title: Směrnice Rady 95/70/ES ze dne 22. prosince 1995, kterou se stanoví minimální opatření Společenství pro zdolávání některých nákaz mlžů

text:
Důležité právní upozornění

|

31995L0070

Úřední věstník L 332 , 30/12/1995 S. 0033 - 0039

		Směrnice Rady 95/70/ESze dne 22. prosince 1995,kterou se stanoví minimální opatření Společenství pro zdolávání některých nákaz mlžůRADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise [1],s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],vzhledem k tomu, že mlži jsou uvedeni v příloze II Smlouvy; že jejich uvádění na trh představuje pro odvětví akvakultury důležitý zdroj příjmů;vzhledem k tomu, že choroby měkkýšů uvedené v příloze A směrnice 91/67/EHS Rady ze dne 28. ledna 1991 o veterinárních předpisech pro uvádění živočichů pocházejících z akvakultury a produktů akvakultury na trh [3] mají pro chov měkkýšů velmi vážné důsledky; že se ve třetích zemích vyskytují jiné choroby s podobnými důsledky; že je nutno vypracovat seznam těchto chorob, a poskytnout tak Komisi možnost upravovat tento seznam v závislosti na vývoji veterinární situace zvířat;vzhledem k tomu, že tyto nákazy mohou rychle nabýt epizootických rozměrů a způsobit úmrtnost a poruchy takového měřítka, že vyvolají zásadní pokles výnosnosti chovu měkkýšů;vzhledem k tomu, že je tedy nezbytně nutné stanovit v rámci Společenství opatření, která mají být učiněna v případě vzplanutí nákazy, a zajistit tak racionální rozvoj chovu měkkýšů i přispět k ochraně zdraví zvířat v rámci Společenství;vzhledem k tomu, že jsou členské státy povinny hlásit Komisi i ostatním členským státům každý případ abnormálního úhynu chovaných mlžů;vzhledem k tomu, že je za těchto okolností nezbytné přijmout opatření proti šíření nákazy, zejména pokud jde o odstranění živých mlžů z dotčených hospodářství nebo oblastí;vzhledem k tomu, že je nezbytné provést důkladné epidemiologické šetření s cílem určit původ nákazy a zamezit jejímu šíření;vzhledem k tomu, že v zájmu zajištění účinného zdolávacího systému je nutno harmonizovat diagnostiku nákazy a provádět jí pod dohledem odpovědných laboratoří, jejichž součinnost může být zajišťována referenční laboratoří určenou Společenstvím;vzhledem k tomu, že pro zajištění jednotného provádění této směrnice je nutno zavést inspekční postup Společenství;vzhledem k tomu, že společná opatření ke zdolání nákaz jsou minimálním základem pro udržení jednotné úrovně zdravotního stavu zvířat;vzhledem k tomu, že je žádoucí pověřit přijímáním nezbytných prováděcích opatření Komisi,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Tato směrnice stanoví minimální opatření Společenství ke zdolávání nákaz mlžů uvedených v této směrnici.Článek 21. Pro účely této směrnice se použijí v potřebném rozsahu definice podle článku 2 směrnice 91/67/EHS a článku 2 směrnice 91/492/EHS [4].2. Kromě toho se "abnormálním zjištěným úhynem" rozumí náhlý úhyn, který postihne přibližně 15 % chované populace a k němuž dojde v krátkém období mezi dvěma inspekcemi (a jenž je potvrzen do 15 dnů). V umělé líhni je úhyn považován za abnormální, nedojde-li k vývoji larev v průběhu období, během kterého došlo k několikerému po sobě následujícímu tření různých generačních ryb. V sádce se úhyn považuje za abnormální, dojde-li najednou v několika potrubích k náhlému hromadnému úhynu.Článek 3Členské státy zajistí, aby všechna hospodářství s chovem mlžů:1. byla zaevidována úředním útvarem, přičemž je nezbytné tuto evidenci průběžně aktualizovat;2. vedla záznamy o:a) živých mlžích umístěných do hospodářství, včetně údajů o dané dodávce, počtu, hmotnosti, velikosti a původu těchto mlžů;b) mlžích opouštějících hospodářství za účelem opětovného vysazení do vody, včetně údajů o odeslání, počtu nebo hmotnosti, velikosti a určení těchto mlžů;c) abnormálním zjištěném úhynu.Tyto záznamy, do kterých může úřední útvar na vyžádání kdykoliv nahlédnout, musejí být pravidelně aktualizovány a uchovávány po dobu čtyř let.Článek 41. Členské státy dbají o to, aby byl v hospodářstvích, v chovných oblastech a v obhospodařovaných místech přirozeného výskytu mlžů zaveden program sledování a program pro odběr vzorků s cílem zjišťovat abnormální úhyn a sledovat veterinární situaci populace mlžů.Úřední útvar může rovněž zavést tento program i ve střediscích pro čištění a skladovacích nádržích, z nichž odtéká voda do moře.Pokud je při provádění výše uvedeného programu zjištěn abnormální úhyn nebo pokud má úřední útvar informace, které ukazují na výskyt choroby, je žádoucí:- vypracovat seznam míst, kde došlo k výskytu chorob uvedených v příloze A seznamu II směrnice 91/67/EHS, pokud se ovšem na tyto choroby nevztahuje program schválený na základě uvedené směrnice,- vypracovat seznam míst, kde byl zjištěn abnormální úhyn mlžů v souvislosti s výskytem chorob uvedených v příloze D, nebo míst, o kterých má úřední útvar informace ukazující na výskyt těchto chorob,- kontrolovat vývoj a zeměpisné rozšíření nákaz uvedených v první a druhé odrážce.2. Prováděcí pravidla k tomuto článku, zejména pravidla pro vypracování programu uvedeného v odstavci 1, především ohledně frekvence a rozvrhu sledování, způsobů odběru vzorků (statisticky reprezentativní objem) a diagnostických metod, se stanoví postupem podle článku 10.Článek 51. Členské státy zajistí, aby každé podezření na výskyt chorob uvedených v článku 4 a každý abnormální úhyn mlžů v hospodářstvích, v chovných oblastech a v obhospodařovaných místech přirozeného výskytu mlžů, jakož i ve střediscích pro čištění a skladovacích nádržích, z nichž odtéká voda do moře, bylo co nejrychleji sděleno úřednímu útvaru buď samotnými chovateli mlžů, nebo jakoukoli jinou osobou, která dospěla k těmto zjištěním.2. Nastane-li situace uvedená v odstavci 1, úřední útvar zajistí, aby:a) byl proveden odběr vzorků k vyšetření ve schválené laboratoři;b) před obdržením výsledků vyšetření uvedeného pod písmenem a) neopustili žádní mlži zamořené hospodářství, chovnou oblast, obhospodařovaná místa přirozeného výskytu mlžů, jakož i střediska pro čištění nebo skladovací nádrže, z nichž odtéká voda do moře, za účelem sádkování nebo nasazení do vody v jiném hospodářství nebo ve vodním prostředí, pokud to úřední útvar nepovolí.3. Neprokáže-li vyšetření podle odst. 2 písm. a) přítomnost patogenního původce, ruší se omezení uvedená v odst. 2 písm. b).4. Prokáže-li vyšetření podle odstavce 2 přítomnost patogenního původce, který je nebo by mohl být příčinou zjištěného abnormálního úhynu, nebo patogenního původce některé z chorob uvedených v článku 4, provede úřední útvar epizootické šetření, aby zjistil možné zdroje nákazy a ověřil, zda mlži v období, jež předcházelo zjištění abnormálního úhynu, neopustili za účelem sádkování nebo nasazení do vody na jiném místě hospodářství, chovnou oblast ani obhospodařovaná místa přirozeného výskytu mlžů.Prokáže-li epizootické šetření, že nákaza byla především v důsledku přesunu mlžů zavlečena do jednoho nebo do více hospodářství, chovných oblastí nebo obhospodařovaných míst přirozeného výskytu mlžů, použije se odstavec 2.Odchylně od čl. 3 bod 1 písm. c) směrnice 91/67/EHS může úřední útvar v rámci jím kontrolovaného území povolit přesun živých mlžů do jiných hospodářství, chovných oblastí nebo obhospodařovaných míst přirozeného výskytu mlžů, které jsou zamořeny stejnou nákazou.V případě potřeby mohou být přijata postupem podle článku 10 vhodná dodatečná opatření.5. Úřední útvar zajistí, aby byly Komise a ostatní členské státy neprodleně podle platných postupů Společenství informovány o případech zjištěného abnormálního úhynu v důsledku jednoho patogenního původce, o opatřeních přijatých za účelem posouzení a nápravy situace, jakož i o příčině úhynu.Článek 61. Odběry a laboratorní šetření k určení příčiny abnormálního úhynu mlžů se provádějí pomocí metod stanovených postupem podle článku 10.2. Členské státy zajistí, aby byla v každém členském státě určena národní referenční laboratoř, která bude technicky i personálně vybavena tak, aby mohla provádět rozbory uvedené v odstavci 1.3. Odchylně od odstavce 2 mohou členské státy, které nemají příslušnou specializovanou národní laboratoř, využít služeb specializované národní laboratoře jiného členského státu.4. Seznam národních referenčních laboratoří pro choroby mlžů je uveden v příloze C.5. Národní referenční laboratoře spolupracují s referenční laboratoří Společenství uvedenou v článku 7.Článek 71. Referenční laboratoř Společenství pro choroby mlžů je uvedena v příloze A.2. Aniž je dotčeno rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [5], a zejména článek 28 uvedeného rozhodnutí, jsou pravomoci a povinnosti laboratoře uvedené v odstavci 1 stanoveny v příloze B.Článek 81. Znalci Komise mohou, je-li to nezbytné z hlediska jednotného provádění této směrnice, provádět kontroly na místě. Za tímto účelem se mohou náhodným a nediskriminujícím způsobem ujistit, že příslušný úřad kontroluje dodržování této směrnice.Komise uvědomí členské státy o výsledku provedených kontrol.2. Kontroly uvedené v odstavci 1 se provádějí ve spolupráci s příslušným orgánem.3. Členský stát, na jehož území se kontrola provádí, poskytne znalcům při plnění jejich úkolu veškerou nezbytnou pomoc.4. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 10.Článek 9V případě potřeby změní Rada kvalifikovanou většinou na návrh Komise přílohu A.Přílohy B, C a D mohou být podle potřeby pozměněny postupem podle článku 10.Článek 101. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, přednese věc Stálému veterinárnímu výboru zřízenému rozhodnutím 68/361/EHS [6] (dále jen "výbor") jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce některého členského státu.2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata. Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou podle čl. 148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise. Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku. Předseda nehlasuje.3. a) Komise přijme navrhovaná opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.b) Pokud navrhovaná opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, Komise neprodleně předloží Radě návrh opatření, která mají být přijata. Rada se usnese kvalifikovanou většinou.Pokud se Rada neusnese ve lhůtě tří měsíců od předložení věci Radě, přijme navrhovaná opatření Komise s výjimkou případů, kdy se Rada proti zmíněným opatřením vysloví prostou většinou.Článek 11Nejpozději do 31. prosince 1999 předloží Komise Radě zprávu, v případě potřeby po konzultaci s Vědeckým veterinárním výborem, zohledňující zkušenosti nabyté při uplatňování této směrnice, jakož i vědecký i technologický vývoj, případně doplněnou o návrhy změn.Rada o případných návrzích rozhodne kvalifikovanou většinou.Článek 121. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. června 1997. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.2. Od data uvedeného v odstavci 1 však členské státy mohou na svém území, při dodržování obecných pravidel Smlouvy, zachovat nebo používat přísnější ustanovení pro produkci než stanovuje tato směrnice. O příslušných opatřeních informují Komisi.3. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.Článek 13Tato směrnice vstupuje dvacátý den po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.Článek 14Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 22. prosince 1995.Za RadupředsedaL. Atienza Serna[1] Úř. věst. C 285, 13.10.1994, s. 9.[2] Úř. věst. C 109, 1.5.1995, s. 2.[3] Úř. věst. L 46, 19.2.1991, s. 1. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí 95/22/ES (Úř. věst. L 243, 11.10.1995, s. 1.).[4] Směrnice Rady 91/492/EHS ze dne 15. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci živých mlžů a jejich uvádění na trh (Úř. věst. L 268, 24.9.1991, s. 1). Směrnice ve znění aktu o přistoupení z roku 1994.[5] Úř. věst. L 224, 18.8.1990, s. 19. Rozhodnutí naposledy pozměněné rozhodnutím 94/370/ES (Úř. věst. L 168, 2.7.1994, s. 31).[6] Úř. věst. L 255, 18.10.1968, s. 23.--------------------------------------------------PŘÍLOHA AREFERENČNÍ LABORATOŘ SPOLEČENSTVÍ PRO CHOROBY MLŽŮIFREMERBoîte postale 133F-17390La TrembladeFrance--------------------------------------------------PŘÍLOHA BPRAVOMOCI A POVINNOSTI REFERENČNÍ LABORATOŘE SPOLEČENSTVÍ PRO CHOROBY MLŽŮPravomoci a povinnosti referenční laboratoře Společenství jsou:1. koordinovat na základě konzultací s Komisí metody používané členskými státy k diagnostice nákaz mlžů, a to zejména:a) vytvářet a udržovat sbírku histologických preparátů, kmenů a kultur příslušných patogenních původců a poskytovat je schváleným laboratořím členských států;b) pravidelně organizovat srovnávací testy diagnostických metod na úrovni Společenství;c) sbírat a provádět srovnávací rozbory údajů a informací o používaných diagnostických metodách a výsledcích testů prováděných uvnitř Společenství;d) charakterizovat kultury původců chorob pomocí nejvhodnějších a nejmodernějších metod s cílem dospět k rozsáhlým poznatkům o epizootologii dané nákazy;e) sledovat pokrok dosažený v oblasti kontroly, epizootologie a prevence daných chorob;f) udržovat si odborné znalosti o původcích daných chorob, aby bylo možné pohotově provádět diferenční diagnózy;2. aktivně se účastnit diagnostiky chorob, které propuknou v členských státech, shromažďováním kultur původců chorob za účelem potvrzení diagnózy, prováděním jejich charakterizace a epizootologického studia;3. umožňovat vzdělávání a doškolování odborníků na diagnostiku tak, aby byly diagnostické techniky uvnitř Společenství postupně harmonizovány;4. spolupracovat v oblasti diagnostických metod exotických chorob s příslušnými laboratořemi třetích zemí, v nichž se tyto choroby vyskytly.--------------------------------------------------PŘÍLOHA CNÁRODNÍ REFERENČNÍ LABORATOŘE PRO CHOROBY MLŽŮNěmecko: | Bundesforschungsanstalt für Viruskrankenheiten der Tiere Anstaltsteil Insel Riems D-02201 Insel Riems Německo |Španělsko: | Instituto de investigaciones marinas del CSIC C/Eduardo Cabello, no6 36208 Vigo(Pontevedra)Španělsko |Francie: | IFREMER Boîte postale 133 17390 La Tremblade Francie |Řecko: | Κέντρο Κτηνιατριχών Ιδρυμάτων θεσσαλονίχηζ Ινστιτούτο Λοιμωδών χαι Παρασιχών Τμήμα Παθολογίαζ Υδροβίων Οργωνισμών 26 η Οχτωβρίου 80 54627 Οεσσαλονίχη Řecko |Irsko: | Fisheries Research Centre Abbotstown Castleknock Dublin 15 Irsko |Itálie: | Instituto zooprofilattico sperimentale delle Venezie Sezione diagnostica di Basaldella di Campofornido Laboratorio di Ittiopatologia Via della Roggia, 92 33030 Basaldella di Campoformido(UD)Itálie |Nizozemsko: | Rijksinstituut voor visserijonderzoek (RIVO-DLO) Harigkade 1 Postbus 68, 1970 AB Ijmuiden Nizozemsko |Spojené království: | Fish Diseases Laboratory The Nothe Weymouth Dorset DT4 8UB Spojené království The Marine Laboratory PO Box 101 Victoria Road Aberdeen AB9 8DB Spojené království |--------------------------------------------------PŘÍLOHA DChoroby | Původci choroby | Náchylné druhy mlžů |Haplosporidiosis | Haplosporidium nelsoni | Crassostrea virginica |Haplosporidium costale | Crassostrea virginica |Perkinosis | Perkinsus marinus | Crassostrea virginica |Perkinsus olseni | Haliotis rubra |H. laevigata |Mikrokytosis | Mikrokytos mackini | Crassostrea gigas |O. edulis |O. puelchana |O. denselomellosa |Tiostrea chilensis |Mikrokytos roughleyi | Saccostrea commercialis |Iridovirosis | Oyster velar virus | Crassostrea gigas |Marteiliosis | Marteilia sidneyi | Saccostrea commercialis |--------------------------------------------------


title: Směrnice Komise 2005/86/ES ze dne  5. prosince 2005 , kterou se mění příloha I směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/32/ES o nežádoucích látkách v krmivech, pokud jde o campechlor   (Text s významem pro EHP)

text:
               6.12.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 318/16

         SMĚRNICE KOMISE 2005/86/ES
   ze dne 5. prosince 2005,
   kterou se mění příloha I směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/32/ES o nežádoucích látkách v krmivech, pokud jde o campechlor
   (Text s významem pro EHP)
   KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
   s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/32/ES ze dne 7. května 2002 o nežádoucích látkách v krmivech (1), a zejména na čl. 8 odst. 1 uvedené směrnice,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Směrnice 2002/32/ES zakazuje používání produktů určených ke krmení zvířat s obsahem nežádoucích látek, jenž přesahuje maximální obsahy stanovené v příloze I uvedené směrnice.

               (2)

               Komise po přijetí směrnice 2002/32/ES stanovila, že ustanovení přílohy I uvedené směrnice mají být přezkoumána na základě aktualizovaného vědeckého posouzení rizik a při zohlednění zákazu ředění kontaminovaných produktů určených ke krmení zvířat a nesplňujících požadavky přílohy.

               (3)

               Vědecký výbor pro kontaminující látky v potravinovém řetězci Evropského úřadu pro bezpečnost potravin (EÚBP) přijal dne 2. února 2005 na žádost Komise stanovisko týkající se campechloru jakožto nežádoucí látky v krmivech.

               (4)

               Campechlor je nesystémový insekticid, jehož používání se postupně opouští ve většině zemí světa. Směsi campechloru mají komlexní složení s obsahem minimálně 202 různých identifikovaných kongenerů. Campechlor se vzhledem ke své odolnosti a chemickým vlastnostem stále ještě vyskytuje v životním prostředí.

               (5)

               Některé kongenery, jako například CHB 32, které představují hlavní složku technických směsí, podléhají biologické přeměně relativně rychle, jiné kongenery, jako například CHB 26, 50 a 62, jsou odolnější a podléhají značné bioakumulaci v rámci potravinového řetězce. Kongenery CHB 26, 50 a 62 mohou sloužit jako ukazatele kontaminace campechlorem. Přítomnost CHB 32 ukazuje nedávnou kontaminaci a mohla by se zařadit do programů pro monitorování ke zjištění možných podvodných postupů.

               (6)

               Hlavní zdroj vystavení zvířat působení campechloru z krmiva představují rybí tuk a rybí moučka. Krmivo pro ryby (především pro masožravé druhy) může obsahovat značné množství rybí moučky a rybího tuku. Rybí moučka se u jiných zvířat používá v menší míře, proto je jejich vystavení prostřednictvím krmiva menší.

               (7)

               Na toxicitu campechloru jsou nejcitlivější ryby. Přenos campechloru na jedlé tkáně ryb s vysokým obsahem tuku je značný, přenos na ostatní hospodářská zvířata je nižší. Ryby, zejména druhy s vysokým obsahem tuku, jsou hlavním zdrojem vystavení u lidí, protože jiné zdroje mají menší význam.

               (8)

               Je proto vhodné nahradit současný všeobecný maximální obsah, pokud jde o campechlor ve všech krmivech, maximálním obsahem campechloru v rybím tuku, rybí moučce a krmivu pro ryby s cílem zabezpečit, aby tyto produkty nepředstavovaly nebezpečí pro zdraví lidí a zvířat. Bezpečnost krmiv se zlepšila, jelikož byl obsah u krmiv pro ryby, kterými se ryby přímo krmí, významně snížen a vymáhání dodržování předpisů prostřednictvím cílených kontrol těchto produktů určených na krmiva pro zvířata, která jsou hlavním zdrojem vystavení campechloru, by mělo zlepšit bezpečnost krmiv.

               (9)

               Současný všeobecný maximální obsah pro campechlor neodráží současné běžné základní obsahy kontaminace v rybím tuku. Je vhodné stanovit maximální obsah v rybím tuku a zohlednit základní obsahy bez ohrožení zdraví lidí a zvířat. Tento maximální obsah se musí přezkoumat s ohledem na potřebné použití v širším rozsahu dekontaminačních procesů.

               (10)

               Směrnice 2002/32/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.

               (11)

               Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,

         PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
   Článek 1
   Příloha I směrnice 2002/32/ES se mění v souladu s přílohou této směrnice.
   Článek 2
   1.   Členské státy uvedou v platnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do dvanácti měsíců po jejím vstupu v platnost. Neprodleně sdělí Komisi znění těchto ustanovení a srovnávací tabulku mezi těmito ustanoveními a touto směrnicí.
   Tato ustanovení přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
   2.   Členské státy sdělí Komisi znění ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
   Článek 3
   Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
   Článek 4
   Tato směrnice je určena členským státům.

      V Bruselu dne 5. prosince 2005.

            Za Komisi

         Markos KYPRIANOU

            člen Komise

      (1)  Úř. věst. L 140, 30.5.2002, s. 10. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí Komise 2005/8/ES (Úř. věst. L 27, 29.1.2005, s. 44).

      PŘÍLOHA
      Příloha I směrnice 2002/32/ES se mění a řádek 19, campechlor (toxafen) se nahrazuje tímto:

                     Nežádoucí látky

                     Produkty určené ke krmení zvířat

                     Maximální obsah v mg/kg (ppm) v krmivu s 12 % obsahem vlhkosti

                     (1)

                     (2)

                     (3)

                                 „19.

                                 Campechlor (toxafen) – souhrn ukazatelů kongenerů CHB 26, 50 a 62 (1)

                                 —

                                 Ryby, jiní vodní živočichové, jejich produkty a vedlejší produkty s výjimkou rybího tuku

                     0,02

                                 —

                                 Rybí tuk (2)

                     0,2

                                 —

                                 Krmivo pro ryby (2)

                     0,05

         (1)  Systém číslování podle Parlaru, s předčíslím ‚CHB‘ nebo ‚Parlar #‘:

                  —

                  :

                  CHB 26

                  :

                  2-endo,3-exo,5-endo, 6-exo, 8,8,10,10-oktochlorobornan,

                  —

                  :

                  CHB 50

                  :

                  2-endo,3-exo,5-endo, 6-exo, 8,8,9,10,10-nonachlorobornan,

                  —

                  :

                  CHB 62

                  :

                  2,2,5,5,8,9,9,10,10-nonachlorobornan.

         (2)  Obsahy se přezkoumají k 31. prosinci 2007 s cílem snížit maximální obsahy.“


title: Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/35/ES ze dne 7. září 2005 o znečištění z lodí a o zavedení sankcí za protiprávní jednání

text:
               30.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 255/11

      SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2005/35/ES
   ze dne 7. září 2005
   o znečištění z lodí a o zavedení sankcí za protiprávní jednání
   EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 80 odst. 2 této smlouvy,
   s ohledem na návrh Komise,
   s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
   po konzultaci Výboru regionů,
   v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy (2),
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Politika Společenství pro námořní bezpečnost je zaměřena na vysokou úroveň bezpečnosti a ochrany životního prostředí a je založena na porozumění, že všechny strany zúčastněné na námořní přepravě zboží odpovídají za to, že lodě používané ve vodách Společenství splňují platná pravidla a normy.

               (2)

               Příslušné normy pro vypouštění znečišťujících látek z lodí jsou ve všech členských státech založeny na úmluvě Marpol 73/78; tato pravidla jsou však denně ignorována velkým množstvím lodí plujících ve vodách Společenství, aniž by byla činěna nápravná opatření.

               (3)

               Provádění úmluvy Marpol 73/78 se mezi členskými státy liší, a je proto třeba je harmonizovat na úrovni Společenství; značné rozdíly vykazuje zejména postup členských států při ukládání sankcí za vypouštění znečišťujících látek z lodí.

               (4)

               Odrazující opatření tvoří nedílnou součást politiky Společenství pro námořní bezpečnost, neboť zajišťují vazbu mezi odpovědností každé ze stran zúčastněné na námořní přepravě znečišťujícího zboží a jejich vystavením sankcím; je proto třeba účinných, odrazujících a přiměřených sankcí, aby bylo dosaženo účinné ochrany životního prostředí.

               (5)

               Za tímto účelem je nezbytné sblížit pomocí řádných právních nástrojů stávající právní předpisy, zejména přesné vymezení daného protiprávního jednání a případů vynětí a minimální pravidla pro sankce, odpovědnost a jurisdikci.

               (6)

               Tato směrnice je doplněna podrobnými ustanoveními o trestných činech a sankcích a dalšími ustanoveními uvedenými v rámcovém rozhodnutí Rady 2005/667/SVV ze dne 12. července 2005 k posílení trestněprávního rámce výkonu práva v oblasti znečištění z lodí (3).

               (7)

               Ani mezinárodní režim občanskoprávní odpovědnosti a náhrady škody za znečištění ropnými látkami, ani režim týkající se znečištění jinými nebezpečnými nebo jedovatými látkami nezajišťuje dostatečný odrazující účinek, aby odradil strany zúčastněné na námořní přepravě nebezpečných nákladů od využívání postupů, které nesplňují normy; požadovaných odrazujících účinků lze dosáhnout pouze zavedením sankcí použitelných na každou osobu, která způsobí znečištění moře nebo k němu přispěje; sankce by měly být použitelné nejen na majitele nebo velitele lodě, ale také na majitele nákladu, klasifikační společnost nebo jakoukoli jinou zúčastněnou osobu.

               (8)

               Vypouštění znečišťujících látek z lodí by mělo být považováno za protiprávní jednání, pokud bylo spácháno úmyslně, následkem vědomé nedbalosti nebo hrubé nedbalosti. Toto protiprávní jednání je považováno za trestný čin podle rámcového rozhodnutí 2005/667/SVV, kterým se doplňuje tato směrnice, a to za okolností, jež toto rozhodnutí stanoví.

               (9)

               Sankce za vypouštění znečišťujících látek z lodí nesouvisejí s občanskoprávní odpovědností dotyčných stran, a nepodléhají tak žádným pravidlům pro omezení nebo přenos občanskoprávní odpovědnosti ani neomezují účinnou náhradu obětem případů znečištění.

               (10)

               Je třeba další účinné spolupráce mezi členskými státy pro včasné zjišťování případů vypouštění znečišťujících látek z lodí a určování pachatelů. Z tohoto důvodu má Evropská agentura pro námořní bezpečnost, která byla zřízena nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1406/2002 (4), klíčovou úlohu při spolupráci s členskými státy na rozvoji technických řešení a při poskytování technické pomoci v souvislosti s prováděním této směrnice a při napomáhání Komisi při výkonu jakéhokoli úkolu v souvislosti s účinným prováděním této směrnice, který Komisi přísluší.

               (11)

               Aby bylo možné lépe předcházet znečištění moří a bojovat s ním, měla by být zesílena součinnost mezi orgány odpovědnými za prosazování předpisů, jako jsou vnitrostátní pobřežní stráže. V této souvislosti by Komise měla vypracovat studii proveditelnosti o evropské pobřežní stráži pověřené předcházením znečištění a reakcí na něj a jasně uvést náklady a přínosy. Na tuto studii by měl případně navázat návrh o evropské pobřežní stráži.

               (12)

               Existují-li jasné objektivní důkazy vypouštění, které způsobuje nebo hrozí způsobit značnou škodu, měly by členské státy předložit věc svým příslušným orgánům za účelem zahájení řízení podle článku 220 Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu z roku 1982.

               (13)

               Prosazování směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/59/ES ze dne 27. listopadu 2000 o přístavních zařízeních pro příjem lodního odpadu a zbytků lodního nákladu (5) je spolu s touto směrnicí rozhodujícím nástrojem v rámci souboru opatření na předcházení znečištění z lodí.

               (14)

               Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi (6).

               (15)

               Jelikož cílů této směrnice, totiž zahrnutí mezinárodních norem, které se týkají znečištění z lodí, do práva Společenství a stanovení trestních či správních sankcí za jejich porušení, aby byla dosažena vysoká úroveň bezpečnosti a ochrany životního prostředí při námořní dopravě, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států a může jich být proto z důvodu rozsahu a účinků lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je pro dosažení uvedených cílů nezbytné.

               (16)

               Tato směrnice plně respektuje Listinu základních práv Evropské unie; každé osobě podezřelé ze spáchání protiprávního činu musí být zaručeno spravedlivé a nestranné projednání a sankce musí být přiměřená,

         PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
   Článek 1
   Účel
   1.   Účelem této směrnice je začlenit mezinárodní normy, které se týkají znečištění z lodí, do práva Společenství a zajistit, aby osoby odpovědné za vypouštění podléhaly odpovídajícím sankcím uvedeným v článku 8, aby byla zlepšena námořní bezpečnost a zvýšena ochrana mořského prostředí před znečištěním z lodí.
   2.   Tato směrnice nebrání členským státům v přijetí přísnějších opatření proti znečištění z lodí v souladu s mezinárodním právem.
   Článek 2
   Definice
   Pro účely této směrnice se:

               1.

               „úmluvou Marpol 73/78“ rozumí Mezinárodní úmluva o zabránění znečišťování z lodí z roku 1973 a protokol k této úmluvě z roku 1978, v platném znění;

               2.

               „znečišťujícími látkami“ rozumějí látky zahrnuté v přílohách I (ropné látky) a II (jedovaté kapalné látky volně ložené) úmluvy Marpol 73/78;

               3.

               „vypouštěním“ rozumí jakékoli vypuštění z lodi podle článku 2 úmluvy Marpol 73/78;

               4.

               „lodí“ rozumí námořní plavidlo bez ohledu na to, pod jakou vlajkou pluje, jakéhokoli typu, provozované v mořském prostředí a zahrnuje křídlové čluny, vznášedla, ponorky a plovoucí zařízení.

         Článek 3
   Oblast působnosti
   1.   Tato směrnice se v souladu s mezinárodním právem vztahuje na vypouštění znečišťujících látek:

               a)

               ve vnitřních vodách členského státu, včetně přístavů, a to v míře, v jaké je použitelný režim úmluvy Marpol;

               b)

               v teritoriálních vodách členského státu;

               c)

               v průlivech používaných pro mezinárodní plavbu podle tranzitního režimu, jak je stanoveno v části III oddílu 2 Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu z roku 1982, a to v rozsahu, v jakém členský stát vykonává jurisdikci nad takovými průlivy;

               d)

               ve výlučné hospodářské zóně nebo rovnocenné zóně členského státu, zřízené v souladu s mezinárodním právem; a

               e)

               na volném moři.

         2.   Tato směrnice se vztahuje na vypouštění znečišťujících látek z jakékoli lodi bez ohledu na to, pod jakou vlajkou pluje, s výjimkou válečných lodí, pomocných válečných plavidel nebo jiných lodí v majetku státu nebo jím provozovaných a v současné době vyžívaných pouze pro vládní neobchodní účely.
   Článek 4
   Protiprávní jednání
   Členské státy zajistí, aby vypouštění znečišťujících látek z lodí v jakékoli z oblastí uvedených v čl. 3 odst. 1 bylo považováno za protiprávní jednání, je-li spácháno úmyslně, následkem vědomé nedbalosti nebo hrubé nedbalosti. Toto protiprávní jednání je považováno za trestný čin podle rámcového rozhodnutí 2005/667/SVV, kterým se doplňuje tato směrnice, a to za okolností, jež toto rozhodnutí stanoví.
   Článek 5
   Výjimky
   1.   Vypouštění znečišťujících látek v jakékoli z oblastí uvedených v čl. 3 odst. 1 se nepovažuje za protiprávní jednání, pokud splňuje podmínky stanovené v příloze I pravidle 9, pravidle 10 nebo pravidle 11 písm. a) nebo c) nebo v příloze II pravidle 5 nebo pravidle 6 písm. a) nebo c) úmluvy Marpol 73/78.
   2.   Vypouštění znečišťujících látek v jakékoli z oblastí uvedených v čl. 3 odst. 1 písm. c), d) a e) se nepovažuje za protiprávní jednání majitele, velitele nebo posádky jednající na rozkaz velitele, pokud splňuje podmínky stanovené v příloze I pravidle 11 písm. b) nebo v příloze II pravidle 6 písm. b) úmluvy Marpol 73/78.
   Článek 6
   Donucovací opatření ve vztahu k lodím v přístavu členského státu
   1.   Pokud na základě nesrovnalostí nebo informací vznikne podezření, že loď kotvící dobrovolně v přístavu nebo pobřežním terminálu členského státu vypouštěla nebo vypouští znečišťující látky v jakékoli z oblastí uvedených v čl. 3 odst. 1, zajistí daný členský stát provedení příslušné inspekce v souladu s jeho vnitrostátními právními předpisy, přičemž zohlední příslušné obecné zásady přijaté Mezinárodní námořní organizací (IMO).
   2.   Pokud inspekce podle odstavce 1 odhalí skutečnosti, které by mohly naznačovat protiprávní jednání ve smyslu článku 4, jsou informovány příslušné orgány daného členského státu a státu vlajky.
   Článek 7
   Donucovací opatření pobřežních států ve vztahu k proplouvajícím lodím
   1.   Pokud existuje podezření na vypouštění znečišťujících látek v oblastech uvedených v čl. 3 odst. 1 písm. b), c), d) nebo e) a pokud loď, která je podezřelá z vypouštění nepřipluje do přístavu členského státu, který má informace o tomto vypouštění, použije se tento postup:

               a)

               je-li další přístav, kam loď připluje, v jiném členském státě, dané členské státy úzce spolupracují při inspekci podle čl. 6 odst. 1 a při rozhodování o vhodných opatřeních ve vztahu k jakémukoli takovému vypouštění;

               b)

               je-li další přístav, kam loď připluje, ve státě mimo Společenství, členský stát přijme nezbytná opatření k zajištění toho, aby další přístav, kam loď připluje, byl informován o podezření z vypouštění, a požádá stát dalšího přístavu, aby přijal vhodná opatření ve vztahu k jakémukoli takovému vypouštění.

         2.   Pokud existují jasné objektivní důkazy, že se loď plující v oblastech uvedených v čl. 3 odst. 1 písm. b) nebo d) dopustila v oblasti uvedené v čl. 3 odst. 1 písm. d) protiprávního jednání, jehož následkem bylo vypouštění, které způsobilo nebo hrozilo způsobit významné poškození pobřeží nebo souvisejících zájmů daného členského státu, nebo jakéhokoli jiného zdroje v oblastech uvedených v čl. 3 odst. 1 písm. b) nebo d), uvedený stát s výhradou části XII oddílu 7 Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu z roku 1982, je-li to odůvodněno důkazy, předloží věc svým příslušným orgánům s cílem zahájit v souladu s jeho vnitrostátními právními předpisy řízení, včetně zadržení lodi.
   3.   V každém případě jsou informovány orgány státu vlajky.
   Článek 8
   Sankce
   1.   Členské státy přijmou nezbytná opatření pro zajištění toho, aby protiprávní jednání podle článku 4 podléhala účinným, přiměřeným a odrazujícím sankcím, které mohou zahrnovat trestní nebo správní sankce.
   2.   Každý členský stát přijme nezbytná opatření pro zajištění toho, aby byly sankce uvedené v odstavci 1 uplatněny na jakoukoli osobu, která je shledána odpovědnou za protiprávní jednání podle článku 4.
   Článek 9
   Soulad s mezinárodním právem
   Členské státy uplatňují ustanovení této směrnice bez jakékoli formálního nebo skutečného rozlišování mezi cizími loděmi a v souladu s platným mezinárodním právem, včetně části XII oddílu 7 Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu z roku 1982, a bez odkladu oznamují státu vlajky daného plavidla a jakémukoli jinému dotčenému státu opatření přijatá v souladu s touto směrnicí.
   Článek 10
   Doplňující opatření
   1.   Pro účely této směrnice členské státy a Komise případně úzce spolupracují s Evropskou agenturou pro námořní bezpečnost s ohledem na akční program reakce na havarijní nebo záměrné znečištění moře stanovený rozhodnutím č. 2850/2000/ES (7) a případně s ohledem na provádění směrnice 2000/59/ES za účelem:

               a)

               vývoje nezbytných informačních systémů požadovaných pro účinné provádění této směrnice;

               b)

               stanovení společných postupů a obecných zásad těch, které existují na mezinárodní úrovni, zejména pro

                           —

                           monitorování a včasnou identifikaci lodí vypouštějících znečišťující látky v rozporu s touto směrnicí, včetně případného monitorovacího zařízení na palubě,

                           —

                           spolehlivé metody vysledování znečišťujících látek v moři k určité lodi a

                           —

                           účinné prosazování této směrnice.

         2.   V souladu se svými úkoly vymezenými nařízením (ES) č. 1406/2002 Evropská agentura pro námořní bezpečnost:

               a)

               spolupracuje s členskými státy na rozvoji technických řešení a při poskytování technické pomoci v souvislosti s prováděním této směrnice, a to při činnostech jako je zpětné sledování vypouštění pomocí družicového sledování a dohledu;

               b)

               napomáhá Komisi při provádění této směrnice včetně případných návštěv členských států podle článku 3 nařízení (ES) č. 1406/2002.

         Článek 11
   Studie proveditelnosti
   Komise předloží do konce roku 2006 Evropskému parlamentu a Radě studii proveditelnosti o evropské pobřežní stráži pověřené předcházením znečištění a reakcí na něj a jasně uvede náklady a přínosy.
   Článek 12
   Podávání zpráv
   Členské státy podávají Komisi každé tři roky zprávu o uplatňování této směrnice příslušnými orgány. Na základě těchto zpráv Komise podá Evropskému parlamentu a Radě zprávu Společenství. V této zprávě Komise posoudí mimo jiné potřebnost revize nebo rozšíření oblasti působnosti této směrnice. Popíše také vývoj související judikatury v členských státech a zváží možnost vytvoření veřejné databáze obsahující tuto judikaturu.
   Článek 13
   Postup ve výboru
   1.   Komisi je nápomocen Výbor pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí (COSS) zřízený článkem 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2099/2002 (8).
   2.   Odkazuje-li se na tento článek, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES, s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
   Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
   Článek 14
   Poskytování informací
   Komise pravidelně informuje výbor zřízený článkem 4 rozhodnutí č. 2850/2000/ES o všech navrhovaných opatřeních nebo jiných vhodných činnostech týkajících se reakce na znečištění moří.
   Článek 15
   Postup pro přijímání změn
   COSS může v souladu s článkem 5 nařízení (ES) č. 2099/2002 a postupem podle článku 13 této směrnice vyjmout změny úmluvy Marpol 73/78 z oblasti působnosti této směrnice.
   Článek 16
   Provádění
   Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. března 2007 a neprodleně o nich uvědomí Komisi.
   Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
   Článek 17
   Vstup v platnost
   Tato směrnice vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

   Článek 18
   Určení
   Tato směrnice je určena členským státům.

      Ve Štrasburku dne 7. září 2005.

            Za Evropský parlament

            předseda

         J. BORRELL FONTELLES

            Za Radu

            předseda

         C. CLARKE

      (1)  Úř. věst. C 220, 16.9.2003, s. 72.

      (2)  Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 13. ledna 2004 (Úř. věst. C 92 E, 16.4.2004, s. 77), společný postoj Rady ze dne 7. října 2004 (Úř. věst. C 25 E, 1.2.2005, s. 29), postoj Evropského parlamentu ze dne 23. února 2005 (dosud nezveřejněný v Úředním věstníku) a rozhodnutí Rady ze dne 12. července 2005.

      (3)  Viz s. 164 v tomto čísle Úředního věstníku.

      (4)  Úř. věst. L 208, 5.8.2002, s. 1. Nařízení naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 724/2004 (Úř. věst. L 129, 29.4.2004, s. 1).

      (5)  Úř. věst. L 332, 28.12.2000, s. 81. Směrnice ve znění směrnice 2002/84/ES (Úř. věst L 324, 29.11.2002, s. 53).

      (6)  Úř. věst. L 184, 17.7.1999, s. 23.

      (7)  Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 2850/2000/ES ze dne 20. prosince 2000 o stanovení rámce Společenství pro spolupráci v oblasti havarijního nebo záměrného znečišťování moře (Úř. věst. L 332, 28.12.2000, s. 1). Rozhodnutí ve znění rozhodnutí č. 787/2004/ES (Úř. věst. L 138, 30.4.2004, s. 12).

      (8)  Úř. věst. L 324, 29.11.2002, s. 1. Nařízení ve znění nařízení Komise (ES) č. 415/2004 (Úř. věst. L 68, 6.3.2004, s. 10).

      PŘÍLOHA
      Shrnutí pravidel úmluvy Marpol 73/78 o vypouštění, která se vztahují na vypouštění ropných látek a jedovatých kapalných látek podle čl. 2 odst. 2, pro informativní účely
      Část I: Ropné látky (Marpol 73/78, příloha I)
      Pro účely přílohy I úmluvy Marpol 73/78 se „ropnými látkami“ rozumí ropa v jakékoli formě, včetně surové ropy, palivové ropy, kalů, ropného odpadu a rafinovaných produktů (jiných než petrochemických produktů, které jsou předmětem přílohy II úmluvy Marpol 73/78) a „ropnou směsí“ se rozumí směs s jakýmkoliv obsahem ropy.
      Výňatek z příslušných ustanovení přílohy I úmluvy Marpol 73/78:

                  Pravidlo 9: Kontrola vypouštění ropných látek

                              1.

                              S výhradou pravidel 10 a 11 této přílohy a odstavce 2 tohoto pravidla je zakázáno jakékoli vypouštění ropných látek nebo ropných směsí z lodí, na které se vztahuje tato příloha, do moře, kromě případů, kdy jsou splněny všechny tyto podmínky:

                                          a)

                                          pro ropný tanker, kromě případů stanovených v písmeni b) tohoto odstavce:

                                                      i)

                                                      tanker se nenachází ve zvláštní oblasti;

                                                      ii)

                                                      tanker se nachází více než 50 námořních mil od nejbližší pevniny;

                                                      iii)

                                                      tanker pluje;

                                                      iv)

                                                      okamžitá rychlost vypouštění ropných látek nepřesahuje 30 litrů na jednu námořní míli;

                                                      v)

                                                      celkové množství ropných látek vypuštěných do moře nepřesahuje pro stávající tankery 1/15 000 celkového množství daného nákladu, jehož součástí byly vypuštěné zbytky, a pro nové tankery 1/30 000 celkového množství daného nákladu, jehož součástí byly vypuštěné zbytky, a

                                                      vi)

                                                      tanker má v provozu systém monitorování a kontroly vypouštění ropných látek a sběrnou nádrž podle požadavků pravidla 15 této přílohy.

                                          b)

                                          z lodi o hrubé prostornosti 400 tun a vyšší, jiné než ropný tanker, a ze stok strojovny, kromě stok nákladových čerpacích stanic, ropného tankeru, pokud nejsou smíchány se zbytky ropných látek z nákladu:

                                                      i)

                                                      loď se nenachází ve zvláštní oblasti;

                                                      ii)

                                                      loď pluje;

                                                      iii)

                                                      obsah ropných látek ve vypouštěném roztoku bez ředění nepřesahuje 15/1 000 000; a

                                                      iv)

                                                      loď má v provozu [monitorovací, kontrolní a filtrovací zařízení] podle požadavků pravidla 16 této přílohy.

                              2.

                              V případě lodi o hrubé prostornosti méně než 400 tun, jiné než ropný tanker, a mimo zvláštní oblast, správa [státu vlajky] zajistí, aby byla vybavena, v praktické a odůvodněné míře, zařízením k zajištění uložení zbytků ropných látek na palubě a jejich vypuštění do přístavních zařízení pro příjem odpadu nebo do moře v souladu s požadavky odst. 1 písm. b) tohoto pravidla.

                              3.

                              […]

                              4.

                              Ustanovení odstavce 1 tohoto pravidla se nevztahují na vypouštění čistého nebo segregovaného balastu nebo nezpracovaných ropných směsí, které bez ředění mají obsah ropných látek nejvýše 15/1 000 000 a které nepocházejí ze stok nákladových čerpacích stanic a nejsou smíchány se zbytky ropných látek z nákladu.

                              5.

                              Nic, co se vypouští do moře, nesmí obsahovat chemické nebo jiné látky v množstvích nebo koncentracích, které jsou nebezpečné pro mořské prostředí, nebo chemické nebo jiné látky použité k obcházení podmínek vypouštění stanovených tímto pravidlem.

                              6.

                              Zbytky ropných látek, které nelze vypouštět do moře v souladu s odstavci 1, 2 a 4 tohoto pravidla, jsou ponechány na palubě nebo vypouštěny do přístavních zařízení pro příjem odpadu.

                              7.

                              […]

                  Pravidlo 10: Způsoby zabránění znečištění ropnými látkami z lodí plujících ve zvláštních oblastech

                              1.

                              Pro účely této přílohy se zvláštními oblastmi rozumí oblast Středozemního moře, oblast Baltského moře, oblast Černého moře, oblast Rudého moře, „oblast Perského zálivu“, oblast Adenského zálivu, oblast Antarktidy a severozápadní evropské vody, [jak je dále vymezeno a specifikováno]

                              2.

                              S výhradou ustanovení pravidla 11 této přílohy:

                                          a)

                                          Ve zvláštních oblastech je zakázáno jakékoli vypouštění ropy nebo ropných látek do moře z ropného tankeru a jakékoli lodi o hrubé prostornosti 400 tun a vyšší, jiné než ropný tanker. […]

                                          b)

                                          […] Ve zvláštních oblastech je zakázáno jakékoli vypouštění ropy nebo ropné směsi do moře z lodi o hrubé prostornosti menší než 400 tun, jiné než ropný tanker, kromě případů, kdy obsah ropných látek ve vypouštěném roztoku bez ředění nepřesahuje 15/1 000 000.

                              3.

                                          a)

                                          Ustanovení odstavce 2 tohoto pravidla se nevztahují na vypouštění čistého nebo segregovaného balastu.

                                          b)

                                          Ustanovení odst. 2 písm. a) tohoto pravidla se nevztahuje na vypouštění zpracované stokové vody ze strojovny, pokud jsou splněny všechny tyto podmínky:

                                                      i)

                                                      stoková voda nepochází ze stok nákladových čerpacích stanic;

                                                      ii)

                                                      stoková voda není smíchána se zbytky ropných látek z nákladu;

                                                      iii)

                                                      loď pluje;

                                                      iv)

                                                      obsah ropných látek ve vypouštěném roztoku bez ředění nepřesahuje 15/1 000 000;

                                                      v)

                                                      loď má v provozu zařízení pro filtrování ropných látek v souladu s odstavcem 5 pravidla 16 této přílohy; a

                                                      vi)

                                                      filtrovací systém je vybaven vypínacím zařízením, které zajišťuje automatické zastavení vypouštění, pokud obsah ropných látek ve vypouštěném roztoku přesáhne 15/1 000 000.

                              4.

                                          a)

                                          Nic, co se vypouští do moře, nesmí obsahovat chemické nebo jiné látky v množstvích nebo koncentracích, které jsou nebezpečné pro mořské prostředí, nebo chemické nebo jiné látky použité k obcházení podmínek vypouštění stanovených tímto pravidlem.

                                          b)

                                          Zbytky ropných látek, které nelze vypouštět do moře v souladu s odstavcem 2 nebo 3 tohoto pravidla, jsou ponechány na palubě nebo vypouštěny do přístavních zařízeních pro příjem odpadu.

                              5.

                              Nic v tomto pravidle nebrání lodi na cestě, jejíž pouze část je ve zvláštní oblasti, aby vypouštěla mimo zvláštní oblast v souladu s pravidlem 9 této přílohy.

                              6.

                              […]

                              7.

                              […]

                              8.

                              […]

                  Pravidlo 11: Výjimky

                  Pravidla 9 a 10 této přílohy se nevztahují na:

                              a)

                              vypouštění ropných látek nebo ropné směsi do moře v případě nutnosti zajištění bezpečnosti lodi nebo záchrany života na moři; nebo

                              b)

                              vypouštění ropných látek nebo ropné směsi do moře následkem poškození lodi nebo jejího vybavení:

                                          i)

                                          pokud byla přijata všechna důvodná bezpečnostní opatření po vzniku poškození nebo objevení vypouštění za účelem zabránění nebo minimalizace vypouštění a

                                          ii)

                                          kromě případů, kdy se majitel nebo velitel dopustili buď jednání s úmyslem způsobit škodu, nebo z nedbalosti s vědomím, že pravděpodobně vznikne škoda; nebo

                              c)

                              vypouštění látek obsahujících ropné látky do moře, schválené správou [státu vlajky], při použití v boji proti zvláštním havarijním znečištěním za účelem minimalizace škod způsobených znečištěním. Jakékoli takové vypouštění podléhá schválení vlády, v jejíž jurisdikci se zamýšlené vypouštění uskuteční.

            Část II: Jedovaté kapalné látky (úmluva Marpol 73/78, příloha II)
      Výňatky z příslušných ustanovení přílohy II úmluvy Marpol 73/78:

                  Pravidlo 3: Kategorizace a seznam jedovatých kapalných látek

                              1.

                              Pro účely pravidel této přílohy se jedovaté kapalné látky dělí do těchto čtyř kategorií:

                                          a)

                                          Kategorie A: Jedovaté kapalné látky, které by při vypuštění do moře po čištění nádrží nebo vypouštění balastu z nich představovaly významné nebezpečí buď pro mořské zdroje nebo lidské zdraví nebo by způsobily významnou škodu na rekreačním nebo jiném zákonném využití moře a tím opravňují k použití přísných opatření proti znečištění.

                                          b)

                                          Kategorie B: Jedovaté kapalné látky, které by při vypuštění do moře po čištění nádrží nebo vypouštění balastu z nich představovaly nebezpečí buď pro mořské zdroje nebo lidské zdraví nebo by způsobily škodu na rekreačním nebo jiném zákonném využití moře a tím opravňují k použití zvláštních opatření proti znečištění.

                                          c)

                                          Kategorie C: Jedovaté kapalné látky, které by při vypuštění do moře po čištění nádrží nebo vypouštění balastu z nich představovaly menší nebezpečí buď pro mořské zdroje nebo lidské zdraví nebo by způsobily menší škodu na rekreačním nebo jiném zákonném využití moře a proto vyžadují zvláštní provozní podmínky.

                                          d)

                                          Kategorie D: Jedovaté kapalné látky, které by při vypuštění do moře po čištění nádrží nebo vypouštění balastu z nich představovaly určité nebezpečí buď pro mořské zdroje nebo lidské zdraví nebo by způsobily minimální škodu na rekreačním nebo jiném zákonném využití moře a proto vyžadují určitou pozornost v provozních podmínkách.

                              2.

                              […]

                              3.

                              […]

                              4.

                              […]

                        [Další obecné zásady kategorizace látek, včetně seznamu kategorizovaných látek, jsou stanoveny v pravidle 3 odst. 2 až 4 a pravidle 4 a v dodatcích přílohy II úmluvy Marpol 73/78.]

                  Pravidlo 5: Vypouštění jedovatých kapalných látek
                  Látky kategorie A, B a C mimo zvláštních oblastí a látky kategorie D ve všech oblastech
                  S výhradou ustanovení […] pravidla 6 této přílohy:

                              1.

                              Vypouštění látek kategorie A definovaných v pravidle 3 odst. 1 písm. a) této přílohy nebo látek, které jsou prozatímně určeny jako takové, nebo balastové vody, splašků z nádrží nebo jiných zbytků nebo směsí obsahujících tyto látky, do moře je zakázáno. Pokud nádrže obsahující tyto látky nebo směsi mají být vymyty, musí se výsledné zbytky vypouštět do zařízení pro příjem odpadu, dokud koncentrace látek ve výtoku do tohoto zařízení není nejvýše 0,1 % hmotnostního a dokud není nádrž prázdná, kromě fosforu, bílého nebo žlutého, pro který je zbytková koncentrace 0,01 % hmotnostního. Veškerá voda následně přidaná do nádrže může být vypuštěna do moře při splnění všech těchto podmínek:

                                          a)

                                          loď pluje rychlostí nejméně 7 uzlů v případě lodí s vlastním pohonem a nejméně 4 uzly v případě lodí bez vlastního pohonu;

                                          b)

                                          vypouštění je prováděno pod čarou ponoru, s ohledem na umístění vtoků mořské vody; a

                                          c)

                                          vypouštění je prováděno ve vzdálenosti nejméně 12 námořních mil od nejbližší pevniny a na hloubce nejméně 25 m.

                              2.

                              Vypouštění látek kategorie B definovaných v pravidle 3 odst. 1 písm. b) této přílohy nebo látek, které jsou prozatímně určeny jako takové, nebo balastové vody, splašků z nádrží nebo jiných zbytků nebo směsí obsahujících tyto látky, do moře je zakázáno, kromě případů, kdy jsou splněny všechny tyto podmínky:

                                          a)

                                          loď pluje rychlostí nejméně 7 uzlů v případě lodí s vlastním pohonem a nejméně 4 uzly v případě lodí bez vlastního pohonu;

                                          b)

                                          postupy a opatření pro vypouštění jsou schváleny správou [státu vlajky]. Tyto postupy a opatření se zakládají na normách [IMO] a zajišťují, aby koncentrace a rychlost vypouštění výtoku byly takové, že koncentrace látek za zádí lodi nepřesahuje 1/1 000 000;

                                          c)

                                          maximální množství nákladu vypuštěného z každé nádrže a přidružené potrubní sítě nepřesahuje maximální množství schválené v souladu s postupy podle písmene b) tohoto odstavce a v žádném případě nepřesahuje 1 m3 nebo 1/3 000 objemu nádrže v m3, podle toho, která z uvedených hodnot je větší;

                                          d)

                                          vypouštění je prováděno pod čarou ponoru, s ohledem na umístění vtoků mořské vody; a

                                          e)

                                          vypouštění je prováděno ve vzdálenosti nejméně 12 námořních mil od nejbližší pevniny a na hloubce nejméně 25 m.

                              3.

                              Vypouštění látek kategorie C definovaných v pravidle 3 odst. 1 písm. c) této přílohy nebo látek, které jsou prozatímně určeny jako takové, nebo balastové vody, splašků z nádrží nebo jiných zbytků nebo směsí obsahujících tyto látky, do moře je zakázáno, kromě případů, kdy jsou splněny všechny tyto podmínky:

                                          a)

                                          loď pluje rychlostí nejméně 7 uzlů v případě lodí s vlastním pohonem a nejméně 4 uzly v případě lodí bez vlastního pohonu;

                                          b)

                                          postupy a opatření pro vypouštění jsou schváleny správou [státu vlajky]. Tyto postupy a opatření se zakládají na normách [IMO] a zajišťují, aby koncentrace a rychlost vypouštění výtoku byly takové, že koncentrace látek za zádí lodi nepřesahuje 10/1 000 000;

                                          c)

                                          maximální množství nákladu vypuštěného z každé nádrže a přidružené potrubní sítě nepřesahuje maximální množství schválené v souladu s postupy podle písmene b) tohoto odstavce a v žádném případě nepřesahuje 3 m3 nebo 1/1 000 objemu nádrže v m3, podle toho, která z uvedených hodnot je větší;

                                          d)

                                          vypouštění je prováděno pod čarou ponoru, s ohledem na umístění vtoků mořské vody; a

                                          e)

                                          vypouštění je prováděno ve vzdálenosti nejméně 12 námořních mil od nejbližší pevniny a na hloubce nejméně 25 m.

                              4.

                              Vypouštění látek kategorie D definovaných v pravidle 3 odst. 1 písm. d) této přílohy nebo látek, které jsou prozatímně určeny jako takové, nebo balastové vody, splašků z nádrží nebo jiných zbytků nebo směsí obsahujících tyto látky, do moře je zakázáno, kromě případů, kdy jsou splněny všechny tyto podmínky:

                                          a)

                                          loď pluje rychlostí nejméně 7 uzlů v případě lodí s vlastním pohonem a nejméně 4 uzly v případě lodí bez vlastního pohonu;

                                          b)

                                          tyto směsi nemají koncentraci větší než jeden díl látky na deset dílů vody; a

                                          c)

                                          vypouštění je prováděno ve vzdálenosti nejméně 12 námořních mil od nejbližší pevniny.

                              5.

                              Pro odstranění zbytků nákladu z nádrží mohou být použity ventilační postupy schválené správou [státu vlajky]. Tyto postupy se zakládají na normách [IMO]. Veškerá voda následně přidaná do nádrže se považuje za čistou a nepodléhá odstavci 1, 2, 3 nebo 4 tohoto pravidla.

                              6.

                              Vypouštění látek, které nebyly kategorizovány, prozatímně určeny nebo vyhodnoceny podle pravidla 4 odst. 1 této přílohy, nebo balastové vody, splašků z nádrží nebo jiných zbytků nebo směsí obsahujících tyto látky, do moře je zakázáno.

                        Látky kategorie A, B a C ve zvláštních oblastech [podle pravidla 1 přílohy II úmluvy Marpol 73/78, včetně Baltského moře]
                  S výhradou ustanovení […] pravidla 6 této přílohy:

                              7.

                              Vypouštění látek kategorie A definovaných v pravidle 3 odst. 1 písm. a) této přílohy nebo látek, které jsou prozatímně určeny jako takové, nebo balastové vody, splašků z nádrží nebo jiných zbytků nebo směsí obsahujících tyto látky, do moře je zakázáno. Pokud nádrže obsahující tyto látky nebo směsi mají být vymyty, musí se výsledné zbytky vypouštět do zařízení pro příjem odpadu, které v souladu s pravidlem 7 této přílohy zajistí stát sousedící se zvláštní oblastí, dokud koncentrace látek ve výtoku do tohoto zařízení není nejvýše 0,05 % hmotnostního a dokud není nádrž prázdná, kromě fosforu, žlutého nebo bílého, pro který je zbytková koncentrace 0,005 % hmotnostního. Veškerá voda následně přidaná do nádrže může být vypuštěna do moře při splnění všech těchto podmínek:

                                          a)

                                          loď pluje rychlostí nejméně 7 uzlů v případě lodí s vlastním pohonem a nejméně 4 uzly v případě lodí bez vlastního pohonu;

                                          b)

                                          vypouštění je prováděno pod čarou ponoru, s ohledem na umístění vtoků mořské vody; a

                                          c)

                                          vypouštění je prováděno ve vzdálenosti nejméně 12 námořních mil od nejbližší pevniny a na hloubce nejméně 25 m.

                              8.

                              Vypouštění látek kategorie B definovaných v pravidle 3 odst. 1 písm. b) této přílohy nebo látek, které jsou prozatímně určeny jako takové, nebo balastové vody, splašků z nádrží nebo jiných zbytků nebo směsí obsahujících tyto látky, do moře je zakázáno, kromě případů, kdy jsou splněny všechny tyto podmínky:

                                          a)

                                          nádrž byla předem vymyta v souladu s postupem schváleným správou [státu vlajky] a na základě norem [IMO] a výsledné splašky z nádrží byly vypuštěny do zařízení pro příjem odpadu;

                                          b)

                                          loď pluje rychlostí nejméně 7 uzlů v případě lodí s vlastním pohonem a nejméně 4 uzly v případě lodí bez vlastního pohonu;

                                          c)

                                          postupy a opatření pro vypouštění a vymývání jsou schváleny správou [státu vlajky]. Tyto postupy a opatření se zakládají na normách [IMO] a zajišťují, aby koncentrace a rychlost vypouštění výtoku byly takové, že koncentrace látek za zádí lodí nepřesahuje 1/1 000 000;

                                          d)

                                          vypouštění je prováděno pod čarou ponoru, s ohledem na umístění vtoků mořské vody; a

                                          e)

                                          vypouštění je prováděno ve vzdálenosti nejméně 12 námořních mil od nejbližší pevniny a na hloubce nejméně 25 m.

                              9.

                              Vypouštění látek kategorie C definovaných v pravidle 3 odst. 1 písm. c) této přílohy nebo látek, které jsou prozatímně určeny jako takové, nebo balastové vody, splašků z nádrží nebo jiných zbytků nebo směsí obsahujících tyto látky, do moře je zakázáno, kromě případů, kdy jsou splněny všechny tyto podmínky:

                                          a)

                                          loď pluje rychlostí nejméně 7 uzlů v případě lodí s vlastním pohonem a nejméně 4 uzly v případě lodí bez vlastního pohonu;

                                          b)

                                          postupy a opatření pro vypouštění jsou schváleny správou [státu vlajky]. Tyto postupy a opatření se zakládají na normách [IMO] a zajišťují, aby koncentrace a rychlost vypouštění výtoku byly takové, že koncentrace látek za zádí lodi nepřesahuje 1/1 000 000;

                                          c)

                                          maximální množství nákladu vypuštěného z každé nádrže a přidružené potrubní sítě nepřesahuje maximální množství schválené v souladu s postupy podle písmene b) tohoto odstavce a v žádném případě nepřesahuje 1 m3 nebo 1/3 000 objemu nádrže v m3, podle toho, která hodnota je větší;

                                          d)

                                          vypouštění je prováděno pod čarou ponoru, s ohledem na umístění vtoků mořské vody; a

                                          e)

                                          vypouštění je prováděno ve vzdálenosti nejméně 12 námořních mil od nejbližší pevniny a na hloubce nejméně 25 m.

                              10.

                              Pro odstranění zbytků nákladu z nádrží mohou být použity ventilační postupy schválené správou [státu vlajky]. Tyto postupy se zakládají na normách [IMO]. Veškerá voda následně přidaná do nádrže se považuje za čistou a nepodléhá odstavci 7, 8 nebo 9 tohoto pravidla.

                              11.

                              Vypouštění látek, které nebyly kategorizovány, prozatímně určeny nebo vyhodnoceny podle pravidla 4 odst. 1 této přílohy, nebo balastové vody, splašků z nádrží nebo jiných zbytků nebo směsí obsahujících tyto látky, do moře je zakázáno.

                              12.

                              Žádné ustanovení tohoto pravidla nebrání lodi ponechat na palubě zbytky nákladu kategorie B nebo C a vypustit tyto zbytky do moře mimo zvláštní oblasti v souladu v odstavcem 2 nebo 3 tohoto pravidla.

                  Pravidlo 6: Výjimky

                  Pravidlo 5 této přílohy se nevztahuje na:

                              a)

                              vypouštění jedovatých kapalných látek nebo směsí obsahujících takové látky do moře nezbytné pro zajištění bezpečnosti lodi nebo záchranu života na moři; nebo

                              b)

                              vypouštění jedovatých kapalných látek nebo směsí obsahujících takové látky do moře následkem poškození lodi nebo jejího vybavení:

                                          i)

                                          pokud byla přijata všechna důvodná bezpečnostní opatření po vzniku poškození nebo objevení vypouštění za účelem zabránění nebo minimalizace vypouštění a

                                          ii)

                                          kromě případů kdy se majitel nebo velitel dopustili buď jednání s úmyslem způsobit škodu, nebo z nedbalosti s vědomím, že pravděpodobně vznikne škoda; nebo

                              c)

                              vypouštění jedovatých kapalných látek nebo směsí obsahujících takové látky do moře, schválené správou [státu vlajky], při použití za účelem boje proti zvláštním havarijním znečištěním k minimalizaci škod způsobených znečištěním. Jakékoli takové vypouštění podléhá schválení vlády, v jejíž jurisdikci se zamýšlené vypouštění uskuteční.


title: Směrnice Komise 95/49/ES ze dne 26. září 1995, kterou se aktualizuje seznam subjektů, na které se vztahuje směrnice 91/296/EHS o přepravě zemního plynu přepravními soustavamiText s významem pro EHP.

text:
Důležité právní upozornění

|

31995L0049

Úřední věstník L 233 , 30/09/1995 S. 0086 - 0087

		Směrnice Komise 95/49/ESze dne 26. září 1995,kterou se aktualizuje seznam subjektů, na které se vztahuje směrnice 91/296/EHS o přepravě zemního plynu přepravními soustavami(Text s významem pro EHP)KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,s ohledem na směrnici Rady 91/296/EHS ze dne 31. května 1991 o přepravě zemního plynu přepravními soustavami [1], ve znění směrnice Komise 94/49/ES [2], a zejména na čl. 2 odst. 2 uvedené směrnice,vzhledem k tomu, že v příloze uvedené směrnice je obsažen seznam vysokotlaké soustavy pro přenos zemního plynu a subjektů, které jsou za ně odpovědné v členských státech a na které se vztahuje směrnice 91/296/EHS;vzhledem k tomu, že Komise má tento seznam po konzultaci s dotyčnými členskými státy aktualizovat vždy v případě potřeby v souladu s cíli směrnice 91/296/EHS, a zejména s ohledem na čl. 2 odst. 1 písm. a) uvedené směrnice;vzhledem k tomu, že rozvoj těžby plynu ve Španělsku a přistoupení tří nových členských států Rakouska, Finska a Švédska vyžadují aktualizaci tohoto seznamu;po konzultaci s dotyčnými členskými státy,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Příloha směrnice 91/296/EHS se nahrazuje přílohou této směrnice.Článek 2Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 31. prosince 1995. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.Tato opatření přijatá členskými státy musí opatřena odkazem na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.Článek 3Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.Článek 4Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 26. září 1995.Za KomisiChristos Papoutsisčlen Komise[1] Úř. věst. L 147, 12.6.1991, s. 37.[2] Úř. věst. L 295, 16.11.1994, s. 16.--------------------------------------------------PŘÍLOHASeznam subjektů a vysokotlakých soustav pro přenos zemního plynuČlenský stát | Subjekt |Německo | Bayerngas GmbH |BEB Erdgas und Erdöl GmbH |Erdgas Verkaufs-Gesellschaft mbH |Gas-Union GmbH |Mobil Erdgas — Erdöl GmbH |Ruhrgas AG |Saar Ferngas AG |Thyssengas GmbH |Vereinigte Elektrizitätswerke Westfalen AG (VEW) |Westfälische Ferngas AG |EWAG, Nürnberg |Gasversorgung Süddeutschland |Schleswag AG |Thüga AG |Verbundnetz Gas AG |Wingas GmbH |Belgie | Distrigaz SA |Dánsko | Dansk Naturgas A/S |Španělsko | Empresa Nacional de Gas SA (ENAGAS) |Gas Natural SDG, SA |Gas de Euskadi |Řecko | DEPA |Lucembursko | SOTEG |Nizozemsko | NV Nederlandse Gasunie |Itálie | Snam SpA |Edison Gas SpA |Società Gasdotti del Mezzogiorno SpA |Francie | Gaz de France |SNGSO |Compagnie française du méthane (CEFEM) |Spojené království | British Gas |Irsko | Irish Gas Board |Rakousko | ÖMV AG |Švédsko | Vattenfall Naturgas AB |Sydgas AB |Finsko | Neste Oy |--------------------------------------------------


title: Směrnice Rady 97/2/ES ze dne 20. ledna 1997, kterou se mění směrnice 91/629/EHS, kterou se stanoví minimální požadavky na ochranu telat

text:
Důležité právní upozornění

|

31997L0002

Úřední věstník L 025 , 28/01/1997 S. 0024 - 0025

		Směrnice Rady 97/2/ESze dne 20. ledna 1997,kterou se mění směrnice 91/629/EHS, kterou se stanoví minimální požadavky na ochranu telatRADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise [1],s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],vzhledem k tomu, že podle článku 6 směrnice 91/629/EHS [3] vydal dne 9. listopadu 1995 Vědecký veterinární výbor stanovisko, na jehož základě Komise sestavila zprávu, která byla předložena Evropskému parlamentu a Radě;vzhledem k tomu, že na základě závěrů této zprávy je vhodné pozměnit některá ustanovení směrnice 91/629/EHS, aby bylo zajištěno, že se pravidla zakládají na vědeckém základě a nepřekračují to, co je nezbytné pro účinné fungování společné organizace trhů;vzhledem k tomu, že prohlášení č. 24 připojená k Závěrečnému aktu Smlouvy o Evropské unii vyzývá evropské orgány a členské státy, aby při navrhování a provádění právních předpisů Společenství byl brán maximální zřetel na požadavky týkající se dobrých životních podmínek zvířat;vzhledem k tomu, že k harmonizaci pravidel, která se týkají podmínek pro chov telat v rámci společné organizace trhů, je nezbytné zajistit racionální rozvoj produkce za odpovídajících podmínek hospodářské soutěže; že v tomto směru se bere za vědecky prokázané, že telata jako druh žijící ve stádě by potřebují odpovídající prostředí; že by z tohoto důvodu měla být chována ve skupinách; že telata, ať již jsou chována jednotlivě nebo ve skupinách, musí mít dostatečný prostor pro pohyb, kontakt s ostatními telaty a pro normální pohyby při vstávání nebo lehání;vzhledem k tomu, že je třeba poskytnout hospodářstvím čas k přijetí nezbytných opatření, aby vyhověla novým pravidlům,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Směrnice 91/629/EHS se mění takto:1. Ustanovení čl. 3 odst. 3. se nahrazuje tímto:"3. Od 1. ledna 1998 se použijí tato ustanovení, která se vztahují na všechna hospodářství, která jsou nově postavená nebo zrekonstruovaná a uváděná do provozu po tomto datu:a) žádné tele, které je starší než osm týdnů, nesmí být uzavřeno v individuálním kotci, pokud veterinární lékař nepotvrdí, že jeho zdravotní stav nebo chování nevyžaduje izolaci za účelem léčby. Šířka individuálního kotce pro telata musí být alespoň rovna kohoutkové výšce telete. Tato šířka se měří, když tele stojí. Délka kotce musí být alespoň rovna délce těla telete, která se měří od špičky nosu po kaudální okraj tuber ischii, vynásobené koeficientem 1,1.Individuální kotce pro telata (kromě vyhrazených pro izolaci nemocných zvířat) nesmí mít pevné stěny, ale stěny s otvory, které poskytují telatům přímý vizuální a hmatový kontakt s ostatními;b) u telat, která jsou chována ve skupinách, musí mít každé tele, které má živou hmotnost menší než 150 kg, vyměřený prostor bez překážek alespoň 1,5 m2, alespoň 1,7 m2 pro tele, které má živou hmotnost 150 kg a více, ale méně než 220 kg, a alespoň 1,8 m2 pro tele, které má živou hmotnost 220 kg a více.Ustanovení tohoto odstavce se však nepoužijí na:- hospodářství, kde je méně než 6 telat;- na telata, která jsou chována společně se svými matkami z důvodu kojení.Od 31. prosince 2006 se výše uvedená ustanovení použijí na všechna hospodářství."2. V čl. 3 odst. 4 se zrušuje druhá odrážka.3. Ustanovení čl. 4 odst. 2 se zrušuje.4. V článku 6 se datum "1. října 1997" nahrazuje datem "1. ledna 2006".Článek 21. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 1997. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.2. Avšak od data stanoveného v odstavci 1 si členské státy mohou v souladu s obecnými pravidly Smlouvy ponechat nebo mohou zavést na svém území přísnější opatření, než jsou opatření uvedená v této směrnici. Členské státy o nich uvědomí Komisi.Článek 3Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.Článek 4Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 20. ledna 1997.Za RadupředsedaJ. Van Aartsen[1] Úř. věst. C 85, 22.3.1996, s. 19.[2] Úř. věst. C 320, 28.10.1996, s. 259.[3] Úř. věst. C 340, 11.12.1991, s. 28.--------------------------------------------------