title: Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/142/ES ze dne 30. listopadu 2009 o spotřebičích plynných paliv (Text s významem pro EHP)

text:
               16.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 330/10

      SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2009/142/ES
   ze dne 30. listopadu 2009
   o spotřebičích plynných paliv
   (kodifikované znění)
   (Text s významem pro EHP)
   EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
   s ohledem na návrh Komise,
   s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
   v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy (2),
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Směrnice Rady 90/396/EHS ze dne 29. června 1990 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se spotřebičů plynných paliv (3) byla podstatně změněna (4). Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti by měla být uvedená směrnice kodifikována.

               (2)

               Členské státy jsou na svých územích odpovědné za zajištění bezpečnosti a zdraví osob, a případně domácích zvířat a majetku, před nebezpečím plynoucím z používání spotřebičů plynných paliv.

               (3)

               V určitých členských státech je v závazných předpisech definována zejména úroveň bezpečnosti spotřebičů plynných paliv specifikováním konstrukce, provozních charakteristik a inspekčních postupů. Tyto závazné předpisy nemusí nutně vést k různým úrovním bezpečnosti v jednotlivých členských státech, ale jejich rozdílnost může bránit obchodu uvnitř Společenství.

               (4)

               V členských státech platí různé podmínky, pokud jde o druhy plynných paliv a vstupní tlaky. Tyto podmínky nejsou harmonizovány, protože situace v dodávce a rozvodech energie je v každém členském státě odlišná.

               (5)

               Odchylně od jednoho ze základních pravidel Společenství, jmenovitě pravidla volného pohybu zboží, jsou podle současných právních předpisů Společenství překážky pohybu uvnitř Společenství vyplývající z rozdílů vnitrostátních právních předpisů pro uvádění výrobků na trh přijatelné, pokud tyto překážky lze uznat jako nezbytné k zajištění závazných požadavků. Harmonizace právních předpisů by proto měla být v tomto případě omezena na předpisy, které jsou nezbytné pro splnění jak závazných, tak základních požadavků na bezpečnost, ochranu zdraví a úsporu energie týkající se spotřebičů plynných paliv. Právě proto, že se jedná o požadavky základní, měly by nahradit příslušné vnitrostátní právní předpisy.

               (6)

               Udržování nebo zvyšování úrovně bezpečnosti dosažené v členských státech tvoří jeden ze základních cílů této směrnice a bezpečnosti, jak je definována v základních požadavcích.

               (7)

               Měly by být zachovány základní požadavky na ochranu zdraví a bezpečnost, aby byla zajištěna bezpečnost spotřebičů plynných paliv. Úspora energie se považuje za nezbytnou. Tyto požadavky by měly být uplatňovány rozumně s ohledem na stav techniky v době konstrukce.

               (8)

               Tato směrnice by proto měla obsahovat pouze základní požadavky. Pro usnadnění posuzování shody se základními požadavky je nezbytné mít harmonizované normy na úrovni Společenství, zvláště pokud jde o výrobu, fungování a instalaci spotřebičů plynných paliv tak, aby výrobky vyhovující těmto harmonizovaným normám bylo možno považovat za výrobky vyhovující základním požadavkům. Tyto normy, harmonizované úrovni Společenství, jsou zpracovávány soukromoprávními subjekty a jejich znění musí mít nezávazný charakter. Pro tento účel jsou Evropský výbor pro normalizaci (CEN), Evropský výbor pro normalizaci v elektrotechnice (CENELEC) a Evropský ústav pro telekomunikační normy (ETSI) uznány za subjekty oprávněné k přijímání harmonizovaných norem v souladu s obecnými řídícími zásadami pro spolupráci mezi Komisí, Evropským sdružením volného obchodu (ESVO) a těmito třemi subjekty, které byly podepsány dne 28. března 2003 (5). „Harmonizovanou normou“ se rozumí technická specifikace (evropská norma nebo harmonizační dokument) přijatá výborem CEN, výborem CENELEC nebo ústavem ETSI či dvěma nebo třemi z těchto subjektů na základě pověření Komise v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů a předpisů pro služby informační společnosti (6), a v souladu s obecnými výše zmíněnými řídícími zásadami pro spolupráci.

               (9)

               Rada již přijala řadu směrnic, jejichž účelem je překonání technických překážek obchodu v souladu se zásadami stanovenými v jejím usnesení ze dne 7. května 1985 o novém přístupu k technické harmonizaci a normalizaci (7). Každá z těchto směrnic stanoví připojování označení CE. Komise ve svém sdělení ze dne 15. června 1989 o globálním přístupu k certifikaci a zkoušení (8) navrhla, aby byla vytvořena obecná pravidla pro označení shody CE v jednotném provedení. Rada ve svém usnesení ze dne 21. prosince 1989 o globálním přístupu k posuzování shody (9) schválila jako řídící zásadu přijetí takového uceleného přístupu ve vztahu k užívání označení CE. Dvěma základními prvky nového přístupu, které by měly být uplatňovány, jsou základní požadavky a postupy posuzování shody.

               (10)

               Posuzování shody s příslušnými technickými předpisy je nezbytné k zajištění účinné ochrany uživatelů a třetích stran. Existující postupy pro posuzování shody se v jednotlivých členských státech liší. K zamezení vícenásobného posuzování shody, které brání volnému pohybu spotřebičů plynných paliv, je nezbytné přijmout v rámci členských států opatření ke vzájemnému uznávání postupů při posuzování shody. Pro usnadnění vzájemného uznávání postupů posuzování shody je nutno vypracovat harmonizované postupy Společenství společně s kritérii pro jmenování subjektů odpovědných za provádění úkolů týkajících se postupů posuzování shody.

               (11)

               Odpovědnost členských států na jejich územích za bezpečnost, ochranu zdraví a úsporu energie, která je zahrnuta v základních požadavcích, by měla být uznána v ochranné doložce stanovující přiměřený postup Společenství.

               (12)

               Ti, kterým je určeno jakékoliv rozhodnutí přijaté podle této směrnice, by měli být informováni o důvodech takového rozhodnutí a o opravných prostředcích dostupných podle příslušných právních předpisů.

               (13)

               Touto směrnicí by neměly být dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení uvedených směrnic ve vnitrostátním právu a jejich použitelnost stanovených v časti B přílohy VI,

         PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
   KAPITOLA 1

      OBLAST PŮSOBNOSTI, DEFINICE, UVÁDĚNÍ NA TRH A VOLNÝ POHYB

   Článek 1
   1.   Tato směrnice se vztahuje na spotřebiče a vybavení.
   Spotřebiče zvláště určené pro použití k průmyslovým procesům probíhajícím v průmyslových objektech jsou vyňaty z oblasti působnosti této směrnice.
   2.   Pro účely této směrnice se použijí tyto definice:

               a)

               „spotřebičemi“ se rozumí spotřebiče plynných paliv používané k vaření, vytápění, ohřevu užitkové vody, chlazení, svícení nebo praní, které mají, podle povahy provozu, běžnou teplotu vody nepřevyšující 105 °C. Hořáky s nuceným průtokem vzduchu a topná tělesa vybavená těmito hořáky se rovněž považují za spotřebiče;

               b)

               „vybavením“ se rozumí bezpečnostní, kontrolní nebo regulační zařízení a podskupiny, s výjimkou hořáků s nuceným průtokem vzduchu a topných těles vybavených těmito hořáky, samostatně uváděné na trh pro profesionální použití a určené pro zabudování do spotřebiče plynných paliv nebo tvořící součást takového spotřebiče;

               c)

               „plynným palivem“ se rozumí jakékoli palivo v plynném stavu při teplotě 15 °C a tlaku 1 bar.

         3.   Pro účely této směrnice se výrazem „spotřebič se běžně používá“ rozumí, že spotřebič je:

               a)

               správně instalován a pravidelně udržován v souladu s pokyny výrobce,

               b)

               používán s běžnými odchylkami v jakosti paliva a při běžném kolísání vstupního tlaku paliva a

               c)

               používán v souladu se svým účelem nebo způsobem, který lze rozumně předvídat.

         Článek 2
   1.   Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření, aby spotřebiče uvedené v článku 1 mohly být uváděny na trh a do provozu pouze tehdy, neohrozí-li při běžném používání bezpečnost osob, domácích zvířat a majetku.
   2.   Členské státy oznámí včas všechny změny týkající se druhů plynných paliv a odpovídajících vstupních tlaků používaných na jejich území ostatním členským státům a Komisi, které byly sděleny Komisi v souladu s čl. 2 odst. 2 směrnice 90/396/ES.
   Komise zajistí, aby tyto informace byly zveřejněny v Úředním věstníku Evropské unie.
   Článek 3
   Spotřebiče a vybavení musí vyhovovat základním požadavkům stanoveným v příloze I, které se na ně vztahují.
   Článek 4
   1.   Členské státy nesmějí zakazovat, omezovat nebo bránit uvádění na trh nebo do provozu spotřebičů, které jsou ve shodě s touto směrnicí a které jsou opatřeny označením CE stanoveným v článku 10.
   2.   Členské státy nesmějí zakazovat, omezovat nebo bránit uvádění na trh vybavení, které je opatřeno certifikátem podle čl. 8 odst. 4.
   Článek 5
   1.   Členské státy předpokládají, že spotřebiče a vybavení splňují základní požadavky stanovené v příloze I, pokud jsou spotřebiče a vybavení ve shodě:

               a)

               s odpovídajícími vnitrostátními normami, které přejímají harmonizované normy a jejichž referenční čísla byla zveřejněna v Úředním věstníku Evropské unie;

               b)

               s příslušnými vnitrostátními normami, pokud v oblastech, kterých se takové normy týkají, neexistují žádné harmonizované normy.

         2.   Členské státy zveřejní referenční čísla vnitrostátních norem uvedených v odst. 1 písm. a).
   Sdělí Komisi znění svých vnitrostátních norem uvedených v odst. 1 písm. b), o kterých se domnívají, že jsou ve shodě se základními požadavky stanovenými v příloze I.
   Komise předloží tyto vnitrostátní normy ostatním členským státům. V souladu s postupem stanoveným v čl. 6 odst. 2 Komise oznámí členským státům ty vnitrostátní normy, u nichž se předpokládá shoda se základními požadavky stanovenými v příloze I.
   Článek 6
   1.   Pokud má členský stát nebo Komise za to, že normy stanovené v čl. 5 odst. 1 nesplňují zcela základní požadavky stanovené v příloze I, Komise nebo dotyčný členský stát předloží záležitost s udáním důvodů stálému výboru zřízenému podle článku 5 směrnice 98/34/ES (dále jen „výbor“).
   Výbor bezodkladně přijme stanovisko.
   Na základě stanoviska výboru Komise uvědomí členské státy, zda je či není nutné zrušit zveřejnění odkazů na tyto normy podle čl. 5 odst. 2 prvního pododstavce.
   2.   Po obdržení sdělení podle čl. 5 odst. 2 prvního pododstavce, Komise záležitost konzultuje s výborem.
   Do jednoho měsíce od obdržení stanoviska výboru Komise uvědomí členské státy, zda se u dané vnitrostátní normy nebo u vnitrostátních norem uplatní předpoklad shody; pokud ano, pak členské státy zveřejní referenční čísla těchto norem.
   Komise je rovněž zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie.
   Článek 7
   1.   Pokud členský stát shledá, že by běžně používané spotřebiče opatřené označením CE mohly ohrozit bezpečnost osob, domácích zvířat nebo majetku, přijme veškerá nezbytná opatření pro stažení těchto spotřebičů z trhu nebo pro zákaz či omezení jejich uvádění na trh.
   Členský stát neprodleně uvědomí Komisi o každém takovém opatření s uvedením důvodů svého rozhodnutí a zejména se sdělením, zda je neshoda způsobena:

               a)

               nesplněním základních požadavků stanovených v příloze I, jestliže spotřebič neodpovídá normám podle čl. 5 odst. 1;

               b)

               nesprávným použitím norem podle čl. 5 odst. 1;

               c)

               nedostatky v samotných normách podle čl. 5 odst. 1.

         2.   Komise co nejdříve zahájí konzultace s dotčenými stranami. Jestliže Komise po těchto konzultacích zjistí, že opatření podle odstavce 1 jsou oprávněná, neprodleně o tom uvědomí členský stát, který opatření přijal, a ostatní členské státy.
   Pokud rozhodnutí podle odstavce 1 vyplývá z nedostatků v normách, předloží Komise po konzultacích s dotčenými stranami záležitost do dvou měsíců výboru, jestliže členský stát, který opatření přijal, na jejich zachování trvá, a zahájí postup podle článku 6.
   3.   Pokud je spotřebič, který nevyhovuje příslušným požadavkům, opatřen označením CE, přijme příslušný členský stát nezbytná opatření vůči tomu, kdo označení CE připojil, a uvědomí o tom Komisi a ostatní členské státy.
   4.   Komise zajistí, aby členské státy byly průběžně informovány o průběhu tohoto postupu a jeho výsledku.
   KAPITOLA 2

      PROSTŘEDKY CERTIFIKACE SHODY

   Článek 8
   1.   Prostředky certifikace shody sériově vyráběných spotřebičů jsou následující:

               a)

               ES přezkoušení typu podle bodu 1 přílohy II a

               b)

               před jejich uvedením na trh podle volby výrobce:

                           i)

                           ES prohlášení o shodě s typem podle bodu 2 přílohy II nebo

                           ii)

                           ES prohlášení o shodě s typem (zabezpečování jakosti výroby) podle bodu 3 přílohy II nebo

                           iii)

                           ES prohlášení o shodě s typem (zabezpečování jakosti výrobku) podle bodu 4 přílohy II nebo

                           iv)

                           ES ověřování podle bodu 5 přílohy II.

         2.   V případě kusové výroby spotřebiče nebo výroby v malých množstvích si může výrobce zvolit ES ověřování každého jednotlivého výrobku, jak je uvedeno v bodu 6 přílohy II.
   3.   Po dokončení postupů uvedených v odst. 1 písm. b) a v odstavci 2 se na vyhovující spotřebiče připojí označení CE podle článku 10.
   4.   Prostředky certifikace shody podle odstavce 1 se použijí na vybavení, s výjimkou připojení označení CE, a případně vypracování prohlášení o shodě.
   Vydá se certifikát vyjadřující shodu vybavení s ustanoveními této směrnice, která se ho týkají a které udávají jeho charakteristiky a způsob, jak musí být zabudováno nebo namontováno do spotřebiče, aby byly splněny základní požadavky, které platí pro dokončené spotřebiče uvedené v příloze I.
   Certifikát se připojí k vybavení.
   5.   Pokud se na spotřebiče vztahují jiné směrnice, které se týkají jiných hledisek a v nichž se rovněž stanoví připojení označení CE, pak toto označení vyjadřuje, že u dotyčných spotřebičů je předpoklad shody také s ustanoveními těchto směrnic.
   Pokud však jedna nebo několik takových směrnic výrobci dovoluje, aby v průběhu přechodného období zvolil, který režim použije, pak označení CE vyjadřuje shodu pouze se směrnicemi, které výrobce uplatnil. V tomto případě musí být v dokumentech, upozorněních nebo návodech požadovaných dotyčnými směrnicemi a přiložených k daným spotřebičům uveden seznam uplatněných směrnic, jak byly zveřejněny v Úředním věstníku Evropské unie.
   6.   Záznamy a korespondence vztahující se k prostředkům certifikace shody jsou vypracovány v úředním jazyce nebo úředních jazycích členského státu, ve kterém je subjekt odpovědný za provádění těchto postupů usazen, nebo v jazyce přijatém tímto subjektem.
   Článek 9
   1.   Členské státy oznámí Komisi a ostatním členským státům subjekty, které pověřily prováděním postupů podle článku 8, spolu se zvláštními úkoly, jejichž plněním byly tyto subjekty pověřeny, a identifikačními čísly, která jim byla Komisí již dříve přidělena.
   Komise zveřejní pro informaci v Úředním věstníku Evropské unie seznam uvedených subjektů s uvedením identifikačních čísel, která jim přidělila, a zajistí průběžnou aktualizaci tohoto seznamu.
   2.   Členské státy použijí kritéria stanovená v příloze V pro posuzování subjektů, které mají být oznámeny.
   O subjektech splňujících kritéria pro posuzování stanovená v příslušných harmonizovaných normách se předpokládá, že splňují kritéria stanovená v uvedené příloze.
   3.   Členský stát, který oznámil určitý subjekt, je povinen mu odejmout schválení, pokud shledá, že tento subjekt již nesplňuje kritéria stanovená v příloze V. Neprodleně o tom uvědomí Komisi a ostatní členské státy.
   KAPITOLA 3

      OZNAČENÍ CE

   Článek 10
   1.   Označení CE a nápisy podle přílohy III jsou připojeny na spotřebič nebo na výrobní štítek upevněný na spotřebiči a musí být viditelné, čitelné a nesmazatelné. Výrobní štítek musí být vyroben tak, aby nemohl být znovu použit.
   2.   Je zakázáno opatřovat spotřebiče označeními, která by mohla třetí strany uvádět v omyl, pokud jde o význam a tvar označení CE. Spotřebič nebo štítek může být opatřen jakýmkoli jiným označením, pokud tím nebude snížena viditelnost a čitelnost označení CE.
   Článek 11
   Aniž je dotčen článek 7:

               a)

               jestliže členský stát zjistí, že byl výrobek opatřen označením CE neoprávněně, výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství uvede výrobek do shody s ustanoveními týkajícími se označení CE a zamezí dalšímu porušování předpisů za podmínek stanovených dotyčným členským státem;

               b)

               pokud neshoda trvá, členský stát přijme veškerá vhodná opatření, aby omezil nebo zakázal uvádění dotyčného spotřebiče na trh nebo zajistil jeho stažení z trhu v souladu s postupem stanoveným v článku 7.

         KAPITOLA 4

      ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ

   Článek 12
   Každé rozhodnutí přijaté na základě této směrnice, které zahrnuje omezení pro uvádění spotřebiče na trh nebo do provozu, musí být přesně odůvodněno. Toto rozhodnutí se neprodleně oznámí straně, které se týká, spolu s informací o opravných prostředcích dostupných podle platných právních předpisů daného členského státu spolu s uvedením lhůt pro jejich uplatnění.
   Článek 13
   Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
   Článek 14
   Směrnice 90/396/EHS ve znění směrnice uvedené v příloze VI části A se zrušuje, aniž jsou dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení uvedených směrnic ve vnitrostátním právu a jejich použitelnost stanovených v příloze VI části B.
   Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze VII.
   Článek 15
   Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
   Článek 16
   Tato směrnice je určena členským státům.

      V Bruselu dne 30. listopadu 2009.

            Za Evropský parlament

            předseda

         J. BUZEK

            Za Radu

            předsedkyně

         B. ASK

      (1)  Úř. věst. C 151, 17.6.2008, s. 12.

      (2)  Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 20. října 2009 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku) a rozhodnutí Rady ze dne 26. listopadu 2009.

      (3)  Úř. věst. L 196, 26.7.1990, s. 15.

      (4)  Viz příloha VI část A.

      (5)  Úř. věst. C 91, 16.4.2003, s. 7.

      (6)  Úř. věst. L 204, 21.7.1998, s. 37.

      (7)  Úř. věst. C 136, 4.6.1985, s. 1.

      (8)  Úř. věst. C 231, 8.9.1989, s. 3 a Úř. věst. C 267, 19.10.1989, s. 3.

      (9)  Úř. věst. C 10, 16.1.1990, s. 1.

      PŘÍLOHA I

         ZÁKLADNÍ POŽADAVKY

         ÚVODNÍ POZNÁMKA

      Povinnosti vyplývající ze základních požadavků na spotřebiče uvedených v této příloze se rovněž vztahují na vybavení v případech, pokud existují odpovídající rizika.
      1.   OBECNÉ PODMÍNKY
      1.1   Spotřebiče musí být konstruovány a vyráběny tak, aby fungovaly bezpečně a neohrožovaly osoby, domácí zvířata nebo majetek při běžném používání, jak je definováno v čl. 1 odst. 3 této směrnice.
      1.2   Při uvedení na trh, musí všechny spotřebiče:

                  —

                  být vybaveny technickými návody určenými pro pracovníka provádějícího instalaci,

                  —

                  být vybaveny návodem k použití a údržbě určeným pro uživatele,

                  —

                  být opatřeny příslušným upozorněním, které musí být uvedeno i na obalu.

            Návody a upozornění musí být v úředním jazyce nebo jazycích členských států, pro které jsou spotřebiče určeny.

                  1.2.1

                  Technický návod určený pro pracovníka provádějícího instalaci musí obsahovat všechny návody k montáži, seřízení a údržbě, jež jsou vyžadovány, aby jmenované operace byly správně provedeny a aby spotřebič mohl být bezpečně provozován. Návody musí zejména specifikovat:

                              —

                              druh použitého plynného paliva,

                              —

                              použitý vstupní tlak plynného paliva,

                              —

                              požadovaný průtok čistého vzduchu:

                                          —

                                          pro přívod spalovacího vzduchu,

                                          —

                                          pro zabránění vytvoření směsí nespáleného paliva v nebezpečné koncentraci u spotřebičů, které nejsou vybaveny zařízeními uvedenými v bodu 3.2.3;

                              —

                              podmínky způsobu odvádění spalin;

                              —

                              u hořáků s nuceným průtokem vzduchu a u topných těles, které budou vybaveny těmito hořáky, jejich charakteristiky, požadavky na montáž, které napomohou splnění základních požadavků platných pro kompletní spotřebiče, a případně seznam kombinací doporučovaných výrobcem.

                  1.2.2

                  Návod k použití a údržbě, který je určen pro uživatele, musí obsahovat všechny informace požadované pro bezpečné používání a musí zejména upozorňovat uživatele na jakákoliv omezení při používání.

                  1.2.3

                  Upozornění uváděná na spotřebiči a na jeho obalu musí jednoznačně uvádět druh použitého plynného paliva, vstupní tlak paliva a všechna omezení při používání, zejména omezení, kdy spotřebič musí být instalován pouze v dostatečně větraných prostorách.

            1.3   Vybavení, o nichž se předpokládá, že budou součástí spotřebiče, musí být konstruována a vyráběna tak, aby řádně splňovala svůj určený účel, jsou-li zabudována podle návodů k montáži.
      Návody k instalaci, seřízení, provozu a údržbě musí být dodány s daným vybavením.
      2.   MATERIÁLY

                  2.1

                  Materiály musí odpovídat svému určení a musí být odolné proti technickým, chemickým a tepelným vlivům, jimž budou podle předpokladu vystaveny.

                  2.2

                  Vlastnosti materiálů, které jsou důležité z hlediska bezpečnosti, musí zaručit výrobce nebo dodavatel spotřebiče.

            3.   KONSTRUKCE A VÝROBA
      3.1   Obecně

                  3.1.1

                  Spotřebiče musí být konstruovány tak, aby při běžném používání nemohlo dojít ke snížení jejich bezpečnosti vlivem nestability, deformace, poškození nebo opotřebení.

                  3.1.2

                  Výskyt kondenzátů při uvádění do provozu a/nebo při používání nesmí ovlivnit bezpečnost spotřebičů.

                  3.1.3

                  Spotřebiče musí být konstruovány a vyrobeny tak, aby se minimalizovalo riziko výbuchu vlivem požáru vnějšího původu.

                  3.1.4

                  Spotřebiče musí být konstruovány tak, aby nemohlo dojít k proniknutí vody a nežádoucího vzduchu do okruhů, jimiž proudí palivo.

                  3.1.5

                  V případě běžného kolísání pomocné energie musí spotřebiče i nadále fungovat bezpečně.

                  3.1.6

                  Mimořádné kolísání nebo výpadek pomocné energie nebo její obnovení nesmí vyvolat nebezpečnou situaci.

                  3.1.7

                  Spotřebiče musí být konstruovány a vyrobeny tak, aby se předešlo nebezpečí vyplývajícího z použití elektřiny. V oblasti, na kterou se vztahuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/95/ES (1), se shoda s bezpečnostními zásadami pokud jde o nebezpečí vyplývající z použití elektřiny považuje za splnění tohoto požadavku.

                  3.1.8

                  Všechny části spotřebiče, které jsou pod tlakem, musí být odolné proti mechanickým a tepelným namáháním, kterým jsou vystaveny, aniž by došlo k jakékoli deformaci ovlivňující bezpečnost.

                  3.1.9

                  Spotřebiče musí být konstruovány a vyrobeny tak, aby porucha bezpečnostních, kontrolních a regulačních zařízení nevedla k nebezpečné situaci.

                  3.1.10

                  Je-li spotřebič vybaven bezpečnostními a regulačními zařízeními, nesmí být fungování bezpečnostních zařízení narušeno funkcí regulačního zařízení.

                  3.1.11

                  Všechny části spotřebičů, které jsou seřízeny nebo nastaveny při výrobě a se kterými by uživatel ani pracovník provádějící instalaci neměli manipulovat, musí být vhodně zajištěny.

                  3.1.12

                  Ruční ovládače a ostatní ovládací a regulační zařízení musí být jasně označeny a musí být opatřeny příslušnými návody tak, aby se zabránilo jakékoli chybné manipulaci. Jejich konstrukce musí vylučovat náhodnou manipulaci.

            3.2   Únik nespáleného paliva

                  3.2.1

                  Spotřebiče musí být konstruovány tak, aby množství unikajícího paliva nebylo nebezpečné.

                  3.2.2

                  Spotřebiče musí být konstruovány tak, aby množství paliva, které unikne z hořáku při zapalování, opakovaném zapalování a při zhasnutí plamene bylo omezeno tak, aby se zabránilo nebezpečnému hromadění nespáleného paliva ve spotřebiči.

                  3.2.3

                  Spotřebiče určené k použití ve vnitřních prostorách musí být vybaveny zvláštním zařízením, které zamezuje nebezpečnému hromadění nespáleného paliva v těchto prostorách.
                  Spotřebiče, které nejsou vybaveny takovými zařízeními, musí být používány pouze v prostorách s dostatečným větráním, aby se zabránilo nebezpečnému hromadění nespáleného paliva.
                  Členské státy mohou stanovit na svém území podmínky pro přiměřené větrání prostor určených pro instalaci takových spotřebičů s ohledem na charakteristické vlastnosti spotřebičů.
                  Spotřebiče pro provozy společného stravování a spotřebiče spalující plynné palivo, obsahující toxické složky, musí být vybaveny výše uvedeným zařízením.

            3.3   Zapalování
      Spotřebiče musí být konstruovány tak, aby při běžném používání:

                  —

                  zapalování a opakované zapalování probíhalo plynule,

                  —

                  bylo zajištěno šíření plamene.

            3.4   Spalování

                  3.4.1

                  Spotřebiče musí být konstruovány tak, aby při běžném používání byla zajištěna stabilita plamene a aby spaliny neobsahovaly nepřijatelné koncentrace zdraví škodlivých látek.

                  3.4.2

                  Spotřebiče musí být konstruovány tak, aby při běžném používání nedošlo k žádnému náhodnému úniku spalin.

                  3.4.3

                  Spotřebiče s odvodem spalin musí být konstruovány tak, aby za mimořádných podmínek odvádění spalin nedocházelo k hromadění spalin ve vnitřním prostoru v nebezpečném množství.

                  3.4.4

                  Lokální spotřebiče k vytápění v domácnostech a průtokové ohřívače vody bez odvádění spalin nesmějí způsobit ve vnitřním prostoru takovou koncentraci oxidu uhelnatého, která by ohrožovala zdraví osob s přihlédnutím k předpokládané době jejich pobytu ve vnitřním prostoru.

            3.5   Racionální využití energie
      Spotřebiče musí být konstruovány tak, aby zajistily racionální využití energie s ohledem na stav techniky a bezpečnostní hlediska.
      3.6   Teploty

                  3.6.1

                  Části spotřebičů, které jsou určeny k umístění na podlahu nebo v blízkosti jiných ploch, nesmějí dosahovat teplot, které jsou pro okolí nebezpečné.

                  3.6.2

                  Teplota povrchu ručních ovládacích prvků spotřebičů, které jsou určeny k manipulaci, nesmí být pro uživatele nebezpečná.

                  3.6.3

                  Teploty povrchu vnějších částí spotřebičů, které jsou určeny pro použití v domácnosti, s výjimkou ploch nebo částí určených ke sdílení tepla, nesmějí být při provozu zdrojem nebezpečí pro uživatele a zvláště pro děti, u nichž je nutno vzít v úvahu přiměřenou dobu reakce.

            3.7   Potraviny, užitková voda
      Aniž jsou dotčena pravidla Společenství v této oblasti, nesmějí materiály a komponenty používané na výrobu spotřebiče, které přicházejí do styku s potravinami nebo užitkovou vodou, zhoršit jejich jakost.

         (1)  Úř. věst. L 374, 27.12.2006, s. 10.

      PŘÍLOHA II

         POSTUP CERTIFIKACE SHODY

      1.   ES PŘEZKOUŠENÍ TYPU
      1.1   ES přezkoušení typu je ta část postupu, jíž oznámený subjekt zajišťuje a prohlašuje, že spotřebič představující předpokládanou výrobu, splňuje ustanovení této směrnice, která se na něj vztahují.
      1.2   Výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství podá u jediného oznámeného subjektu žádost o přezkoušení typu.

                  1.2.1

                  Žádost musí obsahovat:

                              —

                              jméno a adresu výrobce, a pokud žádost podává zplnomocněný zástupce, také jeho jméno a adresu,

                              —

                              písemné prohlášení, že stejná žádost nebyla podána u jiného oznámeného subjektu,

                              —

                              konstrukční dokumentaci podle přílohy IV.

                  1.2.2

                  Žadatel dá oznámenému subjektu k dispozici reprezentativní spotřebič, který představuje předpokládanou výrobu (dále jen „typ“). Oznámený subjekt může požadovat další vzorky typu, jestliže to program zkoušek vyžaduje.
                  Typ může rovněž zahrnovat varianty výrobku za předpokladu, že tyto varianty nemají odlišné charakteristiky z hlediska povahy nebezpečí.

            1.3   Oznámený subjekt:

                  1.3.1

                  přezkoumá konstrukční dokumentaci, ověří, zda byl typ vyroben ve shodě s touto konstrukční dokumentací a určí součásti, které byly navrženy v souladu s příslušnými ustanoveními norem podle článku 5 a podle základních požadavků této směrnice;

                  1.3.2

                  provede nebo dá provést příslušné kontroly a/nebo zkoušky, aby zjistil, zda v případě, kdy nebyly použity normy podle článku 5, řešení zvolená výrobcem splňují základní požadavky;

                  1.3.3

                  provede nebo dá provést příslušné kontroly a/nebo zkoušky, aby zjistil, zda v případě, kdy výrobce zvolil použití příslušných norem, byly tyto normy skutečně použity.

            1.4   Pokud typ splňuje ustanovení této směrnice, oznámený subjekt vydá žadateli certifikát ES přezkoušení typu. Certifikát musí obsahovat závěry přezkoušení, případně podmínky platnosti certifikátu, údaje nezbytné k identifikaci schváleného typu a, pokud je to třeba, i popisy jeho fungování. Příslušné technické prvky, jako např. výkresy a schémata, musí být připojeny k certifikátu.
      1.5   Oznámený subjekt neprodleně informuje ostatní oznámené subjekty o vydání certifikátu ES přezkoušení typu a dodatcích podle bodu 1.7. Mohou obdržet kopii certifikátu ES přezkoušení typu a/nebo jeho dodatků a na odůvodněnou žádost mohou obdržet kopii příloh certifikátu a protokoly o provedených kontrolách a zkouškách.
      1.6   Oznámený subjekt, který odmítne vydat nebo odnímá certifikát ES přezkoušení typu, uvědomí členský stát, který provedl oznámení, a ostatní oznámené subjekty s udáním důvodů svého rozhodnutí.
      1.7   Žadatel informuje oznámený subjekt, který vydal certifikát ES přezkoušení typu, o všech změnách, které na schváleném typu provedl, které by mohly ovlivnit shodu se základními požadavky.
      Jestliže mohou změny schváleného typu ovlivnit shodu se základními požadavky nebo s podmínkami používání, stanovenými pro tento výrobek, musí být výrobek znovu schválen oznámeným subjektem, který vydal certifikát ES přezkoušení typu. Toto případné dodatečné schválení se vydává formou dodatku k původnímu certifikátu ES přezkoušení typu.
      2.   ES PROHLÁŠENÍ O SHODĚ S TYPEM

                  2.1

                  ES prohlášení o shodě s typem je část postupu, při níž výrobce prohlašuje, že dané spotřebiče jsou ve shodě s typem popsaným v certifikátu ES přezkoušení typu a splňují základní požadavky této směrnice, které se na ně vztahují. Výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství opatří každý spotřebič označením CE a vypracuje písemné prohlášení o shodě. Prohlášení o shodě se může týkat jednoho nebo více spotřebičů a musí být uchováváno u výrobce. Označení CE musí být doplněno identifikačním číslem oznámeného subjektu odpovědného za provádění kontrol náhodným výběrem podle bodu 2.3.

                  2.2

                  Výrobce přijme veškerá nezbytná opatření, aby jeho výrobní proces včetně konečné kontroly a zkoušení výrobků zajišťoval jednotnost výroby a shodu spotřebičů s typem popsaným v certifikátu ES přezkoušení typu a s požadavky této směrnice, které se na ně vztahují. Výrobcem zvolený oznámený subjekt je povinen provádět neočekávané kontroly spotřebičů tak, jak je stanoveno v bodu 2.3.

                  2.3

                  Neočekávané kontroly spotřebičů na místě provádí oznámený subjekt v intervalech jednoho roku nebo kratších. Musí být kontrolován přiměřený počet spotřebičů a musí být provedeny odpovídající zkoušky v souladu s příslušnými normami podle článku 5 nebo rovnocenné zkoušky s cílem ověřit shodu s příslušnými základními požadavky této směrnice. Oznámený subjekt v každém jednotlivém případě posoudí, zda je třeba provést všechny zkoušky nebo jen část z nich. V případě, kdy je odmítnut jeden nebo více spotřebičů, je oznámený subjekt povinen přijmout příslušná opatření, aby zabránil jejich uvedení na trh.

            3.   ES PROHLÁŠENÍ O SHODĚ S TYPEM (zabezpečování jakosti výroby)

                  3.1

                  ES prohlášení o shodě s typem (zabezpečování jakosti výroby) je postup, jímž výrobce, který plní povinnosti podle bodu 3.2, prohlašuje, že dané spotřebiče jsou ve shodě s typem popsaným v certifikátu ES přezkoušení typu a splňují základní požadavky této směrnice, které se na ně vztahují. Výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství opatří každý spotřebič označením CE a vypracuje písemné prohlášení o shodě. Toto prohlášení se může týkat jednoho nebo více spotřebičů a musí být uchováváno u výrobce. Označení CE musí být doplněno identifikačním číslem oznámeného subjektu odpovědného za ES dozor.

                  3.2

                  Výrobce uplatňuje systém jakosti výroby, který zajišťuje shodu spotřebičů s typem popsaným v certifikátu ES přezkoušení typu a se základními požadavky této směrnice, které se na něj vztahují. Výrobce podléhá ES dozoru podle bodu 3.4.

            3.3   Systém jakosti

                  3.3.1

                  Výrobce podá u oznámeného subjektu, který si zvolil, žádost o schválení systému jakosti pro dotyčné spotřebiče.
                  Žádost musí obsahovat:

                              —

                              dokumentaci systému jakosti,

                              —

                              závazek výrobce plnit povinnosti vyplývající ze schváleného systému jakosti,

                              —

                              závazek výrobce udržovat schválený systém jakosti v přiměřeném a účinném stavu,

                              —

                              dokumentaci schváleného typu a kopii certifikátu ES přezkoušení typu.

                  3.3.2

                  Všechny podklady, požadavky a předpisy používané výrobcem musí být systematicky a uspořádaně dokumentovány ve formě písemných koncepcí, postupů a návodů. Tato dokumentace systému jakosti musí umožňovat jednoznačný výklad programů jakosti, plánů a příruček jakosti a záznamů o jakosti. Musí obsahovat zejména přiměřený popis:

                              —

                              cílů jakosti, organizační struktury, odpovědností a pravomocí vedení, týkajících se jakosti spotřebičů,

                              —

                              výrobního procesu, postupů při řízení a zabezpečování jakosti a systematických opatření, která budou použita,

                              —

                              kontrol a zkoušek, které budou provedeny před výrobou, během výroby a po výrobě, s uvedením jejich četnosti,

                              —

                              prostředků umožňujících dozor nad dosahováním požadované jakosti spotřebičů a nad efektivním fungováním systému jakosti.

                  3.3.3

                  Oznámený subjekt přezkoumá a posoudí systém jakosti s cílem určit, zda splňuje požadavky podle bodu 3.3.2. U systémů, které používají příslušnou harmonizovanou normu, se shoda s těmito požadavky předpokládá.
                  Oznámený subjekt oznámí výrobci své rozhodnutí a informuje o tom ostatní oznámené subjekty. Oznámení musí obsahovat závěry kontrol, jméno a adresu oznámeného subjektu a odůvodněné rozhodnutí o posouzení daných spotřebičů.

                  3.3.4

                  Výrobce informuje oznámený subjekt, který schválil systém jakosti, o každé aktualizaci systému jakosti ve vztahu ke změnám vyvolaným například novými technologiemi a koncepcemi jakosti.
                  Oznámený subjekt posoudí navrhované změny a rozhodne, zda změněný systém jakosti splňuje příslušná ustanovení nebo zda je nezbytné nové posouzení. Oznámený subjekt oznámí své rozhodnutí výrobci. Oznámení musí obsahovat závěry kontrol a odůvodněné rozhodnutí o posouzení.

                  3.3.5

                  Oznámený subjekt, který odnímá schválení systému jakosti, o tom informuje ostatní oznámené subjekty a uvede důvody svého rozhodnutí.

            3.4   ES dozor

                  3.4.1

                  Účelem ES dozoru je zajistit, aby výrobce řádně plnil povinnosti vyplývající ze schváleného systému jakosti.

                  3.4.2

                  Výrobce umožní oznámenému subjektu za účelem inspekce vstup do prostor určených pro výrobu, kontrolu a zkoušení a skladování a poskytne mu všechny potřebné informace, zejména:

                              —

                              dokumentaci systému jakosti,

                              —

                              záznamy o jakosti, např. protokoly o kontrolách, výsledky zkoušek, údaje o kalibraci, zprávy o kvalifikaci příslušných pracovníků atd.

                  3.4.3

                  Oznámený subjekt provádí kontrolu alespoň jednou za dva roky, aby se ujistil, že výrobce udržuje a používá schválený systém jakosti, a předává výrobci zprávu o kontrole.

                  3.4.4

                  Kromě toho může oznámený subjekt uskutečnit u výrobce neočekávané inspekční prohlídky. Při těchto inspekčních prohlídkách může oznámený subjekt provést nebo dát provést zkoušky spotřebičů. Oznámený subjekt poskytne výrobci zprávu o inspekci a případně protokol o zkoušce.

                  3.4.5

                  Výrobce může na požádání předložit zprávu oznámeného subjektu.

            4.   ES PROHLÁŠENÍ O SHODĚ S TYPEM (zabezpečování jakosti výrobku)
      4.1   ES prohlášení o shodě s typem (zabezpečování jakosti výrobku) je ta část postupu, kterým výrobce, který plní povinnosti podle bodu 4.2, prohlašuje, že dotyčné spotřebiče jsou ve shodě s typem popsaným v certifikátu ES přezkoušení typu a splňují základní požadavky této směrnice, které se na ně vztahují. Výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství opatří každý spotřebič označením CE a vypracuje písemné prohlášení o shodě. Toto prohlášení se může týkat jednoho nebo více spotřebičů a musí být uchováváno u výrobce. Označení CE musí být doplněno identifikačním číslem oznámeného subjektu odpovědného za ES dozor.
      4.2   Výrobce používá schválený systém jakosti pro konečnou kontrolu a zkoušení spotřebičů podle bodu 4.3 a podléhá ES dozoru podle bodu 4.4.
      4.3   Systém jakosti

                  4.3.1

                  V rámci tohoto postupu je výrobce povinen podat u oznámeného subjektu, který si zvolil, žádost o schválení systému jakosti pro dotyčné spotřebiče.
                  Žádost musí obsahovat:

                              —

                              dokumentaci systému jakosti,

                              —

                              závazek výrobce, že bude plnit povinnosti vyplývající ze schváleného systému jakosti,

                              —

                              závazek výrobce, že bude udržovat schválený systém jakosti i nadále v přiměřeném a účinném stavu,

                              —

                              dokumentaci vztahující se ke schválenému typu a kopii certifikátu ES přezkoušení typu.

                  4.3.2

                  V rámci systému jakosti musí být každý spotřebič zkontrolován a musí být provedeny odpovídající zkoušky stanovené v příslušné normě (normách) podle článku 5 nebo rovnocenné zkoušky s cílem ověřit jeho shodu se základními požadavky této směrnice, které se na něj vztahují.
                  Všechny podklady, požadavky a předpisy používané výrobcem musí být systematicky a uspořádaně dokumentovány ve formě písemných koncepcí, postupů a návodů. Tato dokumentace systému jakosti musí umožňovat jednoznačný výklad programů jakosti, plánů jakosti, příruček jakosti a záznamů o jakosti.
                  Dokumentace systému jakosti musí obsahovat zejména přiměřený popis:

                              —

                              cílů systému jakosti, organizační struktury a odpovědností vedení a jejich pravomocí, pokud jde o jakost spotřebiče,

                              —

                              kontrol a zkoušek, které budou provedeny po výrobě,

                              —

                              metod ověřování efektivního fungování systému jakosti.

                  4.3.3

                  Oznámený subjekt přezkoumá a posoudí systém jakosti s cílem určit, zda splňuje požadavky podle bodu 4.3.2. U systémů, které používají příslušnou harmonizovanou normu, se shoda s těmito požadavky předpokládá. Oznámený subjekt oznámí výrobci své rozhodnutí a informuje o tom ostatní oznámené subjekty. Oznámení musí obsahovat závěry kontrol, jméno a adresu oznámeného subjektu a odůvodněné rozhodnutí o posouzení daných spotřebičů.

                  4.3.4

                  Výrobce informuje oznámený subjekt, který schválil systém jakosti, o každé nezbytné úpravě systému jakosti ve vztahu ke změnám vyvolaným například novými technologiemi a koncepcemi jakosti.
                  Oznámený subjekt posoudí navrhované změny a rozhodne, zda změněný systém jakosti splňuje příslušná ustanovení nebo zda je nezbytné nové posouzení. Oznámený subjekt oznámí své rozhodnutí výrobci. Oznámení musí obsahovat závěry kontroly a odůvodněné rozhodnutí o posouzení.

                  4.3.5

                  Oznámený subjekt, který odnímá schválení systému jakosti, o tom informuje ostatní oznámené subjekty a uvede důvody svého rozhodnutí.

            4.4   ES dozor

                  4.4.1

                  Účelem ES dozoru je zajistit, aby výrobce řádně plnil povinnosti vyplývající ze schváleného systému jakosti.

                  4.4.2

                  Výrobce umožní oznámenému subjektu za účelem inspekce vstup do prostor určených pro výrobu, kontrolu a zkoušení a skladování a poskytne mu všechny potřebné informace, zejména:

                              —

                              dokumentaci systému jakosti,

                              —

                              záznamy o jakosti, např. protokoly o kontrolách, výsledky zkoušek, údaje o kalibraci, zprávy o kvalifikaci příslušných pracovníků atd.

                  4.4.3

                  Oznámený subjekt provádí kontrolu alespoň jednou za dva roky, aby se ujistil, že výrobce udržuje a používá schválený systém jakosti, a předává výrobci zprávu o kontrole.

                  4.4.4

                  Kromě toho může oznámený subjekt uskutečnit u výrobce neočekávané inspekční prohlídky. Při těchto inspekčních prohlídkách může oznámený subjekt provést nebo dát provést zkoušky spotřebičů. Oznámený subjekt poskytne výrobci zprávu o inspekci a případně protokol o zkoušce.

                  4.4.5

                  Výrobce může na požádání předložit zprávu oznámeného subjektu.

            5.   ES OVĚŘOVÁNÍ
      5.1   ES ověřování je postup, kterým výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství zajišťuje a prohlašuje, že spotřebiče, které byly zkontrolovány podle bodu 3, jsou ve shodě s typem popsaným v certifikátu ES přezkoušení typu a splňují požadavky této směrnice, které se na ně vztahují.
      5.2   Výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství přijme veškerá nezbytná opatření, aby byla ve výrobním procesu zajištěna shoda spotřebičů s typem popsaným v certifikátu ES přezkoušení typu a s požadavky této směrnice, které se na ně vztahují. Výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství opatří každý spotřebič označením CE a vypracuje písemné prohlášení o shodě. Prohlášení o shodě se může vztahovat na jeden nebo více spotřebičů a musí být uchováváno u výrobce nebo jeho zplnomocněného zástupce usazeného ve Společenství.
      5.3   Oznámený subjekt provede příslušné kontroly a zkoušky s cílem ověřit shodu spotřebiče s požadavky této směrnice, podle volby výrobce kontrolou a zkouškami každého spotřebiče podle bodu 5.4 nebo kontrolou a zkouškami spotřebičů na základě statistických metod podle bodu 5.5.
      5.4   Ověřování kontrolou a zkoušením každého spotřebiče

                  5.4.1

                  Všechny spotřebiče musí být jednotlivě zkontrolovány a podrobeny příslušným zkouškám stanoveným v příslušné normě (příslušných normách) podle článku 5 nebo rovnocenným zkouškám s cílem ověřit jejich shodu s typem popsaným v certifikátu ES přezkoušení typu a s požadavky této směrnice, které se na ně vztahují.

                  5.4.2

                  Oznámený subjekt opatří nebo dá opatřit každý spotřebič svým identifikačním číslem a vydá na základě provedených zkoušek písemný certifikát shody. Certifikát shody se může vztahovat na jeden nebo více spotřebičů.

                  5.4.3

                  Výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce musí být schopen na požádání předložit certifikáty shody vydané oznámeným subjektem.

            5.5   Statistické ověřování

                  5.5.1

                  Výrobce předkládá spotřebiče v podobě stejnorodých dávek a přijme veškerá nezbytná opatření, aby výrobní proces zajišťoval stejnorodost každé vyrobené dávky.

                  5.5.2

                  Statistická kontrola se provádí takto:
                  Spotřebiče se podrobují statistické kontrole srovnáváním. Mají být seskupeny do identifikovatelných dávek složených z jednotek určitého modelu, vyrobených za identických podmínek. Dávky se zkontrolují v náhodně zvolených intervalech. Spotřebiče, které tvoří vzorek, se jednotlivě zkontrolují a provedou se vhodné zkoušky stanovené v příslušné normě (normách) podle článku 5 nebo rovnocenné zkoušky s cílem rozhodnout, zda bude dávka přijata nebo zamítnuta.
                  Používá se systém přejímky s těmito charakteristikami:

                              —

                              úroveň jakosti odpovídající pravděpodobnosti přijetí 95 % s procentem neshod od 0,5 % do 1,5 %,

                              —

                              mezní jakost odpovídající pravděpodobnosti přijetí 5 % s procentem neshod od 5 % do 10 %.

                  5.5.3

                  Jsou-li dávky přijaty, oznámený subjekt opatří nebo dá opatřit každý spotřebič svým identifikačním číslem a vydá na základě provedených zkoušek písemný certifikát shody. Všechny spotřebiče z dávky mohou být uvedeny na trh, kromě těch výrobků ze vzorku, u nichž nebyla zjištěna shoda.
                  Pokud je dávka zamítnuta, oznámený subjekt přijme příslušná opatření, která zabrání uvedení této dávky na trh. V případě častého zamítnutí dávek může oznámený subjekt statistické ověřování pozastavit.
                  Výrobce může během výrobního procesu opatřit výrobky na odpovědnost oznámeného subjektu jeho identifikačním číslem.

                  5.5.4

                  Výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce musí být schopen na požádání předložit certifikáty shody vydané oznámeným subjektem.

            6.   ES OVĚŘOVÁNÍ KAŽDÉHO JEDNOTLIVÉHO VÝROBKU

                  6.1

                  ES ověřování každého jednotlivého výrobku je postup, kterým výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství zajišťuje a prohlašuje, že příslušný spotřebič, pro nějž byl vydán certifikát podle bodu 2, splňuje požadavky této směrnice, které se na něj vztahují. Výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce opatří spotřebič označením CE a vypracuje písemné prohlášení o shodě, které uchovává.

                  6.2

                  Oznámený subjekt spotřebič zkontroluje a provede příslušné zkoušky se zřetelem ke konstrukční dokumentaci s cílem ověří jeho shody se základními požadavky této směrnice.
                  Oznámený subjekt opatří nebo dá opatřit každý schválený spotřebič svým identifikačním číslem a vydá certifikát shody vztahující se k provedeným zkouškám.

                  6.3

                  Účelem technické dokumentace týkající se návrhu zařízení podle přílohy IV je umožnit posouzení shody s požadavky této směrnice a pochopení návrhu, výroby a fungování spotřebiče.
                  Konstrukční dokumentace podle přílohy IV musí být k dispozici oznámenému subjektu.

                  6.4

                  Jestliže to oznámený subjekt považuje za nutné, mohou být příslušné kontroly a zkoušky provedeny po instalaci spotřebiče.

                  6.5

                  Výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce musí být schopen na požádání předložit certifikáty shody vydané oznámeným subjektem.

      PŘÍLOHA III

         OZNAČENÍ CE A NÁPISY

                  1.

                  Označení CE se skládá z iniciál „CE“ v tomto tvaru:

                  Označení CE musí být doplněno identifikačním číslem oznámeného subjektu v případě jeho účasti ve fázi řízení výroby.

                  2.

                  Spotřebič nebo jeho štítek musí být opatřen označením CE a těmito informacemi:

                              —

                              jméno nebo identifikační značka výrobce,

                              —

                              obchodní název spotřebiče,

                              —

                              typ elektrické přípojky, je-li použita,

                              —

                              kategorie spotřebiče,

                              —

                              poslední dvojčíslí roku, ve kterém byl výrobek opatřen označením CE.

                        Podle povahy spotřebiče mohou být připojeny informace potřebné pro účely instalace.

                  3.

                  Pokud je označení CE zmenšeno nebo zvětšeno, musí být zachovány vzájemné poměry dané mřížkou na výše uvedeném obrázku.
                  Jednotlivé části označení CE musí mít zásadně stejnou výšku, která nesmí být menší než 5 mm.

      PŘÍLOHA IV

         KONSTRUKČNÍ DOKUMENTACE

      Konstrukční dokumentace musí obsahovat následující informace, pokud je oznámený subjekt pro posuzování požaduje:

                  —

                  celkový popis spotřebiče,

                  —

                  koncepční návrhy a výrobní výkresy a schémata součástí, podskupin, obvodů,

                  —

                  popisy a vysvětlivky potřebné pro pochopení výše uvedených skutečností, včetně fungování spotřebiče,

                  —

                  seznam norem podle článku 5, které byly zcela nebo zčásti použity, a popisy řešení zvolených pro splnění základních požadavků v případě, že normy podle článku 5 nebyly použity,

                  —

                  protokoly o zkouškách,

                  —

                  návody k montáži a k použití.

            Kde to přichází v úvahu, musí konstrukční dokumentace obsahovat tyto podklady:

                  —

                  atesty vztahující se k zařízením zabudovaným do spotřebiče,

                  —

                  atesty a certifikáty vztahující se k metodám výroby a/nebo kontroly a/nebo sledování spotřebiče,

                  —

                  jakýkoli jiný dokument napomáhající oznámenému subjektu zlepšit jeho posuzování.

      PŘÍLOHA V

         MINIMÁLNÍ KRITÉRIA PRO POSUZOVÁNÍ OZNÁMENÝCH SUBJEKTŮ

      Oznámené subjekty jmenované členskými státy musí splňovat tyto minimální podmínky:

                  —

                  dostupnost pracovníků a potřebných prostředků a vybavení,

                  —

                  technickou způsobilost a profesionální důvěryhodnost pracovníků,

                  —

                  nezávislost vedení a technických pracovníků při provádění zkoušek, vypracovávání zpráv, vydávání certifikátů a provádění dozoru podle této směrnice ve vztahu ke všem kruhům, skupinám nebo osobám přímo nebo nepřímo zainteresovaným v oblasti spotřebičů,

                  —

                  zachovávání služebního tajemství pracovníky,

                  —

                  pojištění občanskoprávní odpovědnosti, pokud tuto odpovědnost nepřevzal stát v souladu s vnitrostátními právními předpisy.

            Splnění podmínek dvou prvních odrážek musí pravidelně ověřovat příslušné subjekty členských států nebo subjekty jmenované členskými státy.

      PŘÍLOHA VI
      ČÁST A

         Zrušená směrnice a její následná změna

      (uvedené v článku 14)

                  Směrnice Rady 90/396/EHS
                  (Úř. věst. L 196, 26.7.1990, s. 15)

                  Směrnice Rady 93/68/EHS
                  (Úř. věst. L 220, 30.8.1993, s. 1)

                  Pouze článek 10

            ČÁST B

         Lhůty pro provedení ve vnitrostátním právu a použitelnost

      (uvedené v článku 14)

                  Směrnice

                  Lhůta pro provedení

                  Datum použitelnosti

                  90/396/EHS

                  30. červen 1991

                  1. leden 1992

                  93/68/EHS

                  30. červen 1994

                  1. leden 1995

      PŘÍLOHA VII

         Srovnávací tabulka

                  Směrnice 90/396/EHS

                  Tato směrnice

                  Čl. 1 odst. 1 úvodní slova

                  Čl. 1 odst. 1 první pododstavec

                  Čl. 1 odst. 1 první a druhá odrážka

                  Čl. 1 odst. 2 písm. a) a b)

                  Čl. 1 odst. 2

                  Čl. 1 odst. 1 druhý pododstavec

                  Čl. 1 odst. 3

                  Čl. 1 odst. 2 písm. d)

                  Čl. 1 odst. 4

                  Čl. 1 odst. 3

                  Čl. 2 odst. 1

                  Čl. 2 odst. 1

                  Čl. 2 odst. 2 první a druhá věta

                  Čl. 2 odst. 2 první pododstavec

                  Čl. 2 odst. 2 třetí věta

                  Čl. 2 odst. 2 druhý pododstavec

                  Články 3 a 4

                  Články 3 a 4

                  Čl. 5 odst. 1 písm. a) první pododstavec

                  Čl. 5 odst. 1 písm. a)

                  Čl. 5 odst. 1 písm. a) druhý pododstavec

                  Čl. 5 odst. 2 první pododstavec

                  Čl. 5 odst. 1 písm. b)

                  Čl. 5 odst. 1 písm. b)

                  Čl. 5 odst. 2 první věta

                  Čl. 5 odst. 2 druhý pododstavec

                  Čl. 5 odst. 2 třetí věta

                  Čl. 5 odst. 2 třetí pododstavec

                  Čl. 6 odst. 1, první pododstavec první věta

                  Čl. 6 odst. 1 první pododstavec

                  Čl. 6 odst. 1 první pododstavec druhá věta

                  Čl. 6 odst. 1 druhý pododstavec

                  Čl. 6 odst. 1 druhý pododstavec

                  Čl. 6 odst. 1 třetí pododstavec

                  Čl. 6 odst. 2 první věta

                  Čl. 6 odst. 2 první pododstavec

                  Čl. 6 odst. 2 druhá věta

                  Čl. 6 odst. 2 druhý pododstavec

                  Čl. 6 odst. 2 třetí věta

                  Čl. 6 odst. 2 třetí pododstavec

                  Článek 7

                  Článek 7

                  Čl. 8 odst. 1 písm. a)

                  Čl. 8 odst. 1 písm. a)

                  Čl. 8 odst. 1 písm. b) úvodní slova

                  Čl. 8 odst. 1 písm. b) úvodní slova

                  Čl. 8 odst. 1 písm. b) první až čtvrtá odrážka

                  Čl. 8 odst. 1 písm. b) bod i) až iv)

                  Čl. 8 odst. 2 a 3

                  Čl. 8 odst. 2 a 3

                  Čl. 8 odst. 4 první pododstavec první věta

                  Čl. 8 odst. 4 první pododstavec

                  Čl. 8 odst. 4 první pododstavec druhá věta

                  Čl. 8 odst. 4 druhý pododstavec

                  Čl. 8 odst. 4 druhý pododstavec

                  Čl. 8 odst. 4 třetí pododstavec

                  Čl. 8 odst. 5 písm. a)

                  Čl. 8 odst. 5 první pododstavec

                  Čl. 8 odst. 5 písm. b)

                  Čl. 8 odst. 5 druhý pododstavec

                  Čl. 8 odst. 6

                  Čl. 8 odst. 6

                  Články 9 až 12

                  Články 9 až 12

                  Článek 13

                  —

                  Čl. 14 odst. 1 a 2

                  —

                  Čl. 14. odst. 3

                  Článek 13

                  —

                  Článek 14

                  —

                  Článek 15

                  Článek 15

                  Článek 16

                  Přílohy I až V

                  Přílohy I až V

                  —

                  Příloha VI

                  —

                  Příloha VII


title: Směrnice Rady ze dne 25. července 1978 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se sedadla řidiče na kolových zemědělských a lesnických traktorech

text:
Důležité právní upozornění

|

31978L0764

Úřední věstník L 255 , 18/09/1978 S. 0001 - 0039 Finské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 9 S. 0044  Řecké zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 10 S. 0005  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 9 S. 0044  Španělské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 9 S. 0032  Portugalské zvláštní vydání Kapitola 13 Svazek 9 S. 0032

		Směrnice Radyze dne 25. července 1978o sbližování právních předpisů členských států týkajících se sedadla řidiče na kolových zemědělských a lesnických traktorech(78/764/EHS)RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 100 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise,s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],vzhledem k tomu, že technické požadavky, které musí traktory podle vnitrostátních právních předpisů splňovat, se mimo jiné vztahují na sedadla řidiče;vzhledem k tomu, že se tyto požadavky v jednotlivých členských státech liší; že je proto nutné, aby všechny členské státy zavedly stejné požadavky vedle nebo namísto svých stávajících právních předpisů, zejména aby bylo možné použít u všech typů traktorů postup EHS schvalování typu, který je předmětem směrnice Rady 74/150/EHS ze dne 4. března 1974 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu kolových zemědělských a lesnických traktorů [3];vzhledem k tomu, že předpisy týkající se sedadel řidiče zahrnují nejen požadavky na jejich montáž do traktoru, nýbrž i na jejich konstrukci; že harmonizovaný postup schvalování typu konstrukčních částí umožní každému členskému státu ověřovat splnění společných požadavků na konstrukci a zkoušení a informovat o výsledku ostatní členské státy zasláním kopie certifikátu EHS schválení typu konstrukční části vystaveného pro každý typ sedadla řidiče; že připojení značky EHS schválení typu konstrukční části na všechna sedadla řidiče, která byla vyrobena ve shodě se schváleným typem, vyloučí nutnost technického zkoušení těchto sedadel řidiče v ostatních členských státech,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 11. Členské státy udělí EHS schválení typu konstrukční části pro každý typ sedadla řidiče, který splňuje požadavky na konstrukci a zkoušení stanovené v přílohách I a II.2. Členský stát, který udělí EHS schválení typu konstrukční části, přijme nezbytná opatření, která v případě potřeby umožní ověřit shodu vyráběných zařízení se schváleným typem, podle potřeby ve spolupráci s příslušnými orgány ostatních členských států. Toto ověření se omezí na namátkovou kontrolu.Článek 2Pro každý typ sedadla řidiče, který byl schválen podle článku 1, přidělí členské státy výrobci nebo jeho pověřenému zástupci značku EHS schválení typu konstrukční části podle vzoru uvedeného v bodě 3.5 přílohy II.Členské státy přijmou veškerá vhodná opatření, aby zabránily použití značek, které by mohly vést k záměně sedadel řidiče, jejichž typ bylo schválen podle článku 1, s jinými zařízeními.Článek 31. Členské státy nesmějí zakázat uvedení sedadel řidiče na trh z důvodů týkajících se konstrukce, jestliže jsou opatřena značkou EHS schválení typu konstrukční části.2. Členský stát však může zakázat, aby byla na trh uváděna sedadla řidiče, která jsou opatřena značkou EHS schválení typu konstrukční části, jestliže systematicky nevykazují shodu se schváleným typem.O těchto přijatých opatřeních dotyčný stát neprodleně uvědomí ostatní členské státy a Komisi a uvede důvody svého rozhodnutí.Článek 4Příslušný orgán každého členského státu zašle do jednoho měsíce příslušným orgánům ostatních členských států kopie certifikátů EHS schválení typu konstrukční části podle vzoru v příloze III pro každý typ sedadla řidiče, pro který schválení typu udělil nebo udělit odmítl.Článek 51. Pokud členský stát, který udělil EHS schválení typu konstrukční části, zjistí, že se více sedadel řidiče, která jsou opatřena stejnou značkou EHS schválení typu konstrukční části, neshoduje se schváleným typem, přijme nezbytná opatření, aby byla znovu zajištěna shoda vyráběných zařízení se schváleným typem. O přijatých opatřeních, která mohou v případě vážné a opakující se neshody vést až k odejmutí EHS schválení typu konstrukční části, uvědomí příslušný orgán dotyčného členského státu příslušné orgány ostatních členských států. Stejná opatření tento orgán přijme, jestliže je o takové neshodnosti informován příslušnými orgány jiného členského státu.2. Příslušné orgány členských států se do jednoho měsíce vzájemně informují o každém odejmutí EHS schválení typu konstrukční části s uvedením důvodů.Článek 6Každé rozhodnutí o odmítnutí nebo odejmutí schválení typu konstrukční části pro typ sedadla řidiče nebo o zákazu jejich uvedení na trh nebo jejich užívání, učiněné na základě předpisů přijatých k provedení této směrnice, musí být podrobně odůvodněno. Rozhodnutí se oznamuje dotčené osobě spolu uvedením opravných prostředků dostupných podle platných právních předpisů členských států a o lhůtách pro jejich podání.Článek 7Členské státy nesmějí odmítnout udělit EHS schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro typ traktoru z důvodů týkajících se sedadla řidiče, pokud je opatřeno značkou EHS schválení typu konstrukční části a jsou splněny požadavky stanovené v příloze IV.Článek 8Členské státy nesmějí odmítnout nebo zakázat prodej, registraci, uvedení do provozu nebo užívání traktorů z důvodů týkajících se sedadla řidiče, pokud je opatřeno značkou EHS schválení typu konstrukční části a jsou splněny požadavky stanovené v příloze IV.Článek 91. "Zemědělským nebo lesnickým traktorem" se rozumí každé motorové vozidlo vybavené koly nebo pásy, které má alespoň dvě nápravy, jehož hlavní funkcí je vyvíjet tažnou sílu a které je zvláště konstruováno k tažení, tlačení, nesení nebo pohonu určitých nářadí, strojů nebo přípojných vozidel určených pro užití v zemědělství nebo lesnictví. Může být vybaveno pro přepravu nákladu a osob.2. Tato směrnice se vztahuje pouze na traktory definované v předchozím odstavci, které jsou vybaveny pneumatikami a které mají dvě nápravy a maximální konstrukční rychlost od 6 km/h do 25 km/h.Článek 10Změny nezbytné pro přizpůsobení požadavků příloh této směrnice technickému pokroku se přijímají postupem stanoveným v článku 13 směrnice 74/150/EHS.Článek 111. Členské státy uvedou v účinnost předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 18 měsíců od jejího oznámení a neprodleně o nich uvědomí Komisi.2. Členské státy zajistí, aby bylo Komisi sděleno znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.Článek 12Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 25. července 1978.Za RadupředsedaK. von dohnanyi[1] Úř. věst. C 299, 12.12.1977, s. 61.[2] Úř. věst. C 84, 8.4.1978, s. 11.[3] Úř. věst. L 84, 28.3.1974, s.10.--------------------------------------------------PŘÍLOHA IDEFINICE1. Sedadlo řidiče"Sedadlem řidiče" se rozumí sedadlo určené pro jednu osobu a používané řidičem při řízení traktoru.2. Sedák"Sedákem" se rozumí téměř vodorovná plocha sedadla, která podpírá sedícího řidiče.3. Opěradlo sedadla"Opěradlem sedadla" se rozumí téměř svislá plocha sedadla, která podpírá záda sedícího řidiče.4. Boční opěry sedadla"Bočními opěrami sedadla" se rozumí zařízení nebo tvarování plochy sedadla, které zabraňuje bočnímu prokluzu řidiče.4.1 Loketní opěrka sedadla"Loketní opěrkou sedadla" se rozumí zařízení po stranách sedadla, které podpírá paže sedícího řidiče.5. Vztažný bod S sedadla"Vztažným bodem S sedadla" se rozumí bod ve střední podélné rovině sedadla, v němž se protíná tečná rovina spodní části polštářovaného opěradla s vodorovnou rovinou. Tato vodorovná rovina protíná povrch sedáku ve vzdálenosti 150 mm před vztažným bodem S sedadla (viz dodatek 1 přílohy II).6. Hloubka sedáku"Hloubkou sedáku" se rozumí vodorovná vzdálenost vztažného bodu S sedadla od předního okraje sedáku.7. Šířka sedáku"Šířkou sedáku" se rozumí vodorovná vzdálenost mezi vnějšími okraji sedáku měřená v rovině kolmé ke střední rovině sedadla.8. Rozsah seřízení sedadla podle hmotnosti řidiče"Rozsahem seřízení sedadla podle hmotnosti řidiče" se rozumí rozsah mezi dvěma zatíženími, která odpovídají středním polohám na charakteristikách systému odpružení sedadla stanovených pro největší a nejmenší hmotnost řidiče.9. Zdvih systému odpružení"Zdvihem systému odpružení" se rozumí vzdálenost mezi nejvyšší a nejnižší polohou systému odpružení.10. Kmitání"Kmitáním" se rozumí svislý pohyb sedadla řidiče nahoru a dolů.11. Zrychlení kmitání (a)"Zrychlením kmitání (a)" se rozumí druhá derivace dráhy kmitání podle času.12. Efektivní hodnota zrychlení (aeff)"Efektivní hodnotou zrychlení (aeff)" se rozumí druhá odmocnina střední hodnoty druhých mocnin zrychlení.13. Spektrální výkonová hustota (Φ)"Spektrální výkonovou hustotou (Φ)" se rozumí druhá mocnina efektivní hodnoty zrychlení aeff měřené třetinooktávovými filtry dělená šířkou pásma těchto filtrů.14. Vážené zrychlení kmitání (aw)"Váženým zrychlením kmitání (aw)" se rozumí vážená hodnota zrychlení kmitání určená pomocí váhového filtru podle bodu 2.5.3.3.5.2 přílohy II.15. Přenos kmitání"Přenosem kmitání" se rozumí poměr váženého zrychlení měřeného na sedadle řidiče k váženému zrychlení měřenému v místě upevnění sedadla podle bodu 2.5.3.3.2 přílohy II.16. Třída kmitání"Třídou kmitání" se rozumí třída nebo skupina traktorů, které vykazují stejné vlastnosti kmitání.17. Traktor kategorie A"Traktorem kategorie A" se rozumí traktor, jehož vlastnosti umožňují, aby byl zařazen do určité třídy kmitání v důsledku podobných konstrukčních parametrů.17.1 Vlastnosti těchto traktorů:Počet náprav: dvě.Rozdělení hmotností na nápravy:přední náprava : 30 až 45 % hmotnosti traktoru v nenaloženém stavu,zadní náprava : 70 až 55 % hmotnosti traktoru v nenaloženém stavu.Pneumatiky: přední menší než zadní (poměr poloměrů pneumatik ≤ 4:5).Rozchod: nejmenší nastavitelný rozchod větší než 1150 mm.Odpružení: zadní náprava neodpružena.Vodorovná poloha sedadla: mezi zadní nápravou a těžištěm traktoru.17.2 Traktory kategorie A se dělí do dvou tříd:třída I: traktory o hmotnosti v nenaloženém stavu 1400 kg až 3600 kg;třída II: traktory o hmotnosti v nenaloženém stavu větší než 3600 kg až 5000 kg.18. Referenční traktor"Referenčním traktorem" se rozumí traktor se specifickými hodnotami kmitání, podle nichž lze na zkušebním zařízení stanovit žádané hodnoty pro zkoušku sedadla, které je určeno pro traktory určité třídy kmitání.18.1 Spektrální výkonová hustota svislého zrychlení v bodě upevnění sedadla referenčního traktoru musí vyhovovat podmínkám uvedeným v dodatcích 9 a 10 přílohy II.18.2 Referenční traktor má – za předpokladu splnění požadavků bodu 18.1 – vyhovovat požadavkům uvedeným v připojené tabulce:| Třída I | Třída II | Dovolená odchylka |Hmotnost traktoru v nenaloženém stavu v kg | 3040 | 4750 | ±5 % |—na přední nápravu v kg | 1300 | 1830 | ±5 % |—na zadní nápravu v kg | 1740 | 2920 | ±5 % |Přední pneumatiky | 7,50–18 | 12,4/11–28 | |Zadní pneumatiky | 16,9/14–38 | 16,9/14–38 | |Tlak v předních pneumatikách v bar | 2,0 | 1,5 | +0,1 bar |Tlak v zadních pneumatikách v bar | 1,1 | 1,3 | +0,1 bar |Rozvor náprav v mm | 2125 | 2590 | ±10 % |--------------------------------------------------PŘÍLOHA IIPOŽADAVKY NA KONSTRUKCI A ZKOUŠENÍ, PODMÍNKY PRO EHS SCHVÁLENÍ TYPU KONSTRUKČNÍ ČÁSTI A POŽADAVKY NA OZNAČENÍ1. OBECNÉ POŽADAVKY1.1 Sedadlo řidiče musí být konstruováno tak, aby zajišťovalo pohodlnou polohu řidiče při řízení a ovládání traktoru a poskytovalo mu nejvyšší ochranu z hlediska zdraví a bezpečnosti.1.2 Sedadlo musí být seřiditelné v podélném a svislém směru bez použití nástroje.1.3 Sedadlo musí být konstruováno tak, aby omezovalo nárazy a kmitání. Proto musí být dobře odpruženo, dobře tlumit kmitání a zajišťovat přiměřenou oporu směrem dozadu a do stran.Boční opěra se považuje za dostatečnou, je-li sedadlo konstruováno tak, aby zabránilo bočnímu prokluzu těla řidiče.1.3.1 Sedadlo musí být seřiditelné pro osoby různé hmotnosti. Seřízení nutné ke splnění tohoto požadavku se musí provádět bez použití nástrojů.1.4 Sedák, opěradlo, boční opěry a popřípadě odnímatelné, sklápěcí nebo pevné loketní opěrky musí být měkce čalouněny.1.5 Vztažný bod S sedadla se stanovuje postupem uvedeným v dodatku 1 přílohy II.1.6 Není-li stanoveno jinak, musí být měřené hodnoty a odchylky v souladu s těmito požadavky:1.6.1 výsledky měření se vyjadřují v celých jednotkách, v případě potřeby se zaokrouhlením na nejbližší celé číslo,1.6.2 přístroje používané k měření musí umožnit zaokrouhlení měřené hodnoty na nejbližší celou jednotku a musí mít přesnost v těchto mezích:- pro délku: ±0,5 %,- pro úhlová měření: ±1 %,- pro určení hmotnosti traktoru: ±20 kg,- pro měření tlaku v pneumatikách: ±0,1 bar;1.6.3 pro všechny rozměrové údaje je dovolena odchylka ±5 %.1.7 Sedadlo se podrobí níže uvedeným zkouškám, které se uskuteční na stejném sedadle v tomto pořadí:1.7.1 stanovení charakteristik systému odpružení a rozsahu seřízení podle hmotnosti řidiče;1.7.2 stanovení boční stability;1.7.3 stanovení svislého kmitání.1.8 Pokud je sedadlo konstruováno tak, že je otočné kolem svislé osy, provádějí se zkoušky se sedadlem směřujícím dopředu a zajištěným v poloze rovnoběžné se střední podélnou rovinou traktoru.1.9 Sedadlo podrobované výše uvedeným zkouškám musí vykazovat stejné vlastnosti, pokud se týká konstrukce a výbavy, jako sedadla sériové výroby.1.10 Před zahájením zkoušek výrobce provede záběh sedadla.1.11 Technická zkušebna vypracuje protokol o zkoušce, který potvrzuje, že sedadlo absolvovalo všechny předepsané zkoušky bez poškození, a udává charakteristiky kmitání sedadla.1.12 Sedadla zkoušená pro traktory třídy I jsou vhodná pouze pro traktory této třídy, kdežto sedadla zkoušená pro traktory třídy II jsou vhodná pro traktory třídy I nebo II.2. ZVLÁŠTNÍ POŽADAVKY2.1 Rozměry sedáku2.1.1 Hloubka sedáku, měřená rovnoběžně se střední podélnou rovinou sedadla ve vzdálenosti 150 mm od ní, musí být (400 ± 50) mm (viz připojený obrázek).2.1.2 Šířka sedáku, měřená kolmo ke střední podélné rovině sedadla ve vzdálenosti 150 mm před vztažným bodem S sedadla a nanejvýše 80 mm nad tímto bodem, musí být nejméně 450 mm (viz připojený obrázek).2.1.3 Pokud konstrukce traktoru neumožňuje splnění požadavků bodů 2.1.1 a 2.1.2, může být šířka a hloubka sedáku sedadel určených pro traktory, jejichž minimální rozchod zadních kol nepřevyšuje 1150 mm, zmenšena, a to u hloubky až na 300 mm a u šířky až na 400 mm.2.2 Poloha a sklon opěradla2.2.1 Horní okraj opěradla sedadla musí být nejméně 260 mm nad vztažným bodem S sedadla (viz připojený obrázek).2.2.2 Opěradlo musí mít sklon (10 ± 5)° (viz připojený obrázek).2.3 Sklon sedáku2.3.1 Sklon plochy zatíženého sedáku směrem dozadu (úhel α v připojeném obrázku), měřený se zatěžovacím zařízením podle dodatku 1, musí být 3° až 12° vzhledem k vodorovné rovině.2.4 Seřízení sedadla (viz připojený obrázek)2.4.1 Sedadlo musí být seřiditelné v podélném směru nejméně o:- 150 mm u traktorů s minimálním rozchodem kol zadní nápravy větším než 1150 mm,- 60 mm u traktorů s minimálním rozchodem kol zadní nápravy do 1150 mm.2.4.2 Sedadlo musí být seřiditelné ve svislém směru nejméně o:- 60 mm u traktorů s minimálním rozchodem kol zadní nápravy větším než 1150 mm,- 30 mm u traktorů s minimálním rozchodem kol zadní nápravy do 1150 mm.+++++ TIFF +++++2.5 Zkoušky sedadla2.5.1 Zkouška ke stanovení charakteristik systému odpružení a rozsahu seřízení sedadla podle hmotnosti řidiče2.5.1.1 Charakteristiky systému odpružení se stanovují statickou zkouškou. Tato zkouška se provádí se sedadlem seřízeným jednak pro řidiče hmotnosti 50 kg a jednak pro řidiče hmotnosti 120 kg.Meze rozsahu seřízení sedadla podle hmotnosti řidiče se vypočtou z charakteristik systému odpružení.2.5.1.2 Sedadlo se upevní na zkušební zařízení nebo na traktor a zatíží buď přímo, nebo pomocí zvláštního zařízení; toto zatížení se nesmí lišit o více než 5 N od jmenovité hodnoty zatížení. Zdvih systému odpružení se měří s přesností nejméně ±1 mm. Zátěž se aktivuje postupem uvedeným v bodě 3 dodatku 1.2.5.1.3 Úplná charakteristika deformace systému odpružení se vynáší od nuly do nejvyššího zatížení a zpět k nule. Stupně zatížení, při kterých se měří zdvih systému odpružení, nesmějí být větší než 100 N; podél zdvihu systému odpružení musí být v přibližně stejných intervalech vyneseno nejméně osm měřených bodů. Za nejvyšší zatížení může být pokládán buď bod, v němž nelze zaznamenat žádné další stlačení pružiny, nebo zatížení 1500 N. Po působení nebo sejmutí zátěže se měří svislý zdvih systému odpružení ve vzdálenosti 200 mm před vztažným bodem S sedadla; po působení nebo sejmutí zátěže je nutno vyčkat, než sedadlo dosáhne klidové polohy.2.5.1.4 U sedadel bez pevných mezí pro seřízení zatížení se seřízení volí tak, aby:2.5.1.4.1 v případě nejlehčího řidiče se sedadlo po sejmutí zátěže vrátilo do nejvyšší polohy zdvihu systému odpružení;2.5.1.4.2 v případě nejtěžšího řidiče stlačilo zatížení 1500 N sedadlo do nejnižší polohy zdvihu systému odpružení.2.5.1.4.3 Rozsah seřízení stanovený pomocí zátěží předepsaných v bodech 2.5.1.4.1 a 2.5.1.4.2 je nutno pokládat za větší než rozsah vyžadovaný v bodě 3.1.1.2.5.1.4.4 Je-li sedadlo opatřeno progresivně odpruženým spodním dorazem, může být nejnižší poloha zdvihu systému odpružení (viz bod 9 přílohy I) definována jako poloha, kterou zaujme sedadlo při zatížení 1000 N při seřízení pro nejlehčího řidiče.2.5.1.5 Střední poloha systému odpružení je poloha, kterou sedadlo zaujme, je-li stlačeno do poloviny celkového zdvihu systému odpružení.2.5.1.6 Protože charakteristiky systému odpružení jsou zpravidla hysterezními křivkami, určí se zatížení pomocí střední čáry zakreslené do této křivky (viz bod 8 přílohy I a body A a B v dodatku 2 přílohy II).2.5.1.7 Ke stanovení mezí rozsahu seřízení v závislosti na hmotnosti řidiče se hodnoty bodů A a B (viz dodatek 2) stanovené podle bodu 2.5.1.6 vynásobí faktorem 1,3.2.5.2 Zkouška ke stanovení boční stability.2.5.2.1 Sedadlo se nastaví pro nejvyšší přípustnou hmotnost řidiče a připevní ke zkušebnímu zařízení nebo k traktoru tak, aby jeho základová deska spočívala na pevné desce (zkušebním zařízení), která není menší než sama základová deska.2.5.2.2 Na plochu sedadla nebo sedák se působí zkušebním zatížením 1000 N. Působiště zatížení musí ležet 200 mm před vztažným bodem S sedadla střídavě na obou stranách ve vzdálenosti 150 mm od roviny souměrnosti sedadla.2.5.2.3 Během působení zatížení se v koncových polohách vodorovného a svislého seřízení sedadla měří změna bočního sklonu sedáku. Trvalá deformace v okolí působiště zatížení se nebere v úvahu.2.5.3 Zkouška ke stanovení kmitáníKmitání sedadla se stanovuje zkouškou na zkušebním zařízení nebo na normalizované vozovce podle toho, zda je sedadlo určeno pro traktor některé třídy (nebo tříd) kategorie A, nebo pro traktor kategorie B.2.5.3.1 Zkoušky na zkušebním zařízení2.5.3.1.1 Zkušební zařízení musí simulovat svislé kmitání v bodě upevnění sedadla řidiče.Kmity se budí pomocí elektrohydraulického zařízení. Jako žádané hodnoty se používají buď hodnoty stanovené pro uvažovanou třídu traktorů v dodatcích 4 a 5, nebo dvakrát integrované signály zrychlení zaznamenané v upevnění sedadla traktoru kategorie B pohybujícího se rychlostí (12 ± 0,5) km/h po normalizované vozovce podle bodu 2.5.3.2.1. Kmitání se musí přenášet na plošinu, která svými rozměry zhruba odpovídá rozměrům kabiny řidiče traktoru. Při buzení kmitů se dvakrát bez přerušení přechází přes žádané hodnoty nebo dvakrát integrované signály zrychlení zaznamenané v upevnění sedadla traktoru kategorie B pohybujícího se po normalizované vozovce. Během prvního přechodu přes žádané hodnoty nebo signály zrychlení se měření neprovádí.2.5.3.1.2 Vedle upevnění zkušebního sedadla musí být na plošině instalován i volant a opěrka nohou. Jejich umístění je znázorněno v dodatku 6.2.5.3.1.3 Zkušební zařízení musí vykazovat vysoký stupeň tuhosti v ohybu a v krutu a jeho ložiska a vedení nesmějí mít větší vůli, než je technicky nezbytné. Je-li plošina nesena kmitajícím ramenem, musí být rozměr R nejméně 2000 mm (viz dodatek 6).Zkušební zařízení musí být schopno simulovat sinusové kmitání podle dodatku 7 při zatížení hmotností 150 kg.2.5.3.2. Zkoušky na normalizované vozovce2.5.3.2.1 Vozovka se skládá ze dvou rovnoběžných pásů vzdálených od sebe podle rozchodu traktoru. Povrch může být odlit z betonu s hladkým povrchem nebo může být tvořen dřevěnými nebo betonovými bloky uloženými do základního podkladu. Povrch každého pásu je definován výškovými souřadnicemi vzhledem k základní rovině, uvedenými v tabulkách v dodatku 3. Profil vozovky je definován hodnotami výšky v intervalech 16 cm podél každého pásu.Vozovka musí být pevně uložena do půdy; vzdálenost mezi pásy se může po celé její délce jen mírně měnit a jejich šířka musí být dostatečná, aby kola traktoru na nich v každém okamžiku spočívala celou šířkou. Jsou-li pásy vytvořeny z bloků, musí mít bloky tloušťku 6 cm až 8 cm a vzdálenost mezi jejich středy musí být 16 cm.Normalizovaná vozovka musí být dlouhá 100 m. Měření se zahájí, jakmile se střed zadní nápravy traktoru nachází kolmo nad kótou vozovky D = 0 m, a ukončí, jakmile se střed přední nápravy traktoru nachází kolmo nad kótou vozovky D = 100 m (viz tabulku v dodatku 3 přílohy II).2.5.3.2.2 Vynucené svislé kmitání se stanovuje při rychlosti (12 ± 0,5) km/h.Předepsaná rychlost se musí udržovat bez použití brzd. Kmitání se měří na sedadle a v bodě připevnění sedadla k traktoru, s lehkým a s těžkým řidičem.Rychlosti 12 km/h se musí dosáhnout po projetí rozjezdové dráhy. Povrch této rozjezdové dráhy musí být rovinný a musí se napojovat na normalizovanou vozovku bez jakékoli změny výškové úrovně.2.5.3.2.3 Sedadlo se seřídí podle hmotnosti řidiče podle pokynů výrobce.2.5.3.2.4 Traktor musí být vybaven ochranným rámem nebo kabinou, pokud nejde o typ, u něhož se toto zařízení nevyžaduje. Nesmí nést žádné přídavné zařízení. Rovněž nesmí mít žádné závaží na kolech ani na rámu a žádnou kapalinu v pneumatikách.2.5.3.2.5 Pneumatiky používané během zkoušky musí mít standardní rozměry a počet vrstev podle specifikace v pokynech výrobce. Hloubka drážkování běhounu nesmí být menší než 60 % hloubky drážek nové pneumatiky.2.5.3.2.6 Boky pneumatik nesmějí být poškozeny. Huštění pneumatik musí odpovídat aritmetickému průměru referenčního tlaku podle doporučení výrobce pneumatik. Rozchod kol musí odpovídat rozchodu užívanému za normálních pracovních podmínek typu traktoru, pro který je sedadlo určeno.2.5.3.2.7 Měření v bodě upevnění sedadla a na vlastním sedadle se provádějí během téže zkoušky.Pro měření a záznam kmitání se použije akcelerometr, měřicí zesilovač a měřicí magnetofon nebo měřič vibrací s přímým čtením efektivní hodnoty. Specifikace těchto přístrojů jsou uvedeny v bodech 2.5.3.3.2 až 2.5.3.3.6.2.5.3.3 Podmínky zkoušek na vozovce a na zkušebním zařízení2.5.3.3.1 Hmotnost řidičeZkoušky se provádějí se dvěma řidiči: jednak s řidičem celkové hmotnosti 55 kg ± 10 %, z čehož nejvýše 5 kg může být neseno v zatěžovacím pásu kolem těla, a jednak s řidičem hmotnosti 98 kg ± 10 % s největší hmotností v pásu 8 kg.2.5.3.3.2 Poloha akcelerometruPro měření přenosu kmitání na řidiče se akcelerometr upevní na tuhou a rovinnou desku o průměru (250 ± 50) mm, jejíž střední část musí být tuhá až do průměru 75 mm a musí obsahovat tuhé ochranné zařízení na ochranu akcelerometru. Tato deska se umístí do středu sedáku mezi sedadlo a řidiče a opatří potahem z přírodní nebo syntetické pryžové pěny tloušťky asi 20 mm.Pro měření kmitání v místě upevnění sedadla se akcelerometr připevní v bodě vzdáleném nejvýše 100 mm od střední podélné roviny traktoru; akcelerometr nesmí být umístěn vně svislého průmětu sedáku na traktor.2.5.3.3.3 Měření zrychlení kmitáníAkcelerometr a s ním spojené zesilovací a přenosové zařízení musí reagovat na kmitání o efektivní hodnotě 0,05 m/s2, musí být schopen měřit kmitání o efektivní hodnotě 5 m/s2 s faktorem výkyvu (poměrem vrcholové a efektivní hodnoty) rovným 3 bez zkreslení a s maximální chybou ±2,5 % ve frekvenčním pásmu od 1 Hz do 80 Hz.2.5.3.3.4 Měřicí magnetofonPři použití magnetofonu musí být jeho maximální chyba při reprodukci ±3,5 % ve frekvenčním pásmu od 1 Hz do 80 Hz včetně změny rychlosti pásku během přehrávky pro analýzu.2.5.3.3.5 Měřič vibrací2.5.3.3.5.1 Kmitání nad 10 Hz může být zanedbáno. Je proto přípustné zapojit do měřicího přístroje dolní propust s prahovou frekvencí cca 10 Hz a se zeslabením 12 dB na oktávu.2.5.3.3.5.2 Přístroj musí obsahovat elektronický váhový filtr mezi snímačem a integrátorem. Filtr musí odpovídat křivce znázorněné v dodatku 8 a musí mít mezní chybu ± 0,5 dB ve frekvenčním pásmu od 2 Hz do 4 Hz a ± 2 dB pro ostatní frekvence.2.5.3.3.5.3 Elektronický měřicí přístroj musí být schopen indikovat:- buď integrál (I) z druhé mocniny váženého zrychlení kmitání (aw) během doby (T) trvání zkouškyI =dt,- nebo druhou odmocninu tohoto integrálu,- nebo přímo efektivní hodnotu váženého zrychlení kmitání (aweff)a==ITCelková nepřesnost efektivní hodnoty váženého zrychlení při tomto způsobu výpočtu musí být v mezích ±5 %.2.5.3.3.6 KalibraceVšechny přístroje musí být pravidelně kalibrovány.2.5.3.3.7 Vyhodnocení zkoušky kmitání2.5.3.3.7.1 Během každé zkoušky se stanovuje vážené zrychlení kmitání pro celou dobu zkoušky pomocí měřiče vibrací s přímým čtením efektivní hodnoty podle bodu 2.5.3.3.5.2.5.3.3.7.2 V protokolu musí být uveden aritmetický průměr váženého zrychlení kmitání sedadla při lehkém řidiči a rovněž aritmetický průměr váženého zrychlení kmitání sedadla při těžkém řidiči. Protokol o zkoušce musí též obsahovat poměr váženého zrychlení kmitání na sedadle řidiče k váženému zrychlení kmitání měřenému v upevnění sedadla. Tento poměr se udává na dvě desetinná místa.2.5.3.3.7.3 Během zkoušek se měří a do protokolu zaznamená rozsah teploty okolí.2.5.4 Zkoušky kmitání sedadel traktoru, které je třeba vykonat v závislosti na jejich určení2.5.4.1 Sedadlo určené k použití na traktoru některé třídy (nebo tříd) kategorie A se zkouší na vibračním zařízení s použitím vhodných signálů žádaných hodnot.2.5.4.2 Sedadlo určené k použití na typu traktoru kategorie B se zkouší na normalizované vozovce s traktorem tohoto typu. Může však být provedena též simulační zkouška s použitím signálu žádané hodnoty odpovídajícího křivce zrychlení, která byla stanovena při zkoušce na normalizované vozovce s typem traktoru, pro nějž je sedadlo určeno.2.5.4.3 Sedadlo určené k použití na určitém typu traktoru kategorie A se může rovněž zkoušet podle bodu 2.5.4.2. V tomto případě bude schválení typu konstrukční části uděleno jen typu traktoru, pro který je sedadlo určeno.2.5.5 Postup stanovení kmitání sedadel určených pro traktory kategorie A.2.5.5.1 Kmitavé vlastnosti referenčního traktoru, které jsou rozhodujícím činitelem při zkoušce sedadla řidiče, jsou definovány spektrální výkonovou hustotou svislého zrychlení (dodatky 9 a 10) zaznamenanou v upevnění sedadla referenčního traktoru během jízdy na normalizované vozovce podle bodu 2.5.3.2.2.5.5.2 Skutečná hodnota awB v bodě upevnění sedadla během zkušební jízdy musí být v mezícha= 1,9 m/s2 až 2,2 m/s2 u referenčního traktoru třídy I,a=,6 m/s2 až 1,8 m/s2 u referenčního traktoru třídy IIa= 2,05 m/s2 pro třídu I,a= 1,7 m/s2 pro třídu II.a= awBawB2.5.5.3 Pokud se zkouška provádí na zkušebním zařízení, signály žádaných hodnot pro řízení svislého pohybu v upevnění sedadla se stanoví dvojí integrací signálů zrychlení zaznamenaných v upevnění sedadla referenčních traktorů třídy I nebo II během jízdy na normalizované vozovce. Tyto signály žádaných hodnot jsou uvedeny v dodatcích 4 a 5.Zkušební zařízení se seřídí tak, aby upevnění sedadla bylo vystaveno váženému zrychlenía= 1,9 m/s2 až 2,2 m/spro traktory kategorie A třídy I,a= 1,6 1,6 m/s2 až 1,8 m/spro traktory kategorie A třídy II.a= 2,05 m/s2 pro traktory kategorie A třídy I,a= 1,7 m/s2 pro traktory kategorie A třídy II,a= awBawB2.5.5.4 Při zkoušce na zkušebním zařízení platí požadavky bodu 2.5.3.1 a buzení kmitů se provádí podle bodu 2.5.5.2.Pro každého z obou řidičů uvedených v bodě 2.5.3.3.1 se měří vážené zrychlení kmitání na sedadle po dobu 28 s. Měření se zahájí při signálu žádané hodnoty v době t = 0 s a ukončí při signálu žádané hodnoty v době t = 28 s (viz dodatky 4 a 5 přílohy II). Provedou se nejméně dvě zkoušky. Měřené hodnoty se nesmějí odchýlit od aritmetického průměru o více než ±5 %.2.5.6 Postup stanovení kmitání sedadel určených pro traktory kategorie B2.5.6.1 V souladu s bodem 2.5.4.2 se zkoušky kmitání sedadla nevztahují na skupinu nebo třídu traktorů, nýbrž pouze na typ traktoru, pro který je sedadlo určeno.2.5.6.2 aw*s.2.5.6.3 Zkouška na zkušebním zařízení se provádí ve spojení se zkouškou na normalizované vozovce podle bodů 2.5.3.1 a 2.5.3.3.Žádané hodnoty pro řídicí jednotku kmitacího zařízení se stanoví dvojí integrací signálu zrychlení kmitavého pohybu zaznamenaného podle bodu 2.5.3.1.1.2.5.6.4 a= awsawFawpKaždá zkouška na zkušebním zařízení se provádí dvakrát. Měřené hodnoty se nesmějí odchýlit od aritmetického průměru o více než ±5 %.3. EHS SCHVÁLENÍ TYPU KONSTRUKČNÍ ČÁSTI A POŽADAVKY NA OZNAČENÍ3.1 Podmínky pro udělení EHS schválení typu konstrukční části pro sedadloAby mohlo být uděleno EHS schválení typu konstrukční části pro sedadlo, musí sedadlo vedle splnění výše uvedených požadavků vyhovět i těmto podmínkám:3.1.1 rozsah seřízení podle hmotnosti řidiče musí být nejméně od 50 kg do 120 kg;3.1.2 změna úhlu sklonu naměřená při zkoušce boční stability nesmí překročit 5°;3.1.3 žádná ze dvou hodnot uvedených v bodě 2.5.3.7.2 nesmí překročit 1,25 m/s2.3.2 Žádost o EHS schválení typu konstrukční části3.2.1 Žádost o EHS schválení typu konstrukční části podává držitel výrobní nebo obchodní značky nebo jeho pověřený zástupce.3.2.2 Pro každý typ sedadla řidiče se k žádosti přikládá:3.2.2.1 stručný technický popis s přesným uvedením typu nebo typů traktoru, pro které je sedadlo určeno;3.2.2.2 výkresy v trojím vyhotovení, dostatečně podrobné, aby umožnily identifikaci typu sedadla, a uvádějící zejména jeho rozměry, hmotnost, systém odpružení a způsob jeho upevnění;3.2.2.3 nejméně jedno sedadlo;3.2.2.4 jeden traktor (v případě nutnosti) reprezentující typ traktoru, pro který je sedadlo určeno.3.3 Nápisy3.3.1 Sedadlo předložené k EHS schválení typu konstrukční části musí být čitelným a nesmazatelným způsobem opatřeno výrobní nebo obchodní značkou žadatele.3.3.2 Na každém sedadle musí být dostatečně velká plocha pro umístění značky EHS schválení typu konstrukční části; tato plocha musí být znázorněna na výkresech podle bodu 3.2.2.2.3.4 EHS schválení typu konstrukční části3.4.1 Jestliže sedadlo předložené podle bodu 3.2 vyhovuje požadavkům bodů 3.1 a 3.3, udělí se mu EHS schválení typu konstrukční části a přidělí číslo schválení typu konstrukční části.3.4.2 Toto číslo se nesmí přidělit žádnému jinému typu sedadla.3.5 Označení3.5.1 Každé sedadlo, které vyhovuje typu schválenému podle této směrnice, musí být opatřeno značkou EHS schválení typu konstrukční části.3.5.2 Tato značka se skládá:3.5.2.1 z obdélníku, ve kterém je vepsáno malé písmeno "e" a rozlišovací číslo nebo písmena členského státu, který udělil schválení typu:1 pro Německo,2 pro Francii,3 pro Itálii,4 pro Nizozemsko,6 pro Belgii,11 pro Spojené království,13 pro Lucembursko,18 pro Dánsko,IRL pro Irsko,3.5.2.2 z čísla EHS schválení typu konstrukční části odpovídajícího číslu certifikátu EHS schválení typu konstrukční části, který byl vystaven pro dotyčný typ sedadla, a umístěného blízko pod obdélníkem;3.5.2.3 z údaje umístěného blízko nad obdélníkem a uvádějícího typ traktoru kategorie A, pro který je sedadlo určeno. Tento údaj má podobu:- pro traktory kategorie A třídy I: I,- pro traktory kategorie A tříd I a II: I a II.Pokud není nad obdélníkem žádný údaj, je sedadlo určeno pro traktor kategorie B.3.5.3 Značka EHS schválení typu konstrukční části se připevní k sedadlu takovým způsobem, aby byla nesmazatelná a jasně čitelná i po montáži sedadla do traktoru.3.5.4 Příklad značky schválení typu konstrukční části je uveden v dodatku 11.3.5.5 Rozměry jednotlivých částí této značky nesmějí být menší než nejmenší rozměry předepsané pro označení podle nákresu v dodatku 11.--------------------------------------------------PŘÍLOHA IIIVZOR CERTIFIKÁTU EHS SCHVÁLENÍ TYPU KONSTRUKČNÍ ČÁSTI+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------PŘÍLOHA IVPOŽADAVKY NA MONTÁŽ SEDADLA ŘIDIČE PRO EHS SCHVÁLENÍ TYPU TRAKTORU1. Každé sedadlo řidiče musí být opatřeno značkou EHS schválení typu konstrukční část a splňovat tyto požadavky na montáž:1.1 sedadlo řidiče musí být namontováno tak, aby:1.1.1 řidič měl zajištěnou pohodlnou polohu pro řízení a ovládání traktoru;1.1.2 sedadlo bylo snadno přístupné;1.1.3 řidič v normální poloze při řízení traktoru mohl snadno dosáhnout na různé ovladače traktoru, jejichž používání během provozu lze předpokládat;1.1.4 žádná ze součástí sedadla nebo traktoru nemohla řidiči způsobit řezné rány nebo pohmožděniny;1.1.5 u sedadla seřiditelného jen podélně a výškově se jeho rovina souměrnosti shodovala nebo byla rovnoběžná se střední podélnou rovinou traktoru;1.1.6 u sedadla schopného otáčení okolo svislé osy byla možnost jeho zajištění ve všech polohách nebo v určitých polohách a bezpodmínečně v poloze uvedené v bodě 1.1.5.2. Držitel EHS schválení typu traktoru může požádat o jeho rozšíření na jiné typy sedadla. Příslušné orgány toto rozšíření povolí, budou-li splněny tyto podmínky:2.1 nový typ sedadla již získal EHS schválení typu konstrukční části;2.2 nový typ sedadla byl konstruován k montáži na typ traktoru, pro který bylo požádáno o rozšíření EHS schválení typu;2.3 sedadlo nového typu se namontuje takovým způsobem, aby byly splněny požadavky na montáž uvedené v této příloze;3. Sedadla určená pro traktory s minimálním rozchodem kol zadní nápravy 1150 mm mohou mít tyto minimální rozměry týkající se hloubky a šířky sedáku:- hloubka sedáku: 300 mm,- šířka sedáku: 400 mm.Toto ustanovení platí pouze tehdy, jestliže z důvodů týkajících se konstrukce traktoru nemohly být dodrženy předepsané hodnoty pro hloubku a šířku sedáku, tj. (400 ± 50) mm a nejméně 450 mm.4. Při každém udělení nebo odmítnutí schválení typu nebo rozšíření schválení typu musí být k certifikátu EHS schválení typu traktoru přiložen dokument odpovídající vzoru uvedenému v příloze V.--------------------------------------------------PŘÍLOHA VPŘÍLOHA K CERTIFIKÁTU EHS SCHVÁLENÍ TYPU TRAKTORU Z HLEDISKA SEDADLA ŘIDIČE(čl. 4 odst. 2 a 10 směrnice Rady 74/150/EHS ze dne 4. března 1974 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu kolových zemědělských a lesnických traktorů)+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------