title: Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/65/ES ze dne  26. října 2005  o zvýšení zabezpečení přístavů   (Text s významem pro EHP)

text:
               25.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 310/28

      SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2005/65/ES
   ze dne 26. října 2005
   o zvýšení zabezpečení přístavů
   (Text s významem pro EHP)
   EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství a zejména na čl. 80 odst. 2 této smlouvy,
   s ohledem na návrh Komise,
   s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
   s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),
   v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy (3),
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Případy ohrožení bezpečnosti v důsledku terorismu patří mezi největší hrozby ideálům demokracie, svobody a míru, které jsou samou podstatou Evropské unie.

               (2)

               Lidé, infrastruktura a zařízení v přístavech by měli být chráněni proti případům ohrožení bezpečnosti a jejich zničujícím účinkům. Taková ochrana by měla být ku prospěchu uživatelům dopravy, ekonomiky a společnosti jako celku.

               (3)

               Dne 31. března 2004 přijaly Evropský parlament a Rada nařízení (ES) č. 725/2004 o zvýšení bezpečnosti lodí a přístavních zařízení (4). Opatření pro ochranu bezpečnosti námořní dopravy uložená uvedeným nařízením tvoří pouze část opatření nezbytných k dosažení přiměřené úrovně zabezpečení celých námořních dopravních řetězců. Rozsah uvedeného nařízení je omezen na bezpečnostní opatření na lodích a na bezprostřední okolí, kde probíhá součinnost mezi lodí a přístavem.

               (4)

               K dosažení co nejvyšší ochrany námořního průmyslu a přístavů by měla být zavedena opatření pro bezpečnost přístavů, vztahující se na každý přístav v rámci hranic vymezených dotčenými členskými státy a tím zajišťující, že bezpečnostní opatření přijatá podle nařízení (ES) č. 725/2004 těží ze zvýšeného zabezpečení v oblastech přístavní činnosti. Tato opatření by se měla vztahovat na všechny přístavy, ve kterých se nachází jedno nebo více přístavních zařízení, na něž se vztahuje nařízení (ES) č. 725/2004.

               (5)

               Bezpečnostního cíle této směrnice by mělo být dosaženo přijetím vhodných opatření, aniž jsou dotčena pravidla členských států v oblasti vnitrostátní bezpečnosti a opatření, která mohou být přijata na základě hlavy VI Smlouvy o Evropské unii.

               (6)

               Členské státy by měly vycházet z podrobného hodnocení zabezpečení, aby mohly stanovit přesné hranice oblasti významné z hlediska zabezpečení přístavu a různá opatření, která jsou nezbytná k zajištění odpovídajícího zabezpečení přístavu. Tato opatření by se měla lišit v závislosti na stanoveném stupni zabezpečení a odrážet rozdíly v rizikovém charakteru různých podoblastí přístavu.

               (7)

               Členské státy by měly schválit plány zabezpečení přístavu, které by začleňovaly závěry hodnocení zabezpečení přístavu. Účinnost bezpečnostních opatření také vyžaduje jasné rozdělení úkolů mezi všemi zúčastněnými stranami, jakož i pravidelná cvičení. Toto jasné rozdělení úkolů a zaznamenávání postupů při cvičení v plánu zabezpečení přístavu významně přispívá ke zvýšení účinnosti preventivních a nápravných opatření pro zabezpečení přístavu.

               (8)

               Lodě typu ro-ro jsou zvláště zranitelné případy ohrožení bezpečnosti, zejména pokud dopravují cestující i náklad. Na základě hodnocení rizik by měla být přijata přiměřená opatření pro zajištění toho, aby osobní a nákladní automobily určené k přepravě na lodi typu ro-ro na domácích a mezinárodních linkách nezpůsobovaly ohrožení lodi, cestujících a posádky nebo nákladu. Opatření by měla být přijata způsobem, který co nejméně narušuje plynulost provozu.

               (9)

               Členské státy by měly mít možnost zřizovat výbory pro bezpečnost přístavu, pověřené poskytováním praktického poradenství v přístavech, na něž se vztahuje tato směrnice.

               (10)

               Členské státy by měly zajistit, že odpovědnosti za zabezpečení přístavu jsou jasně uznány všemi zúčastněnými stranami. Členské státy by měly sledovat dodržování bezpečnostních pravidel a pro všechny své přístavy jasně stanovit odpovědný orgán, schvalovat pro své přístavy veškerá hodnocení a plány zabezpečení, stanovovat a případně sdělovat stupně zabezpečení a zajišťovat, že opatření jsou dobře sdělována, prováděna a koordinována.

               (11)

               Členské státy by měly schvalovat hodnocení a plány a sledovat jejich provádění ve svých přístavech. Za účelem co nejmenšího narušení chodu přístavů a co nejnižší správní zátěže inspekčních orgánů by se dohled Komise nad prováděním této směrnice měl uskutečňovat společně s inspekcemi podle čl. 9 odst. 4 nařízení (ES) č. 725/2004.

               (12)

               Členské státy by měly zajistit, že kontaktní místo převezme úlohu styčného bodu pro zabezpečení přístavů mezi Komisí a členskými státy. Měly by Komisi informovat, na které přístavy se na základě provedených hodnocení zabezpečení tato směrnice vztahuje.

               (13)

               Účinné a standardní provádění opatření v rámci této bezpečnostní politiky vyvolává důležité otázky, pokud jde o jeho financování. Financování dodatečných bezpečnostních opatření by nemělo narušovat hospodářskou soutěž. Do 30. června 2006 by Komise měla předložit Evropskému parlamentu a Radě závěry studie o nákladech souvisejících s opatřeními přijatými podle této směrnice, v nichž se věnuje zejména způsobu sdílení financování mezi veřejnými orgány, správami přístavů a hospodářskými subjekty.

               (14)

               Tato směrnice dodržuje základní práva a ctí zásady uznávané zejména Listinou základních práv Evropské unie.

               (15)

               Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi (5).

               (16)

               Měl by být vymezen postup pro úpravy této směrnice za účelem zohlednění vývoje v mezinárodních nástrojích a za účelem úprav nebo doplnění prováděcích ustanovení příloh této směrnice s ohledem na zkušenosti, aniž by se rozšiřovala oblast působnosti této směrnice.

               (17)

               Jelikož cílů této směrnice, totiž vyváženého zavedení vhodných opatření v oblasti politiky námořní dopravy a přístavů, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států a může jich být s ohledem na evropský rozměr této směrnice lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je pro dosažení uvedených cílů nezbytné.

               (18)

               Jelikož se tato směrnice týká námořních přístavů, neměly by se povinnosti v ní obsažené vztahovat na Českou republiku, Lucembursko, Maďarsko, Rakousko a Slovensko,

         PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
   Článek 1
   Předmět
   1.   Hlavním cílem této směrnice je zavedení opatření Společenství pro zvýšení zabezpečení přístavů vzhledem k hrozbám výskytu případů ohrožení bezpečnosti. Tato směrnice rovněž zajišťuje, že bezpečnostní opatření přijatá při uplatňování nařízení (ES) č. 725/2004 těží ze zvýšeného zabezpečení přístavů.
   2.   Opatření uvedená v odstavci 1 se skládají ze:

               a)

               společných základních pravidel pro opatření v oblasti zabezpečení přístavů;

               b)

               mechanismu pro provádění těchto pravidel;

               c)

               vhodných mechanismů pro kontrolu dodržování těchto pravidel.

         Článek 2
   Oblast působnosti
   1.   Tato směrnice stanoví bezpečnostní opatření, která mají být v přístavech dodržována. Členské státy mohou použít ustanovení této směrnice na oblasti související s přístavy.
   2.   Opatření stanovená touto směrnicí se použijí na všechny přístavy na území členského státu, v nichž se nachází jedno nebo více přístavních zařízení, na které se vztahuje schválený bezpečnostní plán přístavních zařízení podle nařízení (ES) č. 725/2004. Tato směrnice se nevztahuje na vojenská zařízení v přístavech.
   3.   Členské státy vymezí pro každý přístav hranice přístavu pro účely této směrnice, přičemž odpovídajícím způsobem zohlední informace vyplývající z hodnocení zabezpečení přístavu.
   4.   Jestliže byly členským státem vymezeny hranice přístavního zařízení ve smyslu nařízení (ES) č. 725/2004 tak, že ve skutečnosti zahrnují přístav, mají příslušná ustanovení nařízení (ES) č. 725/2004 přednost před ustanoveními této směrnice.
   Článek 3
   Definice
   Pro účely této směrnice se rozumí:

               1.

               „přístavem“ každá přesně stanovená oblast s pevninskou a mořskou částí, s hranicemi vymezenými členským státem, v němž se přístav nachází, obsahující objekty a zařízení určené k usnadnění operací obchodní námořní dopravy;

               2.

               „součinností mezi lodí a přístavem“ přímé a bezprostřední interakce způsobené jednáním, které vzniká v důsledku pohybu osob, zboží nebo při poskytování přístavních služeb směrem k lodi nebo směrem z lodi;

               3.

               „přístavním zařízením“ místo, kde dochází k součinnosti mezi lodí a přístavem: zahrnuje oblasti jako kotviště, čekací nábřeží a přístupové cesty od moře;

               4.

               „kontaktním místem pro zabezpečení přístavů“ subjekt určený každým členským státem, aby sloužil Komisi a jiným členským státům jako kontaktní místo a usnadňoval a vyhodnocoval provádění opatření pro zabezpečení přístavů stanovených touto směrnicí a informoval o něm;

               5.

               „bezpečnostním orgánem přístavu“ orgán odpovědný za otázky zabezpečení v daném přístavu.

         Článek 4
   Koordinace s opatřeními přijatými při uplatňování nařízení (ES) č. 725/2004
   Členské státy zajistí, aby opatření pro zabezpečení přístavů zavedená touto směrnicí byla úzce koordinována s opatřeními přijatými při uplatňování nařízení (ES) č. 725/2004.
   Článek 5
   Bezpečnostní orgán přístavu
   1.   Členské státy určí bezpečnostní orgán přístavu pro každý přístav, na který se vztahuje tato směrnice. Bezpečnostní orgán přístavu lze určit pro více než jeden přístav.
   2.   Bezpečnostní orgán přístavu odpovídá za přípravu a provádění plánů zabezpečení přístavu, které vycházejí z výsledků hodnocení zabezpečení přístavu.
   3.   Členské státy mohou bezpečnostním orgánem přístavu určit „orgán příslušný pro bezpečnost námořní dopravy“ podle nařízení (ES) č. 725/2004.
   Článek 6
   Hodnocení zabezpečení přístavu
   1.   Členské státy zajistí, že se pro přístavy, na které se vztahuje tato směrnice, provede hodnocení zabezpečení přístavu. Tato hodnocení řádným způsobem zohlední zvláštnosti různých částí přístavu a považuje-li to příslušný orgán členského státu za vhodné, rovněž jeho přilehlých oblastí, pokud tyto oblasti mají vliv na zabezpečení přístavu, a vezmou v úvahu hodnocení pro přístavní zařízení v rámci jejich hranic, provedené podle nařízení (ES) č. 725/2004.
   2.   Každé hodnocení zabezpečení přístavu se provede alespoň s přihlédnutím k podrobným požadavkům uvedeným v příloze I.
      Hodnocení zabezpečení přístavu může být provedeno uznanou bezpečnostní organizací podle článku 11.
   4.   Hodnocení zabezpečení přístavu schvaluje dotyčný členský stát.
   Článek 7
   Plán zabezpečení přístavu
   1.   Členské státy zajistí, aby na základě výsledků hodnocení zabezpečení přístavu byly vytvořeny, udržovány a aktualizovány plány zabezpečení přístavu. Plány zabezpečení přístavu odpovídajícím způsobem reagují na zvláštnosti různých částí přístavu a začleňují plány zabezpečení přístavních zařízení v rámci jejich hranic podle nařízení (ES) č. 725/2004.
   2.   Plány zabezpečení přístavu určí pro každý z rozdílných stupňů zabezpečení podle článku 8:

               a)

               postupy, které se mají dodržovat;

               b)

               opatření, které je třeba přijmout;

               c)

               činnosti, které se mají provést.

         3.   Každý plán zabezpečení přístavu zohledňuje alespoň podrobné požadavky uvedené v příloze II. Je-li to vhodné, obsahuje plán zabezpečení přístavu v potřebném rozsahu především bezpečnostní opatření, která se týkají cestujících a vozidel připravených k nalodění či naložení na námořní plavidla přepravující cestující a vozidla. V případě mezinárodní námořní dopravy dotčené členské státy při hodnocení zabezpečení spolupracují.
   4.   Plány zabezpečení přístavu mohou být vypracovány uznanou bezpečnostní organizací podle článku 11.
   5.   Plány zabezpečení přístavu schvaluje před jejich provedením dotyčný členský stát.
   6.   Členské státy zajistí dohled nad prováděním plánů zabezpečení přístavu. Tento dohled je koordinován s ostatními kontrolními činnostmi prováděnými v přístavu.
   7.   Členské státy musí zajistit provádění odpovídajících cvičení s ohledem na základní požadavky na bezpečnostní výcvik, uvedené v příloze III.
   Článek 8
   Stupně zabezpečení
   1.   Členské státy zavedou systém stupňů zabezpečení pro přístavy nebo části přístavů.
   2.   Stanoví se 3 stupně zabezpečení podle nařízení (ES) č. 725/2004:

               —

               „stupněm zabezpečení 1“ je stupeň, na kterém musí být neustále dodržována příslušná minimální ochranná bezpečnostní opatření;

               —

               „stupněm zabezpečení 2“ je stupeň, na kterém musí být dodržována příslušná dodatečná ochranná bezpečnostní opatření, a to po dobu trvání zvýšeného rizika výskytu bezpečnostní události;

               —

               „stupněm zabezpečení 3“ je stupeň, na kterém musí být dodržována další zvláštní ochranná bezpečnostní opatření, a to po omezenou dobu, kdy je vznik bezpečnostní události pravděpodobný nebo bezprostřední, ačkoli není nutné znát konkrétní cíl.

         3.   Členské státy určí užívané stupně zabezpečení pro každý přístav nebo část přístavu. V závislosti na výsledku hodnocení zabezpečení přístavu může členský stát stanovit, že pro každý stupeň zabezpečení mají být v různých částech přístavu provedena různá bezpečnostní opatření.
   4.   Členské státy sdělí příslušné osobě nebo osobám platný stupeň zabezpečení pro každý přístav nebo část přístavu a jakékoli jejich změny.
   Článek 9
   Bezpečnostní technik přístavu
   1.   Pro každý přístav schválí dotyčný členský stát bezpečnostního technika přístavu. Je-li to možné, má každý přístav svého bezpečnostního technika přístavu, případně může mít společného bezpečnostního technika.
   2.   Bezpečnostní technici přístavu plní úlohu kontaktního bodu pro otázky zabezpečení přístavu.
   3.   Pokud bezpečnostní technik přístavu není zároveň bezpečnostním technikem přístavního zařízení podle nařízení (ES) č. 725/2004, musí být mezi nimi zajištěna úzká spolupráce.
   Článek 10
   Přezkumy
   1.   Členské státy zajistí případný přezkum hodnocení zabezpečení přístavu a plánů zabezpečení přístavu. Přezkum se provádí alespoň jednou za pět let.
   2.   Rozsah přezkumu je uveden v článku 6 nebo případně v článku 7.
   Článek 11
   Uznaná bezpečnostní organizace
   Členské státy mohou pro účely této směrnice jmenovat uznané bezpečnostní organizace. Uznané bezpečnostní organizace musí splňovat podmínky stanovené v příloze IV.
   Článek 12
   Kontaktní místo pro zabezpečení přístavů
   Členské státy jmenují pro otázky související se zabezpečením přístavů kontaktní místo. Členské státy mohou pro otázky související se zabezpečením přístavů určit kontaktní místo jmenované podle nařízení (ES) č. 725/2004. Kontaktní místo pro zabezpečení přístavů předá Komisi seznam přístavů, na které se vztahuje tato směrnice, a informuje ji o jakýchkoli změnách v tomto seznamu.
   Článek 13
   Provádění a kontrola shody
   1.   Členské státy vytvoří systém zajišťující odpovídající a pravidelný dohled nad plány zabezpečení přístavů a jejich prováděním.
   2.   Komise ve spolupráci s kontaktními místy uvedenými v článku 12 sleduje provádění této směrnice členskými státy.
   3.   Toto sledování provádí společně s inspekcemi podle čl. 9 odst. 4 nařízení (ES) č. 725/2004.
   Článek 14
   Úpravy
   Přílohy I až IV mohou být změněny postupem podle čl. 15 odst. 2, aniž by se však rozšířila oblast působnosti této směrnice.
   Článek 15
   Postup projednávání ve výboru
   1.   Komisi je nápomocen výbor zřízený nařízením (ES) č. 725/2004.
   2.   Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
   Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
   3.   Výbor přijme svůj jednací řád.
   Článek 16
   Důvěrnost a šíření informací
   1.   Při uplatňování této směrnice přijímá Komise, v souladu s rozhodnutím 2001/844/ES, ESUO, Euratom (6), vhodná opatření k ochraně utajených informací, ke kterým má přístup nebo které jí byly sděleny členskými státy.
   Členské státy přijmou rovnocenná opatření v souladu s vnitrostátními právními předpisy.
   2.   Každá osoba, která vykonává bezpečnostní inspekce nebo zpracovává utajené informace, které se vztahují k této směrnici, musí mít prověrku pro příslušný stupeň utajení od členského státu, jehož je státním příslušníkem.
   Článek 17
   Sankce
   Členské státy zajistí zavedení účinných, přiměřených a odrazujících sankcí za porušení vnitrostátních předpisů přijatých podle této směrnice.
   Článek 18
   Provedení
   1.   Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do června 2007. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
   Tyto předpisy přijaté členskými státy musejí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
   2.   Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
   Článek 19
   Hodnotící zpráva
   Do prosince 2008 a každých pět let poté Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě hodnotící zprávu založenou mimo jiné na údajích získaných podle článku 13. V této zprávě Komise analyzuje dodržování této směrnice členskými státy a účinnosti přijatých opatření. Bude-li to nezbytné, předloží návrhy dodatečných opatření.
   Článek 20
   Vstup v platnost
   Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
   Článek 21
   Určení
   Tato směrnice je určena členským státům, které mají přístavy uvedené v čl. 2 odst. 2.

      Ve Štrasburku dne 26. října 2005.

            Za Evropský parlament

            předseda

         J. BORRELL FONTELLES

            Za Radu

            předseda/předsedkyně

         D. ALEXANDER

      (1)  Úř. věst. C 120, 20.5.2005, s. 28.

      (2)  Úř. věst. C 43, 18.2.2005, s. 26.

      (3)  Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 10. května 2005 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku) a rozhodnutí Rady ze dne 6. října 2005.

      (4)  Úř. věst. L 129, 29.4.2004, s. 6.

      (5)  Úř. věst. L 184, 17.7.1999, s. 23.

      (6)  Úř. věst. L 317, 3.12.2001, s. 1. Rozhodnutí naposledy pozměněné rozhodnutím 2005/94/ES, Euratom (Úř. věst. L 31, 4.|2.2005, s. 66).

      PŘÍLOHA I
      HODNOCENÍ ZABEZPEČENÍ PŘÍSTAVU
      Hodnocení zabezpečení přístavu je základem plánu zabezpečení a jeho provádění. Hodnocení zabezpečení přístavu zahrnuje alespoň:

                  —

                  identifikaci a vyhodnocení důležitého majetku a infrastruktury, které je třeba chránit,

                  —

                  identifikaci možných hrozeb majetku a infrastruktuře a pravděpodobnost jejich výskytu, za účelem vytvoření a upřednostnění bezpečnostních opatření,

                  —

                  identifikaci, výběr a upřednostnění protiopatření a procedurálních změn a jejich úrovně účinnosti při snižování zranitelnosti a

                  —

                  identifikaci slabých článků, včetně lidských faktorů v infrastruktuře, opatřeních a postupech.

            Pro tento účel hodnocení alespoň:

                  —

                  určí všechny oblasti, které jsou významné pro zabezpečení přístavu, a tím také vymezí hranice přístavu. To zahrnuje přístavní zařízení, na něž se již vztahuje nařízení (ES) č. 725/2004, a jejichž hodnocení rizika bude sloužit jako základ,

                  —

                  určí bezpečnostní otázky, které vyplývají z rozhraní mezi opatřeními pro zabezpečení přístavních zařízení a ostatními opatřeními pro zabezpečení přístavu,

                  —

                  určí, kteří z pracovníků v přístavu mají být podrobeni ověření spolehlivosti nebo bezpečnostní prověrce z důvodu jejich účasti ve vysoce rizikových oblastech,

                  —

                  pokud je to užitečné, rozdělí přístav na části podle pravděpodobnosti výskytu bezpečnostních událostí. Oblasti nebudou posuzovány pouze podle jejich profilu coby potenciálních cílů, ale také podle jejich potenciální role průchozího místa v případě napadení přilehlých oblastí,

                  —

                  určí rizikové varianty, např. ty, které jsou sezónního charakteru,

                  —

                  určí zvláštní charakteristiky každé podoblasti, jako je lokalita, přístup, dodávky elektrické energie, komunikační systém, vlastnictví, uživatelé a ostatní prvky, které jsou považovány za významné z hlediska zabezpečení,

                  —

                  určí potenciální scénáře hrozeb pro přístav. Celý přístav nebo zvláštní část jeho infrastruktury, náklad, zavazadla, lidé nebo dopravní zařízení v přístavu mohou být přímým cílem neurčené hrozby,

                  —

                  určí zvláštní důsledky scénáře hrozeb. Důsledky mohou mít dopad na jednu nebo více podoblastí. Určí jak přímé, tak nepřímé důsledky. Zvláštní pozornost je věnována nebezpečí ztrát na životech,

                  —

                  určí možnost hromadných následků bezpečnostních událostí,

                  —

                  určí zranitelnost každé podoblasti,

                  —

                  určí všechny organizační aspekty, které jsou významné pro celkové zabezpečení přístavu, včetně rozdělení všech orgánů, které mají vztah k zabezpečení, existujících pravidel a postupů;

                  —

                  určí zranitelná místa celkového zabezpečení přístavu, související s organizačními, legislativními a procedurálními aspekty,

                  —

                  určí opatření, postupy a činnosti zaměřené na snížení kritických zranitelných míst. Zvláštní pozornost je věnována potřebě a prostředkům kontroly přístupu nebo omezení přístupu do celého přístavu nebo jeho zvláštních částí, včetně identifikace cestujících, zaměstnanců přístavu nebo ostatních dělníků, návštěvníků a posádek lodí, požadavkům na sledování oblasti nebo činností, kontroly nákladu a zavazadel. Opatření, postupy a činnosti musí odpovídat vnímanému riziku, které se může lišit v různých částech přístavu,

                  —

                  určí, jak budou posílena opatření, postupy a činnosti v případě zvýšení stupně zabezpečení,

                  —

                  určí zvláštní požadavky pro to, jak jednat při vzniku bezpečnostních situací, jako je „podezřelý“ náklad, zavazadlo, lodní zásoby nebo osoby, neznámé balíky, známá nebezpečí (např. bomba). Tyto požadavky analyzují podmínky pro nezbytnost odstranění rizika buď na místě, nebo po jeho přesunutí na bezpečné místo,

                  —

                  určí opatření, postupy a činnosti zaměřené na omezení a zmírnění následků,

                  —

                  určí úkolové skupiny pro vhodné a správné provádění určených opatření, postupů a činností,

                  —

                  věnují případně zvláštní pozornost vztahu k ostatním plánům zabezpečení (např. plánům zabezpečení přístavních zařízení) a ostatním existujícím bezpečnostním opatřením. Pozornost je také věnována vztahu k ostatním plánům odezvy (např. plán odezvy na únik ropy, plán pro výjimečné situace v přístavu, plán zdravotního zásahu, plán pro případ jaderné katastrofy atd.);

                  —

                  určí komunikační požadavky pro provádění opatření a postupů,

                  —

                  věnují zvláštní pozornost opatřením na ochranu bezpečnostně citlivých informací proti jejich prozrazení,

                  —

                  určí požadavky na informovanost u všech zúčastněných osob a případně u veřejnosti.

      PŘÍLOHA II
      PLÁN ZABEZPEČENÍ PŘÍSTAVU
      Plán zabezpečení přístavu stanoví bezpečnostní opatření přístavu. Je založen na závěrech hodnocení zabezpečení přístavu. Stanoví jasná opatření. Obsahuje kontrolní mechanizmus, který umožňuje, jestliže je to nezbytné, přijetí vhodných nápravných opatření.
      Plán zabezpečení přístavu:

                  —

                  vymezí všechny oblasti důležité pro zabezpečení přístavu. V závislosti na hodnocení zabezpečení přístavu se opatření, postupy a činnosti mohou mezi jednotlivými podoblastmi lišit. Některé podoblasti mohou vyžadovat silnější preventivní opatření než ostatní. Zvláštní pozornost je věnována hranicím mezi podoblastmi, jak jsou určena v hodnocení zabezpečení přístavu,

                  —

                  zajistí koordinaci mezi bezpečnostními opatřeními pro oblasti s různými bezpečnostními charakteristikami,

                  —

                  je-li to nezbytné, stanoví různá opatření s ohledem na různé části přístavu, měnící se stupně zabezpečení a zvláštní zpravodajskou činností,

                  —

                  určí organizační strukturu podporující zvýšení zabezpečení přístavu.

            Plán zabezpečení založený na uvedených všeobecných aspektech rozděluje úkoly a stanoví pracovní plány v těchto oblastech:

                  —

                  požadavky na přístup. Pro některé oblasti vstoupí požadavky v platnost pouze tehdy, pokud stupeň zabezpečení překročí určité minimální meze. V plánu zabezpečení se plně uvedou všechny požadavky a meze,

                  —

                  požadavky na kontrolu totožnosti, zavazadel a nákladu. Požadavky se mohou, ale nemusí, vztahovat na podoblasti. Na různé podoblasti se požadavky mohou, ale nemusí, vztahovat v plném rozsahu. Osoby vstupující do nebo pohybující se uvnitř podoblasti mohou být podrobeny kontrole. Plán zabezpečení přístavu přiměřeně reaguje na závěry hodnocení zabezpečení přístavu, což je nástroj, podle kterého se určují požadavky na zabezpečení každé podoblasti a na každém stupni zabezpečení. Jestliže jsou pro účely zabezpečení přístavu vytvořeny průkazy totožnosti, stanoví se jasné postupy pro jejich vydávání, kontrolu užívání a vracení. Takové postupy zohlední zvláštnosti některých skupin uživatelů přístavu a umožní zvláštní opatření za účelem omezení negativního dopadu požadavků kontroly přístupu. Kategorie přinejmenším zahrnou námořníky, příslušné úředníky, osoby pravidelně pracující v přístavu nebo pravidelně navštěvující přístav, obyvatele žijící v přístavu a osoby příležitostně pracující v přístavu nebo příležitostně navštěvující přístav,

                  —

                  spolupráce s orgány kontroly nákladu, zavazadel a cestujících. Jestliže je to nutné, plán stanoví vazby na informační a odbavovací systémy těchto orgánů, včetně možných předpříjezdových odbavovacích systémů,

                  —

                  postupy a opatření pro zacházení s podezřelým nákladem, zavazadly, lodními zásobami nebo osobami, včetně vymezení bezpečné oblasti; rovněž pro ostatní bezpečnostní záležitosti a porušení zabezpečení přístavu,

                  —

                  požadavky na sledování podoblastí nebo činností uvnitř podoblastí. Potřeby technických řešení a technická řešení samotná se odvozují od hodnocení zabezpečení přístavu,

                  —

                  značení. Oblasti s případnými požadavky na přístup nebo kontrolu musí být řádně označeny. Požadavky na kontrolu a přístup zohlední všechny významné stávající právní předpisy a zkušenosti. Sledování činností bude řádně označeno, jestliže to vnitrostátní právní předpisy požadují,

                  —

                  komunikace a prověřování zabezpečení. Všechny důležité bezpečnostní informace musí být řádně sdělovány v souladu se standardy prověřování zabezpečení, které jsou uvedeny v plánu. S ohledem na citlivost některých informací je komunikace založena na zásadě poskytování informací jen osobám, které je potřebují, ale pokud to je nutné, zahrne nezbytné postupy pro komunikaci s veřejností. Normy prověřování zabezpečení tvoří část plánu a jsou zaměřeny na ochranu bezpečnostně citlivé informace proti neoprávněnému vyzrazení,

                  —

                  podávání zpráv o bezpečnostních událostech. Za účelem dosažení rychlé reakce plán zabezpečení přístavu stanoví jasné požadavky na podávání zpráv o všech bezpečnostních událostech bezpečnostnímu technikovi přístavu nebo orgánu pro zabezpečení přístavu,

                  —

                  propojení s jinými preventivními plány a činnostmi. Plán konkrétně upravuje propojení s ostatními preventivními a kontrolními činnostmi platnými v přístavu,

                  —

                  propojení s jinými plány odezvy nebo zařazení zvláštních opatření, postupů a činností odezvy. Plán podrobně stanoví propojení a koordinaci s ostatními plány odezvy a plány pro výjimečné situace. Jestliže je to nutné, vyřeší se konflikty a nedostatky,

                  —

                  požadavky na školení a cvičení,

                  —

                  funkční organizace zabezpečení přístavu a její pracovní postupy. Plán zabezpečení přístavu podrobně stanoví organizaci zabezpečení přístavu, rozdělení úkolů a pracovní postupy. Také případně podrobně upravuje koordinaci s bezpečnostními techniky přístavních zařízení a bezpečnostními důstojníky lodí. Určuje úkoly výboru pro zabezpečení přístavu, jestliže tento výbor existuje,

                  —

                  postupy pro úpravu a aktualizaci plánu zabezpečení přístavu.

      PŘÍLOHA III
      ZÁKLADNÍ POŽADAVKY NA CVIČENÍ
      Nejméně jedenkrát během kalendářního roku a s odstupem nejvýše 18 měsíců se provádějí různá cvičení, která mohou zahrnovat účast bezpečnostních techniků přístavních zařízení, spolu s příslušnými orgány členských států, bezpečnostních techniků společností nebo, je-li to možné, bezpečnostních důstojníků lodí. Požadavek na účast bezpečnostních techniků společností a bezpečnostních důstojníků lodí na společných cvičeních bere v úvahu dopad na zabezpečení a provoz lodi. Tato cvičení zkouší komunikaci, koordinaci, dostupnost zdrojů a odezvu. Tato cvičení mohou být prováděna:

                  1.

                  v plném rozsahu a v reálném čase;

                  2.

                  jako simulace na panelu nebo formou semináře; nebo

                  3.

                  v kombinaci s ostatními cvičeními pořádanými jako odezva na mimořádné události nebo ostatními cvičeními státních orgánů v přístavu.

      PŘÍLOHA IV
      PODMÍNKY, KTERÉ MÁ PLNIT UZNANÁ BEZPEČNOSTNÍ ORGANIZACE
      Uznaná bezpečnostní organizace musí být schopná prokázat:

                  1.

                  odborné znalosti v důležitých aspektech zabezpečení přístavu;

                  2.

                  odpovídající znalosti funkcí přístavu, včetně znalostí plánu a konstrukce přístavu;

                  3.

                  odpovídající znalosti ostatních důležitých činností z hlediska zabezpečení, které potenciálně ovlivňující zabezpečení přístavu;

                  4.

                  schopnost posoudit pravděpodobná bezpečnostní rizika přístavu;

                  5.

                  schopnost udržovat a zlepšovat odborné bezpečnostní znalosti svých pracovníků;

                  6.

                  schopnost sledovat stálou spolehlivost svých pracovníků;

                  7.

                  schopnost zachovávat vhodná opatření, která zabraňují neoprávněnému prozrazení bezpečnostně citlivých materiálů nebo přístupu k nim;

                  8.

                  znalost příslušných vnitrostátních a mezinárodních právních předpisů a požadavků na zabezpečení;

                  9.

                  znalost běžných bezpečnostních hrozeb a jejich modelů;

                  10.

                  schopnost rozpoznávat a odhalovat zbraně, nebezpečné látky a zařízení;

                  11.

                  schopnost rozpoznávat na nediskriminačním základě vlastnosti a vzorce chování osob, které mohou ohrozit bezpečnost přístavu;

                  12.

                  znalost metod používaných k obcházení bezpečnostních opatření;

                  13.

                  znalost zabezpečovacích a sledovacích zařízení a systémů, a jejich provozních omezení.

            Uznaná bezpečnostní organizace, která zpracovala hodnocení zabezpečení přístavu nebo přezkum takového hodnocení pro přístav, nemůže vytvořit ani přezkoumat plán zabezpečení tohoto přístavu.


title: Směrnice Rady 2001/44/ES ze dne 15. června 2001, kterou se mění směrnice 76/308/EHS o vzájemné pomoci při vymáhání pohledávek vyplývajících z operací, které jsou součástí systému financování Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu, zemědělských dávek a cel, daně z přidané hodnoty a některých spotřebních daní

text:
Důležité právní upozornění

|

32001L0044

Úřední věstník L 175 , 28/06/2001 S. 0017 - 0020

		Směrnice Rady 2001/44/ESze dne 15. června 2001,kterou se mění směrnice 76/308/EHS o vzájemné pomoci při vymáhání pohledávek vyplývajících z operací, které jsou součástí systému financování Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu, zemědělských dávek a cel, daně z přidané hodnoty a některých spotřebních daníRADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 93 a 94 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise [1],s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],vzhledem k těmto důvodům:(1) Stávající opatření pro vzájemnou pomoc při vymáhání pohledávek stanovená směrnicí 76/308/EHS [4] by měla být upravena tak, aby umožnila lépe čelit ohrožení finančních zájmů Společenství a členských států a ohrožení vnitřního trhu v souvislosti s vývojem podvodů.(2) V souvislosti s vnitřním trhem je třeba chránit finanční zájmy Společenství a členských států, které jsou stále více ohrožovány podvody, aby se zabezpečila co nejlepší konkurenceschopnost a daňová neutralita vnitřního trhu.(3) Aby byly lépe zabezpečeny finanční zájmy členských států a neutralita vnitřního trhu, měly by se k oblasti působnosti vzájemné pomoci podle směrnice 76/308/EHS přidat pohledávky, které se týkají některých daní z příjmu a z majetku a daní z pojistného.(4) Aby bylo možné lépe a účinněji vymáhat pohledávky, u kterých byla podána žádost o vymáhání, měl by být doklad o vymahatelnosti pohledávky v zásadě považován za doklad členského státu, ve kterém má dožádaný orgán sídlo.(5) Použití vzájemné pomoci při vymáhání se nemůže, s výhradou výjimečných okolností, zakládat na finančním prospěchu nebo na zájmu o dosažené výsledky, avšak členské státy by měly být schopny se dohodnout na úpravě náhrad v případech, kdy je vymáhání zvlášť obtížné.(6) Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [5](7) Směrnice 76/308/EHS by proto měla být změněna,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Směrnice 76/308/EHS se mění takto:1. Název se nahrazuje tímto:"Směrnice Rady 76/308/EHS ze dne 15. března 1976 o vzájemné pomoci při vymáhání pohledávek vyplývajících z některých dávek, cel, daní a jiných opatření".2. Článek 2 se nahrazuje tímto:"Článek 2Tato směrnice se vztahuje na všechny pohledávky týkající sea) náhrad, intervencí a dalších opatření, které jsou součástí částečného nebo úplného financování Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), včetně částek, které mají být vybrány v souvislosti s těmito činnostmi;b) dávek a jiných poplatků stanovených v rámci společné organizace trhů v odvětví cukru;c) dovozních cel;d) vývozních cel;e) daně z přidané hodnoty;f) spotřebních daní z- tabákových výrobků,- alkoholu a alkoholických nápojů,- minerálních olejů;g) daní z příjmu a z majetku;h) daní z pojistného;i) úroků, správních pokut, penále a nákladů souvisejících s pohledávkami uvedenými v písmenech a) až h), s výjimkou jakékoli sankce trestní povahy stanovené platnými zákony členského státu, ve kterém má sídlo dožádaný orgán."3. V článku 3 se doplňují nové odrážky, které znějí:"— "dovozními cly" rozumějí cla a poplatky s rovnocenným účinkem na dovoz a dovozní poplatky stanovené v rámci společné zemědělské politiky nebo podle zvláštních režimů, které se vztahují na některé zboží, které je výsledkem zpracování zemědělských produktů,— "vývozními cly" rozumějí cla a poplatky s rovnocenným účinkem na vývoz a vývozní poplatky stanovené v rámci společné zemědělské politiky nebo podle zvláštních režimů, které se vztahují na některé zboží, které je výsledkem zpracování zemědělských produktů,— "daněmi z příjmu a z majetku" rozumějí daně, které jsou vyjmenovány v čl. 1 odst. 3 směrnice 77/799/EHS [6], ve spojení s čl. 1 odst. 4 uvedené směrnice,— "daněmi z pojistného rozumějí"v Rakousku: | i)Versicherungssteuerii)Feuerschutzsteuer |v Belgii: | i)Taxe annuelle sur les contrats d'assuranceii)Jaarlijkse taks op de verzekeringscontracten |v Německu: | i)Versicherungssteurerii)Feuerschutzsteuer |v Dánsku: | i)Afgift af lystfartøjsforsikringerii)Afgift af ansvarsforsikringer for motorkøretøjer m.v.iii)Stempelafgift af forsikringspræmier |ve Španělsku: | Impuesto sobre la prima de seguros |v Řecku: | i)Φόρος κύκλου εργασιών (Φ.Κ.Ε)ii)Τέλη Χαρτοσήμου |ve Francii: | Taxe sur les conventions d'assurances |ve Finsku: | i)Eräistä vakuutusmaksuista suoritettava vero/skatt på vissa försäkringspremierii)Palosuojelumaksu/brandskyddsavgift |v Itálii: | Imposte sulle assicurazioni private ed i contratti vitalizi di cui alla legge 29. 10. 1967 No 1216 |v Irsku: | Levy on insurance premiums |v Lucembursku: | i)Impôt sur les assurancesii)Impôt dans l'interêt du service d'incendie |v Nizozemsku: | Assurantiebelasting |v Portugalsku: | Imposto de selo sobre os prémios de seguros |ve Švédsku: | žádná |ve Spojeném království: | Insurance Premium Tax (IPT). |Tato směrnice se vztahuje také na pohledávky vyplývající z totožných nebo obdobných daní, které doplní nebo nahradí daně z pojistného uvedené v šesté odrážce. Příslušné orgány členských států sdělí sobě navzájem a Komisi data vstupu těchto daní v platnost."4. V čl. 4 odst. 2 se slova "jméno a adresa" nahrazují slovy: "jméno, adresa a všechny ostatní informace využitelné k identifikaci, ke kterým má dožadující orgán běžně přístup."5. V čl. 5 odst. 2 se slova "jméno a adresa" nahrazují: "jméno, adresa a všechny ostatní informace využitelné k identifikaci, ke kterým má dožadující orgán běžně přístup."6. Články 7, 8, 9 a 10 se nahrazují tímto:"Článek 71. K žádosti o vymáhání pohledávky, kterou dožadující orgán zašle dožádanému orgánu, musí být přiloženo úřední vyhotovení nebo ověřená kopie dokladu o její vymahatelnosti vydaného v členském státě, ve kterém má sídlo dožadující orgán, a případně prvopis nebo ověřený opis jiných dokladů nezbytných k vymáhání pohledávky;2. Dožadující orgán může požádat o vymáhání pohledávky pouze pokud:a) pohledávka nebo doklad o její vymahatelnosti nebyly v členském státě, ve kterém má sídlo, napadeny s výjimkou případů, kde se použije čl. 12 odst. 2 druhý pododstavec;b) v členském státě, ve kterém má sídlo, využil vhodné vymáhací postupy, které lze uskutečnit na základě dokladu uvedeného v odstavci 1, a přijatá opatření nevedla k úplnému uhrazení pohledávky.3. V žádosti o vymáhání jsou uvedenya) jméno, adresa a všechny ostatní informace využitelné k identifikaci dané osoby nebo třetí osoby, která drží její aktiva;b) jméno, adresa a všechny ostatní informace využitelné k identifikaci dožadujícího orgánu;c) odkaz na doklad o vymahatelnosti pohledávky vydaný v členském státě, ve kterém má dožadující orgán sídlo;d) povaha a výše pohledávky, včetně jistiny, úroku a všech ostatních dlužných penále, pokut a nákladů, uvedené v měnách členských států, ve kterých mají oba orgány sídlo;e) datum, kdy dožadující nebo dožádaný orgán oznámil doklad příjemci;f) počátek a délka lhůty, během které je vymáhání možné podle platných právních předpisů členského státu, ve kterém má dožadující orgán sídlo;g) veškeré ostatní užitečné informace.4. Žádost o vymáhání rovněž obsahuje prohlášení dožadujícího orgánu potvrzující, že podmínky stanovené v odstavci 2 byly splněny.5. Dožadující orgán poskytne dožádanému orgánu veškeré užitečné informace vztahující se k záležitosti, v níž byla podána žádost o vymáhání pohledávky, jakmile se o nich dozví.Článek 81. Doklad o vymahatelnosti pohledávky se přímo uzná a bez dalšího považuje za doklad o vymahatelnosti pohledávky členského státu, ve kterém má dožádaný orgán sídlo.2. Odchylně od prvního odstavce může být doklad o vymahatelnosti pohledávky případně v souladu s předpisy platnými v členském státě, ve kterém má sídlo dožádaný orgán, potvrzen, uznán, doplněn nebo nahrazen dokladem o vymahatelnosti platným na území tohoto členského státu.Členské státy usilují o splnění formálních náležitostí týkajících tohoto potvrzení, uznání, doplnění nebo nahrazení do tří měsíců ode dne obdržení žádosti o vymáhání, s výjimkou případů, kde se použije třetí pododstavec. Nesmějí být odmítnuty, je-li doklad o vymahatelnosti řádně vyhotoven. Dožádaný orgán uvědomí dožadující orgán o důvodech případného překročení lhůty tří měsíců.Pokud splnění některé formální náležitosti vyústí v napadení pohledávky nebo dokladu o její vymahatelnosti vydaného dožadujícím orgánem, použije se článek 12.Článek 91. Pohledávky se vymáhají v měně členského státu, ve kterém má sídlo dožádaný orgán. Dožádaný orgán poukáže dožadujícímu orgánu celou výši pohledávky, kterou vymůže.2. Dožádaný orgán může, umožňují-li to právní a správní předpisy platné v členském státě, ve kterém má sídlo, po poradě s dožadujícím orgánem poskytnout dlužníkovi lhůtu k zaplacení nebo mu povolit placení ve splátkách. Úroky, které dožádaný orgán vybere na základě odložení platby, rovněž poukáže členskému státu, ve kterém má sídlo dožadující orgán.Ode dne, kdy je doklad o vymahatelnosti pohledávky přímo uznán nebo potvrzen, uznán, doplněn nebo nahrazen podle článku 8, se účtuje úrok z prodlení podle právních a správních předpisů platných v členském státě, ve kterém má sídlo dožádaný orgán, a rovněž se poukáží členskému státu, ve kterém má sídlo dožadující orgán.Článek 10Odchylně od čl. 6 odst. 2 nejsou pohledávky, které mají být vymáhány, nezbytně předmětem přednostního zacházení jako obdobné pohledávky vzniklé v členském státě, ve kterém má sídlo dožádaný orgán."7. V článku 12 se odstavec 2 mění takto:a) v první větě se doplňuje čárka a slova "pokud dožadující orgán nevyžaduje v souladu s druhým pododstavcem jinak";b) doplňuje se nový pododstavec, který zní:"Odchylně od prvního pododstavce odstavce 2 může dožadující orgán v souladu s právními a právními předpisy platnými v členském státě, ve kterém má sídlo, požádat dožádaný orgán, aby vymáhal napadenou pohledávku, pokud to dovolují právní a správní předpisy platné v členském státě, ve kterém má dožádaný orgán sídlo. Jestliže výsledek sporu poté vyzní ve prospěch dlužníka, je dožadující orgán povinen nahradit všechny vymožené částky a všechny případné náhrady, jež je nutno zaplatit podle právních předpisů platných v členském státě, ve kterém má dožádaný orgán sídlo."8. V článku 14 se první pododstavec nahrazuje tímto:"Dožádaný orgán není povinena) poskytnout pomoc uvedenou v článcích 6 až 13, jestliže by vymáhání pohledávky v důsledku situace dlužníka způsobilo vážné hospodářské nebo sociální obtíže v členském státě, ve kterém má dožádaný orgán sídlo, pokud to platné právní a správní předpisy v členském státě, ve kterém má dožádaný orgán sídlo, dovolují u obdobných vnitrostátních pohledávek;b) poskytnout pomoc podle článků 4 až 13, jestliže se původní žádost podle článku 4, 5 nebo 6 týká pohledávek starších pěti let, počítáno ode dne, kdy je podle právních a správních předpisů platných v členském státě, ve kterém má sídlo dožadující orgán, vydán doklad o vymahatelnosti, do dne podání žádosti. Byly-li však pohledávka nebo doklad o vymahatelnosti napadeny, počíná lhůta okamžikem, kdy dožadující stát zjistí, že pohledávku nebo doklad o vymahatelnosti již nelze dále napadnout."9. V článku 17 se slova "a přiložené dokumenty" nahrazují čárkou a slovy "doklad o vymahatelnosti a ostatní přiložené dokumenty."10. Článek 18 se nahrazuje tímto:"Článek 181. Dožádaný orgán vymáhá od dotyčné osoby a ponechá si všechny náklady spojené s vymáháním, které mu byly způsobeny, podle právních předpisů členského státu, ve kterém má sídlo, které se vztahují na obdobné pohledávky.2. Členské státy se vzdávají všech vzájemných nároků na náhradu nákladů vzniklých při poskytování vzájemné pomoci na základě této směrnice.3. Je-li vymáhání zvlášť obtížné, způsobí velmi vysoké náklady nebo se týká boje proti organizovanému zločinu, mohou se dožadující a dožádaný orgán dohodnout na zvláštních možnostech úhrady.4. Členský stát, ve kterém má sídlo dožadující orgán, ručí členskému státu, ve kterém má sídlo dožádaný orgán, za všechny náklady a ztráty vzniklé z činnosti uznané za neodůvodněnou co do oprávněnosti pohledávky nebo platnosti dokladu vydaného dožadujícím orgánem."11. Článek 20 se nahrazuje tímto:"Článek 201. Komisi je nápomocen Výbor pro vymáhání pohledávek (dále jen "výbor"), složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.3. Výbor přijme svůj jednací řád."12. Článek 22 se nahrazuje tímto:"Článek 22Prováděcí pravidla k čl. 4 odst. 2 a 4, čl. 5 odst. 2 a 3, článkům 7, 8, 9, 11, čl. 12 odst. 1 a 2, článku 14, čl. 18 odst. 3 a článku 25 a pravidla pro určení prostředků, kterými lze předávat sdělení mezi orgány, pravidla pro přepočet, pro poukazování vymožených částek a pro určení minimální výše pohledávky, ohledně které lze požádat o pomoc, se stanoví postupem podle čl. 20 odst. 2."13. V článku 25 se doplňuje nový pododstavec, který zní:"Každý členský stát informuje každoročně Komisi o počtu žádostí o informace, oznámení a vymáhání zaslaných a přijatých každý rok, o výši pohledávek, jichž se týkají, a o vymožených částkách. Komise podává o uplatňování těchto opatření a dosažených výsledcích každé dva roky zprávu Evropskému parlamentu a Radě."Článek 21. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. června 2002. Uvědomí o tom neprodleně Komisi.Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice, a srovnávací tabulku mezi ustanoveními této směrnice a přijatými vnitrostátními předpisy.Článek 3Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.Článek 4Tato směrnice je určena členským státům.V Göteborgu dne 15. června 2001.Za RadupředsedaB. Ringholm[1] Úř. věst. C 269, 28.8.1998, s. 16 aÚř. věst. C 179, 24.6.1999, s. 6.[2] Úř. věst. C 150, 28.5.1999, s. 621 a stanovisko ze dne 16. 5. 2001 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku).[3] Úř. věst. C 101, 12.4.1999, s. 26.[4] Úř. věst. L 73, 19.3.1976, s. 18. Směrnice naposledy pozměněná aktem o přistoupení z roku 1994.[5] Úř. věst. L 184, 17.7.1999, s. 23.[6] Směrnice Rady 77/799/EHS ze dne 19. prosince 1977 o vzájemné pomoci mezi příslušnými orgány členských států v oblasti přímých daní (Úř. věst. L 336, 27.12.1977, s. 15). Směrnice naposledy pozměněná Aktem o přistoupení z roku 1994.--------------------------------------------------


title: Směrnice Rady 2004/56/ES ze dne 21. dubna 2004, kterou se mění směrnice 77/799/EHS o vzájemné pomoci mezi příslušnými orgány členských států v oblasti přímých daní, některých nepřímých daní a daní z pojistného

text:
Důležité právní upozornění

|

32004L0056

Úřední věstník L 127 , 29/04/2004 S. 0070 - 0072

		Směrnice Rady 2004/56/ESze dne 21. dubna 2004,kterou se mění směrnice 77/799/EHS o vzájemné pomoci mezi příslušnými orgány členských států v oblasti přímých daní, některých nepřímých daní a daní z pojistnéhoRADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 93 a 94 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise,s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],vzhledem k těmto důvodům:(1) Směrnice Rady 77/799/EHS ze dne 19. prosince 1977 o vzájemné pomoci mezi příslušnými orgány členských států v oblasti přímých daní, některých nepřímých daní a daní z pojistného [3] stanovila základní pravidla pro správní spolupráci a výměnu údajů mezi členskými státy za účelem odhalování vyhýbání se daňovým povinnostem a daňových úniků, jejich předcházení, jakož i za účelem umožnit členským státům daň správně vyměřit. Je tedy nezbytné tato pravidla zdokonalit, rozšířit a modernizovat.(2) Pokud některý členský stát provádí šetření, aby získal údaje nezbytné k vyřízení žádosti o pomoc, mělo by se na něj nahlížet tak, že jedná za sebe; takto se na proces shromažďování údajů bude vztahovat pouze jeden soubor pravidel a šetření nebudou narušena zpožděními.(3) Aby byl boj proti daňovým únikům účinný, není vhodné, aby členský stát, který získal údaje od jiného členského státu, musel následně žádat o povolení ke zveřejnění těchto údajů při veřejných soudních jednáních nebo v soudních rozsudcích.(4) Je třeba jasně stanovit, že členský stát není povinen provádět šetření, aby získal údaje nezbytné k vyřízení žádosti o pomoc, pokud jeho právní předpisy nebo správní praxe neopravňují příslušné orgány tohoto členského státu k provedení takového šetření nebo ke shromažďování takových údajů.(5) Příslušný orgán členského státu by měl mít možnost odmítnout poskytnutí údajů nebo pomoci, pokud dožadující členský stát není z faktických nebo právních důvodů schopen tentýž druh údajů sám poskytovat.(6) Vzhledem k tomu, že právní předpisy některých členských států vyžadují, aby byl daňový poplatník informován o rozhodnutích a opatřeních, které se týkají jeho daňové povinnosti, a vzhledem k potížím z toho plynoucím pro daňové orgány, zejména pokud se daňový poplatník přestěhuje do jiného členského státu, je žádoucí, aby za těchto okolností mohly daňové orgány požádat o pomoc příslušné orgány členského státu, do kterého se osoba povinná k dani přestěhovala.(7) Jelikož daňová situace jedné nebo více osob povinných k dani usazených v různých členských státech představuje často společný nebo doplňující zájem, je vhodné umožnit souběžné kontroly těchto osob dvěma nebo více členskými státy prostřednictvím společné dohody a na základě dobrovolnosti vždy, kdy se tyto kontroly jeví jako účinnější než kontroly prováděné pouze jedním členským státem.(8) Návrh směrnice předložila Komise na základě článku 95 Smlouvy. Jelikož se Rada domnívá, že se návrh směrnice týká harmonizace právních předpisů v oblasti přímých i nepřímých daní, a že by tedy měl být právní předpis přijat na základě článků 93 a 94 Smlouvy, konzultovala dopisem ze dne 12. listopadu 2003 Evropský parlament a uvědomila jej o svém záměru změnit právní základ.(9) Směrnici 77/799/EHS je proto třeba odpovídajícím způsobem změnit,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Směrnice 77/799/EHS se mění takto:1. Ustanovení čl. 1 odst. 5 se mění takto:a) text pod slovy"v Itálii"se nahrazuje tímto:"Il Capo del Dipartimento per le Politiche Fiscali nebo jeho pověření zástupci";b) text pod slovy"ve Švédsku"se nahrazuje tímto:"Chefen för Finansdepartementet nebo jeho pověřený zástupce".2. V čl. 2 odst. 2 se doplňuje pododstavec, který zní:"K získání požadovaných údajů postupuje dožádaný orgán nebo správní orgán, na který se dožádaný orgán obrátí, jako by postupoval při plnění vlastních úkolů nebo na dožádání jiného orgánu svého členského státu."3. Ustanovení čl. 7 odst. 1 se nahrazuje tímto:"1. Všechny údaje, které členský stát obdrží podle této směrnice, musí být v tomto státě utajeny stejně jako údaje zjištěné podle jeho vnitrostátních předpisů. V každém případě tyto údaje- mohou být zpřístupněny jen osobám přímo zapojeným do vyměření daně nebo správního přezkoumání vyměření daně,- mohou být dále sděleny jen v rámci soudního nebo správního řízení o sankcích, pokud se týká vyměření daně nebo přezkoumání vyměření daně, a to jen osobám přímo zúčastněným na tomto řízení; tyto údaje však mohou být zveřejněny při veřejném soudním jednání nebo v soudním rozsudku, pokud proti tomu příslušný úřad členského státu, který údaje poskytl, při jejich prvním předání nevznese námitku,- nesmějí být za žádných okolností použity pro jiné účely než pro daňové účely nebo pro účely soudního nebo správního řízení o sankcích, pokud se týká vyměření daně nebo přezkoumání vyměření daně nebo s ním souvisí.Dále mohou členské státy stanovit, že údaje uvedené v prvním pododstavci se použijí pro vyměření jiných dávek, cel nebo daní podle článku 2 směrnice 76/308/EHS [4]4. Článek 8 se mění takto:a) odstavec 1 se nahrazuje tímto:"1. Tato směrnice neukládá členskému státu, od kterého jsou údaje požadovány, aby provedl šetření nebo poskytnul údaje, pokud jeho právní předpisy nebo správní praxe neopravňují příslušné orgány tohoto členského státu k provedení takového šetření nebo ke shromažďování takových údajů.";b) odstavec 3 se nahrazuje tímto:"3. Příslušný orgán členského státu může odmítnout poskytnutí údajů, pokud dožadující členský stát není z faktických nebo právních důvodů schopen údaje stejného druhu sám poskytovat."5. Vkládají se články 8a a 8b, které znějí:"Článek 8aOznámení1. Na žádost příslušného orgánu členského státu oznámí příslušný orgán jiného členského státu v souladu s platnými předpisy o oznamování podobných opatření existujícími v dožádaném členském státě všechna opatření a rozhodnutí, která vycházejí od správních orgánů dožadujícího členského státu a týkají se použití daňových předpisů v oblasti působnosti této směrnice na jeho území.2. Žádosti o oznámení obsahují předmět oznamovaného opatření nebo rozhodnutí, jméno a adresu adresáta, jakož i další údaje umožňující identifikaci adresáta.3. Dožádaný orgán bezodkladně uvědomí dožadující orgán o své reakci na žádost o oznámení a sám mu oznámí zejména datum, ke kterému bylo rozhodnutí nebo opatření oznámeno adresátovi.Článek 8bSouběžné kontroly1. Pokud daňová situace jedné nebo více osob povinných k dani představuje společný nebo doplňující zájem dvou nebo více členských států, mohou se tyto státy dohodnout na provádění souběžných kontrol na vlastním území za účelem výměny takto získaných údajů, kdykoliv se tento postup jeví jako účinnější než kontroly prováděné pouze jedním členským státem samostatně.2. Příslušný orgán každého členského státu nezávisle určí osoby povinné k dani, u kterých hodlá navrhnout souběžnou kontrolu. Dále uvědomí příslušné orgány v jiných dotčených členských státech o případech, které by podle jeho názoru měly být předmětem souběžných kontrol. Svou volbu v co nejširší možné míře zdůvodní a poskytne údaje, které vedly k jeho rozhodnutí. Rovněž uvede dobu, po kterou by se měly tyto kontroly uskutečňovat.3. Příslušný orgán každého dotčeného členského státu dále rozhodne, zda si přeje se souběžných kontrol zúčastnit. Příslušný orgán, kterému byla souběžná kontrola navržena, svému protějšku potvrdí souhlas s provedením této kontroly, nebo mu sdělí odůvodněné odmítnutí této kontroly.4. Každý příslušný orgán dotčených členských států jmenuje zástupce odpovědného za dohled nad kontrolou a za její koordinaci."Článek 2Členské státy přijmou nutná opatření, aby právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nabyly účinnosti nejpozději do 1. ledna 2005. Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a poskytnou srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí.Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.Článek 3Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.Článek 4Tato směrnice je určena členským státům.V Lucemburku dne 21. dubna 2004.Za RadupředsedaJ. Walsh[1] Stanovisko ze dne 15. ledna 2004 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku).[2] Úř. věst. C 32, 5.2.2004, s. 94.[3] Úř. věst. L 336, 27.12.1977, s. 15. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí 2003/93/ES (Úř. věst. L 264, 15.10.2003, s. 23).[4] Úř. věst. L 73, 19.3.1976, s. 18.".--------------------------------------------------


title: Směrnice Rady ze dne 26. června 1975, kterou se mění směrnice 66/400/EHS, 66/401/EHS, 66/402/EHS, 66/403/EHS a 69/208/EHS o uvádění osiva řepy, osiva pícnin, osiva obilovin, sadby brambor a osiva olejnin a přadných rostlin na trh

text:
Důležité právní upozornění

|

31975L0444

Úřední věstník L 196 , 26/07/1975 S. 0006 - 0013 Řecké zvláštní vydání: Kapitola 03 Svazek 13 S. 0057  Španělské zvláštní vydání: Kapitola 03 Svazek 8 S. 0198  Portugalské zvláštní vydání Kapitola 03 Svazek 8 S. 0198  Finské zvláštní vydání: Kapitola 3 Svazek 6 S. 0115  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 3 Svazek 6 S. 0115

		Směrnice Radyze dne 26. června 1975,kterou se mění směrnice 66/400/EHS, 66/401/EHS, 66/402/EHS, 66/403/EHS a 69/208/EHS o uvádění osiva řepy, osiva pícnin, osiva obilovin, sadby brambor a osiva olejnin a přadných rostlin na trh(75/444/EHS)RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na články 43 a 100 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise,s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu, [1]s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],vzhledem k tomu, že z důvodů uvedených níže by některé směrnice o uvádění osiv na trh měly být změněny;vzhledem k tomu, že se v průběhu uplatňování směrnic ukázalo, že malá balení osiva řepy a pícnin jsou předmětem obchodu uvnitř Společenství;vzhledem k tomu, že se jeví vhodným harmonizovat tuto oblast, kterou dosud upravovaly vnitrostátní právní předpisy;vzhledem k tomu, že se v této souvislosti zdá vhodným na jedné straně usnadnit označování a uzavírání těchto malých balení a na druhé straně učinit dostatečnou kontrolu pravosti tohoto osiva povinnou;vzhledem k tomu, že některé z výše uvedených směrnic stanoví, že od 1. července 1975 již nemohou členské státy na své úrovni rozhodovat o rovnocennosti osiva a sadby sklizených v jiných, zejména ve třetích zemích; že však nebylo ve všech případech možné dokončit zkoušky osiva pícnin, olejnin a přadných rostlin na úrovni Společenství, a proto by měla být uvedená lhůta prodloužena, aby nebyly narušeny stávající obchodní vztahy,vzhledem k tomu, že by členské státy měly být zmocněny zavádět prostředky pro uzavírání malých balení osiva obilovin, sadby brambor a osiva olejnin a přadných rostlin;vzhledem k tomu, že je také nezbytné provést určité opravy týkající se vyznačování množství osiva,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Směrnice Rady 66/400/EHS ze dne 14. června 1966 o uvádění osiva řepy na trh [3], naposledy pozměněná směrnicí 73/438/EHS [4], se mění takto:1. V čl. 2 odst. 1 se doplňuje nová část, která zní:"G. "malými baleními EHS" balení obsahující tato certifikovaná osiva:- jednoklíčkové osivo nebo osivo pro přesný výsev: až do 100000 klubíček nebo semen nebo do čisté hmotnosti 2,5 kg, s případným vyloučením granulovaných pesticidů, granulovacích látek nebo jiných tuhých přídavných látek,- osiva s výjimkou jednoklíčkového osiva a osiva pro přesný výsev: až do čisté hmotnosti 10 kg, s případným vyloučením granulovaných pesticidů, granulovacích látek nebo jiných tuhých přídavných látek."2. V čl. 9 odst. 1 se slova "podle článků 10 a 11" nahrazují slovy "podle článků 10 a 11 nebo 11a".3. Článek 10 se nahrazuje tímto:"Článek 101. Členské státy stanoví, že balení základního a certifikovaného osiva, s výjimkou certifikovaného osiva v podobě malých balení EHS, musí být úředně uzavřena tak, aby byl uzávěr při otevření znehodnocen a nemohl být znovu připevněn.2. Členské státy stanoví, že s výjimkou dělení do malých balení EHS mohou být balení jednou či vícekrát znovu uzavřena pouze úředně. V tomto případě se na návěsce podle čl. 11 odst. 1 uvede, že se jedná o opětovné uzavření, dále datum posledního opětovného uzavření a orgán, který je provedl.3. Členské státy stanoví, že malá balení EHS musí být uzavřena tak, aby byl uzávěr při otevření znehodnocen a nemohl být znovu připevněn.4. Členské státy mohou stanovit odchylky od odstavců 1 a 2 pro malá balení základního osiva."4. V čl. 11 odst. 1 se úvodní věta nahrazuje tímto:"1. Členské státy stanoví, že balení základního a certifikovaného osiva, s výjimkou certifikovaného osiva v podobě malých balení EHS,…"5. V čl. 11 odst. 2 se písmeno b) nahrazuje tímto:"b) pro malá balení základního osiva stanovit odchylky od odstavce 1, pokud jsou označena slovy "Uvádění na trh povoleno pouze v …(daný členský stát)""6. Vkládají se nové články, které znějí:"Článek 11a1. Členské státy stanoví, že malá balení EHSa) musí být na vnější straně opatřena návěskou dodavatele podle přílohy III oddílu B, tištěným nápisem nebo otiskem razítka v některém z úředních jazyků Společenství; u průhledných obalů může být návěska umístěna uvnitř, pokud je čitelná skrze obal; barva návěsky je modrá;b) musí nést na vnější straně nebo na návěsce dodavatele podle písmene a) úředně přidělené pořadové číslo; pokud se použije úřední nálepka, je modré barvy; způsoby vyznačení pořadového čísla mohou být stanoveny postupem podle článku 21.2. Členské státy mohou stanovit, že pro označování malých balení EHS na jejich území musí být používána úřední nálepka obsahující všechny nebo některé údaje uvedené v příloze III oddíle B; pokud jsou tyto údaje uvedeny na nálepce, není vyžadováno značení podle odst. 1 písm. a).Článek 11bČlenské státy mohou stanovit, že se malá balení EHS na žádost uzavírají a označují úředně podle čl. 10 odst. 1 a článku 11.Článek 11cČlenské státy přijmou veškerá opatření nezbytná k tomu, aby u malých balení byla zajištěna kontrola pravosti osiva, zejména při dělení partií osiva. K tomuto účelu mohou vyžadovat, aby malá balení rozdělovaná na jejich území byla uzavírána úředně nebo pod úředním dohledem."7. V článku 12 se slova "které jsou stanoveny v článku 4" nahrazují slovy "které stanoví tato směrnice".8. V článku 14 se odstavec 1 nahrazuje tímto:"1. Členské státy zajistí, aby uvádění na trh- základního a certifikovaného osiva, které bylo úředně uznáno a jehož balení byla úředně označena a uzavřena v souladu s touto směrnicí,- certifikovaného osiva, které bylo úředně uznáno a má podobu malých balení EHS, která byla úředně označena a uzavřena v souladu s touto směrnicí,podléhalo pouze těm omezením na základě jeho vlastností, opatření o zkouškách, označování a uzavírání, která stanoví tato směrnice."9. Příloha III se nahrazuje tímto:"PŘÍLOHA IIIOZNAČOVÁNÍA. Úřední návěskaI. Povinné údaje:1. "Pravidla a normy EHS",2. Uznávající orgán a členský stát nebo jejich značky,3. Číslo partie,4. Cukrová řepa nebo krmná řepa,5. Odrůda,6. Kategorie,7. Země produkce,8. Deklarovaná čistá nebo hrubá hmotnost nebo deklarovaný počet čistých semen,9. Pokud je vyznačena hmotnost a používají se granulované pesticidy, granulovací látky nebo jiné tuhé přídavné látky, druh těchto přídavných látek a přibližný poměr mezi hmotností čistých semen a celkovou hmotností,10. U jednoklíčkového osiva: slovo "jednoklíčkové",11. U osiva pro přesný výsev: slova "pro přesný výsev".II. Minimální rozměry:110 × 67 mmB. Návěska dodavatele nebo údaje na balení (malá balení EHS)Povinné údaje:1. "Malé balení EHS",2. Jméno a adresa dodavatele odpovědného za označení nebo jeho identifikační značka,3. Úředně přidělené pořadové číslo,4. Orgán, který pořadové číslo přidělil, a název členského státu nebo jejich značky,5. Číslo partie, pokud úřední pořadové číslo neumožňuje identifikaci partie,6. Cukrová řepa nebo krmná řepa,7. Odrůda,8. "Certifikované osivo",9. Čistá nebo hrubá hmotnost nebo počet klubíček nebo čistých semen,10. Pokud je vyznačena hmotnost a používají se granulované pesticidy, granulovací látky nebo jiné tuhé přídavné látky, druh přídavných látek a přibližný poměr mezi hmotností klubíček nebo čistých semen a celkovou hmotností,11. U jednoklíčkového osiva: slovo "jednoklíčkové",12. U osiva pro přesný výsev: slova "pro přesný výsev"."Článek 2Směrnice Rady 66/401/EHS ze dne 14. června 1966 o uvádění osiva pícnin na trh [5] naposledy pozměněná směrnicí 73/438/EHS, se mění takto:1. V čl. 2 odst. 1 se doplňují nové části, které znějí:"F. "malými baleními EHS A" balení obsahující směs osiva, které není určeno k použití jako pícnina, až do čisté hmotnosti 2,5 kg, s případným vyloučením granulovaných pesticidů, granulovacích látek nebo jiných tuhých přídavných látek.G. "malými baleními EHS B" balení obsahující certifikované nebo obchodní osivo nebo, pokud se nejedná o malá balení EHS A, směs osiva až do čisté hmotnosti 10 kg, s případným vyloučením granulovaných pesticidů, granulovacích látek nebo jiných tuhých přídavných látek."2. V čl. 8 odst. 1 se slova "podle článků 9 a 10", nahrazují slovy "podle článků 9 a 10 nebo 10a".3. Článek 9 se nahrazuje tímto:"Článek 91. Členské státy stanoví, že balení základního, certifikovaného a obchodního osiva, s výjimkou certifikovaného a obchodního osiva v podobě malých balení EHS B, musí být úředně uzavřena tak, aby byl uzávěr při otevření znehodnocen a nemohl být znovu připevněn.2. Členské státy stanoví, že s výjimkou dělení do malých balení EHS B mohou být balení jednou či vícekrát znovu uzavřena pouze úředně. V tomto případě se na návěsce podle čl. 10 odst. 1 uvede, že se jedná o opětovné uzavření, dále datum posledního opětovného uzavření a orgán, který je provedl.3. Členské státy stanoví, že malá balení EHS B musí být uzavřena tak, aby byl uzávěr při otevření znehodnocen a nemohl být znovu připevněn.4. Členské státy mohou stanovit odchylky od odstavců 1 a 2 pro malá balení základního osiva."4. V čl. 10 odst. 1 se úvodní věta nahrazuje tímto:"1. Členské státy stanoví, že balení základního, certifikovaného a obchodního osiva, s výjimkou certifikovaného a obchodního osiva v podobě malých balení EHS B,…"5. V čl. 10 odst. 2 se písmeno b) nahrazuje tímto:"b) pro malá balení základního osiva stanovit odchylky od odstavce 1, pokud jsou označena slovy "Uvádění na trh povoleno pouze v …(daný členský stát)"."6. Vkládají se nové články, které znějí:"Článek 10a1. Členské státy stanoví, že malá balení EHS Ba) musí být na vnější straně opatřena návěskou dodavatele podle přílohy IV oddílu B, tištěným nápisem nebo otiskem razítka v některém z úředních jazyků Společenství; u průhledných obalů může být návěska umístěna uvnitř, pokud je čitelná skrze obal; pokud se týče barvy návěsky, použije se čl. 10 odst. 1 písm. a);b) musí nést na vnější straně nebo na návěsce dodavatele podle písmene a) úředně přidělené pořadové číslo; pokud se použije úřední nálepka, použije se, pokud se týče barvy, čl. 10 odst. 1 písm. a); způsoby vyznačení pořadového čísla mohou být stanoveny postupem podle článku 21.2. Členské státy mohou stanovit, že pro označování malých balení EHS B na jejich území musí být používána úřední nálepka obsahující všechny nebo některé údaje uvedené v příloze IV oddíle B; pokud jsou tyto údaje uvedeny na nálepce, není vyžadováno značení podle odst. 1 písm. a).Článek 10bČlenské státy mohou stanovit, že se malá balení EHS B certifikovaného a obchodního osiva na žádost uzavírají a označují úředně podle čl. 9 odst. 1 a článku 10.Článek 10cČlenské státy přijmou veškerá opatření nezbytná k tomu, aby u malých balení byla zajištěna kontrola pravosti osiva, zejména při dělení partií osiva. K tomuto účelu mohou vyžadovat, aby malá balení rozdělovaná na jejich území byla uzavírána úředně nebo pod úředním dohledem."7. V článku 11 se slova "které jsou stanoveny v článku 4" nahrazují slovy "které stanoví tato směrnice".8. Článek 13 se nahrazuje tímto:"Článek 131. Členské státy stanoví, že osivo pícnin v podobě směsí osiv různých rodů, druhů nebo odrůd nebo směsí obsahujícíchosivo rostlin, které nejsou pícninami ve smyslu této směrnice, smí být uváděno na trh pouze tehdy, pokud není určeno k použití jako pícnina a pokud jsou jednotlivé složky směsi před smícháním v souladu s pravidly pro uvádění na trh, která se na ně vztahují.2. Odchylně od odstavce 1 mohou členské státy povolit také uvádění na trh osiva pícnin v podobě směsí,- pokud jsou tyto směsi určeny k použití jako pícnina nebo- pokud tyto směsi obsahují osivo rostlinných druhů, u kterých předpisy Společenství nestanoví, že mohou být smíchány s osivem pícnin.3. Použijí se články 8, 9, 10b, 11 a 12 a rovněž články 10 a 10a s tím rozdílem, že barva návěsky je zelená. K tomuto účelu se malá balení EHS A považují za malá balení EHS B.Avšak u malých balení EHS A se nepožaduje úředně přidělené pořadové číslo podle čl. 10a odst. 1 písm. a).Při uplatňování odstavce 2 mohou členské státy povolit odchylky od této směrnice pro malá balení, pokud jde o nejvyšší množství a údaje udávané označování, pokud jsou tato balení označena slovy "Uvádění na trh povoleno pouze v …(daný členský stát)"."9. V článku 14 se odstavec 1 nahrazuje tímto:"1. Členské státy zajistí, aby uvádění na trh- základního a certifikovaného osiva, které bylo úředně uznáno a jehož balení byla úředně označena a uzavřena v souladu s touto směrnicí,- obchodního osiva, které bylo úředně kontrolováno a jehož balení byla úředně označena a uzavřena v souladu s touto směrnicí,- certifikovaného osiva, které bylo úředně uznáno, a obchodního osiva, které bylo úředně kontrolováno, a které má podobu malých balení EHS B, která byla úředně označena a uzavřena v souladu s touto směrnicí,- osiva v podobě směsí vyráběných v souladu s touto směrnicí, které není určeno k použití jako pícnina a jehož balení byla označena a uzavřena v souladu s touto směrnicí,podléhalo pouze těm omezením na základě jeho vlastností, opatření o zkouškách, označování a uzavírání, která stanoví tato směrnice."10. V čl. 16 odst. 2 se datum 1. července 1975 nahrazuje datem 1. července 1977.11. Příloha IV se nahrazuje tímto:"PŘÍLOHA IVOZNAČOVÁNÍA. Úřední návěskaI. Povinné údaje:a) Pro základní osivo a certifikované osivo:1. "Pravidla a normy EHS".2. Uznávající orgán a členský stát nebo jejich značky.3. Číslo partie.4. Druh.5. Odrůda.6. Kategorie.7. Země produkce.8. Deklarovaná čistá nebo hrubá hmotnost nebo deklarovaný počet klubíček nebo čistých semen.9. Pokud je vyznačena hmotnost a používají se granulované pesticidy, granulovací látky nebo jiné tuhé přídavné látky, druh těchto přídavných látek a přibližný poměr mezi hmotností klubíček nebo čistých semen a celkovou hmotností.10. Pro certifikované osivo druhé generace a následných generací po základním osivu: počet generací po základním osivu.11. Pro osivo travních odrůd, u kterého neproběhla žádná zkouška krajinné a užitné hodnoty podle čl. 4 odst. 2 písm. a) směrnice Rady č. 70/457/EHS ze dne 29. září 1970 o Společném katalogu odrůd druhů zemědělských rostlin [1]: "Není určeno k využití jako pícnina".b) Pro obchodní osivo:1. "Pravidla a normy EHS".2. "Obchodní osivo (odrůdově neuznané)".3. Kontrolní orgán a členský stát nebo jejich značky.4. Číslo partie.5. Druh [2].6. Pěstitelská oblast.7. Deklarovaná čistá nebo hrubá hmotnost nebo deklarovaný počet čistých semen.8. Pokud je vyznačena hmotnost a používají se granulované pesticidy, granulovací látky nebo jiné tuhé přídavné látky, druh těchto přídavných látek a přibližný poměr mezi hmotností čistých semen a celkovou hmotností.c) pro směsi osiv:1. "Směs osiv pro…", (zamýšlené použití).2. Orgán, který provedl uzavření, a členský stát nebo jejich značky.3. Číslo partie.4. Hmotnostní podíly jednotlivých složek podle druhů a případně podle odrůd; postačuje uvést název směsi, pokud byly hmotnostní podíly kupujícímu oznámeny písemně a úředně zaznamenány.5. Deklarovaná čistá nebo hrubá hmotnost nebo deklarovaný počet čistých semen.6. Pokud je vyznačena hmotnost a používají se granulované pesticidy, granulovací látky nebo jiné tuhé přídavné látky, druh těchto přídavných látek a přibližný poměr mezi hmotností čistých semen a celkovou hmotností.II. Minimální rozměry110 × 67 mmB. Návěska dodavatele nebo údaje na balení (malá balení EHS)Povinné údaje:a) Certifikované osivo:1. "Malé balení EHS B".2. Jméno a adresa dodavatele odpovědného za označení nebo jeho identifikační značka.3. Úředně přidělené pořadové číslo.4. Orgán, který pořadové číslo přidělil, a název členského státu nebo jejich značky.5. Číslo partie, pokud úřední pořadové číslo neumožňuje identifikaci partie.6. Druh.7. Odrůda.8. "Certifikované osivo".9. Čistá nebo hrubá hmotnost nebo počet čistých, semen.10. Pokud je vyznačena hmotnost a používají se granulované pesticidy, granulovací látky nebo jiné tuhé přídavné látky, druh těchto přídavných látek a přibližný poměr mezi hmotností čistých semen a celkovou hmotností.11. Pro osivo travních odrůd, u kterého neproběhla žádná zkouška krajinné a užitné hodnoty podle čl. 4 odst. 2 písm. a) směrnice Rady 70/457/EHS ze dne 29. září 1970 o Společném katalogu odrůd druhů zemědělských rostlin: "Není určeno k využití jako pícnina."b) Obchodní osivo:1. "Malé balení EHS B".2. Jméno a adresa dodavatele odpovědného za označení nebo jeho identifikační značka.3. Úředně přidělené pořadové číslo.4. Orgán, který přidělil pořadové číslo, a jméno členského státu nebo jejich značky.5. Číslo partie, pokud úřední pořadové číslo neumožňuje identifikaci partie.6. Druh [3].7. "Obchodní osivo".8. Čistá nebo hrubá hmotnost nebo počet čistých semen,9. Pokud je vyznačena hmotnost a používají se granulované pesticidy, granulovací látky nebo jiné tuhé přídavné látky, druh těchto přídavných látek a přibližný poměr mezi hmotností čistých semen a celkovou hmotností.c) Směsi osiv:1. "Malé balení EHS A" nebo, "Malé balení EHS B".2. Jméno a adresa dodavatele odpovědného za označení nebo jeho identifikační značka.3. Malé balení EHS B: úředně přidělené pořadové číslo.4. Malé balení EHS B: Orgán, který přidělil pořadové číslo, a jméno členského státu nebo jejich značky.5. Malé balení EHS B: číslo partie, pokud úřední pořadové číslo neumožňuje identifikaci partie.6. Malé balení EHS A: číslo partie umožňující identifikovat zásilku použitých partií.7. Malé balení EHS A: členský stát nebo jeho značka.8. "Směs osiv pro …" (zamýšlené použití).9. Čistá nebo hrubá hmotnost nebo počet čistých semen.10. Pokud je vyznačena hmotnost a používají se granulované pesticidy, granulovací látky nebo jiné tuhé přídavné látky, druh těchto přídavných látek a přibližný poměr mezi hmotností čistých semen a celkovou hmotností.11. Hmotnostní podíly jednotlivých složek podle druhů a případně podle odrůd; postačuje uvést název směsi, pokud byly hmotnostní podíly kupujícímu oznámeny písemně a úředně zaznamenány."Článek 3Směrnice Rady 66/402/EHS ze dne 14. června 1966 o uvádění osiva obilovin na trh [6] naposledy pozměněná směrnicí 73/438/EHS, se mění takto:1. V článku 9 se doplňuje nový odstavec, který zní:"3. Členské státy mohou stanovit odchylky od odstavce 1 pro malá balení."2. V příloze IV oddílu A písm. a) a b) vkládá nový bod, který se označuje jako bod 8a, popřípadě bod 6, a který zní:"Pokud je vyznačena hmotnost a používají se granulované pesticidy, granulovací látky nebo jiné tuhé přídavné látky, druh těchto přídavných látek a přibližný poměr mezi hmotností čistých semen a celkovou hmotností."Článek 4Směrnice Rady 66/403/EHS ze dne 14. června 1966 o uvádění sadby brambor na trh [7], naposledy pozměněná směrnicí 73/438/EHS, se mění takto:V článku 9 se doplňuje nový odstavec, který zní:"3. Členské státy mohou stanovit odchylky od odstavce 1 pro malá balení."Článek 5Směrnice Rady 69/208/EHS ze dne 30. června 1969 o uvádění osiva olejnin a přadných rostlin na trh [8], naposledy pozměněná směrnicí 73/438/EHS, se mění takto:1. V článku 9 se doplňuje nový odstavec, který zní:"3. Členské státy mohou stanovit odchylky od odstavce 1 pro malá balení."2. V čl. 15 odst. 2 se datum 1. července 1975 nahrazuje datem 1. července 1977.3. V příloze IV oddíle A písmenech a) a b) se vkládá nový bod, který se označuje jako bod 10, popřípadě bod 9, a který zní:"Pokud je vyznačena hmotnost a používají se granulované pesticidy, granulovací látky nebo jiné tuhé přídavné látky, druh těchto přídavných látek a přibližný poměr mezi hmotností čistých semen a celkovou hmotností."Článek 6Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do těchto dat:- 1. července 1975 v případě čl. 2 odst. 10 a čl. 5 odst. 2,- 1. července 1980 v případě čl. 2 odst. 6, pokud jde o čl. 10a odst. 1 písm. b),- 1. července 1977 v případě ostatních ustanovení této směrnice.Článek 7Tato směrnice je určena členským státům.V Lucemburku dne 26. června 1975.Za RadupředsedaP. Barry[1] Úř. věst. C 62, 31.7.1973, s. 37.[2] Úř. věst. C 8, 31.1.1974, s. 19.[3] Úř. věst. 125, 11.7.1966, s. 2290/66.[4] Úř. věst. L 356, 27.12.1973, s. 79.[5] Úř. věst. 125, 11.7.1966, s. 2298/66.[1] Úř. věst. L 225, 12.10.1970, s. 1.[2] V případě lupiny musí být uvedeno, zda jde o hořkou nebo sladkou lupinu.[3] V případě lupiny musí být uvedeno, zda jde o hořkou nebo sladkou lupinu.[6] Úř. věst. 125, 11.7.1966, s. 2309/66.[7] Úř. věst. 125, 11.7.1966, s. 2320/66.[8] Úř. věst. L 169, 10.7.1969, s. 3.--------------------------------------------------


title: Směrnice Komise 2004/88/ES ze dne 7. září 2004, kterou se mění směrnice Rady 76/768/EHS o kosmetických prostředcích za účelem přizpůsobení přílohy III uvedené směrnice technickému pokroku Text s významem pro EHP

text:
               8.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 287/5

      SMĚRNICE KOMISE 2004/88/ES
   ze dne 7. září 2004,
   kterou se mění směrnice Rady 76/768/EHS o kosmetických prostředcích za účelem přizpůsobení přílohy III uvedené směrnice technickému pokroku
   (Text s významem pro EHP)
   KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
   s ohledem na směrnici Rady 76/768/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kosmetických prostředků (1), a zejména na čl. 8 odst. 2 uvedené směrnice,
   po konzultaci s Vědeckým výborem pro kosmetické prostředky a nepotravinářské výrobky určené spotřebitelům,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Hodnocení rizika nebylo ukončeno v souladu s nařízením Rady (EHS) č. 793/93 o hodnocení a kontrole rizik existujících látek (2), a proto bylo období zařazení mošusového xylolu a mošusového ketonu do přílohy III části 2 směrnice 76/768/EHS prodlouženo do 30. září 2004.

               (2)

               Dne 8. ledna 2004 přijal Vědecký výbor pro toxicitu, ekotoxicitu a životní prostředí stanovisko k výsledkům hodnocení rizika mošusového xylolu a mošusového ketonu, které bylo provedeno v souladu s nařízením (EHS) 793/93.

               (3)

               Vědecký výbor pro kosmetické prostředky a nepotravinářské výrobky určené spotřebitelům (SCCNFP) potvrdil, že mošusový xylol lze bezpečně používat v kosmetických prostředcích, kromě prostředků pro péči o dutinu ústní, do maximální koncentrace v konečném výrobku 1 % v parfémech, 0,4 % v toaletních vodách a 0,03 % v ostatních výrobcích a že mošusový keton lze bezpečně používat v kosmetických prostředcích, kromě prostředků pro péči o dutinu ústní, do maximální koncentrace v konečném výrobku 1,4 % v parfémech, 0,56 % v toaletních vodách a 0,042 % v ostatních výrobcích.

               (4)

               Z tohoto důvodu je nezbytné zařadit mošusový xylol a mošusový keton do přílohy III části 1 směrnice 76/768/EHS a odpovídající záznamy v části 2 uvedené přílohy je nutné zrušit.

               (5)

               Směrnice 76/768/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.

               (6)

               Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro kosmetické prostředky,

         PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
   Článek 1
   Příloha III směrnice 76/768/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
   Článek 2
   1.   Členské státy přijmou zákony, nařízení a správní ustanovení nezbytné pro dosažení shody s touto směrnicí nejpozději do 1. října 2004. Neprodleně sdělí Komisi znění těchto ustanovení a srovnávací tabulku mezi těmito ustanoveními a touto směrnicí.
   Tato ustanovení přijatá členskými státy musejí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich oficiálním vyhlášení. Způsob odkazu si určí členské státy.
   2.   Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, která přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
   Článek 3
   Tato směrnice vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
   Článek 4
   Tato směrnice je určena členským státům.

      V Bruselu dne 7. září 2004.

            Za Komisi

         Olli REHN

            člen Komise

      (1)  Úř. věst. L 262, 27.9.1976, s. 169. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí Komise 2003/83/ES (Úř. věst. L 238, 25.9.2003, s. 23).

      (2)  Úř. věst. L 84, 5.4.1993, s. 1. Nařízení ve znění nařízení (ES) č. 1882/2003 (Úř. věst. L 284, 31.10.2003, s. 1).

      PŘÍLOHA
      Příloha III směrnice 76/768/EHS se mění takto:

                  1.

                  v části 2 se ruší záznamy pod referenčním číslem 61 a 62;

                  2.

                  v části 1 se přidají tyto záznamy jako referenční čísla 96 a 97:

                              Referenční číslo

                              Látka

                              Omezení

                              Podmínky použití a varování, které musí být tištěny na etiketě

                              Oblast aplikace a/nebo použití

                              Nejvyšší povolená koncentrace v konečném kosmetickém výrobku

                              Jiná omezení a požadavky

                              a

                              b

                              c

                              d

                              e

                              f

                              „96

                              Mošusový xylol (CAS No 81-15-2)

                              Všechny kosmetické prostředky kromě prostředků pro péči o dutinu ústní

                                          a)

                                          1,0 % v parfémech

                                          b)

                                          0,4 % v toaletních vodách

                                          c)

                                          0,03 % v ostatních výrobcích

                              97

                              Mošusový keton (CAS No 81-14-1)

                              Všechny kosmetické prostředky kromě prostředků pro péči o dutinu ústní

                                          a)

                                          1,4 % v parfémech

                                          b)

                                          0,56 % v toaletních vodách

                                          c)

                                          0,042 % v ostatních výrobcích“


title: Směrnice Rady ze dne 11. prosince 1984, kterou se mění směrnice 64/432/EHS a 72/461/EHS, pokud jde o některá opatření týkající se slintavky a kulhavky a vezikulární choroby prasat

text:
Důležité právní upozornění

|

31984L0643

Úřední věstník L 339 , 27/12/1984 S. 0027 - 0029 Finské zvláštní vydání: Kapitola 3 Svazek 18 S. 0083  Španělské zvláštní vydání: Kapitola 03 Svazek 33 S. 0050  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 3 Svazek 18 S. 0083  Portugalské zvláštní vydání Kapitola 03 Svazek 33 S. 0050

		Směrnice Radyze dne 11. prosince 1984,kterou se mění směrnice 64/432/EHS a 72/461/EHS, pokud jde o některá opatření týkající se slintavky a kulhavky a vezikulární choroby prasat(84/643/EHS)RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na články 43 a 100 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise [1],s ohledem na stanovisko Shromáždění [2],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],vzhledem k tomu, že směrnice 64/432/EHS [4] naposledy pozměněná směrnicí 83/646/EHS [5] stanoví veterinární podmínky, kterým musí odpovídat živý skot a prasata určená pro obchod uvnitř Společenství;vzhledem k tomu, že členské státy v současnosti uplatňují různé metody v otázce tlumení a prevence slintavky a kulhavky; že je důležité poskytnout všem členským státům, bez ohledu na uplatňovanou zdravotní politiku, přiměřené a nezbytné záruky, než budou provedena harmonizovaná zdolávací opatření proti slintavce a kulhavce;vzhledem k tomu, že některé záruky, které mohou být vyžadovány, pokud jde o vezikulární chorobu prasat, musí být zachovány v rámci platných předpisů pro obchod se živými prasaty uvnitř Společenství,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Směrnice 64/432/EHS se mění takto:1. V čl. 3 odst. 3:- se zrušuje písmeno a),- dosavadní písmena b) c) d) a e) se označují jako písmena a) b) c) a d).2. V čl. 3 odst. 6:- se zrušuje písmeno a),- dosavadní písmena b) a c) se označují jako a) a b).3. V čl. 3 odst. 7 písm. c) se ve třetí větě slova "odst. 3 písm. b) a c)" nahrazují slovy "odst. 3 písm. a) a b)".4. Články 4a a 4b se nahrazují tímto článkem 4a:"Článek 4aPokud se týká doplňkových záruk, které mohou být potřebné, pokud jde o slintavku a kulhavku a vezikulární chorobu prasat, použijí se tato pravidla:1. Členské státy, které jsou prosté slintavky a kulhavky po minimálně dva roky, neprovádějí očkování a které nedovolují, aby na jejich území byla dovážena zvířata očkovaná před méně než jedním rokem, mohou učinit dovoz živého skotu a prasat na své území závislým na splnění těchto podmínek:A. pokud zvířata pocházejí z členského státu splňujícího stejná kritéria, záruky, že nebyla očkována proti slintavce a kulhavce;B. pokud zvířata pocházejí z členského státu prostého slintavky a kulhavky minimálně dva roky, který provádí očkování a který dovoluje přítomnost očkovaných zvířat na svém území:a) záruky, že zvířata nebyla očkována proti slintavce a kulhavce,b) záruky, že skot reagoval negativně na virový test slintavky a kulhavky prováděný metodou laryngo-faryngeálního výtěru (zkouška jícnovou sondou),c) záruky, že skot a prasata reagovala negativně na sérologickou zkoušku prováděnou ke zjištění přítomnosti protilátek slintavky a kulhavky,d) záruky, že skot a prasata byla izolována v zemi odeslání, buď v hospodářství, nebo v karanténní stanici po 14 dní pod dozorem úředního veterinárního lékaře. V této souvislosti nesmí být zvířata umístěná v hospodářství původu nebo případně v karanténní stanici očkována proti slintavce a kulhavce během 21 dní před odesláním a žádné jiné zvíře, než jsou zvířata, která tvoří část zásilky, nebylo zavedeno do hospodářství nebo karanténní stanice během této doby,e) umístění do karantény na dobu 21 dní;C. pokud zvířata pocházejí z členského státu, který nebyl prostý slintavky a kulhavky minimálně po dobu dvou let:a) záruk uvedených v bodě B, s výjimkou karantény v hospodářství původu,b) případných dalších záruk, které je třeba stanovit postupem podle článku 12.2. Členské státy provádějící očkování a dovolující přítomnost očkovaných zvířat na svém území musí učinit dovoz živého skotu na jejich území závislým na těchto podmínkách:a) pokud zvířata pocházejí z členského státu splňujícího stejná kritéria:i) záruce, že plemenný nebo užitkový skot starší než čtyři měsíce byl očkován nejméně 15 dní a ne více než čtyři měsíce před naložením proti typům A, O a C viru slintavky a kulhavky za použití inaktivované virové očkovací látky, schválené a kontrolované příslušným orgánem země odeslání,ii) záruce, že jatečný skot starší než čtyři měsíce byl očkován ne méně než 15 dní a ne více než čtyři měsíce před naložením proti typům A, O a C viru slintavky a kulhavky za použití inaktivované virové očkovací látky schválené a kontrolované příslušným orgánem země odeslání; doba platnosti očkování se ovšem prodlužuje na 12 měsíců v případě skotu přeočkovaného v členských státech, kde se taková zvířata očkují ročně a kde jsou systematicky porážena, pokud jsou postižena slintavkou a kulhavkou;b) pokud zvířata přicházejí z členského státu, který byl prostý slintavky a kulhavky minimálně po dobu dvou let, který neprovádí očkování a který nepovoluje na svém území přítomnost očkovaných zvířat, záruce, že nebyla očkována proti slintavce a kulhavce, a to bez dotčení zvířat, která byla případně očkována proti slintavce a kulhavce předtím, než byla přijata do stáda určení.3. Členské státy uvedené v odstavci 1 mohou také při dodržení obecných ustanovení smlouvy podmínit dovoz plemenných nebo užitkových prasat na své území negativní reakcí na zkoušku na odhalení přítomnosti protilátek proti vezikulární chorobě prasat, prováděnou ne více než 30 dní před odesláním.4. Pokud se zkoušky uváděné v tomto článku provádějí v hospodářství, zvířata, která se mají zasílat, musí být izolována od ostatních zvířat až do odeslání.Pro účely tohoto článku se členský stát nadále považuje za prostý slintavky a kulhavky po dobu minimálně dvou let, a to i tehdy, když byl zaznamenán omezený počet ohnisek nákazy na omezené části jeho území za podmínky, že nákaza byla zdolána během doby kratší než tři měsíce.Každé tři roky a poprvé tři roky ode dne uvedeného v prvním pododstavci článku 3 přezkoumá Rada kvalifikovanou většinou na návrh Komise ustanovení tohoto článku. Toto přezkoumání se provádí na základě zprávy Komise doprovázené případnými návrhy."5. Dosavadní článek 4c se označuje jako článek 4b.6. V článku 5 se v první větě slova "uvedené v čl. 3 odst. 3 písm. a) a odst. 6 písm. a)" nahrazují slovy "uvedené v čl. 4a odst. 2".7. V čl. 7 odst. 1:- bodě A písm. a) se slova "odchylně od čl. 3 odst. 3 písm. a) nebo odst. 6 písm. a)" nahrazují slovy "odchylně od čl. 4a odst. 2",- bodě B písm. a) se slova "odchylně od čl. 3 odst. 3 písm. a)" nahrazují slovy "odchylně od čl. 4a odst. 2."Článek 2K článku 12 směrnice 72/461/EHS se doplňuje nový pododstavec, který zní:"Aby se však umožnilo Irsku a Spojenému království, pokud jde o Severní Irsko, nahradit zvláštní režim, jehož pro ně využívají podle článku 13, obecnými předpisy týkajícími se slintavky a kulhavky, jak jsou stanoveny v této směrnici, musí oba dotyčné členské státy uvést v účinnost nezbytná opatření k dosažení souladu s tímto nejpozději do 30. září 1985".Článek 3Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 1984 a neprodleně o nich uvědomí Komisi.Irsku a Spojenému království je však, pokud jde o Severní Irsko, povoleno dosáhnout souladu s touto směrnicí do 30. září 1985. Až do uvedeného data si smějí podržet vnitrostátní předpisy pro dovoz plemenných, užitkových a jatečných zvířat z jiných členských států na své území, které se týkají ochrany proti slintavce a kulhavce, při dodržování obecných ustanovení Smlouvy.Článek 4Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 11. prosince 1984.Za RadupředsedaA. Deasy[1] Úř. věst. C 122, 5.5.1984, s. 7.[2] Úř. věst. C 172, 2.7.1984, s. 185.[3] Úř. věst. C 248, 17.9.1984, s. 16.[4] Úř. věst. 121, 29.7.1964, s. 1977/64.[5] Úř. věst. L 360, 23.12.1983, s. 44.--------------------------------------------------