6.1992, s. 30) | 1. července 1992 | 1. července 1992 |1. ledna 1994 |31. prosince 1994 |--------------------------------------------------PŘÍLOHA IIISROVNÁVACÍ TABULKATato směrnice | Směrnice 89/622/EHS ve znění směrnice 92/41/EHS | Směrnice 90/239/EHS |Článek 1 | Článek 1 | Článek 1 |Čl. 2 odst. 1, 2 a 3 | Čl. 2 odst. 1, 2 a 3 | Čl. 2 odst. 1 |Čl. 2 odst. 4 | Čl. 2 odst. 4 | |Čl. 2 odst. 5 | | |Čl. 3 odst. 1 | | Čl. 2 odst. 2 |Čl. 3 odst. 3 | | Čl. 2 odst. 3 |Čl. 4 odst. 1 první pododstavec | Čl. 3 odst. 1 | Články 3 a 4 |Čl. 4 odst. 1 druhý pododstavec | Čl. 3 odst. 2 | |Čl. 4 odst. 2 až odst. 5 | | |Čl. 5 odst. 1 | Čl. 3 odst. 3 | |Čl. 5 odst. 2 první pododstavec | Čl. 4 odst. 1 | |Čl. 5 odst. 2 první pododstavec písm. a) | Příloha I | |Čl. 5 odst. 2 první pododstavec písm. b) | Čl. 4 odst. 2a písm. a) | |Čl. 5 odst. 2 druhý pododstavec | | |Čl. 5 odst. 4 | | |Čl. 5 odst. 5 první pododstavec | Čl. 4 odst. 4 | |Čl. 5 odst. 5 druhý pododstavec | Čl. 4 odst. 4 | |Čl. 5 odst. 6 | | |Čl. 5 odst. 7 | Čl. 4 odst. 5 | |Čl. 5 odst. 8 | | |Čl. 5 odst. 9 | | |Článek 6 | | |Článek 7 | | |Článek 8 | Článek 8a | |Článek 9 | | |Článek 10 | | |Článek 11 | | |Článek 12 | | |Čl. 13 odst. 1 | Čl. 8 odst. 1 | Čl. 7 odst. 1 |Čl. 13 odst. 2 | Čl. 8 odst. 2 | Čl. 7 odst. 2 |Čl. 14 odst. 1 | Čl. 9 odst. 1 | Čl. 8 odst. 1 |Čl. 14 odst. 2 | Čl. 9 odst. 2 | Čl. 8 odst. 2 |Čl. 14 odst. 3 | Čl. 9 odst. 1 | Čl. 8 odst. 3 |Článek 15 | | |Článek 16 | | |Článek 17 | Článek 10 | Článek 9 |Příloha I | Příloha I | |Příloha II | | |Příloha III | | |--------------------------------------------------


title: Směrnice Rady ze dne 22. prosince 1986, kterou se mění směrnice 75/439/EHS o nakládání s odpadními oleji

text:
Důležité právní upozornění

|

31987L0101

Úřední věstník L 042 , 12/02/1987 S. 0043 - 0047 Finské zvláštní vydání: Kapitola 15 Svazek 7 S. 0197  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 15 Svazek 7 S. 0197

		Směrnice Radyze dne 22. prosince 1986,kterou se mění směrnice 75/439/EHS o nakládání s odpadními oleji(87/101/EHS)RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na články 100 a 235 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise [1],s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],vzhledem k tomu, že směrnice Rady 75/439/EHS [4] stanoví, aby členské státy přijaly nezbytná opatření pro zajištění bezpečného sběru odpadních olejů a nakládání s nimi a v co největší míře zajistily jejich recyklaci (regenerací nebo spalováním jiným než za účelem rozkladu);vzhledem k tomu, že regenerace je vzhledem k dosažitelným úsporám energie obecně nejracionálnější způsob opětovného použití odpadních olejů; že by se proto měly odpadní oleje přednostně zpracovávat regenerací, pokud to dovolují technická, hospodářská a organizační omezení;vzhledem k tomu, že za současného stavu právních předpisů Společenství mohou členské státy za určitých podmínek zakázat spalování odpadních olejů na svém území; že tato směrnice nemá v úmyslu tento stav právních předpisů měnit;vzhledem k tomu, že spalováním odpadních olejů vznikají odpadní plyny obsahující látky škodlivé pro životní prostředí, pokud jsou vypouštěny do ovzduší v koncentracích nad určitou mezí; že by se proto měla přijmout opatření stanovující pravidla pro spalování odpadních olejů;vzhledem k tomu, že je žádoucí zlepšit účinnost sběru odpadních olejů a zpřísnit dohled v této oblasti;vzhledem k tomu, že s ohledem na nebezpečný charakter zejména PCB/PCT je nezbytné posílit právní předpisy Společenství týkající se spalování nebo regenerace odpadních olejů kontaminovaných těmito látkami;vzhledem k tomu, že členské státy by měly mít možnost přijímat přísnější opatření za účelem ochrany životního prostředí při současném respektování podmínek Smlouvy,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Směrnice 75/439/EHS se mění takto:1. Články 1 až 6 se nahrazují tímto:"Článek 1Pro účely této směrnice se:- "odpadními oleji" rozumějí:mazací nebo průmyslové oleje na minerálním základě, které přestaly být vhodné pro původně určené používání, a zejména upotřebené oleje pro spalovací motory a pro převodovky, a také minerální mazací oleje, oleje pro turbíny a hydraulické oleje;- "nakládáním" rozumí:zpracování nebo rozklad odpadních olejů, jakož i jejich skladování a ukládání na povrchu země nebo v zemi;- "zpracováním" rozumějí:způsoby, které umožňují opětovné použití odpadních olejů, tj. regenerace a spalování;- "regenerací" rozumí:každý proces, kterým lze vyrobit základní oleje čištěním odpadních olejů, především odstraněním znečišťujících látek, oxidačních produktů a přísad, které jsou v těchto olejích obsaženy;- "spalováním" rozumí:použití odpadních olejů jako paliva s adekvátním využitím vyprodukovaného tepla;- "sběrem" rozumějí:všechny způsoby, kterými lze odpadní oleje přemístit od jejich držitelů do podniků, které s těmito oleji nakládají.Článek 2Aniž jsou dotčena ustanovení směrnice 78/319/EHS [5], přijmou členské státy nezbytná opatření, aby zajistily sběr odpadních olejů a nakládání s nimi, aniž by byla lidem a životnímu prostředí způsobena škoda, které lze předejít.Článek 31. Pokud to technická, hospodářská a organizační omezení umožňují, přijmou členské státy opatření nezbytná pro přednostní zpracovávání odpadních olejů regenerací.2. Pokud se odpadní oleje neregenerují z důvodu omezení uvedených v odstavci 1, přijmou členské státy nezbytná opatření, aby zajistily, že se spalování odpadních olejů provádí za podmínek přijatelných pro životní prostředí v souladu s ustanoveními této směrnice, pokud je toto spalování technicky, hospodářsky a organizačně proveditelné.3. Pokud se odpadní oleje ani neregenerují ani nespalují, a to z důvodu omezení uvedených v odstavcích 1 a 2, přijmou členské státy opatření nezbytná k tomu, aby zajistily bezpečný rozklad nebo řízené skladování či ukládání odpadních olejů.Článek 4Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily zákaz:a) jakéhokoli vypouštění odpadních olejů do vnitrozemských povrchových vod, podzemních vod, teritoriálních námořních vod a kanalizačních systémů;b) jakékoli ukládání nebo vypouštění odpadních olejů škodlivých pro půdu a jakékoli neřízené vypouštění zbytků ze zpracování odpadních olejů;c) jakékoli zpracování odpadních olejů, které znečišťuje ovzduší nad mez stanovenou stávajícími ustanoveními.Článek 51. V případech nezbytných pro dosažení cílů této směrnice a aniž je dotčen článek 2, povedou členské státy veřejné informační a propagační kampaně s cílem zajistit vhodné skladování odpadních olejů a jejich sběr v co největší míře.2. Pokud není jinak možné splnit cíle uvedené v článcích 2, 3 a 4, přijmou členské státy nezbytná opatření, aby zajistily, že jeden nebo více podniků bude provádět sběr nebo nakládání s odpadními oleji nabízených jejich držiteli, a to případně v oblasti, která je jim určena příslušnými orgány.3. Aby se splnily cíle stanovené v článcích 2 a 4, mohou členské státy rozhodnout o zpracování odpadních olejů kterýmkoli ze způsobů zpracování stanovených v článku 3. Za tímto účelem mohou provádět příslušné kontroly.4. Aby se zajistilo splnění opatření podle článku 4, musí každý podnik sbírající odpadní oleje podléhat registraci a odpovídajícímu dohledu příslušných vnitrostátních orgánů, který případně zahrne systém povolení.Článek 61. Aby se splnila opatření podle článku 4, musí každý podnik, který nakládá s odpadními oleji, získat povolení. V případě potřeby se povolení uděluje po prohlídce zařízení.2. Aniž jsou dotčeny požadavky ve vnitrostátních předpisech a předpisech Společenství stanovené za účelem jiným, než je účel této směrnice, je možné udělit povolení podnikům, které regenerují odpadní oleje nebo používají odpadní oleje jako palivo pouze tehdy, pokud se příslušný orgán přesvědčil, že byla přijata všechna vhodná opatření pro ochranu životního prostředí a zdraví, včetně použití nejlepší dostupné technologie, pokud náklady nejsou nadměrné.Článek 7V případech, že členské státy regenerují odpadní oleje, přijmou nezbytná opatření, aby zajistily, že:a) provoz regeneračního zařízení nezpůsobí životnímu prostředí žádné poškození, kterému bylo možno předejít.Pro tento účel členské státy zajistí snížení rizik souvisejících s množstvím zbytků po regeneraci a s toxickou a nebezpečnou povahou těchto zbytků na minimum a dále zajistí, aby se s těmito zbytky nakládalo podle článku 9 směrnice 78/319/EHS;b) základní oleje získané z regenerace nebudou toxickým a nebezpečným odpadem podle čl. 1 písm. b) směrnice 78/319/EHS a nebudou obsahovat polychlorované bifenyly a polychlorované terfenyly (PCB/PCT) v koncentracích přesahujících meze stanovené v článku 10.Členské státy o opatřeních uvědomí Komisi. Na základě této informace předloží Komise Radě zprávu s případnými návrhy, a to do 5 let ode dne oznámení této směrnice.Článek 81. Aniž jsou dotčena ustanovení směrnice 84/360/EHS [6] a čl. 3 odst. 1 této směrnice, členské státy používající odpadní oleje jako palivo přijmou nezbytná opatření, aby zajistily, že provoz zařízení nezpůsobí významné znečištění ovzduší, a to zejména emisemi látek uvedených v příloze. Za tímto účelem:(a) členské státy se přesvědčí, že v případě spalování olejů v zařízeních s tepelným příkonem minimálně 3 MW (SV) založeným na spodní výhřevnosti se dodržují mezní hodnoty emisí stanovené ve zmíněné příloze.Členské státy mohou kdykoli stanovit mezní hodnoty přísnější než mezní hodnoty uvedené v příloze. Mohou také určit mezní hodnoty pro látky jiné než uvedené v příloze;(b) členské státy mohou podle svého uvážení přijmout opatření, aby zajistily přiměřenou kontrolu spalování odpadních olejů v zařízeních s tepelným příkonem nižším než 3 MW (SV) založeným na spodní výhřevnosti.O opatřeních uvědomí Komisi. Na základě této informace Komise do 5 let od oznámení této směrnice předloží Radě zprávu spolu s případnými návrhy.2. Členské státy dále zajistí, aby:(a) se zbytky ze spalování odpadních olejů bylo nakládáno v souladu s článkem 9 směrnice 78/319/EHS;(b) odpadní oleje používané jako palivo nebyly toxickým a nebezpečným odpadem podle definice čl. 1 písm. b) směrnice 78/319/EHS a neobsahovaly PCB/PCT v koncentracích vyšších než 50 ppm.3. Dodržení mezních hodnot stanovených v příloze je možné také zajistit pomocí vhodného systému kontroly koncentrací znečišťujících látek v odpadních olejích nebo ve směsích odpadních olejů a jiných paliv určených pro spalování, při zvážení technických charakteristik zařízení.V případě zařízení, u nichž se emise látek uvedených v příloze mohou ještě zvýšit z topných produktů, zajistí členské státy prostřednictvím zavedeného kontrolního systému, že podíl těchto látek pocházejících ze spalování odpadních olejů nepřestoupí mezní hodnoty uvedené v příloze."2. Dosavadní článek 7 se označuje jako článek 8.3. Zrušují se články 8 a 9.4. Vkládá se nový článek 10, který zní:"Článek 101. Během skladování a sběru nesmějí držitelé a provozovatelé sběru míchat odpadní oleje s PCB a PCT ve smyslu směrnice 76/403/EHS [7] ani s toxickým a nebezpečným odpadem ve smyslu směrnice 78/319/EHS.2. Kromě případu stanoveného v odstavci 3 se uplatní ustanovení směrnice 76/403/EHS pro odpadní oleje obsahující více než 50 ppm PCB/PCT.Členské státy dále přijmou nezbytná zvláštní technická opatření, která zajistí, že s jakýmikoli odpadními oleji obsahujícími PCB/PCT bude nakládáno, aniž by byla lidem a životnímu prostředí způsobena škoda, které lze předejít.3. Regeneraci odpadních olejů obsahujících PCB a PCT je možné povolit, pokud regenerační pochody umožňují PCB a PCT rozložit nebo snížit jejich obsah pod maximální hranici, která v žádném případě nesmí přesáhnout 50 ppm.4. Referenční metodu měření prováděnou za účelem stanovení obsahu PCB/PCT v odpadních olejích stanoví Komise po konzultaci s výborem pro přizpůsobování technickému pokroku zřízenému podle článku 18 směrnice 78/319/EHS.5. S odpadními oleji kontaminovanými látkami, na které se vztahuje definice toxických a nebezpečných látek podle čl. 1 písm. b) směrnice 78/319/EHS, se musí nakládat v souladu s ustanoveními uvedené směrnice."5. Článek 10 se označuje jako článek 11.6. Článek 11 se označuje jako článek 12 a nahrazuje se tímto:"Článek 12Každý podnik, který sbírá a má v držení odpadní oleje nebo s nimi nakládá, musí příslušným orgánům na jejich žádost sdělit jakékoli informace týkající se sběru nebo nakládání s odpadními oleji nebo s jejich zbytky."7. Článek 12 se označuje jako článek 13 a nahrazuje se tímto:"Článek 131. Podniky uvedené v článku 6 musí být členskými státy pravidelně kontrolovány, zejména z hlediska plnění podmínek jejich povolení.2. Příslušné orgány zkoumají směry stavu technického vývoje nebo životního prostředí s ohledem na případné přezkoumání povolení udělených podnikům v souladu s touto směrnicí."8. Články 13 a 14 se označují jako články 14 a 15.9. Vkládá se nový článek 16, který zní:"Článek 16Při respektování ustanovení Smlouvy mohou členské státy přijmout opatření na ochranu životního prostředí, která jsou přísnější než opatření stanovená touto směrnicí.Podle stejných ustanovení mohou tato opatření zahrnovat mimo jiné zákaz spalování odpadních olejů."10. Články 15 a 16 se označují jako články 17 a 18.11. Vkládá se příloha k této směrnici.Článek 2Členské státy přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s touto směrnicí s účinkem od 1. ledna 1990 a neprodleně o nich uvědomí Komisi.Článek 3Opatření přijatá členskými státy podle této směrnice mohou být postupně uplatňována na podniky uvedené v článku 6 směrnice 75/349/EHS, které existují v době oznámení této směrnice, do sedmi let od uvedeného oznámení [8].Článek 4Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.Článek 5Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 22. prosince 1986.Za RadupředsedaG. Shaw[1] Úř. věst. C 58, 6.3.1985, s. 3.[2] Úř. věst. C 255, 13.10.1986, s. 269.[3] Úř. věst. C 330, 20.12.1985, s. 32.[4] Úř. věst. L 194, 25.7.1975, s. 23.[5] Úř. věst. L 84, 31.3.1973, s. 43.[6] Úř. věst. L 188, 16.7.1984, s. 10.[7] Úř. věst. L 108, 26.4.1976, s. 41.[8] Tato směrnice byla oznámena členským státům dne 13. ledna 1987.--------------------------------------------------PŘÍLOHAMezní hodnoty emisí [1] pro některé látky vypouštěné v důsledku spalování odpadních olejů v zařízeních s tepelným příkonem minimálně 3MW (SV)Znečišťující látka | Mezní hodnota mg/Nm3 || | |Cd | 0,5 |Ni | 1 || buď | nebo | |Cr | 1,5 | Cr | 5 |Cu | Cu |V | V |Pb | 5 | Pb |Cl | 100 |F | 5 |SO2 | – |Tuhé znečišťující látky (celkem) | – |--------------------------------------------------