title: SmĚrnice Rady ze dne 18. dubna 1983, kterou se stanoví hlavní zásady pro vyhodnocování určitých produktů používaných ve výživě zvířat

text:
03/sv. 5              CS                              Úřední věstník Evropské unie                                                  261
31983L0228
L 126/23                                   ÚŘEDNÍ VĚSTNÍK EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ                                             13.5.1983
                                                           SMĚRNICE RADY
                                                        ze dne 18. dubna 1983,
               kterou se stanoví hlavní zásady pro vyhodnocování určitých produktů používaných ve výživě zvířat
                                                              (83/228/EHS)
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,                                          vzhledem k tomu, že hlavní zásady byly stanoveny na základě
                                                                       současných vědeckých a technických poznatků a že v případě
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského               potřeby mohou být přizpůsobeny vývoji v této oblasti,
společenství,
s ohledem na směrnici Rady 82/471/EHS ze dne 30. června 1982
o určitých produktech používaných ve výživě zvířat (1), a zejména      PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
na článek 7 uvedené směrnice,
                                                                                Článek 1
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že směrnice 82/471/EHS stanoví, že produkty           Členské státy stanoví, že dokumentace o produktech vyjmenovaných
náležející do určitých skupin musí být přezkoušeny na základě          v bodech 1.1 a 1.2 přílohy směrnice 82/471/EHS se vypracovává
dokumentace úředně předané členským státům a Komisi;                   podle hlavních zásad uvedených v příloze této směrnice.
vzhledem k tomu, že tato dokumentace musí umožnit při
zařazování nových produktů do přílohy ověření toho, že příslušné                                     Článek 2
produkty odpovídají hlavním zásadám stanoveným touto směr-             Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy
nicí;                                                                  nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do
                                                                       13. července 1984. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
vzhledem k tomu, že se ukázalo jako nezbytné stanovit společné
hlavní zásady pro vypracovávání těchto dokumentací, které by
definovaly pro každý účel jednak vědecké údaje umožňující iden-                                      Článek 3
tifikovat a charakterizovat příslušné produkty, a jednak zkoušky
nutné pro vyhodnocení jejich nutričních vlastností a biologických      Tato směrnice je určena členským státům.
účinků; že tyto hlavní zásady musí být použitelné ode dne, kdy
vstoupí v platnost směrnice 82/471/EHS;                                V Lucemburku dne 18. dubna 1983.
vzhledem k tomu, že hlavní zásady představují především obecné                                               Za Radu
vodítko; že podle povahy produktu nebo podmínek jeho použití
se může rozsah zkoušek potřebných k vyhodnocení jeho vlast-                                                   předseda
ností nebo účinků lišit;                                                                                I. KIECHLE
(1) Úř. věst. L 213, 21.7.1982, s. 8.
 ---pagebreak--- 262     CS                                   Úřední věstník Evropské unie                                              03/sv. 5
                                                         PŘÍLOHA
        HLAVNÍ ZÁSADY PRO VYHODNOCOVÁNÍ URČITÝCH PRODUKTŮ POUŽÍVANÝCH VE VÝŽIVĚ
                                                         ZVÍŘAT
                                                    Obecná ustanovení
    Tyto hlavní zásady slouží jako vodítko pro vypracování dokumentace k produktům uvedeným v bodech 1.1 a 1.2
    přílohy směrnice 82/471/EHS, které byly získány kultivací mikroorganismů a pro něž se žádá povolení jako nového
    zdroje proteinů pro výživu zvířat. Tato dokumentace musí umožnit vyhodnocení dotyčných produktů na základě
    současného stavu vědomostí a ověření, že odpovídají základním zásadám stanoveným pro jejich povolení, které jsou
    obsaženy v čl. 6 odst. 2 uvedené směrnice.
    Vedle zkoušek uvedených v těchto hlavních zásadách mohou být popřípadě vyžadovány i doplňující údaje. V zásadě
    musí být poskytnuty všechny informace potřebné pro stanovení identity mikroorganismu a složení kultivační půdy,
    a dále informace o výrobním postupu, charakteristice, úpravě, podmínkách použití, metodách kontroly a nutričních
    vlastnostech produktu. Totéž platí o údajích nutných k posouzení snášenlivosti produktu cílovými druhy zvířat
    a přímých či nepřímých rizicích pro člověka a životní prostředí, která mohou vzniknout při jeho použití.
    Toxikologické zkoušky požadované za tímto účelem budou záviset na povaze produktu, příslušném druhu zvířat
    a metabolismu produktu u laboratorních zvířat.
    Předkládaná dokumentace musí obsahovat podrobné zprávy, uspořádané v pořadí a očíslované v souladu s hlavními
    zásadami, včetně jejich souhrnného přehledu. Vynechání některé z navrhovaných zkoušek je nutno zdůvodnit.
    Publikace citované v odkazech musí být přiloženy.
                                                        Poznámky
    Výrazem „produkt“ se v těchto hlavních zásadách rozumí proteinový výrobek ve stavu, v jakém má být použit jako
    krmivo nebo jako součást krmiva.
    Jakékoliv změny ve výrobním postupu nebo v podmínkách použití produktu musejí být oznámeny a může být
    požadováno předložení dodatečné dokumentace pro nové vyhodnocení.
                                                    Předložení zkoušek
    I.   Mikroorganismus, kultivační půda, výrobní postup, charakteristika produktu, úprava, podmínky použití a metody
         kontroly
    II. Zkoušky nutričních vlastností produktu
    III. Zkoušky biologických vlivů použití produktu ve výživě zvířat
    IV. Další vhodné zkoušky
                                                        KAPITOLA I
    MIKROORGANISMUS, KULTIVAČNÍ PŮDA, VÝROBNÍ POSTUP, CHARAKTERISTIKA PRODUKTU,
                           ÚPRAVA, PODMÍNKY PRO POUŽITÍ A METODY KONTROLY
    1.    MIKROORGANISMUS
    1.1   Taxonomie, původ, morfologie, biologické vlastnosti, jakákoliv genetická manipulace.
    1.2. Neškodnost, případná stálost mimo kultivační půdu a jakékoliv účinky na životní prostředí.
    1.3   Stálost a stupeň čistoty kultivovaných kmenů; metody ověřování těchto kritérií.
    2.    KULTIVAČNÍ PŮDA A VÝROBNÍ POSTUP
    2.1   Složení substrátu, přidávaných látek atd.
    2.2   Postupy výroby, sušení a čištění; proces devitalizace mikroorganismů; metody použité pro kontrolu stálosti
          složení produktu vyrobeného kultivací a pro stanovení jakéhokoliv chemického, fyzikálního nebo biologického
          znečištění během výroby.
    2.3   Technologické postupy úpravy pro použití.
 ---pagebreak--- 03/sv. 5    CS                                     Úřední věstník Evropské unie                                              263
         3.     CHARAKTERISTIKA PRODUKTU
         3.1    Fyzikální a fyzikálně-chemické vlastnosti: makroskopická a mikroskopická morfologie, velikost částic,
                hustota, specifická hmotnost, hygroskopicita, rozpustnost, elektrostatické vlastnosti atd.
         3.2    Chemické složení a znaky.
         3.2.1  Obsah vlhkosti, dusíkaté látky, hrubý tuk, hrubá vláknina, hrubý popel, karbohydráty; limity variací těchto
                obsahů.
         3.2.2  Obsah celkového dusíku, amidů, nitrátového a nitritového dusíku, nukleových kyselin, bílkovin; kvalitativní
                a kvantitativní složení veškerých vázaných a volných aminokyselin a purinových a pyrimidinových bází.
         3.2.3  Kvalitativní a kvantitativní složení veškerých tuků: mastné kyseliny, nezmýdelnitelné látky, pigmenty
                rozpustné v tucích, fosfolipidy.
         3.2.4. Složení karbohydrátové frakce.
         3.2.5  Kvalitativní a kvantitativní složení minerálních složek.
         3.2.6  Kvalitativní a kvantitativní složení vitamínů.
         3.2.7. Kvalitativní a kvantitativní složení ostatních složek: doplňkové látky, zbytky substrátu a zřeďovacích
                prostředků, jiné potenciálně škodlivé zbytky metabolismu substrátu, kultivačních půd a výrobního postupu.
         3.3    Mikrobiologická kontaminace produktu.
         3.4    Chování a stabilita produktu, jednak samotného a jednak ve směsi s běžně používanými krmivy během
                skladování.
         4.     ÚPRAVA A PODMÍNKY POUŽITÍ
         4.1    Navrhovaný název produktu pro uvádění do oběhu.
         4.2    Navrhovaná úprava pro uvádění do oběhu.
         4.3    Předpokládané použití produktu ve výživě zvířat; uvažované koncentrace v kompletních krmivech
                a uvažovaná množství v denních dávkách pro příslušný druh zvířat.
         5.     METODY KONTROLY
                Kvalitativní a kvantitativní analytické metody ke kontrole produktu v kompletním a doplňkovém krmivu.
                Pozor: Popis těchto metod musí být doložen údaji o secifičnosti, citlivosti, limitech detekce, rozpětí chyby
                        a možných interferencích s jinými látkami; vzorky produktu v jeho různých navrhovaných úpravách
                        musí být k dispozici.
                                                            KAPITOLA II
                                     ZKOUŠKY NUTRIČNÍCH VLASTNOSTÍ PRODUKTU
         1.     URČENÍ HODNOTY BÍLKOVIN
         1.1    Chemické, biochemické a mikrobiologické zkoušky.
         1.2    Zkoušky na laboratorních zvířatech ve srovnání s kontrolní bílkovinou.
         2.     ZKOUŠKY NA CÍLOVÝCH DRUZÍCH ZVÍŘAT
                Následující zkoušky se provádí na každém z cílových druhů porovnáním s kontrolní skupinou, která dostává
                za stejných podmínek vyváženosti živin obvyklé krmivo obsahující stejné množství dusíkatých látek
                bílkovinné povahy, u přežvýkavců stejné množství celkového dusíku.
         2.1    Hodnota bílkovin a hodnota energie přidávaného produktu v krmné dávce za navržených podmínek použití
                v různých fyziologických obdobích zvířat (např. období růstu, březost, snáška).
         2.2    Vliv produktu na přírůstky, produkční účinnost, zdravotní stav a úhyn za navržených podmínek použití.
         2.3    Optimální podíl produktu v krmných dávkách.
         2.4    Působení produktu na technologické, organoleptické a jiné vlastnosti živočišných výrobků za navržených
                podmínek použití.
         3.     POKUSNÉ PODMÍNKY PŘI ZKOUŠKÁCH NA CÍLOVÝCH DRUZÍCH ZVÍŘAT
                Provedené zkoušky musí být podrobně popsány s uvedením zejména následujících údajů:
         3.1    Druh, plemeno, stáří a pohlaví zvířete; způsob označení.
 ---pagebreak--- 264    CS                                    Úřední věstník Evropské unie                                               03/sv. 5
    3.2    Počet pokusných a kontrolních skupin; počet zvířat v každé skupině (tento počet musí být dostatečný pro
           účely statistické analýzy při použití vhodných statistických parametrů).
    3.3    Procentický podíl produktu v krmné dávce, kvalitativní a kvantitativní složení krmné dávky a její analýza.
    3.4    Místo každého pokusu, fyziologický a zdravotní stav zvířat, podmínky chovu (podle obecně prováděné praxe
           ve Společenství).
    3.5    Přesná doba trvání pokusů a datum zkoušek.
    3.6    Nepříznivé účinky v průběhu pokusů s vymezením doby, kdy se projevily.
                                                       KAPITOLA III
                 ZKOUŠKY BIOLOGICKÝCH VLIVŮ POUŽITÍ PRODUKTU VE VÝŽIVĚ ZVÍŘAT
    Zkoušky popsané v této kapitole jsou určeny k posouzení bezpečného používání produktu pro cílové druhy zvířat
    a přímých i nepřímých rizik pro člověka a životní prostředí. Toxikologické zkoušky požadované za tímto účelem
    budou záviset na povaze produktu, příslušném druhu zvířat a metabolismu produktu u laboratorních zvířat.
    1.     ZKOUŠKY NA CÍLOVÝCH DRUZÍCH ZVÍŘAT
           Následující zkoušky se provádí na každém z cílových druhů zvířat porovnáním s kontrolní skupinou, která
           dostává za stejných podmínek vyváženosti živin obvyklá krmiva obsahující stejné množství dusíkatých látek
           bílkovinné povahy, u přežvýkavců stejné množství celkového dusíku.
    1.1    Maximální možné podíly produktu v denní dávce, aniž by docházelo k nežádoucím účinkům.
    1.2    Možné účinky produktu na plodnost a rozmnožování, je-li to účelné.
    1.3    Účinky přijímání produktu na mikroorganismy trávicího traktu a na kolonizaci patogenních mikroorganismů
           v trávicím traktu za navržených podmínek použití.
    1.4    Stanovení případných reziduí produktu (substrát, kultivační půda, rozpouštědla, kontaminující látky)
           v živočišných produktech za navržených podmínek použití.
    1.5    Stanovení případných reziduí produktu (substrát, kultivační půda, rozpouštědla, kontaminující látky)
           v exkrementech za navržených podmínek použití.
    2.     ZKOUŠKY NA LABORATORNÍCH ZVÍŘATECH
    2.1    Metabolismus
           Chování produktu v organismu: absorpce, akumulace, biologická přeměna, vylučování.
    2.2    Mutagenita
           Ověření případné mutagenity vyvolané kontaminujícími látkami (zejména mykotoxiny a bakteriemi) nebo
           rezidui produktu (substrát, kultivační půda, rozpouštědla) včetně pokusů in vitro s aktivací látkové výměny.
    2.3    Toxikologické zkoušky
           Následující zkoušky se provádí ve srovnání s kontrolní skupinou, která dostává za stejných podmínek
           vyváženosti živin obvyklá krmiva obsahující stejné množství dusíkatých látek bílkovinné povahy. Zjištěné
           toxické účinky jsou následně zkoumány z hlediska objasnění jejich příčin a mechanismů a ověření toho, zda
           nepocházejí z nevyváženosti živin nebo z předávkování zkoušeného produktu.
    2.3.1  Krátkodobá toxicita (nejméně 90 dní)
           Tyto zkoušky se v zásadě provádějí na dvou druzích zvířat, z nichž jeden jsou hlodavci. Produkt se podává
           v denní dávce nejméně ve dvou různých hladinách. Ty by měly být zvoleny tak, aby pokud možno u jedné
           nebyla účinnost žádná a u druhé se již projevily nežádoucí účinky. Ve skupinách zvířat musí být odpovídající
           počet jedinců obojího pohlaví. Vždy je zahrnuta kontrolní skupina.
           V určených intervalech se zaznamenávají všechny důležité biologické údaje, zejména o přírůstcích, spotřebě
           krmiva, hematologických vyšetřeních, rozboru moči, biochemických parametrech, úhynu, hmotnosti orgánů,
 ---pagebreak--- 03/sv. 5    CS                                    Úřední věstník Evropské unie                                               265
                symptomech patologických účinků a histologických změnách nejdůležitějších orgánů a tkání. Výsledky musí
                být předkládány s podrobnostmi a pokud možno musí zahrnovat statistické hodnocení.
         2.3.2  Dlouhodobá toxicita
                Tyto zkoušky se v zásadě provádějí na dvou druzích zvířat, z nichž jeden jsou hlodavci. Produkt se podává
                v denní dávce nejméně ve dvou různých hladinách. Pokusy trvají u potkanů nejméně dva roky a u myší
                nejméně 80 týdnů. Ve skupinách zvířat musí být odpovídající počet jedinců obojího pohlaví. Vždy je zahrnuta
                kontrolní skupina.
                Biologické zkoušky podle bodu 2.3.1. se provádějí pokud možno na malé satelitní skupině zvířat (oddělené
                skupině závislé na hlavní skupině) v určených intervalech během pokusu a na konci pokusu na zvířatech, která
                přežila.
         2.3.3  Karcinogenita
                U zkoušek na karcinogenitu musí být zaznamenán okamžik projevení prvních příznaků, histologické typy
                nádorů a jejich četnost. Jakýkoliv vliv na četnost nádorů a/nebo četnost či vývoj onemocnění, vyvolaný
                zkoušeným produktem, se vyhodnotí porovnáním s kontrolními skupinami podle bodu 2.3. Výsledky musí
                být předkládány s podrobnostmi a pokud možno musí zahrnovat statistické hodnocení.
         2.4    Další zkoušky
                Generační pokusy trvají po dobu nejméně dvou generací v přímé linii a mohou být kombinovány se
                zkouškami na embryotoxicitu včetně teratogenity. Zvláštní pozornost musí být věnována plodnosti, vrhům
                a jejich vývoji po narození. Může být předložena jakákoliv další vědecky podložená metoda, která poskytne
                měřitelné výsledky (např. relais-toxicita).
         2.5    Pokusné podmínky při zkouškách na laboratorních zvířatech
                Provedené zkoušky musí být podrobně popsány s uvedením následujících údajů:
         2.5.1  Druh, plemeno, kmen a pohlaví zvířete.
         2.5.2  Počet pokusných a kontrolních skupin; počet zvířat v každé skupině (tento počet musí být dostatečný pro
                účely statistické analýzy při použití vhodných statistických parametrů).
         2.5.3  Procentický podíl produktu v krmné dávce, kvalitativní a kvantitativní složení krmné dávky a její analýza.
         2.5.4  Podmínky chovu v průběhu celé doby trvání zkoušek.
         2.5.5. Přesná doba trvání pokusů a datum zkoušek.
         2.5.6  Procenta a časové rozvržení úhynu u jednotlivých testovaných skupin.
         2.5.7  Klinické příznaky a patologické změny v průběhu pokusů s vymezením doby, kdy se projevily.
         3.     ZKOUŠKY TÝKAJÍCÍ SE ŽVOTNÍHO PROSTŘEDÍ
                Podle povahy možných reziduí produktu (substrát, kultivační půda, rozpouštědla, kontaminující látky)
                ve výkalech cílových druhů zvířat mohou být požadovány údaje o přetrvávání těchto reziduí v hnoji, půdě
                a vodě a o jejich účincích na půdní biologii, rostlinná společenstva a život ve vodě.
                                                            KAPITOLA IV
                                                   DALŠÍ VHODNÉ ZKOUŠKY
         Podle druhu produktu a podmínek jeho použití mohou být požadovány údaje o alergických účincích, dráždivosti
         kůže, očních sliznic, dýchacích anebo trávicích cest, aby mohla být posouzena případná rizika při zacházení
         s produktem a aby se jim mohlo zabránit.


Důležité právní upozornění

|

31991L0663

Směrnice Komise ze dne 10. prosince 1991, kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 76/756/EHS o montáži zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci motorových vozidel a jejich přípojných vozidel

Úřední věstník L 366 , 31/12/1991 S. 0017 - 0054 Finské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 21 S. 0211  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 21 S. 0211  CS.ES Kapitola 13 Svazek 011 S. 32  - 69 ET.ES Kapitola 13 Svazek 011 S. 32  - 69 HU.ES Kapitola 13 Svazek 011 S. 32  - 69 LT.ES Kapitola 13 Svazek 011 S. 32  - 69 LV.ES Kapitola 13 Svazek 011 S. 32  - 69 MT.ES Kapitola 13 Svazek 011 S. 32  - 69 PL.ES Kapitola 13 Svazek 011 S. 32  - 69 SK.ES Kapitola 13 Svazek 011 S. 32  - 69 SL.ES Kapitola 13 Svazek 011 S. 32  - 69

		Směrnice Komiseze dne 10. prosince 1991,kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 76/756/EHS o montáži zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci motorových vozidel a jejich přípojných vozidel(91/663/EHS)KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 100A této smlouvy,s ohledem na směrnici Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [1], naposledy pozměněnou směrnicí 87/403/EHS ze dne 25. června 1987 [2], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,s ohledem na směrnici Rady 76/756/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se montáže zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [3], ve znění směrnic 80/233/EHS ze dne 21. listopadu 1979 [4], 82/244/EHS ze dne 17. března 1982 [5], 83/276/EHS ze dne 26. května 1983 [6], 84/8/EHS ze dne 14. prosince 1983 [7] a 89/278/EHS ze dne 28. března 1989 [8],vzhledem k tomu, že z důvodu přehlednosti je nyní nezbytné tyto směrnice sjednotit;vzhledem k tomu, že nyní lze na základě současného technického pokroku zavést další změny, bude jmenovitě požadována jedině bílá barva světlometů, pro určitá vozidla budou požadovány boční obrysové svítilny a mohou být objasněny požadavky na svítilny na pohyblivých částech a jiné otázky podrobných návrhů;vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování směrnic o odstraňování technických překážek obchodu v oblasti motorových vozidel technickému pokroku,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Směrnice 76/756/EHS se mění takto:1. Články se nahrazují články uvedenými v této směrnici.2. Přílohy se nahrazují přílohami uvedenými v této směrnici.Článek 2Pro účely této směrnice se "vozidlem" rozumí každé vozidlo, na které se vztahuje směrnice Rady 70/156/EHS.Článek 31. Od 1. ledna 1993 nesmějí členské státy- odmítnout udělit ES schválení typu, vydat doklad uvedený v čl. 10 odst. 1 poslední odrážce směrnice 70/156/EHS nebo udělit vnitrostátní schválení typu pro typ vozidla, nebo- zakázat první uvedení vozidel do provozuz důvodu týkajících se montáže zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci na tomto typu vozidla nebo na těchto vozidlech, pokud jsou tato zařízení namontována v souladu s požadavky této směrnice.2. Od 1. října 1993 členské státy- nesmějí již vydat doklad uvedený v čl. 10 odst. 1 poslední odrážce směrnice 70/156/EHS a- mohou odmítnout udělit vnitrostátní schválení typupro typ vozidla, na němž není zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci namontováno v souladu s požadavky této směrnice.3. Od 1. října 1994 mohou členské státy zakázat první uvedení do provozu vozidel, na kterých nejou zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci namontována v souladu s požadavky této směrnice.Článek 4Členský stát, který udělí ES schválení typu, přijme nezbytná opatření, aby byl informován o každé změně konstrukční části nebo vlastností uvedených v bodě 1.1 přílohy I. Příslušný orgán dotyčného členského státu posoudí, zda je nutné provést na změněném typu vozidla nové zkoušky vystavit nový protokol. Změna se nepovolí, jestliže se při těchto zkouškách prokáže nesplnění požadavků této směrnice.Článek 5Změny nezbytné pro přizpůsobení požadavků příloh této směrnice technickému pokroku se přijímají postupem stanoveným v článku 13 směrnice 70/156/EHS.Článek 61. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. ledna 1993. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.2. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.3. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.Článek 7Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 10. prosince 1991.Za KomisiMartin bangelmannmístopředseda[1] Úř. věst. L 42, 23.2.1970, s. 1.[2] Úř. věst. L 220, 8.8.1987, s. 44.[3] Úř. věst. L 262, 27.9.1976, s. 1.[4] Úř. věst. L 51, 25.2.1980, s. 8.[5] Úř. věst. L 109, 22.4.1982, s. 31.[6] Úř. věst. L 151, 9.6.1983, s. 47.[7] Úř. věst. L 9, 12.1.1984, s. 24.[8] Úř. věst. L 109, 20.4.1989, s. 38.--------------------------------------------------PŘÍLOHA IINSTALACE ZAŘÍZENÍ PRO OSVĚTLENÍ A SVĚTELNOU SIGNALIZACI1. DEFINICEPro účely této směrnice:1.1 "Typem vozidla z hlediska montáže zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci"se rozumějí vozidla, která se neliší v zásadních hlediscích uvedených v bodech 1.1.1 až 1.1.4.Za "vozidla rozdílného typu" se nepovažují vozidla, která se liší ve smyslu bodů 1.1.1 až 1.1.4, avšak nikoliv tak, aby rozdíly byly spojeny se změnou druhu, počtu, umístění a geometrické viditelnosti světlometů nebo svítilen a sklonu potkávacího světla, které jsou předepsány pro uvažovaný typ vozidla, a dále vozidla, na kterých jsou nepovinné svítilny buď namontovány, nebo nejsou namontovány;1.1.1 rozměry a vnější tvar vozidla;1.1.2 počet a umístění zařízení;1.1.3 korektor sklonu světlometů;1.1.4 systém zavěšení kol.1.2 "Příčnou rovinou"se rozumí svislá rovina kolmá k podélné střední rovině vozidla.1.3 "Nenaloženým vozidlem"se rozumí vozidlo v provozním stavu podle definice uvedené v bodu 2.6 přílohy I směrnice 70/156/EHS ve vzoru informačního dokumentu, avšak bez řidiče.1.4 "Naloženým vozidlem"se rozumí vozidlo naložené až do své technicky přípustné maximální hmotnosti stanovené výrobcem vozidla, který rovněž stanoví její rozložení na nápravy podle metody popsané v příloze I.1.5 "Zařízením"se rozumí část nebo soubor částí určených k výkonu jedné nebo více funkcí.1.6 "Světelným zdrojem z hlediska žárovek"se rozumí vlastní žhavené vlákno. (Má-li žárovka více vláken, tvoří každé z nich světelný zdroj.)1.7 "Světlometem nebo svítilnou"se rozumí zařízení určené k osvětlování vozovky nebo k vyzařování světelného signálu. Svítilna zadní registrační tabulky a odrazky se rovněž považují za svítilny.1.7.1 "Rovnocennými světlomety nebo svítilnami"se rozumějí světlomety a svítilny, které mají shodnou funkci a jsou schválené ve státě, ve kterém je vozidlo registrováno; světlomety a svítilny mohou mít odlišné vlastnosti oproti světlometům a svítilnám, jimiž bylo vozidlo vybaveno při svém schválení, za předpokladu, že vyhovují požadavkům této přílohy.1.7.2 "Jednoúčelovou svítilnou"se rozumí část zařízení, která zajišťuje jednotlivou světelnou nebo světelně signalizační funkci.1.7.3 "Samostatnými světlomety nebo svítilnami" [1]se rozumějí zařízení, která mají samostatné rozptylové sklo, samostatné zdroje světla a samostatná pouzdra.1.7.4 "Skupinovými světlomety nebo svítilnami" [2]se rozumějí zařízení, která mají samostatné rozptylové sklo a samostatné zdroje světla, avšak společné pouzdro.1.7.5 "Sdruženými světlomety nebo svítilnami" [3]se rozumějí zařízení, která mají samostatné rozptylové sklo, avšak společný zdroj světla a společné pouzdro.1.7.6 "Sloučenými světlomety nebo svítilnami" [4]se rozumějí zařízení, která mají samostatné zdroje světla (nebo jediný zdroj světla působící různými způsoby), zcela nebo částečně společné rozptylové sklo a společné pouzdro.1.7.7 "Zakrývatelným světlometem"se rozumí světlomet, který se může zčásti nebo zcela skrýt, není-li používán. Může se toho dosáhnout buď pohyblivým krytem, přemístěním světlometu, nebo jakýmkoliv jiným vhodným způsobem. Pojem "zasouvatelný světlomet" se používá spíše k označení zakrývatelného světlometu, který se může zasouvat dovnitř karoserie.1.7.8 "Dálkovým světlometem"se rozumí světlomet užívaný pro osvětlování vozovky na velkou vzdálenost před vozidlem.1.7.9 "Potkávacím světlometem"se rozumí světlomet užívaný pro osvětlování vozovky před vozidlem, aniž by nepatřičně oslňoval nebo obtěžoval řidiče přijíždějící z opačného směru nebo jiné uživatele vozovky.1.7.10 "Předním mlhovým světlometem"se rozumí světlomet zlepšující osvětlení vozovky za mlhy, sněžení, bouřky nebo v mračnech prachu.1.7.11 "Zpětným světlometem"se rozumí světlomet osvětlující vozovku za vozidlem a upozorňující ostatní uživatele vozovky, že vozidlo couvá nebo bude couvat.1.7.12 "Směrovou svítilnou"se rozumí svítilna sloužící k upozornění ostatních uživatelů vozovky, že řidič zamýšlí změnit směr vlevo nebo vpravo.1.7.13 "Výstražným světelným signálem"se rozumí současná činnost všech směrových svítilen upozorňující na zvláštní nebezpečí, které vozidlo dočasně vytváří pro ostatní uživatele vozovky.1.7.14 "Brzdovou svítilnou"se rozumí svítilna upozorňující ostatní uživatele vozovky za vozidlem, že jeho řidič uvádí do činnosti provozní brzdu.1.7.15 "Svítilnou zadní registrační tabulky"se rozumí zařízení užívané pro osvětlení prostoru určeného pro zadní registrační tabulku; může se skládat z různých optických částí.1.7.16 "Přední obrysovou svítilnou"se rozumí svítilna užívaná k označení přítomnosti a šířky vozidla při pohledu zepředu.1.7.17 "Zadní obrysovou svítilnou"se rozumí svítilna užívaná k označování přítomnosti a šířky vozidla při pohledu zezadu.1.7.18 "Zadní mlhovou svítilnou"se rozumí svítilna užívaná k tomu, aby vozidlo bylo v husté mlze snadněji viditelné při pohledu zezadu.1.7.19 "Parkovací svítilnou"se rozumí svítilna, která slouží k upozornění na přítomnost stojícího vozidla v zastavěné oblasti. V tomto případě nahrazuje obrysové svítilny.1.7.20 "Doplňkovou obrysovou svítilnou"se rozumí svítilna namontovaná co nejblíže k nejvzdálenějším vnějším šířkovým obrysům a co možno v největší výšce vozidla a určená k zřetelnému označení jeho celkové šířky. Tato svítilna doplňuje u určitých automobilů a přípojných vozidel obrysové svítilny vozidla tím, že zvlášť upozorňuje na jeho rozměry.1.7.21 "Boční obrysovou svítilnou"se rozumí svítilna užívaná k označování přítomnosti vozidla při pohledu z boku.1.7.22 "Odrazkou"se rozumí zařízení užívané k označování přítomnosti vozidla odrazem světla ze zdroje světla, který není součástí tohoto vozidla, přičemž pozorovatel je v blízkosti tohoto zdroje světla.Pro účely této směrnice se za odrazky nepovažují:- zpětně odrážející registrační tabulky,- zpětně odrážející označení uvedená v ADR (Evropské dohodě o mezinárodní silniční přepravě nebezpečných věcí),- jiné tabulky a zpětně odrážející označení, které musí býti užity ke splnění požadavků členského státu pro určité kategorie vozidel nebo určité způsoby provozu.1.8 "Plochou výstupu světla"se rozumí část vnějšího povrch průsvitného materiálu, který pomáhá dodat světlu jeho určité fotometrické a barevné vlastnosti. Pokud jen část vnějšího povrchu vyzařuje světlo, musí být v případě pochybností plocha výstupu světla stanovena příslušným správním orgánem po konzultaci s výrobcem vozidla nebo konstrukční části.1.9 Svíticí plochy1.9.1 "Svíticí plochou zařízení pro osvětlení"(body 1.7.8 až 1.7.11.)se rozumí kolmý průmět celého otvoru odrážeče na příčnou rovinu. Nemá-li zařízení pro osvětlení žádný odrážeč, použije se definice podle bodu 1.9.2. Jestliže rozptylové sklo zakrývá jen část celého otvoru odrážeče, posuzuje se jen průmět této části.V případě potkávacího světlometu je svíticí plocha omezena zdánlivou stopou světelného rozhraní na rozptylovém skle. Jsou-li odrážeče a krycí skla vzájemně seřiditelné, užije se střední polohy seřízení.1.9.2 "Svíticí plochou zařízení pro světelnou signalizaci jiného než odrazka"(body 1.7.12 až 1.7.21)se rozumí kolmý průmět svítilny na rovinu kolmou k její vztažné ose a dotýkající se zvnějšku plochy výstupu světla svítilny, přičemž tento průmět je v této rovině omezen okraji zastínění, které ohraničuje průchod pouze 98 % celkové svítivosti světla ve směru vztažné osy.Pro stanovení spodního, horního a bočních okrajů svítilny se uvažují jen zastínění s vodorovným nebo svislým okrajem.1.9.3 "Činnou plochou odrazky"(bod 1.7.22.)se rozumí svíticí plocha odrazky v rovině kolmé k její vztažné ose, ohraničená rovinami rovnoběžnými s touto osou, které se dotýkají nejkrajnějších částí povrchu odrazky odrážejícího světlo. Pro stanovení spodního, horního a bočních okrajů činné plochy se musí užít jen vodorovné nebo svislé roviny.1.10 "Přivrácenou plochou"pro určitý směr pozorování se rozumí kolmý průmět plochy výstupu světla na rovinu kolmou ke směru pozorování (viz nákresy v dodatku 2) a dotýkající se nejvzdálenějšího bodu rozptylového skla.1.11 "Vztažnou osou"se rozumí charakteristická osa světelného signálu určená výrobcem pro vztažný směr (H = 0°, v = 0°) úhlů pole při fotometrických měřeních a při montáži světlometu nebo svítilny na vozidlo.1.12 "Vztažným středem"se rozumí průsečík vztažné osy s plochou výstupu světla. Tento vztažný střed stanoví výrobce světlometu nebo svítilny.1.13 "Úhly geometrické viditelnosti"se rozumějí úhly, které určují oblast minimálního prostorového úhlu, v níž musí být přivrácená plocha světlometu nebo svítilny viditelná. Tato oblast prostorového úhlu je vymezena výseče koule, jejíž střed se kryje se vztažným středem světlometu nebo svítilny a jejíž rovník je rovnoběžný s vozovkou. Výseče jsou určovány vůči vztažné ose. Vodorovné úhly β odpovídají zeměpisné délce, svislé úhly α zeměpisné šířce.Při pozorování z nekonečna nesmí být uvnitř úhlů geometrické viditelnosti žádná překážka bránící šíření světla z kterékoli části přivrácené plochy světlometu nebo svítilny.Měří-li se blíže ke světlometu nebo svítilně, musí se pro stejnou přesnost směr pozorování rovnoběžně posouvat.K překážkám uvnitř úhlů geometrické viditelnosti se nepřihlíží, pokud existovaly již při schvalování světlometu nebo svítilny.Jestliže je po montáži světlometu nebo svítilny kterákoli část jeho/její přivrácené plochy stíněna jakoukoliv další částí vozidla, musí být ověřeno, zda část světlometu nebo svítilny nezastíněná překážkami ještě vyhovuje požadavkům na fotometrické hodnoty předepsané pro schválení zařízení jako optické jednotky (viz následující obrázek).+++++ TIFF +++++1.14 "Vnějším obrysem"na kterékoliv straně vozidla se rozumí rovina rovnoběžná s podélnou střední rovinou vozidla, dotýkající se vnějšího bočního okraje vozidla, přičemž se nepřihlíží k přečnívání:1.14.1 pneumatik v blízkosti jejich bodu dotyku se zemí a přípojek pro měření tlaku v pneumatikách;1.14.2 protismykových zařízení, které mohou být namontována na kolech;1.14.3 zpětných zrcátek;1.14.4 bočních směrových svítilen, doplňkových obrysových svítilen, předních a zadních obrysových svítilen, parkovacích svítilen, odrazek a bočních obrysových svítilen;1.14.5 celních plomb umístěných na vozidle a zařízení k zajištění a ochraně těchto plomb.1.15 "Celkovou šířkou"se rozumí vzdálenost mezi oběma svislými rovinami definovanými v bodu 1.14.1.16 "Jednotlivou svítilnou"se rozumí zařízení nebo část zařízení, které mají jedinou funkci a jednu svíticí plochu a jeden nebo více zdrojů světla. Pro účely montáže na vozidlo se "jednotlivou svítilnou" rozumí také jakákoli soustava dvou samostatných nebo skupinových svítilen, ať shodných či nikoli, majících tutéž funkci, pokud jsou namontované tak, že průměty jejich svíticích ploch na danou příčnou rovinu zaujímají nejméně 60 % plochy nejmenšího obdélníka opsaného k průmětům zmíněných svíticích ploch.Je-li požadováno schválení, schvaluje se každá svítilna jako svítilna typu D. Taková případná kombinace se nevztahuje na dálkové světlomety, potkávací světlomety a na přední mlhové světlomety.1.17 "Dvěma svítilnami nebo sudým počtem svítilen"se rozumí jediná plocha výstupu světla ve tvaru pásu, jestliže tento pás je umístěn symetricky k podélné střední rovině vozidla, sahá na obou stranách vozidla do vzdálenosti nejméně 400 mm od vnějšího obrysu vozidla a jeho délka je nejméně 800 mm. Osvětlení této plochy musí být zajištěno nejméně dvěma zdroji světla umístěnými co možná nejblíže k jejím okrajům. Plocha výstupu světla může být tvořena souborem jednotek umístěných vedle sebe tak, aby průměty souboru jednotlivých ploch výstupu světla na společnou příčnou rovinu zaujímaly nejméně 60 % plochy nejmenšího obdélníku opsaného k průmětům zmíněných jednotlivých ploch výstupu světla.1.18 "Vzdáleností mezi dvěma světlomety nebo svítilnami"směřujícími týmž směrem se rozumí vzdálenost mezi kolmými průměty obrysů obou svíticích ploch, jak jsou pro daný případ definovány v bodu 1.9, na rovinu kolmou k vztažným osám. Vzdálenost dvou světlometů nebo svítilen však může být měřena bez přesného stanovení vnějších okrajů svíticích ploch tam, kde tato vzdálenost jasně překračuje minimální požadavky této směrnice.1.19 "Nepovinným světlometem nebo svítilnou"se rozumí světlomet nebo svítilna, jehož montáž je ponechána na rozhodnutí výrobce.1.20 "Kontrolkou činnosti"se rozumí světelné nebo zvukové zařízení udávající, zda určité zařízení, které bylo uvedeno v činnost, funguje správně nebo nikoliv.1.21 "Kontrolkou zapojení obvodu"se rozumí světelné zařízení, které signalizuje, že určité zařízení bylo zapnuto, avšak neudává, zda funguje správně nebo nikoliv;1.22 "Vozovkou"se rozumí povrch, na kterém vozidlo stojí a který by měl být v podstatě vodorovný.1.23 "Pohyblivou částí"vozidla se rozumějí takové panely karoserie nebo jiné části vozidla, jejichž poloha může být bez užití nářadí měněna vyklopením, otočením nebo posunutím. Mezi tyto části se nezahrnuje sklopná kabina řidiče.1.24 "Obvyklou polohou užívání pohyblivé části"se rozumí poloha (polohy) pohyblivé části stanovená výrobcem vozidla pro obvyklé podmínky užívání a obvyklé podmínky parkování vozidla.1.25 "Obvyklými podmínkami užívání vozidla"se rozumí:1.25.1 pro automobily stav, kdy je vozidlo připraveno k pohybu vlastním nastartovaným hnacím motorem s pohyblivými částmi v obvyklé poloze (polohách) podle definice v bodu 1.24;1.25.2 pro přípojné vozidlo stav, kdy je přípojné vozidlo připojeno k tažnému vozidlu ve stavu podle bodu 1.25.1 a kdy jsou pohyblivé části přípojného vozidla v obvyklé poloze (polohách) podle definice v bodu 1.24.1.26 "Podmínkami parkování vozidla"se rozumí:1.26.1 pro automobily stav, kdy je vozidlo v klidu, jeho hnací motor je zastaven a jeho pohyblivé součásti jsou v obvyklé poloze (polohách) podle definice v bodu 1.24;1.26.2 pro přípojné vozidlo stav, kdy je přípojné vozidlo připojeno k tažnému vozidlu ve stavu podle bodu 1.26.1 a kdy jsou pohyblivé součásti přípojného vozidla v obvyklé poloze (polohách) podle definice v bodu 1.24.2. ŽÁDOST O ES SCHVÁLENÍ TYPU2.1 Žádost o schválení typu vozidla z hlediska montáže zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci podává výrobce vozidla nebo jeho pověřený zástupce.2.2 Žádost musí být doprovázena trojmo těmito doklady a doplněna těmito údaji:2.2.1 popisem typu vozidla z hlediska bodů uvedených v 1.1 spolu s omezením nákladu, zvláště maximálně přípustného nákladu v zavazadlovém prostoru;2.2.2 seznamem zařízení, která podle výrobce mají tvořit vybavení pro osvětlení a světelnou signalizaci. Tento seznam může obsahovat pro každou funkci více typů zařízení. Každý typ musí být řádně označen (značkou schválení konstrukční části, jménem výrobce atd.);2.2.3 nákresem celého uspořádání zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci s vyznačením umístění jednotlivých světlometů nebo svítilen na vozidle;2.2.4 pro ověření, zda je vyhověno požadavkům této směrnice, nákresem (nákresy) vyznačujícím u každého světlometu nebo svítilny svíticí plochu podle definice v bodech 1.9.1, 1.9.2 a 1.9.3, plochu výstupu světla podle definice v bodu 1.8, vztažnou osu podle definice v bodu 1.11 a vztažný střed podle definice v bodu 1.12. Tyto informace se nepožadují pro svítilnu k osvětlení zadní registrační tabulky (bod 1.7.15).2.3 Technické organizaci provádějící zkoušky pro schválení typu musí být jako představitel typu vozidla, který má být schvalován, předloženo nenaložené vozidlo vybavené zařízením pro osvětlení a světelnou signalizaci podle popisu v bodu 2.2.2.2.4 K certifikátu schválení typu musí být přiložen dokument uvedený v příloze II.3. OBECNÉ POŽADAVKY3.1 Aniž je dotčena tato příloha, smí být povolena pouze montáž zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci podle definic bodů 1.7.8 až 1.7.22. Montáž jakéhokoliv jiného zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci je proto zakázána.3.2 Zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci musí být namontována tak, aby za normálních podmínek užívání podle definice bodů 1.25, 1.25.1 a 1.25.2 a vzdor otřesům, jimž mohou být vystavena, si zachovala vlastnosti předepsané touto přílohou a umožnila vozidlu splnit požadavky této přílohy. Zvláště nesmí být možné neúmyslné porušení seřízení světlometů nebo svítilen.3.3 Světlomety uvedené v bodech 1.7.8, 1.7.9 a 1.7.10 musí být namontovány tak, že je možné snadno provést přesné seřízení jejich sklonu.3.4 U všech zařízení pro světelnou signalizaci, včetně těch, jež jsou umístěna na bočních stěnách, musí být vztažná osa svítilny namontované na vozidle rovnoběžná s rovinou, na níž vozidlo na vozovce stojí; kromě toho musí být tato osa u bočních odrazek a bočních obrysových svítilen kolmá k podélné střední rovině vozidla a rovnoběžná s touto rovinou u všech ostatních zařízení pro světelnou signalizaci. V každém směru je přípustná dovolená odchylka ± 3°. Kromě toho musí být pro montáž dodržena všechny zvláštní požadavky stanovené výrobcem.3.5 V případě, že nebyly vydány zvláštní pokyny, přezkouší se výška a seřízení světlometů nebo svítilen u nenaloženého vozidla stojícího na rovné vodorovné ploše za podmínek podle definic v bodech 1.25, 1.25.1 a 1.25.2.3.6 Pokud nebyly vydány zvláštní pokyny, musí světlomety nebo svítilny tvořící dvojici:3.6.1 být na vozidle namontovány symetricky vůči jeho střední podélné rovině (toto ustanovení se vztahuje na vnější geometrický tvar světlometu nebo svítilny a ne na okraje jeho svíticí plochy podle bodů 1.9.1, 1.9.2 a 1.9.3.);3.6.2 být vzájemně symetrické vůči střední podélné rovině; tento požadavek neplatí pro vnitřní strukturu světlometu nebo svítilny;3.6.3 mít stejné barevné vlastnosti;3.6.4 mít v zásadě shodné fotometrické vlastnosti.3.7 U vozidel, jejichž vnější tvar je nesouměrný, musí být výše uvedené požadavky splněny, jak dalece je to možné.3.8 Světlomety nebo svítilny mající různé funkce mohou být samostatné nebo skupinové, sdružené nebo sloučené do jednoho zařízení za předpokladu, že každý z těchto světlometů nebo svítilen vyhovuje požadavkům, které se na ně vztahují.3.9 Maximální výška nad vozovkou se měří u nejvyššího bodu a minimální výška u nejnižšího bodu svíticí plochy.U potkávacích světlometů se minimální výška umístění nad vozovkou měří od nejnižšího okraje světlometu.3.9.1 V případě, kdy se jedná o celkovou šířku, se vzdálenost stanovuje vzhledem k okraji svíticí plochy, která je nejvzdálenější od podélné střední roviny vozidla, a v případě, kdy se jedná o vzdálenosti dvou světlometů nebo svítilen, se vzdálenost stanovuje mezi vnitřními okraji svíticí plochy.3.10 V případě, že nebyly vydány zvláštní pokyny, nesmí žádný světlomet nebo svítilna kromě směrových svítilen a výstražného signálu vyzařovat přerušované světlo.3.11 Žádné červené světlo, které by mohlo vést k omylu, nesmí být vyzařováno světlometem nebo svítilnou podle definice v bodu 1.7 směrem dopředu a žádné bílé světlo, které by mohlo vést k omylu, s výjimkou zpětného světlometu, nesmí být vyzařováno světlometem nebo svítilnou podle definice v bodu 1.7 směrem dozadu. Neberou se v úvahu světelná zařízení namontovaná uvnitř vozidla. V případě pochybností se tento požadavek ověřuje takto:3.11.1 k viditelnosti jakéhokoli červeného světla zepředu: žádná plocha výstupu světla červené svítilny nesmí být při pohledu zpředu přímo viditelná pro pozorovatele, který se pohybuje v pásmu 1 v příčné rovině umístěné 25 m před vozidlem (viz dodatek 3 obrázek 1);3.11.2 k viditelnosti jakéhokoli bílého světla zezadu: žádná plocha výstupu světla bílého světlometu nebo svítilny nesmí být při pohledu zezadu přímo viditelná pro pozorovatele, který se pohybuje v pásmu 2 v příčné rovině umístěné 25 m za vozidlem (viz dodatek 3 obrázek 2).3.11.3 Pásma 1 a 2 jsou z hlediska pozorovatele v příslušných rovinách omezena takto:3.11.3.1 výškově dvěma vodorovnými rovinami umístěnými ve výšce 1 a 2.2 m nad vozovkou;3.11.3.2 šířkově dvěma svislými rovinami svírajícími se střední podélnou rovinou vozidla úhel 15° dopředu, resp. dozadu směrem ven od vozidla a procházejícími bodem (nebo body) dotyku svislých rovin rovnoběžných se střední podélnou rovinou vozidla a omezujícími celkovou šířku vozidla.Existuje-li více bodů dotyku, volí se nejpřednější pro rovinu směřující dopředu a nejzadnější pro rovinu směřující dozadu.3.12 Elektrické zapojení musí být takové, aby přední a zadní obrysové svítilny, případné doplňkové obrysové svítilny, případné boční obrysové svítilny a svítilna zadní registrační tabulky mohly být zapínány a vypínány jen současně.Tato ustanovení se neuplatňují v případě, kdy jsou přední a zadní obrysové svítilny nebo boční obrysové svítilny sdružené nebo sloučené s těmito svítilnami užity jako parkovací svítilny.3.13 Elektrické zapojení musí být takové, aby dálkové světlomety, potkávací světlomety a přední mlhové světlomety nemohly být zapnuty, nejsou-li rovněž zapnuty svítilny uvedené v bodu 3.12. Splnění této podmínky se však nevyžaduje u dálkových světlometů nebo potkávacích světlometů, jestliže jejich světelná výstraha spočívá v přerušovaném krátkodobém rozsvěcování dálkových světlometů nebo v přerušovaném krátkodobém rozsvěcování potkávacích světlometů nebo ve střídavém krátkodobém rozsvěcování dálkových a potkávacích světlometů.3.14 Barvy světel vyzařovaných světlomety nebo svítilnami jsou:—dálkový světlomet: | bílá |—potkávací světlomet: | bílá |—přední mlhový světlomet | bílá nebo žlutá |—zpětný světlomet: | bílá |—směrová svítilna: | oranžová |—výstražný světelný signál: | oranžová |—brzdová svítilna: | červená |—svítilna zadní registrační tabulky: | bílá |—přední obrysová svítilna: | bílá |—zadní obrysová svítilna: | červená |—zadní mlhová svítilna: | červená |—parkovací svítilna: | bílá vpředu, červená vzadu; oranžová, je-li sloučena s bočními směrovými svítilnami nebo bočními obrysovými svítilnami |—boční obrysová svítilna: | oranžová, může však být červená, je-li nejzadnější boční obrysová svítilna sloučena se zadní obrysovou svítilnou, zadní mlhovou svítilnou, brzdovou svítilnou nebo je skupinová nebo má část plochy výstupu světla společnou se zadní odrazkou |—doplňková obrysová svítilna: | bílá vpředu, červená vzadu |—zadní odrazka jiná než trojúhelníková: | červená |—zadní odrazka trojúhelníková: | červená |—přední odrazka jiná než trojúhelníková [5] | barva dopadajícího světla |—boční odrazka jiná než trojúhelníková: | oranžová, může však být červená, je-li nejzadnější odrazka skupinová nebo má část plochy výstupu světla společnou se zadní obrysovou svítilnou, zadní doplňkovou obrysovou svítilnou, zadní mlhovou svítilnou, brzdovou svítilnou nebo s nejzadnější boční obrysovou svítilnou. |3.15 Funkce kontrolky zapojení obvodu může být nahrazena kontrolkou činnosti.3.16 Zakrývatelné světlomety3.16.1 Zakrývání svítilen je nepřípustné s výjimkou dálkových světlometů, potkávacích světlometů a předních mlhovek, které mohou být zakrývány, pokud se nepoužívají.3.16.2 V případě poruchy ovládání zakrývacího zařízení musí zařízení, pokud je v obvyklé poloze užívání, v této poloze zůstat nebo musí být možno je do této polohy uvést bez užití nástrojů.3.16.3 Světlomety se musí dát uvést do obvyklé polohy užívání a rozsvítit jediným ovládacím zařízením, přičemž musí být možné uvést je do obvyklé polohy používání bez jejich rozsvícení.V případě skupinových dálkových a potkávacích světlometů se však výše uvedené ovládání vyžaduje pouze k uvádění potkávacích světlometů do polohy užívání.3.16.4 Z místa řidiče nesmí být možno zastavit úmyslně pohyb rozsvícených světlometů, než dosáhnou obvyklé polohy užívání. Je-li riziko oslnění ostatních uživatelů vozovky za pohybu světlometů, smějí se tyto světlomety rozsvítit pouze tehdy, až dosáhnou své konečné polohy.3.16.5 Světlomet musí být v rozmezí teplot od –30 °C do +50 °C schopen dosáhnout plně otevřené polohy do tří sekund od začátku působení na ovládací zařízení.3.17 Počet světlometů nebo svítilenPočet světlometů nebo svítilen namontovaných na vozidle se musí rovnat počtu stanovenému v dílčích bodech 4.1.2 až 4.18.2 bodů 4.1 až 4.18.3.18 Světlomety nebo svítilny nesmějí být, s výjimkou danou body 3.19, 3.20 a 3.22, namontovány na pohyblivé části.3.19 Zadní obrysové svítilny, zadní směrové svítilny a zadní odrazky jak trojúhelníkové, tak i jiné než trojúhelníkové, nesmějí být namontovány na pohyblivé části. Pokud se shora uvedených funkcí dosahuje soustavou dvou svítilen označených písmenem D (viz bod 1.16.), je nutné, aby na nepohyblivé části vozidla byla namontována alespoň jedna z těchto svítilen.3.20 Nesmí existovat žádná pohyblivá část vozidla, ať s namontovaným zařízením pro světelnou signalizaci nebo bez něho, která by v kterékoli stálé poloze zakrývala více než 50 % přivrácené plochy předních nebo zadních obrysových svítilen, předních nebo zadních směrových svítilen a odrazek při pohledu rovnoběžně s podélnou osou vozidla.Pokud to není dosažitelné:3.20.1 musí poznámka v bodu 16 dokumentu podle přílohy II informovat ostatní správní orgány o tom, že pohyblivými částmi může být zakryto více než 50 % přivrácené plochy;3.20.2 v případě bodu 3.20.1 musí mít uživatel ve vozidle umístěno upozornění, že v určité poloze (polohách) pohyblivé části musí upozornit ostatní uživatele silnice na přítomnost vozidla na silnici; např. varovným trojúhelníkem nebo jiným zařízením podle národních požadavků pro provoz na silnici.3.21 Jsou-li pohyblivé části v jiné než "obvyklé poloze" podle definice v bodu 1.24, nesmí na nich namontovaná zařízení způsobovat ostatním uživatelům silnice nepatřičné nepohodlí.3.22 Je-li světlomet nebo svítilna namontován (namontována) na pohyblivé součásti a pohyblivá součást je v obvyklé poloze (polohách) užívání (viz bod 1.24), musí se světlomet nebo svítilna vždy vrátit do polohy (poloh) určené výrobcem podle této přílohy. Pro potkávací světlomet a přední mlhový světlomet se tento požadavek považuje ze splněný, pokud se po desetinásobném návratu do obvyklé polohy a při měření po každé operaci neodchýlí žádný z úhlů sklonu těchto světlometů měřený vzhledem k nosné části o více než o 0,15 % od střední hodnoty z těchto deseti naměřených hodnot.3.23 Světlomety nebo svítilny mohou být skupinové, sdružené nebo sloučené s jinými za předpokladu, že budou dodrženy veškeré požadavky na barvu, umístění, seřízení, geometrickou viditelnost, elektrické zapojení a případné "ostatní požadavky" pro každý světlomet nebo svítilnu.3.24 S výjimkou odrazek se světlomet nebo svítilna, i opatřené značkou schválení typu, považují za nenamontované, pokud nemohou být uvedeny do činnosti pouhou montáží žárovky.4. ZVLÁŠTNÍ POŽADAVKY4.1 Dálkové světlomety4.1.1 UžitíPovinné na automobilech.Zakázané na přípojných vozidlech.4.1.2 PočetDva nebo čtyři.Pokud je vozidlo vybaveno čtyřmi zakrývatelnými dálkovými světlomety, je montáž přídavných dálkových světlometů přípustná pouze pro účely světelné signalizace za denního světla (podle definice v bodu 3.13.)4.1.3 UspořádáníŽádné zvláštní podmínky.4.1.4 Umístění4.1.4.1 Na šířku:Vnější okraje svíticí plochy nesmějí být v žádném případě blíže k vnějšímu obrysu vozidla než vnější okraje svíticí plochy potkávacích světlometů.4.1.4.2 Na výšku:Žádné zvláštní podmínky.4.1.4.3 Na délku:Na předku vozidla a namontovány tak, aby vyzařované světlo neobtěžovalo řidiče ani přímo, ani nepřímo přes zpětná zrcátka nebo jiné odrážející plochy na vozidle.4.1.5 Geometrická viditelnostViditelnost svíticí plochy, včetně pásem, která se nejeví jako osvětlená v uvažovaném směru pozorování, musí být zajištěna uvnitř rozbíhajícího se prostoru ohraničeného přímkami vycházejícími od obrysu svíticí plochy a svírajícími se vztažnou osou světlometu úhel nejméně 5°. Výchozím bodem úhlů geometrické viditelnosti je obvod průmětu svíticí plochy na příčnou rovinu dotýkající se nejpřednější části rozptylového skla světlometu.4.1.6 OrientaceSměrem dopředu.Kromě zařízení nutných k nastavení správného seřízení, v případě, že existují dvě dvojice světlometů, může být jedna dvojice tvořená jen dálkovými světlomety pohyblivá kolem přibližně svislé osy v závislosti na úhlu rejdu řízení.4.1.7 Elektrické zapojení4.1.7.1 Dálkové světlomety mohou být rozsvěcovány současně nebo ve dvojicích. Při přepínání z potkávacího světla na dálkové světlo musí být rozsvícena nejméně jedna dvojice dálkových světlometů. Při přepínání z dálkového světla na světlo potkávací musí být zhasnuty současně všechny dálkové světlomety.4.1.7.2 Potkávací světla mohou zůstat rozsvícena současně s dálkovými světly.4.1.7.3 Pokud jsou namontovány čtyři zakrývatelné světlomety, musí jejich odkrytí zabránit současné funkci jakýchkoliv namontovaných přídavných dálkových světlometů, které jsou určeny pro vytváření světelného signálu za denního světla (podle definice v bodu 3.13).4.1.8 Kontrolka zapojení obvoduPovinná.4.1.9 Jiné požadavky4.1.9.1 Maximální svítivost souboru světlometů dálkového světla, které mohou být zapínány současně, nesmí překročit 225000 cd.4.1.9.2 Tato maximální svítivost se zjistí součtem jednotlivých maximálních svítivostí naměřených při schválení typu konstrukční části a vyznačených v odpovídajících certifikátech schválení typu.4.2 Potkávací světlomety4.2.1 UžitíPovinné na automobilech.Zakázané na přípojných vozidlech.4.2.2 PočetDva.4.2.3 UspořádáníŽádné zvláštní podmínky.4.2.4 Umístění4.2.4.1 Na šířku:Nejvzdálenější okraj svíticí plochy od podélné střední roviny vozidla nesmí být od vnějšího obrysu vozidla dále než 400 mm.Vnitřní okraje svíticích ploch musí být od sebe vzdáleny nejméně 600 mm.Tato vzdálenost se může snížit na 400 mm u vozidel, jejichž celková šířka je menší než 1300 mm.4.2.4.2 Na výšku:Nad vozovkou: nejméně 500 mm a nejvýše 1200 mm.4.2.4.3 Na délku:Na předku vozidla; tato podmínka se považuje za splněnou, jestliže vyzařované světlo neobtěžuje řidiče ani přímo, ani nepřímo přes zpětná zrcátka nebo jiné odrážející plochy na vozidle.4.2.5 Geometrická viditelnostje určena úhly α a β UVEDEnými v bodu 1.13:α = 15° nahoru a 10° dolů,β = 45° ven a 10° dovnitř.Jelikož fotometrické hodnoty požadované u potkávacích světlometů nepokrývají celé geometrické pole výhledu, požaduje se v tomto poli pro účely schválení typu minimální hodnota 1 cd. Přítomnost panelů nebo jiných prvků či vybavení v blízkosti světlometu nesmí vytvářet sekundární efekty, které by působily obtíže ostatním uživatelům silnice.4.2.6 Orientace4.2.6.1 Po nastavení základního skonu se svislý sklon potkávacího světla vyjádřený v procentech měří za statických podmínek při všech podmínkách zatížení podle definice v dodatku 1.Základní sklon rozhraní potkávacího světla, který se nastavuje u nenaloženého vozidla s jednou osobou na sedadle řidiče, musí být určen výrobcem vozidla s přesností 0,1 % a musí být na každém vozidle vyznačen snadno čitelným a nesmazatelným způsobem blízko některého světlometu nebo povinného štítku výrobce značkou uvedenou v dodatku 6.Hodnota takto označeného sklonu je definována v bodu 4.2.6.1.1.4.2.6.1.1 V závislosti na montážní výšce (h) dolního okraje svíticí plochy potkávacího světlometu, měřeno v metrech u nenaloženého vozidla, musí zůstat svislý sklon rozhraní potkávacího světla při statických podmínkách podle dodatku 1 uvnitř dále uvedených mezí a základní sklon musí mít dále uvedené hodnoty:h < 0,80meze: | od –0,5 % do –2,5 % |základní nastavení: | od –1,0 % do –1,5 % |0,80 ≤ h ≤ 0,9meze: | od – 0,5 % do – 2,5 % |základní nastavení: | od – 1,0 % do – 1,5 % |nebo podle rozhodnutí výrobce vozidlameze: | od – 1,0 % do – 3,0 % |základní nastavení: | od – 1,5 % do – 2,0 % |Žádost o EHS schválení typu vozidla musí v tomto případě obsahovat údaj, která z obou možností má být užita;h > 0,90meze: | od – 1,0 % do – 3,0 % |základní nastavení: | od – 1,5 % do – 2,0 % |Tyto meze a hodnoty základního nastavení jsou shrnuty v níže uvedeném diagramu.+++++ TIFF +++++4.2.6.2 Předchozí podmínky mohou být splněny pomocí zařízení působícího na polohu světlometu vzhledem k vozidlu. V případě poruchy takového zařízení se světlo nesmí přesunout do polohy méně skloněné, než je jeho poloha v době poruchy zařízení.4.2.6.2.1 Zařízení uvedené v bodu 4.2.6.2 musí působit samočinně.4.2.6.2.2 Zařízení, která jsou spojitě či nespojitě seřizována ručně, jsou přesto přípustná za předpokladu, že mají polohu "stop", v níž mohou být světlomety pomocí obvyklých seřizovacích šroubů vráceny do počátečního sklonu stanoveného v bodu 4.2.6.1. Tato ručně ovládaná zařízení musí být ovladatelná ze sedadla řidiče. Spojitě nastavitelná zařízení musí mít referenční značky udávající podmínky naložení, které vyžadují nastavení potkávacího světla.Počet poloh zařízení, která nejsou nastavitelná spojitě, musí být takový, aby zajistil splnění rozsahu hodnot v rozsahu hodnot stanovených v bodu 4.2.6.1 pro všechny podmínky zatížení stanovené v dodatku 1.Také pro tato zařízení musí být v blízkosti ovládače jasně vyznačeny podmínky naložení podle dodatku 1, které vyžadují nastavení potkávacího světla (viz dodatek 7).4.2.6.2.3 Změna sklonu potkávacího světla jako funkce naložení musí být měřena zkušebním postupem stanoveným v dodatku 5.4.2.7 Elektrické zapojeníPřepínač pro přepnutí na potkávací světlomet musí vypnout současně všechny dálkové světlomety.Potkávací světlomety mohou zůstat rozsvíceny současně s dálkovými světlomety.4.2.8 Kontrolka zapojení obvoduNepovinná.4.2.9 Jiné požadavkyPožadavky bodu 3.6.2 se nevztahují na potkávací světlomety.Potkávací světlomety nesmějí být pohyblivé v závislosti na úhlu rejdu řízení.4.3 Přední mlhové světlomety4.3.1 UžitíNepovinné na automobilech.Zakázané na přípojných vozidlech.4.3.2 PočetDva.4.3.3 UspořádáníŽádné zvláštní podmínky.4.3.4 Umístění4.3.4.1 Na šířku:Nejvzdálenější bod svíticí plochy od podélné střední roviny vozidla nesmí být dále než 400 mm od vnějšího obrysu vozidla.4.3.4.2 Na výšku:Nejméně 250 mm nad vozovkou.Žádný bod svíticí plochy nesmí být výše než nejvyšší bod svíticí plochy potkávacího světlometu.4.3.4.3 Na délku:Na předku vozidla: tato podmínka se považuje za splněnou, jestliže vyzařované světlo neobtěžuje řidiče ani přímo, ani nepřímo přes zpětná zrcátka nebo jiné odrážející plochy na vozidle.4.3.5 Geometrická viditelnostJe určena úhly α a β uvedenými v bodu 1.13.α = 5° nahoru a 5° dolů,β = 45° ven a 10° dovnitř.4.3.6 OrientaceMlhové světlomety nesmějí měnit svou orientaci v závislosti na úhlu rejdu řízení.Musí směrovat vpřed, aniž by nevhodně oslňovaly nebo obtěžovaly řidiče přijíždějící v opačném směru nebo ostatní uživatele vozovky.4.3.7 Elektrické zapojeníMlhové světlomety se musí dát rozsvěcovat a zhasínat nezávisle na dálkových a potkávacích světlometech nebo jakékoliv jejich kombinaci.4.3.8 Kontrolka zapojení obvoduNepovinná.4.4 Zpětné světlomety4.4.1 UžitíPovinné na automobilech.Nepovinné na přípojných vozidlech.4.4.2 Počet:Jeden nebo dva.4.4.3 UspořádáníŽádné zvláštní podmínky.4.4.4 Umístění4.4.4.1 Na šířku:Žádné zvláštní podmínky.4.4.4.2 Na výšku:Nejméně 250 mm a nejvýše 1200 mm nad vozovkou.4.4.4.3 Na délku:Vzadu na vozidle.4.4.5 Geometrická viditelnostJe určena úhly α a β uvedenými v bodu 1.13.α = 15° a 5° směrem dolů,β = 45° vpravo i vlevo, je-li světlomet jen jeden,β = 45° ven a 30° dovnitř, jsou-li světlomety dva.4.4.6 OrientaceSměrem dozadu.4.4.7 Elektrické zapojeníZpětné světlomety se smějí rozsvítit jen tehdy, je-li zařazen zpětný převod a je-li zařízení ovládající spouštění nebo zastavení motoru v takové poloze, že je chod motoru možný.Nesmějí se rozsvítit nebo zůstat rozsvícené, není-li splněna jedna nebo druhá z výše uvedených podmínek.4.4.8 Kontrolka zapojení obvoduNepovinná.4.5 Směrové svítilny4.5.1 Užití (viz dodatek 4)Povinné. Typy směrových svítilen spadají do kategorií (1, 1a, 1b, 2a, 2b a 5), jejichž soustava tvoří na vozidle uspořádání (A a B).Uspořádání A se vztahuje na všechny automobily.Uspořádání B se vztahuje pouze na přípojná vozidla.4.5.2 PočetPočet zařízení musí být takový, aby zařízení mohla dávat signál odpovídající jednomu z uspořádání, o kterých se pojednává v bodu 4.5.3.4.5.3 UspořádáníA: dvě přední směrové svítilny následujících kategorií:- 1 nebo 1a nebo 1b,pokud je vzdálenost mezi okraji svíticí plochy této svítilny a svíticí plochy potkávacího světlometu nebo případného předního mlhového světlometu nejméně 40 mm;- 1a nebo 1b,pokud je vzdálenost mezi okraji svíticí plochy této svítilny a svíticí plochy potkávacího světlometu nebo případného předního mlhového světlometu větší než 20 mm a menší než 40 mm;- 1b,pokud je vzdálenost mezi okraji svíticí plochy této svítilny a svíticí plochy potkávacího světlometu nebo případného předního mlhového světlometu větší menší než 20 mm;dvě zadní směrové svítilny (kategorie 2a nebo 2b);dvě boční směrové svítilny (kategorie 5).Pokud jsou montována jakákoliv zařízení jako přední směrové svítilny (kategorií 1, 1a, 1b) a jakékoliv boční směrové svítilny (kategorie 5), mohou být pro splnění požadavku viditelnosti podle bodu 4.5.5 montovány dvě doplňkové boční směrové svítilny (kategorie 5).B: dvě zadní směrové svítilny (kategorie 2a nebo 2b).4.5.4 Umístění4.5.4.1 Na šířku:Nejvzdálenější okraj svíticí plochy od střední podélné roviny vozidla nesmí být dále než 400 mm od vnějšího obrysu vozidla.Vzdálenost vnitřních okrajů obou svíticích ploch nesmí být menší než 600 mm.Tato vzdálenost může být zmenšena až na 400 mm, je-li celková šířka vozidla menší než 1300 mm.4.5.4.2 Výška nad vozovkou:4.5.4.2.1 Výška plochy výstupu světla bočních směrových svítilen (kategorie 5) nesmí být při měření od nejnižšího bodu menší než 500 mm nebo při měření od nejvyššího bodu větší než 1500 mm.4.5.4.2.2 Výška směrových svítilen kategorií 1, 1a, 1b, 2a a 2b, měřená podle bodu 3.8, nesmí být menší než 350 mm nebo větší než 1500 mm.4.5.4.2.3 Pokud konstrukce vozidla neumožňuje při měření výše uvedeným způsobem dodržení těchto maximálních hodnot, mohou být tyto hodnoty zvýšeny na 2300 mm pro boční směrové svítilny kategorie 5 a na 2100 mm pro směrové svítilny kategorií 1, 1a, 1b, 2a a 2b.4.5.4.3 Na délku:Vzdálenost mezi plochou výstupu světla boční směrové svítilny (kategorie 5) a příčnou rovinou, která vyznačuje přední okraj celkové délky vozidla, nesmí překročit 1800 mm.Pokud konstrukce vozidla neumožňuje vyhovění minimálním úhlům viditelnosti, může být tato vzdálenost zvětšena na 2500 mm.4.5.5 Geometrická viditelnostVodorovné úhly: | viz dodatek 4. |Svislé úhly: | 15° nad vodorovnou rovinu a 15° pod ni. Svislý úhel pod vodorovnou rovinu může být snížen na 5° u svítilen namontovaných níže než 750 mm nad vozovkou. |4.5.6 UžitíPokud výrobce stanoví pro montáž zvláštní požadavky, musí být dodrženy.4.5.7 Elektrické zapojeníSměrové svítilny musí být zapínány nezávisle na ostatních svítilnách a světlometech. Všechny směrové svítilny na téže straně vozidla se musí zapínat a vypínat týmž ovládacím zařízením a musí svítit přerušovaně ve shodné fázi.4.5.8 Kontrolka činnostiPovinná je kontrolka činnosti přední a zadní směrové svítilny. Může být optická nebo akustická nebo obojí.Je-li optická, musí to být blikající světlo, které musí při poruše kterékoliv přední nebo zadní směrovky zůstat zhasnuté, nebo zůstat rozsvícené bez blikání, nebo výrazně změnit frekvenci přerušování.Je-li zcela akustická, musí být zřetelně slyšitelná a musí při poruše kterékoliv přední nebo zadní směrovky výrazně změnit frekvenci.Je-li automobil vybaven pro vlečení přípojného vozidla a pokud kontrolka tažného vozidla neumožní indikaci poruchy kterékoliv žárovky směrovek takto vytvořené soupravy vozidel, musí mít tažné vozidlo zvláštní optickou kontrolku činnosti směrovek na přípojném vozidle.4.5.9 Jiné požadavkySvětlo musí svítit přerušovaně frekvencí (90 ± 30) period za minutu.Po uvedení spínače světelného signálu v činnost musí nejdéle do jedné sekundy následovat rozsvícení světla a nejdéle do jedné a půl sekundy první zhasnutí světla. Je-li automobil vybaven pro tažení přípojného vozidla, musí se ovládacím zařízením směrových svítilen uvést v činnost i směrové svítilny přípojného vozidla.V případě selhání některé ze směrových svítilen, s výjimkou zkratu, musí ostatní směrové svítilny dále vyzařovat přerušované světlo, přičemž frekvence přerušování může být za těchto podmínek odlišná od předepsané frekvence.4.6 Výstražný světelný signál4.6.1 | Užití Užití Povinné |4.6.2 | Počet | Shodně s ustanoveními odpovídajících nadpisů v bodu 4.5. |4.6.3 | Uspořádání |4.6.4 | Umístění |4.6.4.1 | Na šířku |4.6.4.2 | Na výšku |4.6.4.3 | Na délku |4.6.5 | Geometrická viditelnost |4.6.6 | Orientace |4.6.7 | Elektrické zapojení Signál se musí zapínat samostatným ovládacím zařízením umožňujícím, aby směrové svítilny svítily přerušovaně ve shodné fázi. |4.6.8 | Kontrolka zapojení obvodu Povinná. Přerušované výstražné světlo, které může být v činnosti v součinnosti s kontrolkou (kontrolkami) předepsanou v bodu 4.5.8. |4.6.9 | Jiné požadavky Shodné s požadavky bodu 4.5.9. Je-li automobil vybaven pro tažení přípojného vozidla, musí se ovládacím zařízením výstražného světelného signálu dát uvést v činnost též směrové svítilny na přípojném vozidle. Výstražný světelný signál musí být schopen aktivace, i když je zařízení pro spouštění nebo zastavení motoru v poloze, kdy je chod motoru nemožný. |4.7 Brzdové svítilny4.7.1 UžitíPovinné.4.7.2 PočetDvě.4.7.3 UspořádáníŽádné zvláštní podmínky.4.7.4 Umístění4.7.4.1 Na šířku:Nejméně 600 mm od sebe. Tato vzdálenost se může zmenšit na 400 mm, je-li celková šířka vozidla menší než 1300 mm.4.7.4.2 Na výšku:nejméně 350 mm nad vozovkou, nejvýše 1500 mm, nebo nejvýše 2100 mm, jestliže tvar karoserie nedovoluje dodržet výšku 1500 mm.4.7.4.3 Na délku:na zádi vozidla.4.7.5 Geometrická viditelnostVodorovný úhel: | 45° ven a 45° dovnitř. |Svislý úhel: | 15° nad vodorovnou rovinu a 15° pod vodorovnou rovinu. Svislý úhel pod vodorovnou rovinu se však může zmenšit na 5°, je-li svítilna namontována níže než 750 mm nad vozovkou. |4.7.6 OrientaceSměrem dozadu od vozidla.4.7.7 Elektrické zapojeníBrzdové svítilny se musí rozsvítit, jakmile se uvede v činnost provozní brzda. Nemusí být schopny činnosti, pokud je zařízení pro spouštění nebo zastavení motoru v poloze, ve které nemůže motor pracovat.4.7.8 Kontrolka činnostiNepovinná. Je-li namontována, musí dávat nepřerušované signální světlo, které se rozsvítí v případě selhání některé brzdové svítilny.4.8 Svítilna zadní registrační tabulky4.8.1 | Užití Povinné. |4.8.2 | Počet | Takové údaje, aby svítilna osvětlovala místo pro registrační tabulku. |4.8.3 | Uspořádání |4.8.4 | Umístění |4.8.4.1 | Na šířku |4.8.4.2 | Na výšku |4.8.4.3 | Na délku |4.8.5 | Geometrická viditelnost |4.8.6 | Orientace |4.8.7 | Elektrické zapojení Žádné zvláštní podmínky |4.8.8 | Kontrolka zapojení obvodu Nepovinná. Existuje-li, musí být její funkce zajištěna stejnou kontrolkou předepsanou pro přední a zadní obrysové svítilny. |4.8.9 | Jiné požadavky Je-li svítilna zadní registrační tabulky sdružena se zadní obrysovou svítilnou nebo sloučena s brzdovou svítilnou nebo se zadní mlhovou svítilnou, mohou se fotometrické vlastnosti svítilny zadní registrační tabulky měnit při rozsvícení brzdové svítilny nebo zadní mlhové svítilny. |4.9 Přední obrysové svítilny4.9.1 UžitíPovinné pro všechny automobily.Povinné pro přípojná vozidla širší než 1600 mm.Nepovinné pro přípojná vozidla s šířkou nepřekračující 1600 mm.4.9.2 PočetDvě.4.9.3 UspořádáníŽádné zvláštní podmínky.4.9.4 Umístění4.9.4.1 Na šířku:Nejvzdálenější bod svíticí plochy od podélné střední roviny vozidla nesmí být dále než 400 mm od vnějšího obrysu vozidla.U přípojného vozidla nesmí být nejvzdálenější bod svíticí plochy od podélné roviny souměrnosti dále než 150 mm od vnějšího obrysu vozidla. Vzdálenost vnitřních okrajů obou svíticích ploch musí být nejméně 600 mm.Tato vzdálenost se může zmenšit na 400 mm, je-li celková šířka vozidla menší než 1300 mm.4.9.4.2 Na výšku:Nad vozovkou: nejméně 350 mm a nejvýše 1500 mm nebo nejvýše 2100 mm, jestliže tvar karoserie nedovoluje, aby byla dodržena výška 1500 mm.4.9.4.3 Na délku:Žádné zvláštní podmínky.4.9.4.4 Je-li přední obrysová svítilna sloučena s jinou svítilnou, musí svítící plocha této jiné svítilny vyhovovat požadavkům na umístění (body 4.9.4.1 až 4.9.4.3).4.9.5 Geometrická viditelnostVodorovný úhel obou předních obrysových svítilen:45° dovnitř a 80° ven.U přípojných vozidel může být úhel dovnitř zmenšen na 5°.Svislý úhel:15° nad vodorovnou rovinu a 15° pod ni. Svislý úhel pod vodorovnou rovinu může být zmenšen na 5° u svítilen namontovaných níže než 750 mm nad vozovkou.4.9.6 OrientaceSměrem dopředu.4.9.7 Elektrické zapojeníŽádné zvláštní podmínky.4.9.8 Kontrolka zapojení obvoduPovinná. Tato kontrolka nesmí svítit přerušovaně a nevyžaduje se, dá-li se osvětlení přístrojové desky zapnout jen současně s obrysovými svítilnami.4.10 Zadní obrysové svítilny4.10.1 UžitíPovinné.4.10.2 PočetDvě.4.10.3 UspořádáníŽádné zvláštní podmínky.4.10.4 Umístění4.10.4.1 Na šířku:Nejvzdálenější bod svíticí plochy od podélné střední roviny vozidla nesmí být dále než 400 mm od vnějšího obrysu vozidla.Vzdálenost mezi vnitřními okraji obou svíticích ploch musí být nejméně 600 mm. Tato vzdálenost se může zmenšit na 400 mm, je-li celková šířka vozidla menší než 1300 mm.4.10.4.2 Na výšku:Nad vozovkou: nejméně 350 mm a nejvýše 1500 mm nebo nejvýše 2100 mm, jestliže tvar karoserie nedovoluje, aby byla dodržena výška umístění 1500 mm.4.10.4.3 Na délku:Na zádi vozidla.4.10.5 Geometrická viditelnostVodorovný úhel: | 45° dovnitř a 80° ven. |Svislý úhel: | 15° nad vodorovnou rovinu a 15° pod ni. Svislý úhel pod vodorovnou rovinu může být zmenšen na 5° u svítilen namontovaných níže než 750 mm nad vozovkou. |4.10.6 OrientaceSměrem dozadu.4.10.7 Elektrické zapojeníŽádné zvláštní podmínky.4.10.8 Kontrolka zapojení obvoduPovinná. Musí být sdružená s kontrolkou předních obrysových svítilen.4.11 Zadní mlhové svítilny4.11.1 UžitíPovinné.4.11.2 PočetJedna, druhá je nepovinná.4.11.3 UspořádáníŽádné zvláštní podmínky.4.11.4 Umístění4.11.4.1 Na šířku:Pokud je namontována pouze jedna zadní mlhová svítilna, musí být vzhledem k střední podélné rovině vozidla umístěna na opačné straně, než je předepsaný provoz ve státě registrace; vztažný střed může být také umístěn v střední podélné rovině vozidla.4.11.4.2 Na výšku:Od 250 mm do 1000 mm nad vozovkou.4.11.4.3 Na délku:Vzadu na vozidle.4.11.5 Geometrická viditelnostVodorovný úhel: | 25° dovnitř a 25° ven. |Svislý úhel: | 5° nad vodorovnou rovinu a 5° pod ni. |4.11.6 OrientaceSměrem dozadu.4.11.7 Elektrické zapojeníZapojení musí být takové, aby zadní mlhová svítilna mohla svítit pouze tehdy, pokud jsou zapojeny potkávací nebo dálkové světlomety nebo přední mlhové světlomety nebo jejich kombinace. Zapojení musí být takové, aby zadní mlhová svítilna byla při zapnutí schopna pracovat společně s dálkovým světlem, potkávacím světlem a předními mlhovými světlomety.Když je zadní mlhová svítilna zapojena, nesmí přepnutí z dálkového světla na potkávací světlo a naopak zadní mlhovou svítilnu zhasnout.Jsou-li namontovány přední mlhové světlomety, musí být možno vypnout zadní mlhovou svítilnu nezávisle na vypínání předních mlhových světlometů.4.11.8 Kontrolka zapojení obvoduPovinná. Nezávislé nepřerušované varovné světlo.4.11.9 Jiné požadavkyVzdálenost zadní mlhové svítilny od každé z brzdových svítilen musí být ve všech případech větší než 100 mm.4.12 Parkovací svítilny4.12.1 UžitíNa automobilech o délce nepřekračující 6 m a šířce nepřekračující 2 m: nepovinné;Na všech ostatních vozidlech: zakázané.4.12.2 PočetPodle způsobu uspořádání.4.12.3 Uspořádání- buď dvě svítilny vpředu a dvě svítilny vzadu,- nebo po jedné svítilně na každé straně.4.12.4 Umístění4.12.4.1 Na šířku:Nejvzdálenější bod svíticí plochy od podélné střední roviny vozidla nesmí být dále než 400 mm od vnějšího obrysu vozidla.Jsou-li svítilny dvě, musí být umístěny po stranách vozidla.4.12.4.2 Na výšku:Nad vozovkou: | nejméně 350 mm; nejvýše 1500 mm nebo 2100 mm, jestliže tvar karoserie nedovoluje dodržet výšku 1500 mm. |4.12.4.3 Na délku:Žádné zvláštní podmínky.4.12.5 Geometrická viditelnostVodorovný úhel: | 45° ven, 45° dopředu a 45° dozadu. |Svislý úhel: | 15° nad vodorovnou rovinu a 15° pod ni. Svislý úhel pod vodorovnou rovinu se však může zmenšit až na 5°, je-li svítilna namontována nad vozovkou níže než 750 mm. |4.12.6 OrientaceTaková, aby svítilny splňovaly podmínky viditelnosti dopředu i dozadu.4.12.7 Elektrické zapojeníMusí dovolit zapínání parkovací svítilny (svítilen) na téže straně vozidla, nezávisle na kterýchkoliv jiných světlometech nebo svítilnách.Parkovací svítilna (svítilny) musí být schopna funkce, i když je zařízení pro spouštění nebo vypnutí motoru v poloze, která neumožňuje činnost motoru.4.12.8 Kontrolka zapojení obvoduNepovinná. Pokud existuje, nesmí ji být možno zaměnit s kontrolkou obrysových svítilen.4.12.9 Jiné požadavkyFunkce této svítilny může být též zajištěna současným zapnutím předních a zadních obrysových svítilen na téže straně vozidla.4.13 Doplňkové obrysové svítilny4.13.1 UžitíPovinné na vozidlech o šířce překračující 2,10 m.Nepovinné na vozidlech o šířce od 1,80 m do 2,10 m.Doplňkové obrysové svítilny jsou nepovinné na podvozku s kabinou.4.13.2 PočetDvě viditelné zepředu a dvě viditelné zezadu.4.13.3 UspořádáníŽádné zvláštní podmínky.4.13.4 Umístění4.13.4.1 Na šířku:Vpředu a vzadu: | co možno nejblíže k vnějšímu obrysu vozidla. Tato podmínka se považuje za splněnou, pokud nejvzdálenější bod svíticí plochy od podélné střední roviny vozidla není dále než 400 mm od vnějšího obrysu vozidla. |4.13.4.2 Na výšku:Vpředu: | Automobily: vodorovná rovina tečná k hornímu okraji svíticí plochy zařízení nesmí být níže, než je vodorovná rovina tečná k hornímu okraji průhledné zóny čelního skla. Přívěsy a návěsy: v maximální výšce slučitelné s požadavky na šířku, s konstrukcí a provozními požadavky vozidla a na symetrii svítilen. |Vzadu: | V maximální výšce slučitelné s požadavky na šířku, s konstrukcí a provozními požadavky vozidla a na symetrii svítilen. |4.13.4.3 Na délku:Žádné zvláštní podmínky.4.13.5 Geometrická viditelnostVodorovný úhel: 80° ven.Svislý úhel: 5° nad vodorovnou rovinu a 20° pod ni.4.13.6 OrientaceTaková, aby byly splněny podmínky viditelnost dopředu i dozadu.4.13.7 Elektrické zapojeníŽádné zvláštní podmínky.4.13.8 Kontrolka zapojení obvoduNepovinná. Pokud existuje, musí být její funkce zabezpečena kontrolkou požadovanou pro přední a zadní obrysové svítilny.4.13.9 Jiné požadavkyZa předpokladu splnění všech ostatních podmínek mohou být svítilna viditelná zepředu a svítilna viditelná zezadu na téže straně vozidla sdruženy do jediného zařízení.Poloha doplňkové obrysové svítilny musí být vůči příslušné obrysové svítilně taková, aby vzdálenost mezi průměty vzájemně nejbližších bodů svíticích ploch obou posuzovaných svítilen na příčnou rovinu nebyla menší než 200 mm.4.14 Zadní odrazky jiné než trojúhelníkové4.14.1 UžitíPovinné na automobilech.Nepovinné na přípojných vozidlech za předpokladu, že jsou ve skupině s jiným zařízením zadní světelné signalizace.4.14.2 PočetDvě.Doplňková odrazná zařízení nebo materiály jsou přípustné za předpokladu, že neznehodnocují účinek povinných zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci.4.14.3 UspořádáníŽádné zvláštní podmínky.4.14.4 Umístění4.14.4.1 Na šířku:Nejvzdálenější bod činné plochy odrazky od podélné střední roviny vozidla nesmí být dále než 400 mm od vnějšího obrysu vozidla.Vzdálenost vnitřních okrajů odrazek nesmí být menší než 600 mm. Tato vzdálenost se může zmenšit až na 400 mm, je-li celková šířka vozidla menší než 1300 mm.4.14.4.2 Na výšku:Nad vozovkou: nejméně 350 mm a nejvýše 900 mm.4.14.4.3 Na délku:Na zádi vozidla.4.14.5 Geometrická viditelnostVodorovný úhel: | 30° dovnitř a 30° ven. |Svislý úhel: | 15° nad vodorovnou rovinu a 15° pod ni. Svislý úhel pod vodorovnou rovinu se však může zmenšit až na 5°, je-li odrazka nad vozovkou namontována níže než 750 mm. |4.14.6 OrientaceSměrem dozadu.4.14.7 Jiné požadavkyČinná plocha odrazky může mít části společné s částí svíticí plochy kterékoli jiné zadní svítilny.4.15 Zadní odrazky trojúhelníkové4.15.1 UžitíPovinné na přípojných vozidlech.Zakázané na automobilech.4.15.2 PočetDvě.Doplňková odrazná zařízení nebo materiály jsou přípustné za předpokladu, že neznehodnocují účinek povinných zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci.4.15.3 UspořádáníVrchol trojúhelníku musí směřovat vzhůru.4.15.4 Umístění4.15.4.1 Na šířku:Nejvzdálenější bod činné plochy odrazky od podélné střední roviny vozidla nesmí být dále než 400 mm od vnějšího obrysu vozidla.Vzdálenost mezi vnitřními okraji odrazek nesmí být menší než 600 mm. Tato vzdálenost se může zmenšit až na 400 mm, je-li celková šířka vozidla menší než 1300 mm.4.15.4.2 Na výšku:Nad vozovkou: nejméně 350 mm a nejvýše 900 mm.4.15.4.3 Na délku:Na zádi vozidla.4.15.5 Geometrická viditelnostVodorovný úhel: | 30° dovnitř a 30° ven. |Svislý úhel: | 15° nad vodorovnou rovinu a 15° pod ni. Svislý úhel pod vodorovnou rovinu se však může zmenšit až na 5°, je-li odrazka namontována nad vozovkou níže než 750 mm. |4.15.6 OrientaceSměrem dozadu.4.15.7 Jiné požadavkyUvnitř trojúhelníku nesmí být umístěna žádná svítilna.4.16 Přední odrazky jiné než trojúhelníkové4.16.1 UžitíPovinné na přípojných vozidlech.Nepovinné na automobilech.4.16.2 PočetDvě.Doplňková odrazná zařízení nebo materiály jsou přípustné za předpokladu, že neznehodnocují účinek povinných zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci.4.16.3 UspořádáníŽádné zvláštní podmínky.4.16.4 Umístění4.16.4.1 Na šířku:Nejvzdálenější bod činné plochy odrazky od podélné střední roviny vozidla nesmí být dále než 400 mm od vnějšího obrysu vozidla.U přípojného vozidla nesmí být nejvzdálenější bod činné plochy odrazky od podélné střední roviny vozidla dále než 150 mm od vnějšího obrysu vozidla.Vzdálenost mezi vnitřními okraji odrazek nesmí být menší než 600 mm. Tato vzdálenost se může zmenšit až na 400 mm, je-li celková šířka vozidla menší než 1300 mm.4.16.4.2 Na výšku:Nad vozovkou: nejméně 350 mm a nejvýše 900 mm, nebo 1500 mm, pokud konstrukce vozidla neumožní dodržení výšky 900 mm.4.16.4.3 Na délku:Na předku vozidla.4.16.5 Geometrická viditelnostVodorovný úhel: | 30° dovnitř a ven. Pokud není možno pro nastavitelnou tažnou oj dodržet úhel dovnitř 30°, může být tento úhel snížen na 10°. |Svislý úhel: | 15° nad vodorovnou rovinu a 15° pod ni. Svislý úhel pod vodorovnou rovinu se však může zmenšit až na 5°, je-li odrazka namontována nad vozovkou níže než 750 mm. |4.16.6 OrientaceSměrem dopředu.4.16.7 Jiné požadavkyČinná plocha odrazky může mít části společné s částí svíticí plochy přední obrysové svítilny.4.17 Boční odrazky jiné než trojúhelníkové4.17.1 UžitíPovinné.- na všech automobilech o délce překračující 6 m,- na všech přípojných vozidlech.Nepovinné:- na automobilech o délce nepřekračující 6 m.4.17.2 Minimální počet na jedné straněTolik, aby byla dodržena pravidla pro podélné umístění.Doplňková odrazná zařízení nebo materiály jsou přípustné za předpokladu, že neznehodnocují účinek povinných zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci.4.17.3 UspořádáníŽádné zvláštní podmínky.4.17.4 Umístění4.17.4.1 Na šířku:Žádné zvláštní podmínky.4.17.4.2 Na výšku:Nad vozovkou: nejméně 350 mm a nejvýše 900 mm. Pokud konstrukce vozidla neumožní dodržení této maximální hodnoty, může být mezní hodnota zvýšena až na 1500 mm.4.17.4.3 Na délku:Nejméně jedna boční odrazka musí být umístěna ve střední třetině vozidla, přičemž nejpřednější boční odrazka nesmí být od předku vozidla dále než 3 m; u přípojných vozidel se musí při měření délky brát v úvahu délka tažné oje.Vzdálenost mezi dvěma sousedními bočními odrazkami nesmí přesahovat 3 m.Pokud konstrukce vozidla neumožňuje vyhovět tomuto požadavku, může se tato vzdálenost zvětšit na 4 m. Vzdálenost mezi nejzadnější boční odrazkou a zádí vozidla nesmí překročit 1 m.Pro automobily o délce nepřekračující 6 m však postačuje, aby měly na každé straně namontovánu jednu boční odrazku v první třetině nebo jednu v poslední třetině délky vozidla.4.17.5 Geometrická viditelnostVodorovný úhel: | 45° vpřed a 45° vzad. |Svislý úhel: | 15° nad vodorovnou rovinu a 15° pod ni. Svislý úhel pod vodorovnou rovinu se však může zmenšit až na 5°, je-li odrazka namontována nad vozovkou níže než 750 mm. |4.17.6 OrientaceVztažná osa odrazky musí být vodorovná, kolmá na střední podélnou rovinu a musí směřovat ven.4.17.7 Jiné požadavkyČinná plocha odrazky může mít části společné s částí svíticí plochy kterékoliv jiné boční svítilny.4.18 Boční obrysová svítilna4.18.1 UžitíPovinné:- na všech vozidlech o délce překračující 6 m, s výjimkou podvozku s kabinou.Nepovinné:- na vozidlech o délce nepřekračující 6 m.Délka přívěsů se počítá včetně tažné oje.4.18.2 Minimální počet na jedné straněTolik, aby byla dodržena pravidla pro podélné umístění.4.18.3 UspořádáníŽádné zvláštní podmínky.4.18.4 Umístění4.18.4.1 Na šířku:Žádné zvláštní podmínky.4.18.4.2 Na výšku:Nad vozovkou: nejméně 350 mm a nejvýše 1500 mm. Pokud konstrukce vozidla neumožní dodržení této maximální hodnoty, může být mezní hodnota zvýšena až na 2100 mm.4.18.4.3 Na délku:Nejméně jedna boční obrysová svítilna musí být umístěna ve střední třetině vozidla, přičemž nejpřednější boční svítilna nesmí být od předku vozidla dále než 3 m; u přípojných vozidel se musí při měření délky brát v úvahu délka tažné oje.Vzdálenost mezi dvěma sousedními bočními obrysovými svítilnami nesmí překračovat 3 m.Pokud konstrukce vozidla neumožňuje vyhovět tomuto požadavku, může se tato vzdálenost zvětšit na 4 m. Vzdálenost mezi nejzadnější boční obrysovou svítilnou a zádí vozidla nesmí překročit 1 m. Pro vozidla, jejichž délka nepřekračuje 6 m, a pro podvozky však postačuje, aby měly na každé straně namontovánu jednu boční obrysovou svítilnu v první třetině nebo jednu v poslední třetině délky vozidla.4.18.5 Geometrická viditelnostVodorovný úhel: | 45° vpřed a 45° vzad; na vozidlech, pro něž je montáž bočních obrysových svítilen nepovinná, může však tato hodnota být snížena na 30°. |Svislý úhel: | 15° nad vodorovnou rovinu a 15° pod ni. Svislý úhel pod vodorovnou rovinu se však může zmenšit až na 5°, je-li odrazka namontována nad vozovkou níže než 750 mm. |4.18.6 OrientaceDo strany.4.18.7 Elektrické zapojeníŽádné zvláštní podmínky.4.18.8 Kontrolka zapojení obvoduNepovinná. Pokud existuje, musí být její funkce zajišťována kontrolkou pro přední a zadní obrysové svítilny.4.18.9 Jiné požadavkyPokud je boční obrysová svítilna sdružená se zadní obrysovou svítilnou sloučenou se zadní mlhovou svítilnou nebo je sama s touto svítilnou sloučená, mohou se fotometrické vlastnosti boční obrysové svítilny měnit v době rozsvícení zadní mlhové svítilny.5. SHODNOST VÝROBY5.1 Každé sériově vyrobené vozidlo musí z hlediska montáže zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci a jejich vlastností odpovídat této směrnici.[1] V případě zařízení k osvětlení zadní registrační tabulky a směrových svítilen (kategorie 5) nahraďte tam, kde svítící plocha není, pojem "svíticí plocha" pojmem "plocha výstupu světla".[2] V případě zařízení k osvětlení zadní registrační tabulky a směrových svítilen (kategorie 5) nahraďte tam, kde svítící plocha není, pojem "svíticí plocha" pojmem "plocha výstupu světla".[3] V případě zařízení k osvětlení zadní registrační tabulky a směrových svítilen (kategorie 5) nahraďte tam, kde svítící plocha není, pojem "svíticí plocha" pojmem "plocha výstupu světla".[4] V případě zařízení k osvětlení zadní registrační tabulky a směrových svítilen (kategorie 5) nahraďte tam, kde svítící plocha není, pojem "svíticí plocha" pojmem "plocha výstupu světla".[5] Označovaná rovněž jako "bílá" nebo "bezbarvá" odrazka.--------------------------------------------------PŘÍLOHA IIVZOR+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++--------------------------------------------------


title: Směrnice Komise 2014/80/EU ze dne 20. června 2014 , kterou se mění příloha II směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/118/ES o ochraně podzemních vod před znečištěním a zhoršováním stavu  Text s významem pro EHP

text:
               21.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 182/52

         SMĚRNICE KOMISE 2014/80/EU
   ze dne 20. června 2014,
   kterou se mění příloha II směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/118/ES o ochraně podzemních vod před znečištěním a zhoršováním stavu
   (Text s významem pro EHP)
   EVROPSKÁ KOMISE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
   s ohledem na směrnici 2006/118/ES Evropského parlamentu a Rady ze dne 12. prosince 2006 o ochraně podzemních vod před znečištěním a zhoršováním stavu (1), a zejména na článek 8 uvedené směrnice,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Z prvního přezkumu podle článku 10 směrnice 2006/118/ES vyplynulo, že nejsou k dispozici dostatečné informace pro stanovení nových norem jakosti podzemní vody v příloze I uvedené směrnice pro znečišťující látky, avšak že v příloze II jsou nutná technická přizpůsobení v souladu s článkem 8 uvedené směrnice.

               (2)

               Je nutné použít obecné zásady pro určení úrovní pozadí za účelem zlepšení srovnatelnosti prahových hodnot.

               (3)

               Dusík a fosfor v podzemních vodách vykazují pro přilehlé povrchové vody a přímo závislé suchozemské ekosystémy značný potenciál rizika eutrofizace. Členské státy při stanovování prahových hodnot musí kromě dusičnanů, které jsou již zahrnuty v příloze I směrnice 2006/118/ES, a amonia, které je zahrnuto v příloze II uvedené směrnice, zvážit dusitany jako faktor přispívající k celkovému obsahu dusíku a zvážit i celkový obsah fosforu, ať samotný fosfor nebo ve formě fosforečnanů.

               (4)

               Měla by být uznána potřeba získání nových informací o ostatních látkách, které představují možné riziko, a potřeba na tyto informace reagovat. Proto by měl být v rámci společné prováděcí strategie pro směrnici Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES (2) vytvořen kontrolní seznam pro znečišťující látky podzemních vod s cílem zvýšit dostupnost údajů z monitorování látek, které představují riziko či možné riziko pro útvary podzemních vod, a tím usnadnit zjišťování látek, včetně nových znečišťujících látek, pro které by měly být stanoveny normy jakosti podzemní vody nebo prahové hodnoty.

               (5)

               Informace poskytnuté členskými státy o znečišťujících látkách a ukazatelích, pro které byly zavedeny prahové hodnoty, zejména pokud jde o metodiky týkající se hodnocení chemického stavu podzemních vod, se v prvních plánech povodí ukázaly jako nedostačující pro správné pochopení a porovnání výsledků. Příslušné požadavky týkající se informací, které mají být poskytnuty, by měly být upřesněny a doplněny, aby byla zajištěna transparentnost tohoto hodnocení. Poskytnuté informace by také usnadnily porovnání výsledků hodnocení chemického stavu v členských státech a přispěly k možné budoucí harmonizaci metodik pro stanovení prahových hodnot pro pozemní vody.

               (6)

               Směrnice 2006/118/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.

               (7)

               Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem výboru podle článku 9 směrnice 2006/118/ES,

         PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
   Článek 1
   Příloha II směrnice 2006/118/ES se mění v souladu s přílohou této směrnice.
   Článek 2
   1.   Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 24 měsíců ode dne vstupu v platnost. Znění těchto předpisů neprodleně sdělí Komisi.
   Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
   2.   Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
   Článek 3
   Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
   Článek 4
   Tato směrnice je určena členským státům.

      V Bruselu dne 20. června 2014.

            Za Komisi

         José Manuel BARROSO

            předseda

      (1)  Úř. věst. L 372, 27.12.2006, s. 19.

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky (Úř. věst. L 327, 22.12.2000, s. 1).

      PŘÍLOHA
      Příloha II směrnice 2006/118/ES se mění takto:

                  1)

                  V části A se bod 3 nahrazuje tímto:

                              „3)

                              pokud dojde ke zvýšení úrovní pozadí u látek nebo iontů nebo jejich ukazatelů na základě přirozených hydrogeologických příčin, je třeba zohlednit tyto úrovně pozadí u daného útvaru podzemních vod při stanovení prahových hodnot. Při určování úrovní pozadí by měly být vzaty v úvahu tyto zásady:

                                          a)

                                          určení úrovní pozadí by mělo být založeno na charakterizaci útvarů podzemních vod v souladu s přílohou II směrnice 2000/60/ES a na výsledcích monitorování podzemních vod v souladu s přílohou V uvedené směrnice. Strategie monitorování a interpretace údajů by měly zohlednit skutečnost, že podmínky proudění podzemních vod a chemické složení podzemních vod se laterálně a horizontálně mění;

                                          b)

                                          pokud jsou dostupné pouze omezené údaje z monitorování podzemních vod, měly by být získány další údaje a mezitím by měly být určeny úrovně pozadí na základě těchto omezených monitorovacích údajů, kde je to vhodné prostřednictvím zjednodušeného přístupu s využitím podsouboru vzorků, u kterých ukazatele nevykazují žádný vliv lidské činnosti. Pokud jsou k dispozici informace o geochemických přenosech a procesech, měly by se zohlednit;

                                          c)

                                          pokud jsou dostupné nedostatečné údaje o monitorování podzemních vod a informace o geochemických přenosech a procesech nejsou dostatečné, měly by být získány další údaje a informace mezitím by měly být odhadnuty úrovně pozadí, kde je to vhodné na základě statistických referenčních výsledků pro stejný typ zvodnělých vrstev v ostatních oblastech, pro které jsou k dispozici dostatečné monitorovací údaje.“

                  2)

                  V bodě 1 v části B se doplňují nové položky, které znějí:
                  „Dusitany
                  Fosfor (celkový obsah)/Fosforečnany (1)

                     (1)  Členské státy se mohou rozhodnout, že prahové hodnoty stanoví pro fosfor (celkový obsah) nebo pro fosforečnany.“"

                  3)

                  Část C se nahrazuje tímto:

                     „Část C

                     Informace, které mají členské státy poskytnout ohledně znečišťujících látek a jejich ukazatelů, pro něž byly stanoveny prahové hodnoty

                  Členské státy zahrnou do plánů povodí předložených v souladu s článkem 13 směrnice 2000/60/ES informace o způsobu uplatnění postupu podle části A této přílohy.
                  Členské státy sdělí zejména:

                              a)

                              informace o každém z útvarů či skupin útvarů podzemních vod označených za rizikové, včetně

                                          i)

                                          velikosti vodních útvarů;

                                          ii)

                                          každé znečišťující látky nebo ukazatele znečištění, na jejichž základě byly útvary podzemních vod označeny za rizikové;

                                          iii)

                                          cílů environmentální kvality, se kterými riziko souvisí, včetně skutečných nebo možných legitimních způsobů využití nebo funkcí útvarů podzemních vod, a vztahů mezi útvary podzemních vod a souvisejícími povrchovými vodami a přímo závislými suchozemskými ekosystémy;

                                          iv)

                                          a v případě přirozeně se vyskytujících látek úrovní přirozeného pozadí v útvarech podzemních vod;

                                          v)

                                          informací o překročení prahových hodnot v případě jejich překročení;

                              b)

                              prahové hodnoty, které platí na celostátní úrovni nebo na úrovni oblasti povodí nebo části mezinárodní oblasti povodí, jež se nachází na území členského státu, nebo na úrovni útvaru či skupiny útvarů podzemních vod;

                              c)

                              vztah mezi prahovými hodnotami a:

                                          i)

                                          v případě přirozeně se vyskytujících látek úrovněmi pozadí;

                                          ii)

                                          souvisejícími povrchovými vodami a přímo závislými suchozemskými ekosystémy;

                                          iii)

                                          cíli environmentální kvality a jinými normami pro ochranu vod platnými na vnitrostátní úrovni, na úrovni Unie nebo na mezinárodní úrovni a

                                          iv)

                                          veškerými důležitými informacemi ohledně toxikologie, ekotoxikologie, perzistence a bioakumulačního potenciálu znečišťujících látek a jejich tendence se rozptylovat;

                              d)

                              metodiku pro určení úrovní pozadí na základě zásad uvedených v bodě 3 části A;

                              e)

                              důvody pro nestanovení prahových hodnot pro kterékoli znečišťující látky a ukazatele určené v části B;

                              f)

                              klíčové prvky hodnocení chemického stavu podzemních vod, včetně úrovně, metody a období shrnutí výsledků monitorování, definice přijatelného rozsahu překročení a způsob jeho výpočtu, v souladu s čl. 4 odst. 2 písm. c) bodem i) a bodem 3 přílohy III.

                        Není-li do plánů povodí zahrnut některý z údajů uvedených v písmenech a) až f), musí členské státy tuto skutečnost v příslušných plánech zdůvodnit.“