title: Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/103/ES ze dne 17. listopadu 2003, kterou se mění směrnice 2001/25/ES o minimální úrovni výcviku námořníkůText s významem pro EHP.

text:
Důležité právní upozornění

|

32003L0103

Úřední věstník L 326 , 13/12/2003 S. 0028 - 0031

		Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/103/ESze dne 17. listopadu 2003,kterou se mění směrnice 2001/25/ES o minimální úrovni výcviku námořníků(Text s významem pro EHP)EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 80 odst. 2 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise,s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],po konzultaci Výboru regionů,v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],vzhledem k těmto důvodům:(1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/25/ES ze dne 4. dubna 2001 o minimální úrovni výcviku námořníků [3] stanoví minimální normy výcviku, kvalifikace a strážní služby námořníků sloužících na lodích Společenství. Tyto normy jsou založeny na normách schválených Úmluvou Mezinárodní námořní organizace (IMO) o normách výcviku, kvalifikace a strážní služby námořníků z roku 1978, v pozměněném znění (úmluva STCW).(2) K udržení a rozvoji úrovně znalostí a dovedností námořníků v Evropské unii je důležité věnovat náležitou pozornost námořnímu výcviku a postavení námořníků v Evropské unii.(3) Je nezbytné zajistit, aby námořníci mající průkazy způsobilosti vydané třetími zeměmi a sloužící na lodích Společenství měli úroveň způsobilosti rovnocennou té, která je požadována úmluvou STCW. Směrnice 2001/25/ES stanoví postupy a společná kritéria, na jejichž základě členské státy uznávají průkazy způsobilosti vydané třetími zeměmi.(4) Směrnice 2001/25/ES stanoví, že postupy a kritéria pro uznávání průkazů vydaných třetími zeměmi a pro schvalování námořních výcvikových zařízení a námořních výcvikových programů a kurzů budou přezkoumány s ohledem na zkušenosti získané při uplatňování uvedené směrnice.(5) Praktické provádění směrnice 2001/25/ES ukázalo, že některé úpravy těchto postupů a kritérii by mohly značně přispět ke spolehlivosti systému uznávání, přičemž by zjednodušovaly povinnosti sledování a oznamování uložené členským státům.(6) Dodržování úmluvy STCW třetími zeměmi, které poskytují výcvik, může být harmonizovaným způsobem posuzováno účinněji. Komise by proto měla být pověřena prováděním tohoto úkolu jménem celého Společenství.(7) Aby bylo zajištěno, že země, která je uznána, nadále plně dodržuje požadavky úmluvy STCW, mělo by být toto uznání pravidelně přezkoumáváno a případně prodlužováno. Uznání třetí země, která nedodržuje požadavky úmluvy STCW, by mělo být odvoláno, dokud nedostatky nebudou odstraněny.(8) Rozhodnutí prodloužit nebo odvolat uznání mohou být harmonizovaným způsobem na úrovni Společenství přijímána mnohem účinněji. Komise by proto měla být pověřena prováděním tohoto úkolu jménem celého Společenství.(9) Trvalé sledování toho, jak třetí země dodržují požadavky, může být účinněji prováděno harmonizovaným a centralizovaným způsobem.(10) Jedním z úkolů Evropské agentury pro námořní bezpečnost (dále jen "agentura") je pomáhat Komisi při plnění každého úkolu, který jí je uložen právními předpisy Společenství o výcviku, kvalifikaci a strážní službě posádek lodí.(11) Agentura by proto měla být Komisi nápomocna při plnění jejich úkolů týkajících se udělování, prodlužování a odvolávání uznání třetím zemím. Měla by rovněž pomáhat Komisi při sledování toho, jak třetí země dodržují požadavky úmluvy STCW.(12) Úmluva STCW přesně vymezuje jazykové požadavky na průkazy způsobilosti a na potvrzení ověřující vydání průkazu. Dosavadní ustanovení směrnice 2001/25/ES mají být uvedena do souladu s odpovídajícími požadavky úmluvy.(13) Mezinárodní úmluva o bezpečnosti lidského života na moři z roku 1974 v pozměněném znění (dále jen "úmluva SOLAS") stanoví jazykové požadavky na bezpečnostní komunikaci mezi lodí a pobřežím. Směrnice 2001/25/ES by proto měla být aktualizována v souladu s posledními změnami úmluvy SOLAS, které vstoupily v platnost 1. července 2002.(14) Je nezbytné stanovit postupy pro přizpůsobování směrnice 2001/25/ES budoucím změnám v právu Společenství.(15) Směrnice 2001/25/ES by proto měla být změněna,PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:Článek 1Směrnice 2001/25/ES se mění takto:1. Článek 5 se mění takto:a) odstavec 3 se nahrazuje tímto:"3. Průkazy způsobilosti jsou vydávány podle oddílu I/2 odst. 1 úmluvy STCW.";b) v odstavci 5 se doplňuje nová věta, která zní:"Potvrzení se vydává v souladu s článkem VI odst. 2 úmluvy STCW."2. V článku 17 se písmeno e) nahrazuje tímto:"e) mezi lodí a orgány na pobřeží byly dostatečné prostředky pro komunikaci. Tato komunikace musí být prováděna v souladu s kapitolou V oddílem 14 odst. 4 úmluvy SOLAS."3. V článku 18 se odstavec 3 nahrazuje tímto:"3. Námořníkům, kteří nejsou držiteli průkazů způsobilosti uvedených v článku 4, může být povoleno sloužit na lodích plujících pod vlajku členského státu, pokud rozhodnutí o uznání jejich náležitých průkazů způsobilosti bylo přijato tímto postupem:a) Členský stát, který má v úmyslu vydáním potvrzení uznat náležité průkazy způsobilosti, které třetí země vydala veliteli lodě, důstojníkovi nebo radistovi pro službu na lodích plujících pod vlajkou tohoto státu, podá Komisi svou odůvodněnou žádost o uznání této třetí země.Komise za pomoci Evropské agentury pro námořní bezpečnost (dále jen "agentura") a s možným zapojením dotčeného členského státu shromáždí informace uvedené v příloze II a posoudí, jaké jsou v této třetí zemi systémy výcviku a vydávání průkazů, s cílem ověřit, zda tato země vyhovuje všem požadavkům úmluvy STCW a zda jsou přijata vhodná opatření k zabránění podvodům s průkazy způsobilosti.b) Do tří měsíců ode dne podání žádosti o uznání přijme Komise rozhodnutí o uznání třetí země postupem podle čl. 23 odst. 2. Uznání je platné s výhradou článku 18a.c) Jestliže rozhodnutí o uznání dotčené třetí země není přijato ve lhůtě stanovené v písmenu b), může členský stát podávající žádost rozhodnout, že uzná třetí zemi jednostranně, dokud není rozhodnutí přijato postupem podle čl. 23 odst. 2.d) Členský stát může s ohledem na lodě plující pod jeho vlajkou rozhodnout, zda potvrdí průkazy způsobilosti vydané třetími zeměmi uznanými Komisí, přičemž bere zřetel na ustanovení obsažená v příloze II bodech 4 a 5.e) Uznání průkazů, které jsou vydány uznanými třetími zeměmi a které jsou před (…) [*] 18 měsíců po datu vstupu směrnice v platnost. zveřejněny v řadě C Úředního věstníku Evropské unie, zůstávají v platnosti. Tato uznání mohou být využita všemi členskými státy, jestliže je Komise následně neodvolá podle článku 18a.f) Komise sestaví a aktualizuje seznam třetích zemí, které byly uznány. Seznam je zveřejňován v řadě C Úředního věstníku Evropské unie."4. Vkládají se nové články, které znějí:"Článek 18a1. Jestliže členský stát dojde k závěru, že uznaná třetí země již neplní požadavky úmluvy STCW, uvědomí o tom bez ohledu na kritéria uvedená v příloze II neprodleně Komisi s udáním důvodů. Komise tuto věc neprodleně předloží výboru uvedenému v článku 23.2. Jestliže Komise dojde k závěru, že uznaná třetí země již neplní požadavky úmluvy STCW, uvědomí o tom bez ohledu na kritéria uvedená v příloze II neprodleně členské státy s udáním důvodů. Komise tuto věc neprodleně předloží výboru uvedenému v článku 23.3. Jestliže členský stát zamýšlí odvolat potvrzení všech průkazů vydaných třetí zemí, neprodleně o svém úmyslu uvědomí Komisi a ostatní členské státy a uvede důvody.4. Komise za pomoci agentury přehodnotí uznání dotčené třetí země s cílem ověřit, zda tato země nepřestala dodržovat požadavky úmluvy STCW.5. Pokud jsou náznaky, že určité námořní výcvikové zařízení nadále neplní požadavky úmluvy STCW, Komise dotčené zemi oznámí, že uznání průkazů této země bude do dvou měsíců odvoláno, jestliže nebudou přijata opatření k zajištění souladu se všemi požadavky úmluvy STCW.6. Rozhodnutí o odvolání uznání se přijímají postupem podle čl. 23 odst. 2 do dvou měsíců ode dne, kdy členský stát učinil oznámení. Dotčené členské státy přijmou vhodná opatření k provedení rozhodnutí.7. Potvrzení ověřující uznání průkazů způsobilosti vydaná v souladu s čl. 5 odst. 6 přede dnem, kdy bylo rozhodnutí o odvolání uznání třetí země přijato, zůstávají v platnosti. Námořníci, kteří jsou držitelé tohoto potvrzení, však nemají nárok na potvrzení uznávající vyšší kvalifikaci, ledaže je takový vyšší stupeň založen výlučně na dodatečné zkušenosti s námořní službou.Článek 18b1. Třetí země, které byly uznány postupem podle čl. 18 odst. 3 písm. b), včetně zemí uvedených v čl. 18 odst. 3 písm. f), Komise za pomoci agentury pravidelně, nejméně však každých pět let, přehodnocuje s cílem ověřit, zda plní odpovídající kritéria stanovená v příloze II a zda přijaly vhodná opatření k zabránění podvodům s průkazy způsobilosti.2. Komise stanoví prioritní kritéria pro hodnocení třetích zemí na základě údajů o plnění požadavků zjištěných státní přístavní inspekcí podle článku 20 a rovněž na základě informací týkajících se zpráv o nezávislých hodnoceních předaných třetími zeměmi ve shodě s oddílem A-1/7 předpisu STCW.3. Komise předá členským státům zprávu o výsledcích hodnocení."5. V čl. 22 odst. 1 se doplňuje nová věta, která zní:"Tato směrnice může být rovněž měněna stejným postupem s cílem uplatnit pro účely této směrnice všechny odpovídající změny právních předpisů Společenství."6. Příloha II se mění v souladu s přílohou této směrnice.Článek 2Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 14. května 2005. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.Nejpozději 14. prosince 2008 předá Komise Evropskému parlamentu a Radě hodnotící zprávu, která bude vycházet z podrobné analýzy a hodnocení ustanovení úmluvy IMO, z jejich provádění a z nových poznatků o vztahu mezi bezpečností a úrovní výcviku posádek lodí.Článek 3Tato směrnice vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.Článek 4Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 17. listopadu 2003.Za Evropský parlamentpředsedaP. CoxZa RadupředsedaG. Alemanno[1] Úř. věst. C 133, 6.6.2003, s. 23.[2] Stanovisko Evropského parlamentu a Rady ze dne 3. září 2003 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku) a rozhodnutí Rady ze dne 6. listopadu 2003.[3] Úř. věst. L 136, 18.5.2001, s. 17. Směrnice ve znění směrnice 2002/84/ES (Úř. věst. L 324, 29.11.2002, s. 53).--------------------------------------------------PŘÍLOHAPříloha II směrnice 2001/25/ES se nahrazuje tímto:"PŘÍLOHA IIKRITÉRIA PRO UZNÁVÁNÍ TŘETÍCH ZEMÍ, KTERÉ PODLE ČL. 18 ODST. 3 PÍSM. a) VYDALY PRŮKAZ NEBO NA ZÁKLADĚ JEJICHŽ OPRÁVNĚNÍ BYL PRŮKAZ VYDÁN1. Třetí země musí být smluvní stranou úmluvy STCW.2. Třetí zemi musí Výbor pro námořní bezpečnost potvrdit, že prokázala neomezené a úplné uplatňování ustanovení úmluvy STCW.3. Komise za pomoci agentury a za případného zapojení dotčeného členského státu musí potvrdit pomocí všech nezbytných prostředků, která mohou zahrnovat kontrolu zařízení a postupů, že požadavky týkající se úrovně způsobilosti, vydávání a potvrzování průkazů a vedení záznamů jsou plně dodržovány a že byl zaveden systém zajišťování kvality v souladu s oddílem I/8 úmluvy STCW.4. Členský stát v současné době jedná s dotčenou třetí zemí o dohodě, která bude třetí zemi zavazovat k tomu, aby okamžitě ohlásila podstatné změny pravidel pro výcvik a vydávání průkazů v souladu s úmluvou STCW.5. Členský stát zavedl opatření zajišťující, aby námořníci, kteří předkládají k uznání průkazy způsobilosti pro řídící úkoly, měli odpovídající znalosti námořních právních předpisů členského státu vztahujících se k úkolům, jejichž plnění je jim povoleno.6. Jestliže si členský stát přeje, aby bylo posouzení o plnění předpisů třetí zemí doplněno o hodnocení určitých námořních výcvikových zařízení, potom postupuje podle oddílu A-I/6 předpisu STCW."--------------------------------------------------


Důležité právní upozornění

|

31986L0096

Směrnice Rady ze dne 18. března 1986, kterou se mění směrnice 80/232/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se řad jmenovitých množství a jmenovitých objemů přípustných pro některé výrobky v hotovém balení

Úřední věstník L 080 , 25/03/1986 S. 0055 - 0056 Finské zvláštní vydání: Kapitola 15 Svazek 7 S. 0118  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 15 Svazek 7 S. 0118  CS.ES Kapitola 13 Svazek 008 S. 129  ET.ES Kapitola 13 Svazek 008 S. 129  HU.ES Kapitola 13 Svazek 008 S. 129  LT.ES Kapitola 13 Svazek 008 S. 129  LV.ES Kapitola 13 Svazek 008 S. 129  MT.ES Kapitola 13 Svazek 008 S. 129  PL.ES Kapitola 13 Svazek 008 S. 129  SK.ES Kapitola 13 Svazek 008 S. 129  SL.ES Kapitola 13 Svazek 008 S. 129

		Směrnice Radyze dne 18. března 1986,kterou se mění směrnice 80/232/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se řad jmenovitých množství a jmenovitých objemů přípustných pro některé výrobky v hotovém balení(86/96/EHS)RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 100 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise [1],s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],vzhledem k tomu, že od 15. ledna 1980, kdy byla přijata směrnice 80/232/EHS [4], vznikly obtíže, zejména pokud jde o značení některých výrobků, které jsou uvedeny v příloze I, a výklad úvodního odstavce přílohy III;vzhledem k tomu, že uvedené přílohy by proto měly být změněny,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Přílohy I a III směrnice 80/232/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.Článek 2Členské státy přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s touto směrnicí do 18 měsíců od jejího oznámení [5]. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.Článek 3Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 18. března 1986.Za RadupředsedaW. F. Eekelen[1] Úř. věst. C 18, 25.1.1984, s. 7.[2] Úř. věst. C 46, 18.2.1985, s. 92.[3] Úř. věst. C 206, 6.8.1984, s. 17.[4] Úř. věst. L 51, 25.2.1980, s. 1.[5] Tato směrnice byla členským státům oznámena dne 18. března 1986.--------------------------------------------------PŘÍLOHA1. "1.5.4 Upravené potraviny získané podobnými způsoby, jako je nadouvání nebo pražení obilovin nebo obilných výrobků (burizony, pražené kukuřičné vločky neboli tzv. "corn flakes" a podobné výrobky) (SCS číslo 19.05)250 – 375 – 500 – 750 – 1000 – 1500 – 2000.4. NÁTĚROVÉ BARVY A LAKY PŘIPRAVENÉ K POUŽITÍ (s přídavkem nebo bez přídavku rozpouštědla; SCS položka 32.09 A II, kromě dispergovaných pigmentů a roztoků) (množství v ml)25 – 50 – 125 – 250 – 375 – 500 – 750 – 1000 – 2000 – 2500 – 4000 – 5000 – 10000."2. Úvodní odstavec v příloze III se nahrazuje tímto: "Odchylně od čl. 8 odst. 1 písm. e) směrnice Rady 75/324/EHS ze dne 20. května 1975 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se aerosolových rozprašovačů (1) nemusí být výrobky prodávané v aerosolovém provedení, které splňují požadavky této směrnice, označeny jmenovitou hmotností jejich obsahu."--------------------------------------------------


title: Směrnice Rady ze dne 3. října 1989 o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících provozování televizního vysílání

text:
Důležité právní upozornění

|

31989L0552

Úřední věstník L 298 , 17/10/1989 S. 0023 - 0030 Finské zvláštní vydání: Kapitola 6 Svazek 3 S. 0003  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 6 Svazek 3 S. 0003

		Směrnice Radyze dne 3. října 1989o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících provozování televizního vysílání(89/552/EHS)RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na čl. 57 odst. 2 a článek 66,s ohledem na návrh Komise [1],ve spolupráci s Evropským parlamentem [2],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],vzhledem k tomu, že cíle Společenství vytyčené ve Smlouvě spočívají v neustálém vytváření úzkého svazku mezi evropskými národy, ve vytvoření užších vztahů mezi státy sdruženými ve Společenství, v zajištění hospodářského a sociálního rozvoje zemí pomocí společné akce směřující k odstranění překážek rozdělujících Evropu, v trvalé podpoře zlepšování životních podmínek národů a v zabezpečení ochrany a upevnění míru a svobody;vzhledem k tomu, že Smlouva předpokládá vytvoření společného trhu zahrnujícího zrušení omezení volného pohybu služeb mezi členskými státy a vytvoření systému zajišťujícího, aby na společném trhu nebyla narušována hospodářská soutěž;vzhledem k tomu, že vysílání do zahraničí zajišťované prostřednictvím různých technologií je jedním z prostředků umožňujících dosahovat cílů Společenství; že mají být přijata opatření, která umožňují přechod od vnitrostátních trhů ke společnému trhu výroby a distribuce pořadů a která vytvářejí podmínky pro korektní hospodářskou soutěž, aniž je dotčena úloha provozovatelů televizního vysílání v oblasti veřejného zájmu;vzhledem k tomu, že Rada Evropy přijala Evropskou úmluvu o televizním vysílání do zahraničí;vzhledem k tomu, že Smlouva předpokládá přijetí směrnic pro koordinaci předpisů zaměřených na usnadnění přístupu k samostatně výdělečným činnostem;vzhledem k tomu, že televizní vysílání je za obvyklých okolností službou ve smyslu Smlouvy;vzhledem k tomu, že Smlouva předpokládá volný pohyb všech služeb obvykle poskytovaných za úplatu, bez výjimek spojených s jejich kulturním nebo jiným obsahem a bez omezení vůči příslušníkům členských států usazeným v jiné zemi Společenství než zemi příjemce služeb;vzhledem k tomu, že toto právo vztahující se na vysílání a distribuci televizních služeb je v právu Společenství rovněž zvláštním projevem obecnější zásady svobody projevu, jak je uvedeno v čl. 10 odst. 1 Úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod ratifikované všemi členskými státy; že z tohoto důvodu musí přijetí směrnic o vysílání a distribuci televizních pořadů zajistit svobodný výkon této činnosti v souladu se zmíněným článkem, který bude omezený pouze odstavcem 2 téhož článku a čl. 56 odst. 1 Smlouvy;vzhledem k tomu, že právní a správní předpisy členských států týkající se televizního vysílání a kabelového rozvodu obsahují rozdíly ustanovení, z nichž některé mohou bránit volnému pohybu vysílání ve Společenství a mohou narušovat hospodářskou soutěž uvnitř společného trhu;vzhledem k tomu, že všechna taková omezení volného vysílání ve Společenství musí být podle Smlouvy zrušena;vzhledem k tomu, že toto zrušení musí doprovázet koordinace použitelných právních předpisů; že cílem koordinace musí být usnadnění výkonu dotyčných odborných činností a obecněji volného pohybu informací a myšlenek uvnitř Společenství;vzhledem k tomu, že je tudíž nezbytné a dostatečné, aby všechna vysílání dodržovala právní předpisy členského státu, ve kterém jsou provozována;vzhledem k tomu, že tato směrnice stanoví minimální pravidla nezbytná k zajištění svobody přenosu vysílání; že se tedy nedotýkají pravomocí členských států a jejich orgánů týkající se organizace — včetně systémů udělování licencí, udělování správních povolení nebo systémů zdaňování — a financování vysílání a rovněž obsahu pořadů; že nezávislost kulturního vývoje v členských státech a kulturní odlišnosti ve Společenství zůstávají zachovány;vzhledem k tomu, že v rámci společného trhu je nezbytné, aby všechna vysílání provozovaná ve Společenství a určená k příjmu uvnitř Společenství, a zejména ta, která jsou určena pro jiný členský stát, byla v souladu s právními předpisy členského státu původu vztahujícími se na vysílání určené veřejnosti v tomto členském státu a rovněž s touto směrnicí;vzhledem k tomu, že povinnost členského státu původu ujistit se, že vysílání je provozováno v souladu s vnitrostátními právními předpisy koordinovanými touto směrnicí, je s ohledem na právo Společenství dostatečná k zabezpečení volného pohybu vysílání, aniž by bylo nezbytné v přijímajících členských státech provádět ze stejných důvodů další kontrolu; že nicméně přijímající členský stát může výjimečně a za daných podmínek prozatímně pozastavit další přenos televizního vysílání;vzhledem k tomu, že je nezbytné, aby členské státy zajistily zamezení jednání, která mohou omezovat volnost pohybu televizního vysílání a obchod s ním nebo která mohou podporovat vytvoření dominantního postavení, jež způsobuje omezení pluralismu a svobody televizí přenášené informace a omezení svobody informací obecně;vzhledem k tomu, že tato směrnice se omezuje na právní úpravu televizního vysílání a nedotýká se platných ani budoucích harmonizačních aktů Společenství vztahujících se zejména na dodržování požadavků na ochranu spotřebitelů, na spravedlivé obchody a na hospodářskou soutěž;vzhledem k tomu, že koordinace je nezbytná, aby byl osobám a studiím zabývajícím se výrobou kulturně zaměřených pořadů zajištěn přístup k povolání a jeho výkon;vzhledem k tomu, že základní požadavky vztahující se na všechny televizní programy Společenství, veřejné i soukromé, týkající se evropské audiovizuální výroby, jsou prostředkem umožňujícím podporovat výrobu, nezávislou výrobu a distribuci ve výše zmíněných studiích a doplňují další nástroje, které byly nebo budou navrženy ke stejnému účelu;vzhledem k tomu, že je tudíž nezbytné podporovat vytváření dostatečně velkých trhů, aby televizní provozovatelé v členských státech mohli splácet nezbytné investice, nejen vytvářením společných pravidel otevírajících vzájemně vnitrostátní trhy, ale také, kdykoli je to možné, vhodnými prostředky usilováním o dosažení toho, aby evropští provozovatelé byli v televizních programech všech členských států ve většině; že k zajištění toho, aby se umožnilo uplatňování těchto pravidel a sledování těchto cílů, musí členské státy Komisi podávat zprávu o uplatňování požadavku na poměr evropských děl a nezávislých provozovatelů, vymezeného v této směrnici; že pro výpočet tohoto poměru bude přihlédnuto ke zvláštní situaci Řecké republiky a Portugalské republiky; že Komise musí každému členskému státu sdělovat zprávy ostatních členských států a případně k nim připojit stanovisko, které zejména bere v úvahu dosažený vývoj vzhledem k předchozím rokům, programové zastoupení původních vysílání, zvláštní situaci nových televizních vysílacích subjektů a zvláštní situaci zemí s nízkým objemem audiovizuální výroby nebo s úzkou jazykovou oblastí;vzhledem k tomu, že pro tyto účely je třeba definovat výraz "evropská díla", aniž je dotčena možnost členských států upřesnit tuto definici pro subjekty televizního vysílání, které spadají do jejich pravomoci podle čl. 3 odst. 1, v souladu s právem Společenství a s ohledem na cíle této směrnice;vzhledem k tomu, že je důležité hledat vhodné nástroje a postupy v souladu s právem Společenství, které podporují dosahování těchto cílů s ohledem na přijetí vhodných opatření pro povzbuzení činnosti a vývoje evropské audiovizuální výroby a distribuce, zejména v zemích s nízkým výrobním objemem nebo úzkou jazykovou oblastí;vzhledem k tomu, že vnitrostátní podpůrné programy vývoje evropské výroby lze použít, pokud jsou v souladu s právem Společenství;vzhledem k tomu, že závazek podle možností vysílat určitý podíl nezávislých děl vytvořených výrobci, kteří nejsou závislí na subjektech televizního vysílání, podpoří vznik nových zdrojů televizní výroby, zejména vytvoření malých a středních podniků; že tak vzniknou nové možnosti a příležitosti pro tvůrčí talenty, pro povolání v kulturní oblasti a pro pracovníky v kulturní oblasti; že při vymezení pojmu nezávislý výrobce musí členské státy tento cíl vzít v úvahu a věnovat malým a středním podnikům veškerou možnou pozornost a umožnit finanční účast koprodukčních společností, které jsou dceřinými společnostmi subjektů televizního vysílání;vzhledem k tomu, že jsou nezbytná opatření, která by umožnila členským státům zajistit, že mezi prvním filmovým a prvním televizním vysíláním uplyne určitá doba;vzhledem k tomu, že členské státy si pro možnost účinné podpory určitého jazyka zachovávají pravomoc ke stanovení přísnějších a podrobnějších předpisů v závislosti na jazykových kritériích, pokud jsou tyto předpisy v souladu s právem Společenství, a zejména se nevztahují na další šíření původních pořadů jiných členských států;vzhledem k tomu, že k zajištění úplné a odpovídající ochrany zájmů spotřebitelů, jimiž jsou televizní diváci, je podstatné, aby televizní reklama podléhala určitému počtu minimálních pravidel a kritérií a aby členské státy měly pravomoc stanovit přísnější a podrobnější pravidla a v některých případech rozdílné podmínky pro subjekty televizního vysílání, které spadají do jejich pravomoci;vzhledem k tomu, že členské státy při dodržení práva Společenství musí mít možnost stanovit pro přenosy určené pouze pro vnitrostátní území, které nemohou být přijímány přímo nebo nepřímo v jednom nebo více členských státech, další podmínky pro zařazení reklamy a další omezení pro objem reklamy, aby tak podpořily vysílání tohoto druhu přenosů;vzhledem k tomu, že je nezbytné zakázat veškerou televizní reklamu na cigarety a jiné tabákové výrobky, včetně nepřímých forem reklamy, které se bez přímého uvedení výrobku snaží obe jít zákaz reklamy použitím názvů ochranných známek, symbolů nebo jiných charakteristických znaků tabákových výrobků nebo podniků, jejichž známé nebo hlavní činnosti zahrnují výrobu nebo prodej takových výrobků;vzhledem k tomu, že je rovněž nezbytné zakázat veškerou televizní reklamu na léčiva a léčebné postupy, které jsou v členských státech, do jejichž pravomoci spadá subjekt televizního vysílání, dostupné pouze na lékařský předpis, a dále zavést přísná kritéria pro oblast televizní reklamy na alkoholické nápoje;vzhledem k tomu, že neustále roste význam sponzorování při financování pořadů, a je proto třeba stanovit příslušná pravidla;vzhledem k tomu, že je mimo jiné nezbytné v pořadech a televizní reklamě zavést pravidla pro ochranu tělesného, duševního a morálního vývoje dětí a mladistvých;vzhledem k tomu, že subjekty televizního vysílání jsou běžně povinny zajistit, aby při vysílání byly skutečnosti a události sdělovány objektivně, je však důležité, aby podléhaly přesným povinnostem v oblasti práva na uveřejnění odpovědi nebo obdobných opatření, aby se jakákoli osoba poškozená ve svých legitimních právech tvrzeními učiněnými v průběhu televizního vysílání mohla účinně svých práv dovolat,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:KAPITOLA IDefiniceČlánek 1Pro účely této směrnice se rozumí:a) "televizním vysíláním" prvotní šíření po drátě nebo bezdrátové šíření, šíření pomocí vysílačů nebo družice, kódované či nikoli, televizních pořadů určených veřejnosti. Zahrnuje přenos pořadů mezi podniky s cílem jejich dalšího vysílání pro veřejnost. Nezahrnuje komunikační služby poskytující na individuální žádost informace nebo jiná plnění, jako faxové služby, služby elektronické databanky a jiné obdobné služby;b) "televizní reklamou" jakákoli podoba televizního oznámení veřejného nebo soukromého podniku za úplatu nebo jinou protihodnotu v rámci jeho obchodní, průmyslové, řemeslné činnosti nebo činnosti svobodného povolání, s cílem podpořit poskytnutí zboží nebo služeb za úplatu, včetně nemovitého majetku, práv a povinností.Nezahrnuje přímé nabídky určené veřejnosti na prodej, nákup nebo pronájem výrobků nebo poskytnutí služeb za úplatu, aniž jsou dotčeny účely uvedené v článku 18;c) "klamavou reklamou" ústní nebo obrazová prezentace zboží, služeb, jména, ochranné známky nebo činností výrobce zboží nebo poskytovatele služeb v pořadech, jestliže subjekt televizního vysílání úmyslně uvede takovou prezentaci s reklamním cílem a mohl by tak uvést veřejnost v omyl o povaze této prezentace. Taková prezentace je považována za úmyslnou, zejména je-li prováděna za úplatu nebo jinou protihodnotu;d) "sponzorováním" jakýkoli příspěvek poskytnutý veřejným nebo soukromým podnikem, který nevykonává činnost televizního vysílání nebo výroby audiovizuálních děl, na financování televizních pořadů s cílem podporovat své jméno, ochrannou známku, obraz na veřejnosti, činnost nebo své výrobky.KAPITOLA IIObecná ustanoveníČlánek 21. Každý členský stát zabezpečí, aby veškeré šíření televizního vysílání zajišťované- subjekty televizního vysílání, které spadají do jeho pravomoci, nebo- subjekty televizního vysílání, které užívají kmitočty nebo kapacitu družice udělenou dotyčným členským státem nebo družicové spojení umístěné v dotyčném členském státu i tehdy, nespadají-li do pravomoci žádného členského státu,bylo v souladu s právními předpisy vztahujícími se na vysílání určené veřejnosti v dotyčném členském státě.2. Členské státy zajišťují svobodu příjmu a nesmějí bránit dalšímu šíření televizního vysílání z jiných členských států na svém území z důvodů, které spadají do oblastí upravených touto směrnicí. Mohou dočasně pozastavit další přenos televizního vysílání, jestliže jsou splněny tyto podmínky:a) televizní vysílání z jiného členského státu zřejmým, závažným a hrubým způsobem porušuje článek 22;b) subjekt televizního vysílání během předchozích dvanácti měsíců již nejméně dvakrát porušil toto ustanovení;c) dotyčný členský stát písemně oznámil subjektu televizního vysílání a Komisi údajná porušení a svůj úmysl omezit další přenos v případě opětovného porušení;d) konzultace se státem, z něhož se vysílá, a Komisí nevedla ve lhůtě čtrnácti dnů od oznámení uvedeného v bodě c) ke smírnému řešení a údajné porušení trvá.Komise zajistí, aby pozastavení bylo v souladu s právem Společenství. Může požádat dotyčný členský stát, aby okamžitě zrušil pozastavení, které je v rozporu s právem Společenství. Toto ustanovení se nedotýká použití jakéhokoli postupu, opatření nebo sankce vztahujících se na dané porušení v členském státě, do jehož pravomoci subjekt televizního vysílání spadá.3. Tato směrnice se nevztahuje na televizní vysílání, které je určeno výlučně pro příjem v jiných než členských státech a které není přijímáno přímo nebo nepřímo v jednom ani více členských státech.Článek 31. Členské státy jsou oprávněny uplatňovat vůči subjektům televizního vysílání, které spadají do jejich pravomoci, v oblastech, na které se vztahuje tato směrnice, přísnější nebo podrobnější přepisy.2. Členské státy zajistí vhodnými prostředky v rámci svých právních předpisů, aby subjekty televizního vysílání, které spadají do jejich pravomoci, dodržovaly tuto směrnici.KAPITOLA IIIPodpora distribuce a výroby televizních pořadůČlánek 41. Členské státy zajistí vždy, kdy je to možné, vhodnými prostředky, aby subjekty televizního vysílání vyhradily pro evropská díla většinový podíl svého vysílacího času v souladu s článkem 6, s výjimkou času určeného pro zprávy, sportovní události, soutěže, reklamu nebo teletextové služby. Tohoto podílu bude dosaženo postupně na základě vhodných kritérií s ohledem na povinnosti subjektů televizního vysílání vůči veřejnosti v oblasti poskytování informací, vzdělávání, kultury a zábavy.2. Není-li možné dosáhnout podílu uvedeného odstavci 1, nesmí být tento nižší než podíl zjištěný v roce 1988 v dotyčném členském státě jako průměrný.Pro Řeckou republiku a Portugalskou republiku se však rok 1988 nahrazuje rokem 1990.3. Od 3. října 1991 podávají členské státy každé dva roky Komisi zprávu o uplatňování tohoto článku a článku 5.Tato zpráva obsahuje zejména statistický výkaz o dosahování podílu uvedeného v tomto článku a v článku 5 pro každý z televizních programů, které spadají do pravomoci dotyčného členského státu, důvody, pro které nebylo možné v jednotlivých případech dosáhnout tohoto podílu, a přijatá nebo připravovaná opatření k jeho dosažení.Komise tyto zprávy sdělí ostatním členským státům a Evropskému parlamentu a případně k nim připojí své stanovisko. Komise dbá na uplatňování tohoto článku a článku 5 v souladu se Smlouvou. Ve svém stanovisku Komise vezme v úvahu zejména vývoj dosažený v porovnání s předchozími lety, podíl programového zastoupení premiérových děl, zvláštní situaci nových subjektů televizního vysílání a zvláštní situaci zemí s malým objemem audiovizuální výroby nebo s úzkou jazykovou oblastí.4. Rada na základě zprávy Komise doplněné o návrhy změn, které Komise považuje za vhodné, přezkoumá provádění tohoto článku nejpozději na konci pátého roku po přijetí této směrnice.K tomuto účelu vezme zpráva Komise v úvahu, zejména na základě informací poskytnutých členskými státy podle odstavce 3, vývoj na trhu Společenství a mezinárodní souvislosti.Článek 5Členské státy zajistí vždy, kdy je to možné a vhodnými prostředky, aby subjekty televizního vysílání vyhradily nejméně 10 % svého vysílacího času, s výjimkou času určeného pro zprávy, sportovní události, soutěže, reklamu nebo teletextové služby, nebo alternativně podle výběru členského státu nejméně 10 % svého programového rozpočtu pro evropská díla vytvořená výrobci nezávislými na subjektech televizního vysílání. Tohoto podílu má být dosaženo postupně na základě vhodných kritérií s ohledem na povinnosti subjektů televizního vysílání vůči veřejnosti v oblasti poskytování informací, vzdělávání, kultury a zábavy; musí být dosažen vyčleněním přiměřeného podílu pro nejnovější díla, tedy pro díla vysílaná v době do pěti let od jejich výroby.Článek 61. Pro účely této kapitoly se "evropskými díly" rozumějí:a) díla pocházející z členských států Společenství, a pokud jde o subjekty televizního vysílání, které spadají do pravomoci Spolkové republiky Německo, díla pocházející z německých území, na která se nevztahuje její ústava, díla splňující podmínky odstavce 2;b) díla pocházející ze třetích evropských států, která jsou stranou Evropské úmluvy Rady Evropy o televizním vysílání do zahraničí a která splňují podmínky odstavce 2;c) díla pocházející z ostatních třetích evropských států, která splňují podmínky odstavce 3.2. Díla uvedená v odst. 1 písm. a) a b) jsou díla převážně vytvořená ve spolupráci autorů a pracovníků s bydlištěm v jednom nebo více státech uvedených v odst. 1 písm. a) a b), která splňují jednu z následujících třech podmínek:a) jsou vytvořena jedním nebo více výrobci usazenými v jednom nebo více těchto státechi nebob) na výrobu těchto děl dohlíží nebo ji fakticky kontroluje jeden nebo více výrobců usazených v jednom nebo více těchto státechi neboc) příspěvek koproducentů těchto států na celkovou koprodukční cenu je většinový a koprodukce není kontrolována jedním nebo více výrobci usazenými mimo tyto státy.3. Díla uvedená v odst. 1 písm. c) jsou díla vytvořená výlučně producenty usazenými v jedné nebo více třetích evropských zemích, se kterými Společenství uzavře dohody podle postupů uvedených ve Smlouvě, nebo v koprodukci s producenty usazenými v jednom nebo více členských státech, jsou-li tato díla převážně vytvořena ve spolupráci autorů a pracovníků s bydlištěm v jednom nebo více evropských státech.4. Díla, která nejsou evropskými díly ve smyslu odstavce 1, ale jsou převážně vytvořená ve spolupráci autorů a pracovníků s bydlištěm v jednom nebo více členských státech, jsou považována za evropská díla podle podílu koproducentů Společenství na celkové ceně výroby.Článek 7Členské státy zajistí, aby subjekty televizního vysílání, které spadají do jejich pravomoci, nevysílaly žádné filmové dílo před uplynutím lhůty dvou let od zahájení promítání tohoto díla v kinech v jednom z členských států Společenství, pokud dohoda mezi držiteli práv a subjekty televizního vysílání nestanoví jinak; v případě filmových děl vytvořených v koprodukci se subjekty televizního vysílání činí tato lhůta jeden rok.Článek 8Považují-li to členské státy za nezbytné pro naplňování cílů jazykové politiky, mají právo za podmínky dodržení práva Společenství stanovit pro některé nebo všechny přenosy subjektů televizního vysílání, které spadají do jejich pravomoci, podrobnější a přísnější předpisy, zejména v závislosti na jazykových kritériích.Článek 9Tato kapitola se nevztahuje na televizní vysílání lokální povahy, která nejsou součástí vnitrostátní sítě.KAPITOLA IVTelevizní reklama a sponzorováníČlánek 101. Televizní reklama musí být snadno rozeznatelná a zřetelně oddělená od ostatních pořadů obrazovými nebo zvukovými prostředky.2. Samostatné reklamní šoty lze vysílat pouze výjimečně.3. Reklama nesmí používat podprahová sdělení.4. Klamavá reklama je zakázána.Článek 111. Reklama musí být zařazena mezi jednotlivé pořady. Jsou-li splněny podmínky uvedené v odstavcích 2 až 5, lze reklamu rovněž zařadit během pořadů tak, aby nenarušila celistvost a hodnotu pořadů s ohledem na přirozená přerušení pořadu a na jeho délku a povahu a aby nebyla poškozena práva oprávněných osob.2. U přenosů složených ze samostatných částí nebo sportovních přenosů nebo přenosů z obdobně uspořádaných událostí a představení, které obsahují přestávky, musí být reklamy zařazeny pouze mezi samostatné části nebo do přestávek.3. Přenos audiovizuálních děl, jako jsou dlouhometrážní filmy a filmy vytvořené pro televizi (s výjimkou seriálů, cyklů, zábavných pořadů a dokumentů), pokud trvají déle než 45 minut, může být přerušen jednou během každého dovršeného 45minutového úseku. Další přerušení je přípustné, jestliže je jejich trvání nejméně o 20 minut delší než dva či více dovršených 45 minutových úseků.4. Při zařazení reklamy do ostatních pořadů, které nejsou zahrnuty v odstavci 2, musí mezi dvěma po sobě jdoucími přerušeními uplynout nejméně 20 minut.5. Reklama nesmí být zařazena do vysílání bohoslužeb. Zpravodajské a publicistické pořady, dokumenty, náboženské pořady a pořady pro děti kratší než 30 minut nesmějí být přerušeny reklamou. Trvají-li alespoň 30 minut, vztahují se na ně ustanovení předchozích odstavců.Článek 12Televizní reklama nesmía) poškozovat lidskou důstojnost;b) obsahovat diskriminaci na základě rasy, pohlaví nebo národnosti;c) útočit na náboženské nebo politické přesvědčení;d) podporovat chování ohrožující zdraví nebo bezpečnost;e) podporovat chování ohrožující zájmy na ochranu životního prostředí.Článek 13Všechny formy televizní reklamy na cigarety a jiné tabákové výrobky jsou zakázány.Článek 14Televizní reklama na léčiva a léčebné postupy, které jsou v členských státech, do jejichž pravomoci spadá subjekt televizního vysílání, dostupné pouze na lékařský předpis, je zakázána.Článek 15Televizní reklama na alkoholické nápoje musí splňovat tato kritéria:a) nesmí být vysloveně určena dětem nebo mladistvým, a zvláště nesmí zobrazovat děti nebo mladistvé užívající tyto nápoje;b) nesmí spojovat užívání alkoholu se zvýšenou fyzickou výkonností nebo s řízením automobilu;c) nesmí vytvářet dojem, že užívání alkoholu přispívá ke společenskému nebo sexuálnímu úspěchu;d) nesmí tvrdit, že alkohol má léčebné vlastnosti nebo povzbuzující či uklidňující účinek nebo že je prostředkem řešení osobních problémů;e) nesmí nabádat k nestřídmému užívání alkoholických nápojů nebo záporně hodnotit abstinenci nebo zdrženlivost;f) nesmí jako kladnou vlastnost nápojů zdůrazňovat jejich vysoký obsah alkoholu.Článek 16Televizní reklama nesmí morálně nebo fyzicky ohrožovat děti a mladistvé a z tohoto důvodu musí splňovat tato kritéria pro jejich ochranu:a) nesmí přímo nabádat děti nebo mladistvé ke koupi výrobku nebo služby a využívat k tomu jejich nezkušenosti nebo důvěřivosti;b) nesmí přímo nabádat děti nebo mladistvé, aby přesvědčovali své rodiče nebo třetí osoby, aby koupili dotčené zboží nebo služby;c) nesmí využívat zvláštní důvěru, kterou mají děti a mladiství k rodičům, svým učitelům nebo jiným osobám;d) nesmí bezdůvodně zobrazovat děti nebo mladistvé v nebezpečných situacích.Článek 171. Sponzorované televizní pořady musí splňovat tyto požadavky:a) obsah a doba zařazení sponzorovaných pořadů nesmí být v žádném případě ovlivňovány sponzorem tak, aby tím ohrozil odpovědnost a vydavatelskou nezávislost subjektu televizního vysílání vůči pořadům;b) musí být zřetelně označené jako sponzorované pořady jménem nebo logem sponzora na jejich začátku nebo na konci;c) nesmí propagovat nákup nebo pronájem výrobků nebo služeb sponzora nebo třetí osoby, zejména tím, že by jejich výrobky nebo služby byly zvláště zmiňovány.2. Televizní pořady nesmějí být sponzorovány fyzickými nebo právnickými osobami, jejichž hlavním předmětem činnosti je výroba nebo prodej výrobků nebo poskytování služeb, jejichž reklama je zakázána článkem 13 nebo 14.3. Zpravodajské a politicko-publicistické pořady nesmějí být sponzorovány.Článek 181. Ve vysílání nesmí čas vyhrazený reklamám přesáhnout 15 % denního vysílacího času. Tento podíl se však může zvýšit na 20 %, jestliže zahrnuje formy reklamy, jako jsou přímé nabídky veřejnosti na prodej, nákup nebo pronájem výrobků nebo na poskytnutí služeb za podmínky, že objem reklamních šotů nepřesáhne 15 %.2. V průběhu jedné hodiny nesmí čas vyhrazený reklamním šotům přesáhnout 20 %.3. Aniž je dotčen odstavec 1, nesmí formy reklam, jako jsou přímé nabídky veřejnosti na prodej, nákup nebo pronájem výrobků nebo na poskytnutí služeb, přesáhnout jednu hodinu denně.Článek 19Členské státy mohou stanovit přísnější předpisy než ty, které jsou uvedeny v článku 18, týkající se vysílacího času a podrobností televizního vysílání subjektů televizního vysílání, které spadají do jejich pravomoci tak, aby sloučily požadavek na televizní reklamu s veřejným zájmem, zejména s ohledem naa) úlohu televize v oblasti poskytování informací, vzdělávání, kultury a zábavy;b) ochranu plurality informací a médií.Článek 20Aniž je dotčen článek 3, mohou členské státy s ohledem na právo Společenství stanovit, pokud jde o pořady výlučně určené pro jejich území, které nelze přijímat přímo ani nepřímo v jednom nebo více jiných členských státech, jiné podmínky než ty, které jsou uvedené v čl. 11 odst. 2 až 5 a v článku 18.Článek 21Členské státy dbají v rámci svých právních předpisů, aby v případě, že televizní pořady nejsou v souladu s touto kapitolou, byla přijata vhodná opatření k nápravě takového stavu.KAPITOLA VOchrana dětí a mladistvýchČlánek 22Členské státy přijmou vhodná opatření zajišťující, aby vysílání subjektů televizního vysílání, které spadají do jejich pravomoci, neobsahovalo pořady, které by mohly vážně poškodit tělesný, duševní nebo morální vývoj dětí a mladistvých, zejména takové pořady, které obsahují pornografické scény nebo bezdůvodné násilí. Toto ustanovení se rozšíří i na jiné pořady, které mohou poškodit tělesný, duševní nebo morální vývoj dětí a mladistvých, kromě případů, kdy je volbou doby vysílání nebo jakýmkoli technickým opatřením zajištěno, že děti a mladiství, kteří jsou v dosahu vysílání, takové pořady běžně neuvidí nebo neuslyší.Členské státy dbají, aby vysílání neobsahovala podněty k nenávisti z důvodu rasy, pohlaví, náboženství nebo národnosti.KAPITOLA VIPrávo na uveřejnění odpovědiČlánek 231. Aniž jsou dotčeny ostatní předpisy občanského, správního nebo trestního práva přijaté členskými státy, musí mít jakákoli fyzická nebo právnická osoba bez ohledu na státní příslušnost, jejíž legitimní práva, zejména čest a dobrá pověst, byla poškozena uvedením nepravdivých skutečností v televizním pořadu, právo na uveřejnění odpovědi nebo na obdobný prostředek.2. Právo na uveřejnění odpovědi nebo obdobný prostředek lze využít vůči všem subjektům televizního vysílání, které spadají do pravomoci členského státu.3. Členské státy přijmou opatření nezbytná pro zavedení tohoto práva na uveřejnění odpovědi nebo na obdobný prostředek a určí postup jeho výkonu. Zajistí zejména, aby lhůta stanovená pro uplatnění práva na uveřejnění odpovědi nebo na obdobný prostředek byla dostatečná a aby tyto způsoby umožňovaly uplatnění tohoto práva nebo prostředku vhodným způsobem fyzickými nebo právnickými osobami, které mají bydliště nebo jsou usazeny v jiných členských státech.4. Žádost o uplatnění práva na uveřejnění odpovědi nebo na obdobný prostředek může být zamítnuta, jestliže není s ohledem na podmínky uvedené v odstavci 1 odůvodněná, jestliže představuje trestné jednání, jestliže by její rozšíření vyvolalo občanskoprávní odpovědnosti subjektů televizního vysílání nebo jestliže odporuje dobrým mravům.5. Stanoví se postupy umožňující soudní přezkum v případě sporu o výkon práva na uveřejnění odpovědi nebo na obdobný prostředek.KAPITOLA VIIZávěrečná ustanoveníČlánek 24V oblastech, které nejsou upraveny touto směrnicí, se tato směrnice nedotýká práv a povinností členských států vyplývajících ze stávajících úmluv v odvětví telekomunikací a televizního vysílání.Článek 251. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 3. října 1991. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.Článek 26Nejpozději do konce pátého roku ode dne přijetí této směrnice a poté každé dva roky podá Komise Evropskému parlamentu, Radě a Hospodářskému a sociálnímu výboru zprávu o uplatňování této směrnice a popřípadě podá návrhy na její přizpůsobení vývoji v odvětví televizního vysílání.Článek 27Tato směrnice je určena členským státům.V Lucemburku dne 3. října 1989.Za RadupředsedaR. Dumas[1] Úř. věst. C 179, 17.7.1986, s. 4.[2] Úř. věst. C 49, 22.2.1988, s. 53 a Úř. věst. C 158, 26.6.1989.[3] Úř. věst. C 232, 31.8.1987, s. 29.--------------------------------------------------


Důležité právní upozornění

|

31982L0243

Směrnice Rady ze dne 31. března 1982, kterou se mění směrnice 73/405/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se metod zkoušení biologické rozložitelnosti aniontových povrchově aktivních látek

Úřední věstník L 109 , 22/04/1982 S. 0018 - 0030 Finské zvláštní vydání: Kapitola 15 Svazek 3 S. 0234  Španělské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 12 S. 0135  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 15 Svazek 3 S. 0234  Portugalské zvláštní vydání Kapitola 13 Svazek 12 S. 0135  CS.ES Kapitola 15 Svazek 01 S. 190  - 202 ET.ES Kapitola 15 Svazek 01 S. 190  - 202 HU.ES Kapitola 15 Svazek 01 S. 190  - 202 LT.ES Kapitola 15 Svazek 01 S. 190  - 202 LV.ES Kapitola 15 Svazek 01 S. 190  - 202 MT.ES Kapitola 15 Svazek 01 S. 190  - 202 PL.ES Kapitola 15 Svazek 01 S. 190  - 202 SK.ES Kapitola 15 Svazek 01 S. 190  - 202 SL.ES Kapitola 15 Svazek 01 S. 190  - 202

		Směrnice Radyze dne 31. března 1982,kterou se mění směrnice 73/405/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se metod zkoušení biologické rozložitelnosti aniontových povrchově aktivních látek(82/243/EHS)RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 100 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise [1],s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],vzhledem k tomu, že směrnice Rady 73/405/EHS [4] musí být upravena s ohledem na nejnovější rozvoj vědy a techniky, což vyžaduje:- aktualizaci odkazů týkajících se metod uvedených v článku 2,- doplnění článku 2 o další metodu měření, která se používá ve Spojeném království,- zlepšení "postupu potvrzující zkoušky" prováděné v případě sporu;vzhledem k tomu, že podle článku 4 směrnice Rady 73/404/EHS ze dne 22. listopadu 1973 o sbližování zákonů členských států o detergentech [5] je nutné stanovit vhodné tolerance pro měření biologické rozložitelnosti tak, aby byla zohledněna nespolehlivost zkušebních metod, která by mohla vést k zamítavým rozhodnutím se závažnými ekonomickými důsledky; že zamítavé rozhodnutí může být přijato pouze tehdy, když výsledky získané zkušební metodou specifikovanou v článku 2 směrnice 73/405/EHS ukazují biologickou rozložitelnost nižší než 80 %;vzhledem k tomu, že v oblasti působnosti směrnice 73/405/EHS vznikly některé nejasnosti a je nezbytné zcela jasně stanovit, že se tato směrnice vztahuje jen na povrchově aktivní látky používané v detergentech; že je též nezbytné vyjasnit, že se jedná o úroveň biologické rozložitelnosti aniontových povrchově aktivních látek obsažených v detergentech, a nikoli o úroveň biologické rozložitelnosti celého detergentu, což je řešeno v článku 2;vzhledem k tomu, že nezbytné změny a rozšíření přílohy směrnice 73/405/EHS budou uskutečněny postupem stanoveným v článku 3a uvedené směrnice,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Směrnice 73/405/EHS se mění takto:1. V článku 1 se doplňují slova: "přítomné v detergentech, jak jsou uvedeny v článku 1 směrnice 73/404/EHS".2. Články 2 a 3 se nahrazují tímto:"Článek 2V souladu s článkem 4 směrnice 73/404/EHS o detergentech zakážou členské státy uvádět na trh a používat na svém území detergenty, pokud biologická rozložitelnost aniontových povrchově aktivních látek v nich obsažených je menší než 80 % a byla stanovena v souladu s jednou z těchto metod:- metoda OECD, zveřejněná v technické zprávě OECD ze dne 11. června 1976 "Metoda navržená pro stanovení biologické rozložitelnosti povrchově aktivních látek používaných v syntetických detergentech",- metoda používaná v Německu, zavedená "Nařízením o rozložitelnosti aniontových a neiontových povrchově aktivních látek v pracích a čisticích prostředcích" zveřejněném v Bundesgesetzblatt, 1977, část I, s. 244, ve znění nařízení ze dne 18. června 1980 zveřejněného v Bundesgesetzblatt, 1980, část I, s. 706,- metoda používaná ve Francii, schválená vyhláškou ze dne 28. prosince 1977, zveřejněnou v Journal officiel de la République française ze dne 18. ledna 1978, s. 514 a 515, a v experimentální normě T 73-260 z června 1981 vydané "Association française de normalisation" (AFNOR),- metoda používaná ve Spojeném království, nazvaná "Zkouška v porézní nádobě" a popsaná v technické zprávě č. 70 (1978) Střediska pro výzkum vod (Water Research Centre).Článek 3Podle postupu stanoveného v čl. 5 odst. 2 směrnice 73/404/EHS bude stanovisko laboratoře k aniontovým povrchově aktivním látkám založeno na referenční metodě (postupu potvrzující zkoušky), která je popsána v příloze této směrnice."3. Vkládá se tento článek:"Článek 3aZměny požadované pro přizpůsobení přílohy technickému pokroku se přijímají postupem podle článku 7b směrnice 73/404/EHS."4. Příloha se nahrazuje přílohou této směrnice.Článek 2Členské státy uvedou v účinnost předpisy nezbytné k dosažení souladu s touto směrnicí do osmnácti měsíců od oznámení této směrnice a neprodleně o nich uvědomí Komisi.Článek 3Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 31. března 1982.Za RadupředsedaP. de Keersmaeker[1] Úř. věst. C 112, 14.5.1981, s. 4.[2] Úř. věst. C 172, 13.7.1981, s. 111.[3] Úř. věst. C 310, 30.11.1981, s. 7.[4] Úř. věst. L 347, 17.12.1973, s. 53.[5] Úř. věst. L 347, 17.12.1973, s. 51.--------------------------------------------------PŘÍLOHASTANOVENÍ BIOLOGICKÉ ROZLOŽITELNOSTI ANIONTOVÝCH POVRCHOVĚ AKTIVNÍCH LÁTEKReferenční metoda (potvrzující zkouška)KAPITOLA 11.1 DefiniceAniontové povrchově aktivní látky ve smyslu této směrnice jsou ty povrchově aktivní látky, které se po průchodu měniči kationtů a aniontů rozdělí frakční elucí a stanoví se jako látky s aktivní reakcí na methylenovou modř (methylene blue active substance – MBAS) v souladu s analytickým postupem popsaným v kapitole 3.1.2 Zařízení potřebné pro měřeníMěřicí metoda používá malé zařízení pracující s aktivovaným kalem, znázorněné na obrázku 1 a podrobněji na obrázku 2.Zařízení sestává ze zásobníku syntetické odpadní vody A, dávkovacího čerpadla B, provzdušňovací nádoby C, usazovací nádoby D, mamutky E pro recyklaci aktivovaného kalu a nádoby F pro jímání upravené odtokové vody.Nádoby A a F musí být ze skla nebo vhodného plastu o obsahu nejméně 24 litrů. Čerpadlo B musí zaručovat stálý průtok syntetické odpadní vody do provzdušňovací nádoby; tato nádoba obsahuje za normálního provozu tři litry směsné kapaliny. Sintrovaná provzdušňovací kostka G je zavěšena v nádobě C ve vrcholu kužele. Množství vzduchu procházejícího provzdušňovačem se sleduje průtokoměrem H.1.3 Syntetická odpadní vodaPro zkoušku se používá syntetická odpadní voda.V jednom litru vodovodní vody se rozpustí:160 mg peptonu,110 mg masového extraktu,30 mg močoviny CO(NH2)2,7 mg chloridu sodného (NaCl),4 mg chloridu vápenatého (CaCl2.2H2O),2 mg síranu hořečnatého (MgSO4.7H20),28 mg hydrogenfosforečnanu didraselného (K2HPO4)a 20 ± 2 mg MBAS.MBAS se extrahuje ze zkoušeného výrobku metodou uvedenou v kapitole 2. Syntetická odpadní voda se připravuje denně čerstvá.1.4 Příprava vzorků1.4.1 Neformulované povrchově aktivní látky je možno zkoušet v původním stavu. Za účelem přípravy syntetické odpadní vody (1.3) je nutno stanovit obsah MBAS.1.4.2 Formulované výrobky se analyzují na obsah MBAS a mýdla. Musí být podrobeny extrakci alkoholem a separaci MBAS (viz kapitola 2). Obsah MBAS v extraktu musí být znám pro přípravu syntetické odpadní vody.1.5 Činnost zařízeníNejdříve se naplní provzdušňovací nádoba C a usazovací nádoba D syntetickou odpadní vodou. Výšku nádoby D je třeba nastavit tak, aby objem obsažený v provzdušňovací nádobě C odpovídal 3 litrům.Naočkování se provede přidáním 3 ml sekundárně vyčištěné odtokové vody dobré kvality, čerstvě odebrané z čistírny pracující převážně s domovní odpadní vodou. Tuto upravenou odtokovou vodu je nutno v období mezi odběrem a použitím uchovávat v aerobních podmínkách. Poté se uvede do provozu provzdušňovací zařízení G, mamutka E a dávkovací zařízení B. Syntetická odpadní voda musí protékat provzdušňovací nádobou C rychlostí jednoho litru za hodinu; z toho vyplývá střední retenční doba 3 hodiny.Rychlost provzdušňování je nutno regulovat tak, aby obsah nádoby C byl neustále udržován v suspenzi a obsah rozpuštěného kyslíku činil nejméně 2 mg/l. Pěnění je nutno předcházet vhodnými prostředky. Nesmějí se používat činidla proti pěnění, která inhibují aktivovaný kal nebo obsahují MBAS. Mamutku E je třeba nastavit tak, aby se aktivovaný kal z usazovací nádoby kontinuálně a pravidelně recykloval do provzdušňovací nádoby C. Kal, který se nashromáždil kolem horní části provzdušňovací nádoby C, na dně usazovací nádoby D nebo v cirkulačním okruhu, je nutno vracet do cirkulace nejméně jednou denně seškrabáním kartáčem nebo jiným vhodným způsobem. Pokud se kal neusazuje, je možno zvýšit jeho hustotu přídavky 2 ml 5 % roztoku chloridu železitého, opakovanými podle potřeby.Odtoková voda z usazovací nádoby D se jímá po dobu 24 hodin v nádobě F, poté se po důkladném promísení odebere vzorek. Nádobu F je pak nutno pečlivě vyčistit.1.6 Kontrola měřicího zařízeníObsah MBAS (v mg/l) v syntetické odpadní vodě se stanoví bezprostředně před použitím.Obsah MBAS (v mg/l) v odtokové vodě jímané po dobu 24 hodin v nádobě F je třeba stanovit analyticky stejnou metodou ihned po odběru; jinak je nutno vzorky uchovávat nejlépe zmrazené. Koncentrace se musí stanovit s přesností na 0,1 mg/l MBAS.Pro kontrolu účinnosti procesu se nejméně dvakrát týdně měří v odtokové vodě zfiltrované přes skelnou vatu a jímané v nádobě F a dále i ve zfiltrované syntetické odpadní vodě v nádobě A chemická spotřeba kyslíku (CHSK) nebo obsah rozpuštěného organického uhlíku (DOC).Úbytek CHSK nebo DOC je ustálen, když se dosáhne přibližně pravidelného denního biologického rozkladu MBAS, např. na konci záběhové doby znázorněné na obrázku 3.Obsah sušiny suspendovaných tuhých látek aktivovaného kalu v provzdušňovací nádobě je nutno stanovit dvakrát týdně (v g/l). Je-li jeho hodnota vyšší než 2,5 g/l, musí být nadbytečný aktivovaný kal odstraněn.Zkouška se provádí při pokojové teplotě; tato teplota musí být stálá a musí se udržovat mezi 292 a 297 K (19 – 24 oC).1.7 Výpočet biologické rozložitelnostiVýpočet procenta rozkladu MBAS se provádí denně na základě obsahu MBAS v mg/l v syntetické odpadní vodě a v odpovídající odtokové vodě jímané v nádobě F. Takto získané hodnoty rozložitelnosti se znázorňují graficky tak, jak ukazuje obrázek 3.Rozložitelnost MBAS se vypočte jako aritmetický průměr hodnot získaných během 21 dní následujících po záběhové době, během nichž byl rozklad pravidelný a provoz zařízení bezporuchový. V žádném případě nemá trvání záběhové doby přesáhnout šest týdnů.Denní hodnoty rozkladu se počítají s přesností na 0,1 %, ale konečný výsledek se udává zaokrouhleně na celé číslo.V některých případech je možno připustit nižší frekvenci odběru vzorků, avšak pro výpočet průměrné hodnoty je třeba použít nejméně 14 výsledků získaných během 21 dní následujících po záběhové době.KAPITOLA 2PŘEDBĚŽNÁ ÚPRAVA ZKOUŠENÝCH VÝROBKŮ2.1 Úvodní poznámky2.1.1 Úprava vzorkůÚprava aniontových povrchově aktivních látek a formulovaných detergentů před stanovením biologické rozložitelnosti v potvrzující zkoušce je tato:Výrobky | Úprava |Aniontové povrchově aktivní látky | Žádné |Formulované detergenty | Extrakce alkoholem následovaná separací aniontových povrchově aktivních látek na iontoměniči |Účelem extrakce alkoholem je odstranit z komerčního výrobku nerozpustné a anorganické složky, které by za určitých okolností mohly narušit zkoušku biologické rozložitelnosti.2.1.2 Separace na iontoměničiPro správné provedení zkoušek biologické rozložitelnosti se vyžaduje izolace a separace aniontových povrchově aktivních látek z mýdla, neiontových a kationtových povrchově aktivních látek.Toho se dosáhne pomocí iontoměniče typu makroporézní iontoměničové pryskyřice a vhodných elučních činidel pro frakční eluci. Takto lze jedním postupem izolovat mýdlo, aniontové a neiontové povrchově aktivní látky.2.1.3 Analytická kontrolaPo homogenizaci se stanoví koncentrace aniontových povrchově aktivních látek v syntetickém detergentu analytickým postupem pomocí MBAS. Obsah mýdla se stanoví vhodnou analytickou metodou. Tato analýza výrobků je nutná pro výpočet množství potřebných k přípravě frakcí pro zkoušku biologické rozložitelnosti.Kvantitativní extrakce není nutná; musí se však vyextrahovat nejméně 80 % aniontových povrchově aktivních látek. Obvykle se dosahuje 90 % nebo více.2.2 PrincipZ homogenního vzorku (prášky, vysušené pasty a odparky) se získá ethanolový extrakt, který obsahuje povrchově aktivní látky, mýdlo a další složky vzorku syntetického detergentu, rozpustné v alkoholu.Ethanolový extrakt se odpaří na suchý zbytek, rozpustí ve směsi isopropanol/voda a získaný roztok se vede přes kombinací silně kyselého katexu a makroporézního anexu zahřátou na 323 K (50 oC). Tato teplota je nutná, aby se zabránilo vysrážení případných mastných kyselin, které mohou být přítomny v kyselém prostředí.Veškeré neiontové povrchově aktivní látky zůstanou v odtokové vodě.Mastné kyseliny z mýdla se odseparují elucí ethanolem obsahujícím CO2. Aniontové povrchově aktivní látky se získají jako amonné soli elucí vodným isopropanolovým roztokem hydrogenuhličitanu amonného. Tyto amonné soli se používají pro zkoušku rozložitelnosti.Kationtové povrchově aktivní látky, které by mohly rušit zkoušku biologické rozložitelnosti a analytický postup, se odstraní katexem zařazeným před anexem.2.3 Chemikálie a zařízení2.3.1 Deionizovaná voda2.3.2 Ethanol, 95 % obj. C2H5OH(povolené denaturační prostředky:methylethylketon nebo metanol)2.3.3 Směs isopropanol/voda (50/50 obj.):50 obj. dílů isopropanolu (CH3CHOH.CH3) a50 obj. dílů vody (2.3.1)2.3.4 Roztok oxidu uhličitého v ethanolu (přibližně 0,1 % CO2): oxid uhličitý (CO2) se nechá probublávat pomocí přívodní trubičky se zabudovaným sintrem po dobu 10 minut ethanolem (2.3.2). Je třeba používat pouze čerstvé roztoky.2.3.5 Roztok hydrogenuhličitanu amonného (60/40 obj.): 0,3 molu NH4HCO3 v 1000 ml směsi isopropanol/voda tvořené 60 obj. díly isopropanolu a 40 obj. díly vody (2.3.1.)2.3.6 Katex (KAT), silně kyselý, rezistentní vůči alkoholu (50–100 mesh)2.3.7 Anex (AAT), makroporézní, Merck Lewatit MP 7080 (70–150 mesh) nebo ekvivalentní2.3.8 Kyselina chlorovodíková, 10 % HCl hmot.2.3.9 2000 ml baňka s kulatým dnem se zabroušenou zátkou a zpětným chladičem2.3.10 Vakuový filtr (ohřívatelný) o průměru 90 mm na filtrační papíry2.3.11 2000 ml filtrační baňka2.3.12 Ionexové kolony s ohřívacím pláštěm a kohoutkem; vnitřní trubice o průměru 60 mm a výšky 450 mm (obr. 4)2.3.13 Vodní lázeň2.3.14 Vakuová sušárna2.3.15 Termostat2.3.16 Rotační odparka2.4 Příprava extraktu a separace aniontových aktivních činidel2.4.1 Příprava extraktuMnožství povrchově aktivních látek potřebných pro zkoušku biologické rozložitelnosti odpovídá asi 50 g MBAS.V normálním případě množství výrobku, které je třeba extrahovat, nepřesáhne 1000 g, ale může být nutné extrahovat další množství vzorku. Z praktických důvodů by ve většině případů mělo být množství výrobku, použitého pro přípravu extraktů pro zkoušku biologické rozložitelnosti, omezeno na 5000 g.Zkušenost ukázala, že je výhodné používat větší počet malých extrakcí než jednu velkou extrakci. Specifikovaná množství ionexů odpovídají pracovní kapacitě 600–700 mmolů povrchově aktivních látek a mýdla.2.4.2 Izolace složek rozpustných v alkoholu250 g analyzovaného syntetického detergentu se přidá k 1250 ml ethanolu, směs se zahřeje k bodu varu a zahřívá se za míchání pod zpětným chladičem po dobu 1 hodiny. Horký roztok alkohol se odsává přes hrubě pórovitý vakuový filtr zahřátý na 323 K (50 oC) a rychle se zfiltruje. Baňka a vakuový filtr se promyjí přibližně 200 ml horkého ethanolu. Filtrát a ethanol z promytí filtru se shromáždí ve filtrační baňce.V případě analýz past nebo kapalných výrobků je třeba se přesvědčit, že ve vzorku není obsaženo více než 55 g aniontové povrchově aktivní látky a 35 g mýdla. Tento odvážený vzorek se odpaří do sucha. Odparek se rozpustí v 2000 ml ethanolu a postupuje se výše popsaným způsobem.V případě prášků o zjevně nízké sypné hustotě (< 300 g/l) se doporučuje zvýšit podíl ethanolu v poměru 20:1.Ethanolový filtrát se odpaří do sucha, nejlépe v rotační odparce. Je-li třeba většího množství extraktu, postup se opakuje. Odparek se rozpustí v 5000 ml směsi isopropanol/voda.2.4.3 Příprava ionexových kolonKatexová kolona600 ml katexové pryskyřice (2.3.6) se nasype do 3000 ml kádinky a přelije se 2000 ml kyseliny chlorovodíkové (2.3.8). Nechá se stát nejméně dvě hodiny za občasného promíchání. Kyselina se slije a pryskyřice se převede pomocí deionizované vody do kolony (2.3.12). V koloně musí být zátka ze skelné vaty. Kolona se promyje deionizovanou vodou rychlostí 10 – 30 ml/min, až je eluát prostý chloridů. Voda se vytěsní 2000 ml směsi isopropanol/voda (2.3.3) rychlostí 10 – 30 ml/min. Tím je ionexová kolona připravena k provozu.Anexová kolona600 ml anexové pryskyřice (2.3.7) se nasype do 3000 ml kádinky a přelije se 2000 ml deionizované vody. Pryskyřice se nechá nejméně dvě hodiny bobtnat. Pryskyřice se převede pomocí deionizované vody do kolony. V koloně musí být zátka ze skelné vaty.Kolona se promývá 0,3 M roztokem hydrogenuhličitanu amonného (2.3.5), až je prostá chloridů. K tomu je třeba asi 5000 ml roztoku. Znovu se promyje 2000 ml deionizované vody. Voda se vytěsní 2000 ml směsi isopropanol/voda (2.3.3) rychlostí 10–30 ml/min. Tím je ionexová kolona ve formě OH a připravena k provozu.2.4.4 Ionexová separaceIonexové kolony se spojí tak, aby katexová kolona byla umístěna před anexovou kolonou. Kolony se zahřejí na 323 K (50 oC) s použitím termostatické kontroly. 5000 ml roztoku získaného podle bodu 2.4.2 se zahřeje na 333 K (60 oC) a vede se kombinací kolon rychlostí 20 ml/min. Kolony se promyjí 1000 ml horké směsi isopropanol/voda (2.3.3).Pro získání aniontových povrchově aktivních látek (MBAS) se kolona KAT odpojí. Mastné kyseliny z mýdla se vymyjí z kolony KAT pomocí 5000 ml roztoku ethanol/CO 2 (323 K; 50 oC) (2.3.4). Eluát se vylije.MBAS se eluují z kolony AAT pomocí 5000 ml roztoku hydrogenuhličitanu amonného (2.3.5). Eluát se odpaří do sucha na vodní lázni nebo v rotační odparce. Zbytek obsahuje MBAS (jako amonnou sůl) a případné povrchově neaktivní aniontové látky, které nemají nežádoucí vliv na zkoušku biologické rozložitelnosti. Ke zbytku se přidává deionizovaná voda až do získání určeného objemu a v alikvotní části se stanoví obsah MBAS, jak je uvedeno v kapitole 3. Roztok se použije jako standardní roztok aniontových syntetických detergentů pro zkoušku biologické rozložitelnosti. Roztok je nutno přechovávat při teplotě pod 278 K (5 oC).2.4.5 Regenerace ionexových pryskyřicKatex se po použití odstraní.Anexová pryskyřice se regeneruje promýváním dalším množstvím roztoku hydrogenuhličitanu amonného (2.3.5) průtokovou rychlostí přibližně 10 ml/min, až je eluát prostý aniontových povrchově aktivních látek (zkouška s methylenovou modří). Poté se anex promyje 2000 ml směsi isopropanol/voda (2.3.3). Anex je opět připraven k provozu.KAPITOLA 3STANOVENÍ ANIONTOVÝCH POVRCHOVĚ AKTIVNÍCH LÁTEK PŘI ZKOUŠCE BIOLOGICKÉ ROZLOŽITELNOSTI3.1 PrincipMetoda je založena na skutečnosti, že kationtové barvivo methylenová modř tvoří modré soli s aniontovými povrchově aktivními látkami, které je možno extrahovat chloroformem. Aby se vyloučila interference, extrahuje se nejprve z alkalického roztoku a extrakt se pak třepe s kyselým roztokem methylenové modři. Fotometricky se měří absorbance separované organické fáze při vlnové délce maximální absorpce 650 nm.3.2 Činidla a zařízení3.2.1 Tlumivý roztok pH 10:V deionizované vodě se rozpustí 24 g hydrogenuhličitanu sodného (NaHCO3) p.a. a 27 g bezvodého uhličitanu sodného (Na2CO3) p.a. a zředí se na 1000 ml.3.2.2 Neutrální roztok methylenové modři:V deionizované vodě se rozpustí 0,35 g methylenové modři p.a. a zředí se na 1000 ml. Roztok je třeba připravit nejméně 24 hodin před použitím. Absorbance slepé chloroformové fáze, měřená proti chloroformu, nesmí být při 650 nm vyšší než 0,015 na 1 cm tloušťky vrstvy.3.2.3 Kyselý roztok methylenové modři:V 500 ml deionizované vody se rozpustí 0,35 g methylenové modři p.a. a smísí se s 6,5 ml H2SO4 (d = 1,84 g/l). Deionizovanou vodou se zředí na 1000 ml. Roztok je třeba připravit nejméně 24 hodin před použitím. Absorbance slepého stanovení chloroformové fáze, měřená proti chloroformu, nesmí být při 650 nm vyšší než 0,015 na 1 cm tloušťky vrstvy.3.2.4 Chloroform (trichlormethan) p.a. čerstvě předestilovaný3.2.5 Methylester kyseliny dodecylbenzensulfonové3.2.6 Ethanolový roztok hydroxidu draselného, KOH 0,1 M3.2.7 Ethanol čistý, C2H5OH3.2.8 Kyselina sírová, H2SO4 0,5 M3.2.9 Roztok fenolftaleinu:1 g fenolftaleinu se rozpustí v 50 ml ethanolu a za stálého míchání se přidá 50 ml deionizované vody. Případné sraženiny se odfiltrují.3.2.10 Kyselina chlorovodíková s methanolem: 250 ml kyseliny chlorovodíkové p.a. a 750 ml methanolu3.2.11 Dělicí nálevka, 250 ml3.2.12 Odměrná baňka, 50 ml3.2.13 Odměrná baňka, 500 ml3.2.14 Odměrná baňka, 1000 ml3.2.15 Baňka s kulatým dnem se zabroušenou zátkou a zpětným chladičem, 250 ml; varné kuličky3.2.16 pH metr3.2.17 Fotometr pro měření při 650 nm, s kyvetami 1 až 5 cm3.2.18 Filtrační papír kvalitní třídy3.3 PostupVzorky pro analýzu se nesmějí odebírat přes vrstvu pěny.Zařízení používané pro analýzu je po důkladném vymytí vodou před použitím nutno důkladně vypláchnout kyselinou chlorovodíkovou s methanolem (3.2.10) a pak deionizovanou vodou.Vodu vstupující do čistírny pracující s aktivovaným kalem a odtokovou vodu je nutno zfiltrovat ihned při odběru vzorků. Prvních 100 ml filtrátů se vylije.Odměřený objem vzorku, v případě potřeby zneutralizovaný, se převede do dělicí nálevky (3.2.11). Objem vzorku by měl obsahovat mezi 20 a 150 μg MBAS. Při nižším obsahu MBAS je možno použít až 100 ml vzorku. Použije-li se méně než 100 ml, zředí se na 100 ml deionizovanou vodou. Ke vzorku se přidá 10 ml tlumivého roztoku (3.2.1), 5 ml neutrálního roztoku methylenové modři (3.2.2) a 15 ml chloroformu (3.2.4). Směsí se stejnoměrně a ne příliš prudce třepe jednu minutu. Po oddělení fází se chloroformová vrstva převede do druhé dělicí nálevky obsahující 110 ml deionizované vody a 5 ml kyselého roztoku methylenové modři (3.2.3). Směsí se třepe 1 minutu. Chloroformová fáze se přefiltruje přes předem promytý vatový filtr navlhčený chloroformem do odměrné baňky (3.2.12).Alkalický a kyselý roztok se třikrát extrahuje, přičemž pro druhou a třetí extrakci se použije 10 ml chloroformu. Spojené chloroformové extrakty se zfiltrují přes týž vatový filtr a doplní se v 50 ml baňce (3.2.12) po značku chloroformem použitým k promytí vaty. Měří se absorbance chloroformového roztoku fotometrem při 650 nm v 1 až 5 cm kyvetách proti chloroformu. Provádí se slepé stanovení pro celý postup.3.4 Kalibrační křivkaPřipraví se kalibrační roztok standardní látky methylesteru kyseliny dodecylbenzensulfonové (tetrapropylenový typ mol. hmot. 340) po zmýdelnění na draselnou sůl. MBAS se počítá jako dodecylbenzensulfonan sodný (mol. hmot. 348).Z vážicí pipety se naváží 400 až 450 mg methylesteru kyseliny dodecylbenzensulfonové (3.2.5) s přesností na 0,1 mg do baňky s kulatým dnem a přidá se 50 ml ethanolového roztoku hydroxidu draselného (3.2.6) a několik varných kuliček. Po nasazení zpětného chladiče se udržuje při varu jednu hodinu. Po zchlazení se chladič a zabroušený skleněný spoj promyjí asi 30 ml ethanolu, který se přidá k obsahu baňky. Roztok se ztitruje kyselinou sírovou na fenolftalein do ztráty zabarvení. Tento roztok se převede do 1000 ml odměrné baňky (3.2.14), doplní po značku deionizovanou vodou a promíchá.Část tohoto zásobního roztoku povrchově aktivní látky se dále zředí. Odebere se 25 ml, převede se do 500 ml odměrné baňky (3.2.13), doplní po značku deionizovanou vodou a promíchá.Tento standardní roztok obsahujemg MBAS/ml, kde E je hmotnost vzorku v mg.Pro sestrojení kalibrační křivky se odebere postupně 1, 2, 4, 6 a 8 ml standardního roztoku a zředí se vždy na 100 ml deionizovanou vodou. Dále se pokračuje, jak je uvedeno v odst. 3.3, včetně slepého stanovení.3.5 Výpočet výsledkůMnožství aniontové povrchově aktivní látky (MBAS) ve vzorku se odečte z kalibrační křivky (3.4). Obsah MBAS ve vzorku je dán výrazem:= mg / l MBASkde V = použitý objem vzorku v ml.Výsledky se vyjádří jako dodecylbenzensulfonan sodný (mol. hmot. 348).3.6. Vyjádření výsledkůVýsledky se vyjádří jako mg/l MBAS na jedno desetinné místo.+++++ TIFF +++++A. Zásobní nádobaB. Dávkovací zařízeníC. Provzdušňovací komora (objem 3 l)D. Usazovací nádobaE. MamutkaF. Sběrná nádobaH. Vzduchový průtokoměrG. Sintrový provzdušňovač+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++Výpočet biologické rozložitelnosti – Potvrzující zkouška+++++ TIFF +++++Vyhřívaná ionexová kolona(Rozměry v milimetrech)--------------------------------------------------


title: Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/108/ES ze dne 8. prosince 2003, kterou se mění směrnice 2002/96/ES o odpadních elektrických a elektronických zařízeních (OEEZ)

text:
Důležité právní upozornění

|

32003L0108

Úřední věstník L 345 , 31/12/2003 S. 0106 - 0107

		Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/108/ESze dne 8. prosince 2003,kterou se mění směrnice 2002/96/ES o odpadních elektrických a elektronických zařízeních (OEEZ)EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise,s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],po konzultaci s Výborem regionů,v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],vzhledem k těmto důvodům:(1) V průběhu přijímání směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/96/ES ze dne 27. ledna 2003 o odpadních elektrických a elektronických zařízeních (OEEZ) [3] byly vyjádřeny obavy z možných finančních dopadů znění článku 9 uvedené směrnice na výrobce uvedených zařízení.(2) Na schůzi dohodovacího výboru k uvedené směrnici dne 10. října 2002 vyjádřily Evropský parlament, Rada a Komise ve společném prohlášení svůj záměr přezkoumat při nejbližší příležitosti otázky týkající se článku 9 směrnice 2002/96/ES, pokud jde o financování týkající se odpadních elektrických a elektronických zařízení od uživatelů jiných, než jsou domácnosti.(3) V souladu se společným prohlášením Komise přezkoumala finanční dopady na výrobce vyplývající z platného znění článku 9 směrnice 2002/96/ES a dospěla k závěru, že povinnost přijímat zpět odpadní elektrická a elektronická zařízení uvedená na trh v minulosti představuje závazek se zpětným účinkem, k němuž nebyla přijata žádná opatření a který některé výrobce pravděpodobně vystaví závažnému ekonomickému riziku.(4) S cílem předejít těmto rizikům je vhodné, aby finanční odpovědnost za sběr, zpracování, opětovné použití, využití a recyklaci odpadních elektrických a elektronických zařízení od uživatelů jiných, než jsou domácnosti, uvedených na trh před 13. srpnem 2005 nesli výrobci v okamžiku, kdy dodávají nové výrobky nahrazující výrobky stejného typu nebo plnící stejné funkce. Pokud není uvedený odpad nahrazován novými výrobky, měli by tuto odpovědnost nést příslušní uživatelé. Členské státy, výrobci a uživatelé by měli mít možnost přijímat alternativní ujednání.(5) Podle článku 17 směrnice 2002/96/ES mají členské státy uvést v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s uvedenou směrnicí nejpozději do 13. srpna 2004. S cílem zabránit nutnosti měnit právní předpisy členských států přijaté před uvedeným datem by měla být tato směrnice přijata co nejdříve a provedena právními předpisy členských států zároveň se směrnicí 2002/96/ES.(6) Směrnice 2002/96/ES by měla být odpovídajícím způsobem změněna,PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:Článek 1Článek 9 směrnice 2002/96/ES se nahrazuje tímto:"Článek 9Financování týkající se OEEZ od uživatelů jiných, než jsou domácnosti1. Členské státy zajistí, aby bylo nejpozději od 13. srpna 2005 výrobci zajištěno financování nákladů na sběr, zpracování, využití a environmentálně šetrné odstraňování OEEZ od uživatelů jiných, než jsou domácnosti, z výrobků uvedených na trh po 13. srpnu 2005.Členské státy zajistí, aby bylo nejpozději od 13. srpna 2005 zajištěno financování nákladů, pokud jde o OEEZ z výrobků uvedených na trh před 13. srpnem 2005 (historický odpad), způsobem stanoveným ve třetím a čtvrtém pododstavci.V případě nahrazování historického odpadu ekvivalentními novými výrobky nebo novými výrobky plnícími stejnou funkci zajistí financování nákladů výrobci těchto výrobků při jejich dodání. Jako náhradní řešení mohou členské státy stanovit, že do tohoto financování budou částečně nebo úplně zapojeni i uživatelé jiní, než jsou domácnosti.Pokud jde o ostatní historický odpad, zajistí financování nákladů uživatelé jiní, než jsou domácnosti.2. Výrobci a uživatelé jiní, než jsou domácnosti, mohou, aniž je dotčena tato směrnice, uzavírat dohody o jiných způsobech financování."Článek 2Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 13. srpna 2004. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.Tato předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.Článek 3Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.Článek 4Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 8. prosince 2003.Za Evropský parlamentpředsedaP. CoxZa RadupředsedaF. Frattini[1] Úř. věst. C 234, 30.9.2003, s. 91.[2] Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 21. října 2003 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku) a rozhodnutí Rady ze dne 19. listopadu 2003.[3] Úř. věst. L 37, 13.2.2003, s. 24.--------------------------------------------------


title: Směrnice Rady ze dne 9. února 1976 o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání a o pracovní podmínky

text:
Důležité právní upozornění

|

31976L0207

Úřední věstník L 039 , 14/02/1976 S. 0040 - 0042 Finské zvláštní vydání: Kapitola 5 Svazek 1 S. 0191  Řecké zvláštní vydání: Kapitola 05 Svazek 2 S. 0070  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 5 Svazek 1 S. 0191  Španělské zvláštní vydání: Kapitola 05 Svazek 2 S. 0070  Portugalské zvláštní vydání Kapitola 05 Svazek 2 S. 0070

		Směrnice Radyze dne 9. února 1976o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání a o pracovní podmínky(76/207/EHS)RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 235 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise,s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],vzhledem k tomu, že Rada v usnesení ze dne 21. ledna 1974 o sociálním akčním programu [3] zahrnula mezi priority činnost za účelem dosažení rovnosti mezi muži a ženami, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání a pokud jde o pracovní podmínky včetně odměňování;vzhledem k tomu, že pokud jde o odměňování, přijala Rada dne 10. února 1975 směrnici 75/117/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se uplatňování zásady stejné odměny za práci pro muže a ženy [4];vzhledem k tomu, že činnost Společenství za účelem dosažení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání a pokud jde o další pracovní podmínky, se také zdá být nezbytná; že rovné zacházení pro pracující muže a ženy představuje jeden z cílů Společenství, zejména pokud jde o podporu vyrovnání v rozvoji životních a pracovních podmínek pracovníků; že Smlouva k tomuto účelu nestanoví nezbytné pravomoci;vzhledem k tomu, že vymezení a postupné zavedení zásady rovného zacházení v otázkách sociálního zabezpečení by mělo být zajištěno dalšími nástroji,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 11. Účelem této směrnice je zavést v členských zemích zásadu rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání včetně postupu v zaměstnání a k odbornému vzdělávání a pokud jde o pracovní podmínky, a za podmínek uvedených v odstavci 2, o sociálním zabezpečení. Tato zásada je dále uváděna jako "zásada rovného zacházení."2. K zajištění postupného zavedení zásady rovného zacházení v oblasti sociálního zabezpečení přijme Rada na návrh Komise předpisy vymezující zejména její obsah, rozsah a prováděcí pravidla.Článek 21. Zásadou rovného zacházení ve smyslu následujících ustanovení se rozumí vyloučení jakékoli diskriminace na základě pohlaví buď přímo, nebo nepřímo s ohledem zejména na manželský nebo rodinný stav.2. Touto směrnicí není dotčeno právo členských států vyloučit z oblasti její působnosti ty pracovní činnosti, a popřípadě i vzdělávání k nim vedoucí, u nichž z důvodů jejich povahy nebo podmínek jejich výkonu představuje pohlaví pracovníka určující prvek.3. Touto směrnicí nejsou dotčena ustanovení týkající se ochrany žen, zejména pokud jde o těhotenství a mateřství.4. Touto směrnicí nejsou dotčena opatření na podporu rovných příležitostí pro muže i ženy, zejména odstraňování stávajících nerovností ovlivňujících příležitosti žen v oblastech uvedených v čl. 1 odst. 1.Článek 31. Uplatňování zásady rovného zacházení znamená vyloučení jakékoli diskriminace na základě pohlaví v podmínkách přístupu, včetně kritérií výběru, ke všem zaměstnáním nebo pracovním místům, nezávisle na oboru nebo odvětví činnosti, a ke všem stupňům hierarchie pracovních funkcí.2. K tomuto účelu přijmou členské státy nezbytná opatření k zajištění toho, abya) byly zrušeny všechny právní a správní předpisy, které odporují zásadě rovného zacházení;b) byla nebo mohla být prohlášena za neplatná od samého počátku nebo aby byla změněna všechna ustanovení kolektivních smluv, individuálních pracovních smluv, vnitřních řádů podniků a statutů svobodných povolání, která odporují zásadě rovného zacházení;c) byly přezkoumány právní a správní předpisy odporující zásadě rovného zacházení, které byly původně určeny k ochraně, ale již nejsou opodstatněné; a pokud podobná ustanovení obsahují kolektivní smlouvy, aby byli sociální partneři požádáni o žádoucí přezkoumání.Článek 4Uplatňování zásady rovného zacházení, pokud jde o přístup ke všem druhům a ke všem úrovním odborného poradenství pro volbu povolání, odborného vzdělávání, dalšího odborného vzdělávání a rekvalifikace, znamená, že členské státy přijmou nezbytná opatření k zajištění toho, abya) byly zrušeny všechny právní a správní předpisy, které odporují zásadě rovného zacházení;b) byla nebo mohla být prohlášena za neplatná nebo mohla být změněna všechna ustanovení kolektivních smluv, individuálních pracovních smluv, vnitřních předpisů podniků a předpisů upravujících postavení svobodných povolání, která odporují zásadě rovného zacházení;c) aniž je dotčena samospráva přiznaná v některých členských státech určitým soukromým vzdělávacím zařízením, byly odborné poradenství, odborné vzdělávání, další odborné vzdělávání a rekvalifikace přístupny na základě stejných kritérií a na stejných úrovních bez jakékoli diskriminace na základě pohlaví.Článek 51. Uplatňování zásady rovného zacházení, pokud jde o pracovní podmínky, včetně podmínek upravujících propouštění, znamená, že mužům i ženám jsou zaručeny stejné podmínky bez diskriminace na základě pohlaví.2. K tomuto účelu přijmou členské státy nezbytná opatření k zajištění toho, abya) byly zrušeny všechny právní a správní předpisy, které odporují zásadě rovného zacházení;b) byla nebo mohla být prohlášena za neplatná nebo mohla být změněna všechna ustanovení kolektivních smluv, individuálních pracovních smluv, vnitřních předpisů podniků a předpisů upravujících postavení svobodných povolání, která odporují zásadě rovného zacházení;c) byly přezkoumány právní a správní předpisy odporující zásadě rovného zacházení, které byly původně určeny k ochraně, ale již nejsou opodstatněné; a pokud podobná ustanovení obsahují kolektivní smlouvy, aby byli sociální partneři požádáni o žádoucí přezkoumání.Článek 6Členské státy zavedou do svého právního řádu nezbytná opatření, aby umožnily každé osobě, která se cítí poškozena nedodržením zásady rovného zacházení ve smyslu článků 3, 4 a 5, domáhat se nápravy soudní cestou případně poté, co se obrátila na jiné příslušné orgány.Článek 7Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření na ochranu pracovníků před propouštěním, které je reakcí zaměstnavatele na stížnost podanou na úrovni podniku nebo soudní žalobu usilující o dodržování zásady rovného zacházení.Článek 8Členské státy zajistí, aby předpisy přijaté k provedení této směrnice a odpovídající předpisy, které jsou již platné, byly oznámeny zaměstnancům všemi odpovídajícími prostředky, například oznámením na jejich pracovišti.Článek 91. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do třiceti měsíců po jejím oznámení a neprodleně o nich uvědomí Komisi.Avšak pokud jde o čl. 3 odst. 2 písm. c) první část a čl. 5 odst. 2 písm. c) první část, provedou členské státy první hodnocení, a je-li to nezbytné, první přezkoumání právních a správních předpisů v nich uvedených do čtyř let po oznámení této směrnice.2. Členské státy pravidelně přezkoumávají pracovní činnosti uvedené v čl. 2 odst. 2, aby z hlediska společenského vývoje rozhodly, zda je opodstatněné zachovávat dotyčné výjimky. O výsledcích přezkoumání uvědomí Komisi.3. Členské státy rovněž sdělí Komisi znění právních a správních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.Článek 10Členské státy sdělí Komisi do dvou let po uplynutí lhůty 30 měsíců stanovené v čl. 9 odst. 1 prvním pododstavci veškeré informace nezbytné k tomu, aby Komise vypracovala pro Radu zprávu o uplatňování této směrnice.Článek 11Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 9. února 1976.Za RadupředsedaG. Thorn[1] Úř. věst. C 111, 20.5.1975, s. 14.[2] Úř. věst. C 286, 15.12.1975, s. 8.[3] Úř. věst. C 13, 12.2.1974, s. 1.[4] Úř. věst. C 45, 19.2.1975, s. 19.--------------------------------------------------