title: Směrnice Rady ze dne 8. listopadu 1990, kterou se mění směrnice 78/660/EHS o ročních účetních závěrkách a směrnice 83/349/EHS o konsolidovaných účetních závěrkách, pokud se jedná o oblast jejich působnosti

text:
Důležité právní upozornění

|

31990L0605

Úřední věstník L 317 , 16/11/1990 S. 0060 - 0062 Finské zvláštní vydání: Kapitola 17 Svazek 1 S. 0107  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 17 Svazek 1 S. 0107

		Směrnice Radyze dne 8. listopadu 1990,kterou se mění směrnice 78/660/EHSo ročních účetních závěrkách a směrnice 83/349/EHS o konsolidovaných účetních závěrkách, pokud se jedná o oblast jejich působnosti(90/605/EHS)RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 54 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise [1],ve spolupráci s Evropským parlamentem [2],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],vzhledem k tomu, že směrnice 78/660/EHS [4] naposledy pozměněná směrnicí 90/604/EHS [5] se vztahuje na roční účetní závěrky akciových společností a společností s ručením omezeným zejména proto, že tyto formy společností neposkytují třetím osobám žádné jiné záruky, než svá čistá aktiva;vzhledem k tomu, že v souladu se směrnicí 83/349/EHS [6] naposledy pozměněnou směrnicí 90/604/EHS mohou členské státy omezit povinnost sestavování konsolidovaných účetních závěrek jen na společnosti, na které se vztahuje směrnice 78/660/EHS;vzhledem k tomu, že ve Společenství je značný a stále rostoucí počet veřejných obchodních společností a komanditních společností, přičemž všichni jejich společníci s neomezeným ručením mají právní formu akciové společnosti nebo společnosti s ručením omezeným;vzhledem k tomu, že těmito společníky s neomezeným ručením mohou být také společnosti, které se neřídí právem členských států, ale jejichž právní forma je srovnatelná s formami uvedenými ve směrnici 68/151/EHS [7];vzhledem k tomu, že by bylo v rozporu s duchem a cíli uvedených směrnic povolit, aby se na takové veřejné obchodní společnosti a komanditní společnosti nevztahovaly předpisy Společenství;vzhledem k tomu, že ustanovení týkající se oblasti působnosti obou uvedených směrnic by proto měla být jednoznačně doplněna;vzhledem k tomu, že je důležité, aby jméno, sídlo a právní forma jakéhokoli podniku, jehož společníkem s neomezeným ručením je společnost s ručením omezeným, byly uvedeny v komentáři k účetní závěrce takového společníka;vzhledem k tomu, že povinnost sestavit, zveřejnit a nechat ověřit roční účetní závěrky veřejných obchodních společností a komanditních společností může být uložena také společníkovi s neomezeným ručením; že by také mělo být možné zahrnout tyto společnosti do konsolidované účetní závěrky sestavované takovým společníkem nebo na vyšší úrovni;vzhledem k tomu, že některé veřejné obchodní společnosti, na něž se vztahuje tato směrnice, nemusí být zapsány v rejstříku členského státu, ve kterém mají své sídlo, což znesnadňuje uplatňování povinnosti vedení účetnictví vůči těmto společnostem; že právě v těchto případech je nutné zavést zvláštní předpisy podle toho, zda společníky s neomezeným ručením jsou podniky řídící se právem stejného členského státu, jiného členského státu, nebo třetí země,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Směrnice 78/660/EHS se mění takto:1. V čl. 1 odst. 1 se doplňují nové pododstavce, které znějí:"Koordinační opatření předepsaná touto směrnicí se vztahují také na právní a správní předpisy členských států týkající se těchto forem společností:a) v Německu:die offene Handelsgesellschaft, die Kommanditgesellschaft;b) v Belgii:la société en nom collectifde vennootschap onder firma,la société en commandité simplede gewone commanditaire vennootschap;c) v Dánsku:interessentskaber, kommanditselskaber;d) ve Francii:la société en nom collectif, la société en commandite simple;e) v Řecku:η ομόρρυθμος εταιρεία, η ετερόρρυθμος εταιρεία;f) ve Španělsku:sociedad colectiva, sociedad en comandita simple;g) v Irsku:partnerships, limited partnerships, unlimited companies;h) v Itálii:la società in nome collettivo, la società in accomandita semplice;i) v Lucembursku:la société en nom collectif, la société en commandite simple;j) v Nizozemsku:de vennootschap onder firma, de commanditaire vennootschap;k) v Portugalsku:sociedade em nome colectivo, sociedade em comandita simples;l) ve Spojeném království:partnerships, limited partnerships, unlimited companies,v nichž jsou všichni společníci s neomezeným ručením společnosti forem uvedených v prvním pododstavci nebo společnosti, které se neřídí právem členského státu, ale jejichž právní forma je srovnatelná s formami uvedenými ve směrnici 68/151/EHS.Tato směrnice se vztahuje rovněž na formy společností nebo podniků uvedené v druhém pododstavci, jejichž všichni společníci s neomezeným ručením jsou sami společnostmi forem uvedených v druhém nebo prvním pododstavci."2. V čl. 43 odst. 1 bodě 2) se doplňuje nový pododstavec, který zní:"název, sídlo a právní forma každého z podniků, v nichž je společnost nebo podnik společníkem s neomezeným ručením. Tuto informaci je možné vypustit, je-li nevýznamná pro cíle sledované v čl. 2 odst. 3;".3. V článku 47 se vkládá nový odstavec, který zní:"1a. Členský stát společnosti uvedené v čl. 1 odst. 1 druhém a třetím pododstavci (dotčená společnost) může tuto společnost osvobodit od povinnosti zveřejňovat roční účetní závěrku podle článku 3 směrnice 68/151/EHS, je-li tato roční účetní závěrka veřejně přístupná v jeho sídle, pokud:a) všichni společníci s neomezeným ručením v daných společnostech jsou společnosti uvedené v čl. 1 odst. 1 prvním pododstavci, které se řídí právem jiných členských států, než je členský stát, jehož právem se řídí dotyčná společnost, a žádná z těchto společností nezveřejňuje účetní závěrku dotčené společnosti společně s vlastní účetní závěrkou nebob) všichni společníci s neomezeným ručením jsou společnosti, které se neřídí právem žádného členského státu, avšak jejich právní forma je srovnatelná s formami uvedenými ve směrnici 68/151/EHS.Vyhotovení účetních závěrek musí být možné obdržet na požádání. Cena takového vyhotovení nesmí překročit správní náklady. Pro případ, že povinnost zveřejnit účetní závěrky stanovená v tomto odstavci není splněna, musí být stanoveny přiměřené sankce."4. Vkládá se nový článek, který zní:"Článek 57a1. Členské státy mohou vyžadovat, aby společnosti uvedené v čl. 1 odst. 1 prvním pododstavci, které se řídí jejich právem a které jsou společníky s neomezeným ručením ve všech společnostech uvedených v čl. 1 odst. 1 druhém a třetím pododstavci (dotčená společnost), sestavovaly, nechávaly ověřovat a zveřejňovaly společně se svými vlastními účetní závěrkami také účetní závěrky dotčené společnosti v souladu s touto směrnicí.V takovém případě se tato směrnice na příslušný subjekt nevztahuje.2. Členské státy nemusí uplatňovat tuto směrnici na dotčenou společnost, pokuda) účetní závěrku této společnosti sestavuje, ověřuje a zveřejňuje v souladu s touto směrnicí společnost, která je společníkem s neomezeným ručením v této společnosti a řídí se právem jiného členského státu;b) dotčená společnost je zahrnuta do konsolidované účetní závěrky, kterou se sestavuje, ověřuje a zveřejňuje v souladu se směrnicí 83/349/EHS společník s neomezeným ručením, nebo pokud je dotyčná společnost zahrnuta do konsolidované účetní závěrky větší skupiny podniků sestavované, ověřované a zveřejňované v souladu se směrnicí Rady 83/349/EHS mateřským podnikem řídícím se právem členského státu. Výjimka musí být uvedena v komentáři ke konsolidované účetní závěrce.3. V takových případech musí dotčená společnost na požádání sdělit komukoli jméno společnosti, která zveřejňuje účetní závěrku."Článek 2Směrnice 83/349/EHS se mění takto:1. V čl. 4. odst. 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní:"První pododstavec se také použije, jsou-li buď mateřský podnik, nebo jeden nebo více dceřiných podniků založeny jako jedna z forem společností uvedených v čl. 1 odst. 1 druhém nebo třetím pododstavci směrnice 78/660/EHS."2. V článku 4 se odstavec 2 nahrazuje tímto:"2. Členské státy však mohou udělit osvobození od povinnosti uložené v čl. 1 odst. 1, není-li mateřský podnik založen jako jedna z forem společností uvedených v čl. 4 odst. 1 této směrnice nebo v čl. 1 odst. 1 druhém nebo třetím pododstavci směrnice 78/660/EHS."Článek 31. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. ledna 1993. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.2. Členské státy mohou stanovit, že se předpisy uvedené v odstavci 1 poprvé použijí pro roční účetní závěrky a konsolidované účetní závěrky za účetní období začínající 1. lednem 1995 nebo během kalendářního roku 1995.3. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.Článek 4Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 8. listopadu 1990.Za RadupředsedaP. Romita[1] Úř. věst. C 144, 11.6.1986, s. 10.[2] Úř. věst. C 125, 11.5.1987, s. 140.[3] Úř. věst. C 358, 22.12.1986, s. 43.[4] Úř. věst. L 222, 14.8.1978, s. 11.[5] Úř. věst. L 317, 16.11.1990, s. 57.[6] Úř. věst. L 193, 18.7.1983, s. 1.[7] Úř. věst. L 65, 14.3.1968, s. 8.--------------------------------------------------


title: Směrnice Rady ze dne 27. července 1976 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se omezení uvádění na trh a používání některých nebezpečných látek a přípravků

text:
Důležité právní upozornění

|

31976L0769

Úřední věstník L 262 , 27/09/1976 S. 0201 - 0203 Řecké zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 4 S. 0178  Španělské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 5 S. 0208  Portugalské zvláštní vydání Kapitola 13 Svazek 5 S. 0208  Finské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 5 S. 0229  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 5 S. 0229

		Směrnice Radyze dne 27. července 1976o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se omezení uvádění na trh a používání některých nebezpečných látek a přípravků(76/769/EHS)RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 100 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise,s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],vzhledem k tomu, že všechny předpisy týkající se uvádění na trh nebezpečných látek a přípravků musí směřovat k ochraně veřejnosti, a zejména osob, které tyto látky a přípravky používají;vzhledem k tomu, že by měly přispívat k ochraně životního prostředí před všemi látkami a přípravky, které mají ekotoxické vlastnosti nebo mohou znečistit životní prostředí;vzhledem k tomu, že by měly také směřovat k obnovení, zachování a zvýšení kvality lidského života;vzhledem k tomu, že se nebezpečné látky a přípravky řídí v členských státech určitými předpisy; že se tyto předpisy liší v definování podmínek jejich uvádění na trh a používání; že tyto rozdíly jsou překážkou obchodu a mají přímý dopad na vytváření a fungování společného trhu;vzhledem k tomu, že tato překážka by proto měla být odstraněna; že k tomu je nutné uvést v soulad právní předpisy, které upravují tuto záležitost v členských státech;vzhledem k tomu, že ustanovení týkající se některých nebezpečných látek a přípravků již byla přijata ve směrnicích Společenství; že je i nadále nutné stanovit pravidla pro další výrobky, zejména ty, u kterých se mezinárodní organizace dohodly na omezeních, jako například u polychlorovaných bifenylů (PCB), jejichž výrobu a použití omezilo rozhodnutí učiněné Radou OECD dne 13. února 1973; že toto opatření je nutné k tomu, aby se zabránilo vstřebávání PCB do lidského organismu a následnému ohrožení lidského zdraví;vzhledem k tomu, že podrobná zkoumání prokázala, že polychlorované terfenyly (PCT) představují podobné riziko jako PCB; že uvádění na trh a používání těchto látek by mělo být rovněž omezeno;vzhledem k tomu, že bude kromě toho nutné pravidelné přezkoumání celého problému s ohledem na postupný přechod k úplnému zákazu PCB a PCT;vzhledem k tomu, že chlor-1-ethylen (monomer vinylchloridu) jako hnací plyn v aerosolech představuje ohrožení lidského zdraví a jeho použití by proto mělo být zakázáno,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 11. Aniž jsou dotčeny jiné příslušné předpisy Společenství, týká se tato směrnice omezení uvádění na trh a používání v příloze uvedených nebezpečných látek a přípravků v členských státech Společenství.2. Tato směrnice se nevztahuje naa) přepravu nebezpečných látek a přípravků po železnici, silnici, vnitrozemských vodních cestách, moři nebo vzduchem;b) nebezpečné látky a přípravky vyvážené do třetích zemí;c) látky a přípravky v tranzitu podléhající celní kontrole za předpokladu, že nebudou zpracovány.3. Pro účely této směrnice se rozumí:a) "látkami" chemické prvky a jejich sloučeniny v přírodním stavu nebo průmyslově vyrobené;b) "přípravky" směsi nebo roztoky složené ze dvou nebo více látek.Článek 2Členské státy provedou veškerá nezbytná opatření, aby nebezpečné látky a přípravky uvedené v příloze mohly být uváděny na trh nebo používány pouze za podmínek zde uvedených. Uvedená omezení nelze vztahovat na uvádění na trh nebo používání za účelem výzkumu a vývoje nebo analýzy.Článek 31. Členské státy uvedou v platnost předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 18 měsíců od jejího oznámení a neprodleně o nich uvědomí Komisi.2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.Článek 4Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 27. července 1976.Za RadupředsedaM. Van Der Stoel[1] Úř. věst. C 60, 13.3.1975, s. 49.[2] Úř. věst. C 16, 23.1.1975, s. 25.--------------------------------------------------PŘÍLOHA1.3. Název látky, skupiny látek nebo přípravků | 1.4. Omezující podmínky |1.polychlorované bifenyly (PCB), s výjimkou mono- a dichlorovaných bifenylů,polychlorované terfenyly (PCT),přípravky s obsahem PCB nebo PCT vyšším než 0,1 % hmot. | Nejsou povoleny s výjimkou následujících kategorií 1.elektrická zařízení s uzavřeným obvodem: transformátory, odpory a cívky;2.velké kondenzátory (≥ 1 kg celkové hmotnosti);3.malé kondenzátory (za předpokladu, že PCB má max. obsah chloru 43 % a neobsahuje více než 3,5 % penta- nebo výše chlorovaných bifenylů);Malé kondenzátory, které nesplňují výše uvedené požadavky, mohou být ještě uváděny na trh po dobu jednoho roku od data vstupu této směrnice v platnost. Toto omezení se nevztahuje na malé kondenzátory, které jsou již používány;4.kapaliny pro přenos tepla v tepelných výměnících s uzavřeným okruhem (kromě zařízení pro zpracování potravin, krmiv, farmaceutických a veterinárních produktů; avšak pokud je PCB použito ve výše uvedených zařízeních již v době oznámení této směrnice, jeho použití může pokračovat nejpozději do 31. prosince 1979);5.hydraulické kapaliny používané v:a)podzemních důlních zařízeních;b)zařízeních obsahujících elektrolyzéry pro elektrolytickou výrobu hliníku, používaných v době přijetí této směrnice nejpozději do 31. prosince 1979;6.základní výrobky a meziprodukty pro další zpracování na jiné výrobky, které nejsou zakázány touto směrnicí. |3.Chlorethen (monomer vinylchloridu) | Jako hnací plyn se nesmí používat v žádných aerosolech. |--------------------------------------------------


Důležité právní upozornění

|

31970L0220

Směrnice Rady ze dne 20. března 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti znečišťování ovzduší plyny zážehových motorů motorových vozidel

Úřední věstník L 076 , 06/04/1970 S. 0001 - 0022 Finské zvláštní vydání: Kapitola 15 Svazek 1 S. 0122  Dánské zvláštní vydání: Řada I Kapitola 1970(I) S. 0149  - 0169 Švédské zvláštní vydání: Kapitola 15 Svazek 1 S. 0122  Anglické zvláštní vydání: Řada I Kapitola 1970(I) S. 0171  - 0191 Řecké zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 1 S. 0068  Španělské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 1 S. 0195  Portugalské zvláštní vydání Kapitola 13 Svazek 1 S. 0195  CS.ES Kapitola 13 Svazek 001 S. 64  - 85 ET.ES Kapitola 13 Svazek 001 S. 64  - 85 HU.ES Kapitola 13 Svazek 001 S. 64  - 85 LT.ES Kapitola 13 Svazek 001 S. 64  - 85 LV.ES Kapitola 13 Svazek 001 S. 64  - 85 MT.ES Kapitola 13 Svazek 001 S. 64  - 85 PL.ES Kapitola 13 Svazek 001 S. 64  - 85 SK.ES Kapitola 13 Svazek 001 S. 64  - 85 SL.ES Kapitola 13 Svazek 001 S. 64  - 85

		Směrnice Radyze dne 20. března 1970o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti znečišťování ovzduší plyny zážehových motorů motorových vozidel(70/220/EHS)RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,S ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 100 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise,s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],vzhledem k tomu, že v Německu bylo vyhlášeno v Bundesgesetzblatt části I ze dne 18. října 1968 nařízení ze dne 14. října 1968, kterým se mění Straßenverkehrs-Zulassungs-Ordnung; že toto nařízení obsahuje ustanovení o opatřeních proti znečišťování ovzduší zážehovými motory motorových vozidel; že tato ustanovení vstupují v platnost dnem 1. října 1970;vzhledem k tomu, že ve Francii bylo vyhlášeno v Journalofficiel ze dne 17. května 1969 nařízení ze dne 31. března 1969 o "Složení výfukových plynů emitovaných z benzinových motorů motorových vozidel"; že toto nařízení je použitelné- od 1. září 1971 u schvalovaných typů vozidel s novým typem motoru, tj. s typem motoru, který předtím nikdy nebyl instalován ve schváleném typu vozidla;- od 1. září 1972 u vozidel uváděných poprvé do provozu;vzhledem k tomu, že tato ustanovení mohou vytvořit překážky pro zavedení a řádné fungování společného trhu; že je proto nutné, aby všechny členské státy zavedly stejné požadavky vedle nebo namísto svých stávajících právních předpisů, zejména aby bylo možné použít u všech typů vozidel postup EHS schvalování typu, který je předmětem směrnice Rady ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [3];vzhledem k tomu, že však tato směrnice bude uplatňována přede dnem stanoveným pro použitelnost směrnice ze dne 6. února 1970; že v této době tudíž postupy této posledně jmenované směrnice nebudou ještě použitelné; že proto musí být stanoven postup ad-hoc ve formě sdělení, které osvědčuje, že typ vozidla byl zkoušen a že splňuje požadavky této směrnice;vzhledem k tomu, že toto sdělení musí umožnit každému členskému státu, který byl požádán o udělení vnitrostátního schválení typu vozidla, zjistit, zda tento typ byl podroben zkouškám uvedeným v této směrnici; že k tomuto účelu je třeba, aby každý členský stát informoval ostatní členské státy o svých zjištěních tím, že jim zašle kopii sdělení vypracovaného pro každý typ motorového vozidla, který byl zkoušen;vzhledem k tomu, že období stanovené pro průmysl na přizpůsobení, pokud jde o požadavky týkající se zkoušení průměrných emisí plynných znečišťujících látek po studeném startu v hustě zastavěné městské oblasti, by mělo být delší než pro jiné technické požadavky této směrnice;vzhledem k tomu, že je žádoucí převzít technické požadavky přijaté Evropskou hospodářskou komisí Organizace spojených národů v jejím předpisu č. 15 (Jednotná ustanovení pro schvalování typu vozidel se zážehovým motorem z hlediska plynných znečišťujících látek z motoru) [4], který je přílohou Dohody ze dne 20. března 1958 o přijetí jednotných podmínek pro schvalování typu a vzájemné uznávání schválení typu výstroje a dílů motorových vozidel;vzhledem k tomu, že technické požadavky se musí rychle přizpůsobovat technickému pokroku; že je proto třeba upravit použití postupu uvedeného v článku 13 směrnice Rady ze dne 6. února 1970 o schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Pro účely této směrnice se "vozidlem" rozumí každé vozidlo se zážehovým motorem určené k provozu na pozemních komunikacích, s karoserií nebo bez karoserie, které má nejméně čtyři kola, maximální přípustnou hmotnost nejméně 400 kg a maximální konstrukční rychlost vyšší než 50 km/h, s výjimkou zemědělských traktorů a strojů a strojů pro veřejné práce.Článek 2Členské státy nesmějí odmítnout udělit EHS schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro určitý typ vozidla z důvodů týkajících se znečišťování ovzduší plyny ze zážehových motorů motorových vozidel- od 1. října 1970, jestliže dané vozidlo splňuje jak požadavky obsažené v příloze I, s výjimkou požadavků v bodech 3.2.1.1 a 3.2.2.1, tak požadavky obsažené v přílohách II, IV, V a VI;- od 1. října 1971, jestliže dané vozidlo splňuje navíc požadavky obsažené v bodech 3.2.1.1 a 3.2.2.1 přílohy I a v příloze III.Článek 31. Na žádost výrobce nebo jeho pověřeného zástupce vyplní příslušný orgán daného členského státu sdělení uvedené v příloze VII. Kopii tohoto sdělení zašle ostatním členským státům a žadateli. Ostatní členské státy, které jsou žádány o udělení vnitrostátního schválení typu pro tentýž typ vozidla, přijmou tento dokument jako důkaz vykonání předepsané zkoušky.2. Odstavec 1 se zrušuje vstupem v platnost směrnice Rady ze dne 6. února 1970.Článek 4Členský stát, který udělí schválení typu, přijme nezbytná opatření, aby byl informován o každé úpravě konstrukční části nebo vlastností uvedených v bodě 1.1 přílohy I. Příslušné orgány dotyčného členského státu posoudí, zda je nutné provést na změněném typu vozidla nové zkoušky a vystavit nový protokol. Změna se nepovolí, jestliže se při těchto zkouškách prokáže nesplnění požadavků této směrnice.Článek 5Změny nezbytné pro přizpůsobení požadavků příloh I až VII technickému pokroku se přijímají postupem stanoveným v článku 13 směrnice Rady ze dne 6. února 1970 o schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel.Článek 61. Členské státy přijmou předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 30. června 1970 a neprodleně o nich uvědomí Komisi.2. Členské státy zajistí, aby bylo Komisi sděleno znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.Článek 7Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 20. března 1970.Za RadupředsedaP. Harmel[1] Úř. věst. C 160, 18.12.1969, s. 7.[2] Úř. věst. C 48, 16.4.1969, s. 16.[3] Úř. věst. L 42, 23.2.1970, s. 1.[4] Dokument EHK (Ženeva) W/TRANS/WP29/293/Rev. 1, 11.4.1969.--------------------------------------------------PŘÍLOHA IDEFINICE, ŽÁDOST O SCHVÁLENÍ TYPU A POŽADAVKY NA ZKOUŠKY1. DEFINICE1.1 Typ vozidla se zřetelem k omezení emisí plynných znečišťujících látek z motoru"Typem vozidla se zřetelem k omezení emisí plynných znečišťujících látek z motoru" se rozumějí vozidla, která se neliší v zásadních hlediscích, zejména se zřetelem k těmto bodům:1.1.1 ekvivalentní setrvačná hmotnost stanovená ve vztahu k referenční hmotnosti, jak je předepsáno v bodu 4.2 přílohy III;1.1.2 vlastnosti motoru podle definice v bodech 1-6 a 8 přílohy II.1.2 Referenční hmotnost"Referenční hmotností" se rozumí hmotnost vozidla v provozním stavu, zvýšená o jednotnou hmotnost 120 kg. Hmotností vozidla v provozním stavu se rozumí celková hmotnost vozidla v nenaloženém stavu se všemi nádržemi plnými – s výjimkou palivové nádrže, která musí být naplněna jen do poloviny – a se soupravou nářadí a náhradním kolem ve vozidle.1.3 Kliková skříň motoru"Klikovou skříní motoru" se rozumějí prostory uvnitř nebo vně motoru, které jsou spojeny s jímkou oleje vnitřními nebo vnějšími kanály, kterými mohou plyny a páry unikat.1.4 Plynné znečišťující látky"Plynnými znečišťujícími látkami" se rozumějí emise oxidu uhelnatého a uhlovodíků.1.5 Maximální hmotnost"Maximální hmotností" se rozumí maximální technicky přípustná hmotnost podle výrobce vozidla (tato hmotnost může být větší než maximální povolená hmotnost).2. ŽÁDOST O SCHVÁLENÍ TYPU2.1 Výrobce vozidla nebo jeho pověřený zástupce předloží tyto údaje:2.1.1 popis typu motoru, včetně všech údajů uvedených v příloze II;2.1.2 výkresy spalovací komory a pístu, včetně pístních kroužků;2.1.3 maximální zdvihy ventilů a úhly otvírání a zavírání vzhledem k úvratím.2.2 Pro zkoušky popsané v bodu 3 se technické zkušebně předloží vozidlo představující typ vozidla, který má být schválen.3. POŽADAVKY NA ZKOUŠKY3.1 ObecněKonstrukční části, které mohou ovlivnit emise plynných znečišťujících látek, musí být konstruovány, vyráběny a smontovány tak, aby umožnily vozidlu při normálním užívání splňovat požadavky této směrnice i přes vibrace, kterým mohou být vystaveny.3.2 Popis zkoušek3.2.1 Vozidlo se podrobí, podle své hmotnostní kategorie, dále uvedeným zkouškám typů I, II a III:3.2.1.1 Zkouška typu I (ověření průměrných emisí plynných znečišťujících látek v husté městské zástavbě po studeném startu).3.2.1.1.1 Tato zkouška se musí vykonat u všech vozidel s maximální hmotností nepřevyšující 3,5 tuny uvedených v článku 1.3.2.1.1.2 Vozidlo se umístí na vozidlový dynamometr vybavený brzdou a setrvačníkem. Provede se bez přerušení zkouška trvající celkem třináct minut a skládající se ze čtyř cyklů. Každý cyklus obsahuje 15 fází (volnoběh, zrychlení, stálá rychlost, zpomalení atd.). V průběhu každé zkoušky se jímají výfukové plyny do jednoho nebo více vaků. Plyny se analyzují a na konci periody plnění se změří jejich objem.3.2.1.1.3 Zkoušky se vykonají postupem podle přílohy III. Pro sběr a analýzu plynů se musí užít předepsané metody. Je možné schválit jiné postupy, jestliže se potvrdí, že dávají rovnocenné výsledky.3.2.1.1.4 Hmotnost oxidu uhelnatého a hmotnost uhlovodíků zjištěné při zkoušce musí být menší, pro vozidlo dané referenční hmotnosti, než hodnoty uvedené v následující tabulce:Referenční hmotnost RW (kg) | Hmotnost oxidu uhelnatého (g/zkouška) | Hmotnost uhlovodíků (g/zkouška) |RW ≤ 750 | 100 | 8,0 |750 < RW ≤ 850 | 109 | 8,4 |850 < RW ≤ 1020 | 117 | 8,7 |1020 < RW ≤ 1250 | 134 | 9,4 |1250 < RW ≤ 1470 | 152 | 10,1 |1470 < RW ≤ 1700 | 169 | 10,8 |1700 < RW ≤ 1930 | 186 | 11,4 |1930 < RW ≤ 2150 | 203 | 12,1 |2150 < RW | 220 | 12,8 |3.2.1.2 Zkouška typu II (emise oxidu uhelnatého při volnoběžných otáčkách)3.2.1.2.1 Tato zkouška se vykoná u všech vozidel uvedených v článku 1.3.2.1.2.2 Objemový obsah oxidu uhelnatého ve výfukových plynech nesmí při volnoběžných otáčkách motoru přesahovat 4,5 %.3.2.1.2.3 Tento obsah se kontroluje zkouškou podle postupu popsaného v příloze IV.3.2.1.3 Zkouška typu III (ověření emisí plynů z klikové skříně)3.2.1.3.1 Tato zkouška se musí vykonat u všech vozidel uvedených v článku 1, s výjimkou vozidel s dvoudobým motorem s kompresí v klikové skříni.3.2.1.3.2 Hmotnost uhlovodíků obsažených v plynech z klikové skříně, které nejsou recyklovány motorem, musí být menší než 0,15 % hmotnosti paliva, které spotřeboval motor.3.2.1.3.3 Tato hmotnost se kontroluje zkouškou podle postupu popsaného v příloze V.3.2.2 Je obecným pravidlem, že shodnost výroby vozidel ze série se zřetelem k omezení emisí plynných znečišťujících látek se ověřuje na základě popisu ve zprávě podle přílohy VII a, jestliže je to potřebné, na základě všech nebo některých ze zkoušek typů I, II a III, které jsou uvedeny v bodu 3.2. Avšak:3.2.2.1 Ve zkoušce typu I vykonané na vozidle odebraném ze série nesmí jímaná hmotnost oxidu uhelnatého a jímaná hmotnost uhlovodíků přesáhnout příslušné hodnoty pro L1 a L2 uvedené v následující tabulce:Referenční hmotnost RW (kg) | Hmotnost oxidu uhelnatého L1 (g/zkouška) | Hmotnost uhlovodíků L2 (g/zkouška) |RW ≤ 750 | 120 | 10,4 |750 < RW ≤ 850 | 131 | 10,9 |850 < RW ≤ 1020 | 140 | 11,3 |1020 < RW ≤ 1250 | 161 | 12,2 |1250 < RW ≤ 1470 | 182 | 13,1 |1470 < RW ≤ 1700 | 203 | 14,0 |1700 < RW ≤ 1930 | 223 | 14,8 |1930 < RW ≤ 2150 | 244 | 15,7 |2150 < RW | 264 | 16,6 |3.2.2.1.1 x- výsledků obdržených ze vzorku a určí se směrodatná odchylka [1]S pro vzorek. Vozidla ze sériové výroby se pak považují za shodná, je-li splněna následující podmínka:x+ k. S ≤ L,kde:L = je mezní hodnota stanovená v bodu 3.2.2.1 pro každou z uvažovaných plynných znečišťujících látek,n | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 |k | 0,973 | 0,613 | 0,489 | 0,421 | 0,376 | 0,342 | 0,317 | 0,296 | 0,279 | 0,265 | 0,253 | 0,242 | 0,233 | 0,224 | 0,216 | 0,210 | 0,203 | 0,198 |k k =0,8602n[1] S2 = ∑ x − x-2n − 1, kde x je jedním z individuálních výsledků zjištěných na vzorku „n“.--------------------------------------------------PŘÍLOHA II+++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++--------------------------------------------------PŘÍLOHA IIIZKOUŠKA TYPU I(ověření průměrných emisí znečišťujících látek v husté městské zástavbě po studeném startu)Postup zkoušky typu I je uveden v bodu 3.2.1.1 přílohy I1. ZKUŠEBNÍ CYKLUS NA VOZIDLOVÉM DYNAMOMETRU1.1 Popis cykluZkušební cyklus na vozidlovém dynamometru se provede podle následující tabulky a je graficky znázorněn v dodatku 1. Rozložení na jednotlivé operace je uvedeno v dodatku 2.Zkušební cyklus na vozidlovém dynamometruČíslo operace | Operace | Fáze | Zrychlování (m/s2) | Rychlost (km/h) | Doba trvání | Kumulativní doba (s) | Zařazený rychlostní stupeň u ručně řazené převodovky |Operace (s) | fáze (s) |1 | Volnoběh | 1 | 11 | 11 | 11 | 6 s PM + 5 s K1 [1] |2 | Zrychlování | 2 | 1.04 | 0-15 | 4 | 4 | 15 | 1 |3 | Ustálená rychlost | 3 | | 15 | 8 | 8 | 23 | 1 |4 | Zpomalování | 4 | -0.69 | 15-10 | 2 | 5 | 25 | 1 |5 | Zpomalování, spojka vypnuta | -0.92 | 10- 0 | 3 | 28 | K1 [1] |6 | Volnoběh | 5 | | | 21 | 21 | 49 | 16 s PM + 5 s K1 [1] |7 | Zrychlování | 6 | 0.83 | 0-15 | 5 | 12 | 54 | 1 |8 | Změna rychlostního stupně | | | 2 | 56 | |9 | Zrychlování | 0.94 | 15-32 | 5 | 61 | 2 |10 | Ustálená rychlost | 7 | | 32 | 24 | 24 | 85 | 2 |11 | Zpomalování | 8 | -0.75 | 32-10 | 8 | 11 | 93 | 2 |12 | Zpomalování, spojka vypnuta | -0.92 | 10- 0 | 3 | 96 | K2 [1] |13 | Volnoběh | 9 | | | 21 | 21 | 117 | 16 s PM + 5 s K1 [1] |14 | Zrychlování | 10 | 0.83 | 0-15 | 5 | 26 | 122 | 1 |15 | Změna rychlostního stupně | | | 2 | 124 | |16 | Zrychlování | 0.62 | 15-35 | 9 | 133 | 2 |17 | Změna rychlostního stupně | | | 2 | 135 | |18 | Zrychlování | 0.52 | 35-50 | 8 | 143 | 3 |19 | Ustálená rychlost | 11 | | 50 | 12 | 12 | 155 | 3 |20 | Zpomalování | 12 | -0.52 | 50-35 | 8 | 8 | 163 | 3 |21 | Ustálená rychlost | 13 | | 35 | 13 | 13 | 176 | 3 |22 | Změna rychlostního stupně | 14 | | | 2 | 12 | 178 | |23 | Zpomalování | -0,86 | 32-10 | 7 | 185 | 2 |24 | Zpomalování, spojka vypnuta | -0.92 | 10- 0 | 3 | 188 | K2 [1] |25 | Volnoběh | 15 | | | 7 | 7 | 195 | 7 s PM [1] |1.2 Obecné podmínky, při kterých se vykoná zkušební cyklusPokud je nutné určit, jak nejlépe pracovat s ovladači akcelerátoru a brzdy tak, aby se dosáhlo cyklu přibližujícího se teoretickému cyklu v předepsaných mezích, provedou se předběžné zkušební cykly.1.3 Použití převodovky1.3.1 Pokud je maximální rychlost, která může být dosažena při prvním rychlostním stupni, nižší než 15 km/h, použije se druhý, třetí a čtvrtý rychlostní stupeň.1.3.2 Vozidla vybavená poloautomatickými převodovkami se zkoušejí s použitím rychlostních stupňů, jichž se obvykle používá k jízdě, a rychlostní stupně se řadí podle návodu výrobce.1.3.3 Vozidla vybavená automatickými převodovkami se zkoušejí se zařazeným nejvyšším převodovým stupněm ("drive"). Akcelerátor musí být použit takovým způsobem, aby bylo dosaženo pokud možno rovnoměrného zrychlení umožňujícího zařazení jednotlivých rychlostních stupňů v normálním sledu. Navíc se nepoužijí body řazení rychlostních stupňů vyznačené v dodatku 1 této přílohy; zrychlování musí probíhat v periodě reprezentované úsečkou spojující konec každé periody volnoběhu s počátkem následující příští periody konstantní rychlosti. Dovolené odchylky uvedené v bodu 1.4 platí.1.3.4 Vozidla vybavená rychloběhem, který řidič může řadit, se zkoušejí s rychloběhem vyřazeným z činnosti.1.4 Dovolené odchylky1.4.1 Je dovolena odchylka ± 1 km/h od teoretické rychlosti při zrychlování, při konstantní rychlosti a při zpomalování za použití brzd vozidla. Pokud vozidlo zpomaluje bez použití brzd rychleji, platí pouze požadavky bodu 5.6.3. Odchylky rychlosti větší než předepsané jsou přípustné během změn fáze cyklu za předpokladu, že nejsou nikdy překročeny po dobu delší než 0,5 s.1.4.2 Dovolené odchylky času jsou ± 0,5 s. Tyto dovolené odchylky platí pro začátek a pro konec každé periody řazení rychlostních stupňů [2].1.4.3 Dovolené odchylky rychlosti a času se kombinují podle dodatku 1.2. VOZIDLO A PALIVO2.1 Zkušební vozidlo2.1.1 Vozidlo musí být předvedeno v dobrém mechanickém stavu. Vozidlo musí být zajeté a musí mít před zkouškou najeto alespoň 3000 km.2.1.2 Výfukové zařízení nesmí vykazovat jakoukoli netěsnost, která by vedla ke snížení množství odebíraného plynu, jehož množství musí odpovídat množství vycházejícímu z motoru.2.1.3 Je třeba ověřit těsnost systému sání, aby se zajistilo, že zplynování není ovlivněno náhodným přisáváním vzduchu.2.1.4 Seřízení motoru a ovládacích orgánů vozidla musí odpovídat předpisu výrobce.2.1.5 Do sacího potrubí v blízkosti karburátoru za škrticí klapkou se namontuje měřič podtlaku.2.1.6 Technická zkušebna může ověřit, zda výkonové vlastnosti vozidla odpovídají údajům výrobce, zda může být vozidlo použito pro normální provoz a zvláště zda je schopno startovat za studena i za tepla.2.2 Palivo2.2.1 Ke zkoušce se musí použít referenční palivo, jehož vlastnosti jsou uvedeny v příloze VI. Jestliže je motor mazán směsí, musí olej přidávaný k referenčnímu palivu splňovat jakostí a množstvím doporučení výrobce.3. ZKUŠEBNÍ ZAŘÍZENÍ3.1 Vozidlový dynamometrNení předepsán žádný určitý model zařízení. Seřízení dynamometru však nesmí být ovlivněno časem. Dynamometr nesmí vyvolávat jakékoli vibrace znatelné ve vozidle, které by mohly zhoršit normální činnost vozidla. Dynamometr musí být vybaven prostředky k simulaci setrvačné hmotnosti, které umožní reprodukovat činnost vozidla na silnici (rovnocenné setrvačné hmotnosti).3.2 Zařízení k odběru plynů3.2.1 Připojovací trubky musí být zhotoveny z oceli a musí být opatřeny, jak jen je možné, tuhými spoji. K izolaci zařízení od vibrací vozidla se musí použít úplně plynotěsný pružný prstenec. Jiné materiály se mohou použít, jestliže neovlivní složení plynů.3.2.2 Je-li zkoušené vozidlo vybaveno výfukovým potrubím obsahujícím více větví, musí být jejich spojovací trubky připojeny co možno nejblíže k vozidlu.3.2.3 Teplota plynů v odběrném systému musí být slučitelná se správnou činností motoru, odběrné vaky musí být udržovány v dobrém stavu, hladina absorpce uhlovodíků musí odpovídat ustanovení bodu 4.5.1 a kondenzace na stěnách odběrného vaku nebo vaků se musí snížit na minimum.3.2.4 Různé ventily užívané k usměrnění výfukových plynů buď do ovzduší nebo do odběrného zařízení musí být rychle seřiditelného a rychločinného typu.3.2.5 Odběrné zařízení obsahuje jeden nebo více vaků s odpovídající kapacitou. Tyto vaky musí být vyrobeny z takových materiálů, které neovlivní ani přesnost měření ani uchování vlastností plynů.3.3 Analytické přístroje3.3.1 Odběrná sonda se může skládat z odběrné trubice vedoucí do odběrného zařízení, nebo z trubice, kterou se vyprazdňuje vak. Může být také nezávislá, avšak v žádném případě nesmí být její otvor na dně vaku.3.3.2 Analyzátory musí být nedisperzního typu s absorpcí v infračerveném pásmu. Analyzátor uhlovodíků musí být senzibilovaný na n-hexan.3.4 Přístroje k měření objemu3.4.1 Použije se měřič objemu.3.4.2 Měření tlaku a teploty, která umožní převést objem na normální podmínky, se vykonají v bodech vybraných se zřetelem k typu použitého měřiče. Technická zkušebna vyjádří své stanovisko.3.4.3 Zařízení k odběru plynu se může skládat z čerpadla nebo z jakéhokoli jiného systému, který udržuje tlak měřený měřičem konstantní.3.5 Přesnost přístrojů3.5.1 Protože brzda dynamometru se kalibruje zvláštní zkouškou, nepředepisuje se přesnost dynamometru. Celková setrvačná hmotnost rotujících částí, včetně válců a rotující části brzdy (viz bod 4.2) musí ležet v rozmezí ± 20 kg.3.5.2 Rychlost vozidla se měří rychlostí otáčení válců připojených k setrvačníkům brzdy. Musí se měřit s přesností ± 2 km/h v rozsahu rychlostí od 0 km/h do 10 km/h a s přesností ± 1 km/h u rychlostí přesahujících 10 km/h.3.5.3 Teploty uvedené v bodech 5.1.1 a 6.3.3 se měří s přesností ± 2 °C.3.5.4 Atmosférický tlak musí být měřitelný s přesností ± 1 mm rtuťového sloupce.3.5.5 Podtlak v systému sání vozidla musí být měřitelný s přesností ± 5 mm rtuťového sloupce. Ostatní tlaky (protitlak v odběrném zařízení,tlak pro korigování objemu atd.) musí být měřitelné s přesností ± 5 mm vodního sloupce.3.5.6 Velikost a přesnost měřiče objemu musí odpovídat objemu plynu, který se bude měřit, tak, aby se objem měřil s přesností ± 2 %.3.5.7 Analyzátory musí mít měřicí rozsah slučitelný s přesností vyžadovanou pro měření obsahu různých složek s přesností ± 3 %, bez ohledu na přesnost normálních (kalibračních) plynů. Celková doba odezvy analyzujícího okruhu musí být kratší než jedna minuta.3.5.8 Obsah normálních plynů se nesmí lišit o více než ± 2 % od referenční hodnoty každého plynu. Ředicím plynem je dusík.4. PŘÍPRAVA ZKOUŠKY4.1 Nastavení brzdy4.1.1 Brzda se seřídí tak, aby reprodukovala provoz vozidla na rovině při ustálené rychlosti 50 km/h.4.1.2 K tomuto účelu se změří podtlak v sání motoru při silniční zkoušce provedené při 50 km/h se zařazeným třetím rychlostním stupněm, nebo se zařazenými rychlostními stupni uvedenými v bodu 1.3, a s vozidlem naloženým na jeho referenční hmotnost a s pneumatikami nahuštěnými na tlak udaný výrobcem. Podtlak se měří po tom, co byla udržována ustálená rychlost na rovině po dobu nejméně patnácti sekund. Aby se vzal v úvahu vliv větru, vezme se průměrná hodnota z výsledků měření provedených dvakrát v každém směru.4.1.3 Vozidlo se pak umístí na vozidlový dynamometr a brzda se seřídí tak, aby v sání byl stejný podtlak, jaký byl zjištěn při zkoušce na silnici podle bodu 4.1.2. Toto seřízení brzdy se pak udržuje v průběhu zkoušky.4.1.4 Toto seřízení odpovídá hydraulickým brzdám. Pro jiné druhy brzd může být potřebné se ujistit, že takové seřízení je vhodné pro jiné mezilehlé stavy mezi volnoběhem a maximálními otáčkami v cyklu. Jestliže je třeba, použije se seřízení na průměrné hodnoty.4.2 Nastavení setrvačných hmot podle translační setrvačné hmotnosti vozidlaPoužije se setrvačník, který umožňuje dosažení celkové setrvačné hmotnosti rotujících hmot odpovídající referenční hmotnosti v rámci těchto hodnot:Referenční hmotnost vozidla RW (kg) | Ekvivalentní setrvačná hmotnost (kg) |RW ≤ 750 | 680 |750 < RW ≤ 850 | 800 |850 < RW ≤ 1020 | 910 |1020 < RW ≤ 1250 | 1130 |1250 < RW ≤ 1470 | 1360 |1470 < RW ≤ 1700 | 1590 |1700 < RW ≤ 1930 | 1810 |1930 < RW ≤ 2150 | 2040 |2150 < RW | 2270 |4.3 Stabilizace vozidla4.3.1 Před zkouškou se vozidlo ponechá při teplotě v rozmezí od 20 °C do 30 °C po dobu nejméně šesti hodin. Před zkouškou se změří teploty chladicí vody a oleje v motoru, aby bylo jisté, že jsou v rozmezí od 20 °C do 30 °C.4.3.2 Huštění pneumatik musí být, stejně jako v případě předběžné zkoušky na silnici za účelem seřízení brzdy, podle údaje výrobce. Jestliže však je průměr válců menší než 50 cm, huštění pneumatik se zvětší o 30 % až 50 %, aby se zamezilo poškození pneumatik.4.4 Kontrola protitlakuV průběhu předběžných zkoušek se zkontroluje, že protitlak nastavený odběrným zařízením nepřesahuje 75 mm vodního sloupce, a měření se vykonají při různých ustálených rychlostech předepsaných v cyklu.4.5 Stabilizace vaků4.5.1 Vaky se stabilizují, zejména se zřetelem k uhlovodíkům, tak, aby ztráty uhlovodíků za periodu 20 minut nepřesáhly 2 % počátečního obsahu. Stabilizace se vykoná během předběžných zkoušek provedených při teplotách blízkých k extrémním teplotám, ke kterým došlo v průběhu různých zkoušek.4.5.2 Ztráty se změří následujícím postupem. Když motor běží s konstantními otáčkami, měří se průběžně obsah uhlovodíků v plynech, které vstupují do vaku, do doby, než se vak naplní. Po ukončení plnění musí být obsah průměrem obsahů změřených během plnění. Vak se vyprázdní čerpadly analyzátoru a obsah se zaznamenává trvale nebo ve stanovených intervalech. Jestliže po dvaceti minutách se obsah změnil o více než 2 %, vak se vyprázdní a znovu naplní pro druhé měření. Tento cyklus se opakuje tolikrát, jak je potřebné k nasycení stěn.4.6 Kalibrace analytických přístrojů4.6.1 Kalibrace analyzátorůDo analyzátoru se vpustí při udaném tlaku množství plynu, při kterém zařízení správně funguje, s použitím průtokoměru a redukčního ventilu tlaku, které jsou namontovány na každé láhvi. Přístroj se seřídí tak, aby jako stabilizovanou hodnotu udával hodnotu, která je udána na láhvi se kalibračním plynem. Počínaje seřízením, které bylo dosaženo s láhví s maximálním obsahem, vynese se křivka odchylek analyzátoru jako funkce obsahu v různých láhvích s kalibračním plynem, které byly použity.4.6.2 Celková doba odezvy přístrojePlyn z láhve s maximálním obsahem se vpustí do konce odběrné sondy. Zkontroluje se, zda je zajištěno, že se udaná hodnota odpovídající maximální odchylce dosáhne za méně než jednu minutu. Jestliže se této hodnoty nedosáhne, musí se prohlédnout analyzující okruh od jednoho konce k druhému, zda nedochází k únikům.4.7 Seřízení zařízení k měření objemuVak se naplní během předběžných zkoušek a zkontroluje se, zda je zajištěno, že je možné měřit objem s požadovanou přesností. Jestliže je to potřebné, vybere se pro každý případ vhodné odměřovací zařízení plynu.5. POSTUP ZKOUŠEK NA DYNAMOMETRU5.1 Speciální podmínky pro vykonání cyklu5.1.1 V průběhu zkoušky musí být teplota v místě, kde je vozidlový dynamometr, v rozsahu od 20oC do 30 oC a přibližně co nejblíže teplotě místa, kde bylo vozidlo stabilizováno pro zkoušku.5.1.2 Při zkoušce musí být vozidlo přibližně ve vodorovné poloze, aby se vyloučila jakákoli abnormální distribuce paliva.5.1.3 Zkouška musí být vykonána se zvednutou kapotou (u motoru). Pomocné ventilační zařízení působící na chladič (vodní chlazení) nebo na přívod vzduchu (chlazení vzduchem) se smí použít, je-li nutno udržet normální teplotu motoru.5.1.4 Při vykonávání cyklu musí se uvažovat rychlost válců připojených k setrvačníku brzdy. Aby mohla být ověřena správnost cyklů, zaznamenává se při zkoušce rychlost vozidla v závislosti na čase.5.1.5 Zaznamenávání podtlaku je volitelné, avšak jestliže je zaznamenáván ve stejném čase jako rychlost, bude možné posoudit, zda zrychlování byla provedena správně.5.1.6 Jestliže je to žádoucí, může se také zaznamenávat teplota chladicí vody a oleje v klikové skříni.5.2 Spouštění motoru5.2.1 Motor se musí spouštět zařízením určeným pro tento účel podle návodu výrobce, jako jsou sytič, spouštěcí klapka, atd..5.2.2 Motor se musí udržovat ve volnoběhu se sytičem v činnosti po dobu čtyřiceti sekund. První cyklus musí začít, když se uvede do činnosti ventil zařízení k jímání plynu, k čemuž musí dojít po uplynutí výše uvedených čtyřiceti sekund.5.3 Použití ručního sytičeSytič musí být vyřazen z činnosti co nejdříve, a v principu před zrychlováním z 0 km/h na 50 km/h. Jestliže tento požadavek nelze splnit, musí se udat okamžik účinného vyřazení z činnosti. K seřízení sytiče se použije postup udaný výrobcem.5.4 Volnoběh5.4.1 Převodovka s přímým (ručním) řazením:5.4.1.1 Během period volnoběhu musí být spojka zapnuta a převodovka v neutrálu.5.4.1.2 Aby se usnadnilo zrychlování podle normálního cyklu, musí být vozidlo řazeno na první rychlostní stupeň s vypnutou spojkou 5 sekund před zrychlováním následujícím po uvažované periodě volnoběhu.5.4.1.3 První perioda volnoběhu na začátku cyklu sestává ze šesti sekund volnoběhu při neutrálu se zapnutou spojkou a z pěti sekund s prvním rychlostním stupněm s vypnutou spojkou.5.4.1.4 Pro periody volnoběhu při každém cyklu jsou odpovídající doby šestnáct sekund v neutrálu a pět sekund s řazeným prvním rychlostním stupněm a s vypnutou spojkou.5.4.1.5 Poslední perioda volnoběhu v cyklu se skládá ze sedmi sekund v neutrálu se zapnutou spojkou.5.4.2 Poloautomatické převodovky:Postupuje se podle instrukcí výrobce pro jízdu ve městě, nebo pokud tyto instrukce nejsou k dispozici, postupuje se podle instrukcí pro převodovky s ručním řazením.5.4.3 Automatické převodovky:V průběhu zkoušky se nesmí nikdy řadit selektorem, pokud výrobce nestanoví jinak. V posledním případě se použije postup pro ručně řazené převodovky.5.5 Zrychlování5.5.1 Zrychlovat se musí tak, aby zrychlení bylo po celou dobu této operace pokud možno konstantní.5.5.2 Pokud nelze zrychlit v předepsaném čase, odečte se čas potřebný navíc, je-li to možné, od času povoleného pro změnu rychlostního stupně, anebo se odečte z následující periody s konstantní rychlostí.5.6 Zpomalování5.6.1 Vždy se zpomaluje úplným sejmutím nohy z akcelerátoru (pedálu plynu), přičemž spojka zůstává zapnuta. Při rychlosti 10 km/h se spojka vypne bez změny řazení převodovky.5.6.2 Je-li perioda zpomalení delší, než je předepsáno pro odpovídající fázi, užijí se pro splnění časového rozvrhu cyklu brzdy vozidla.5.6.3 Je-li perioda zpomalení kratší, než je předepsána pro odpovídající fázi, časový rozvrh teoretického cyklu se dodrží vsunutím periody volnoběhu do následující operace volnoběhu.5.6.4 Na konci periody zpomalení (zastavení vozidla na válcích) se zařadí neutrál a zapne spojka.5.7 Konstantní rychlosti5.7.1 Při přechodu ze zrychlení na následující konstantní rychlost musí být vyloučeno přidávání nebo ubírání na poloze akcelerátoru.5.7.2 Periody konstantní rychlosti se dosáhnou udržováním stálé polohy akcelerátoru.6. POSTUP ODEBÍRÁNÍ VZORKŮ A ANALÝZA6.1 Odebírání vzorků6.1.1 Odebírání vzorků začíná jakmile byl otevřen ventil, jak je uvedeno v bodu 5.2.2.6.1.2 Jestliže je použito několik vaků, vak se mění na začátku první periody volnoběhu v cyklu.6.1.3 Vak se hermeticky uzavře, jakmile se naplní.6.1.4 Na konci posledního cyklu se ventil přestaví tak, aby plyny z motoru odcházely do ovzduší.6.2 Analýza6.2.1 Výfukové plyny obsažené v každém vaku pro jímání vzorku musí být analyzovány co nejdříve a v každém případě nejpozději do dvaceti minut od doby, kdy začalo plnění dotyčného vaku.6.2.2 Jestliže odběrná sonda není trvale ve vaku, je nutno dbát na to, aby nedošlo ke vniknutí vzduchu do vaku při vkládání sondy a aby nedošlo k úniku plynů z vaku při vyjímání sondy.6.2.3 Analyzátor musí být ve stabilizovaném stavu do jedné minuty po připojení k vaku.6.2.4 Hodnota, která je považována za obsah plynů v každém z měřených vzorků, je hodnota, kterou po ustálení indikuje měřicí přístroj.6.3 Měření objemu6.3.1 Aby nedocházelo k velkým změnám teploty musí se měřit objem vaku nebo vaků co nejdříve, jakmile plyny dosáhly teploty místnosti.6.3.2 Vaky se vyprázdní odtokem plynů přes plynoměr.6.3.3 Pro výpočty se použije teplota tm, která je aritmetickým průměrem na začátku a na konci vyprazdňování. Maximální rozdíl mezi těmito dvěma teplotami musí být menší než 5 °C.6.3.4 Pro výpočty se použije tlak Pm, který je aritmetickým průměrem absolutních tlaků na začátku a na konci vyprazdňování. Maximální rozdíl mezi těmito dvěma tlaky musí být menší než 4 mm rtuťového sloupce.6.3.5 K objemu změřenému plynoměrem se připočte objem plynů odebraných k analýze, jestliže tento objem přesahuje 1 % objemu změřeného plynoměrem. Výsledek se označí jako Vm.7. URČENÍ MNOŽSTVÍ VYPOUŠTĚNÝCH PLYNNÝCH ZNEČIŠŤUJÍCÍCH LÁTEK7.1 Korekce změřených objemů plynuObjem plynů obsažených v každém vaku se převede na normální teplotu a tlak s použitím tohoto vzorce:V = Vm×,kdeVm : je objem vyjádřený v litrech, zaznamenaný, jak je uvedeno v bodu 6.3.5;tm : je aritmetický průměr extrémních hodnot teploty zaznamenaných, jak je uvedeno v bodu 6.3.3, vyjádřený ve stupních Celsia;Pm : je aritmetický průměr extrémních hodnot absolutního tlaku zaznamenaných, jak je uvedeno v bodu 6.3.4, vyjádřený v milimetrech rtuťového sloupce; aPH : je tlak nasycené vodní páry vyjádřený v milimetrech rtuťového sloupce, při teplotě Tm.7.2 Hmotnost plynných znečišťujících látek obsažených v každém vakuHmotnost plynných znečišťujících látek obsažených v každém vaku se určí součinem dCV, kde C je objemový podíl a d je hustota uvažované plynné znečišťující látky:- pro oxid uhelnatý d = 1,250;- pro uhlovodíky d = 3,884 (n-hexan).7.3 Celková hmotnost vypouštěných plynných znečišťujících látekHmotnost M každé plynné znečišťující látky vypouštěné z vozidla v průběhu zkoušky se určí sečtením hmotností plynných znečišťujících látek obsažených v každém vaku a výpočtem podle bodu 7.2.Poznámka:Technické zkušebně se doporučuje zkontrolovat správnost analýz také změřením vypouštěného množství oxidu uhličitého.[1] PM = převodovka v neutrálu, spojka zapnuta.K1, K2 = zařazen 1. nebo 2. Rychlostní stupeň, spojka vypnuta.[2] Je nutno připomenout, že povolená doba 2 sekund zahrnuje dobu pro změnu rychlostního stupně a v případě nutnosti určitou časovou vůli pro opětné napojení do cyklu.--------------------------------------------------PŘÍLOHA IVZKOUŠKA TYPU II(Zkouška emisí oxidu uhelnatého při volnoběžných otáčkách)Postup zkoušky typu II definované v bodu 3.2.1.2 přílohy I.1. Podmínky měření1.1 Palivem musí být referenční palivo, jehož vlastnosti jsou uvedeny v příloze VI.1.2 Objemový obsah oxidu uhelnatého se musí změřit bezprostředně po dokončení čtvrtého cyklu zkoušky typu I, s motorem ve volnoběžných otáčkách.1.3 U vozidel s ručně řazenými nebo poloautomatickými převodovkami se zkouška musí provést s řadicí pákou v poloze "neutrál" a se zapnutou spojkou.1.4 U vozidel s automatickými převodovkami se zkouška provede se selektorem v poloze buď "neutrál", nebo "parkování".2. Odběr vzorku plynů2.1 Sonda pro odběr vzorku se umístí co možno nejblíže výfuku v trubce spojující výfuk s vakem pro jímání vzorků.2.2 Aby se vzalo v úvahu možné zředění výfukových plynů vzduchem, změří se objemový obsah oxidu uhelnatého T1 a oxidu uhličitého T2, objemový obsah T, který se porovná s předepsanou mezní hodnotou, se vypočte podle vzorceT = T×T+ T2--------------------------------------------------PŘÍLOHA VZKOUŠKA TYPU III(Ověření emisí plynů z klikové skříně)Postup zkoušky typu III definované v bodu 3.2.1.3 přílohy I1. OBECNÁ USTANOVENÍ1.1 Zkouška typu III se musí provést na vozidlech podrobovaných zkouškám typu I a typu II.1.2 Ve zkoušených motorech musí být zahrnuty i utěsněné motory, s výjimkou motorů konstruovaných tak, že i nepatrná netěsnost může způsobit nepřijatelné provozní závady (např. motory typu "flat-twin").2. PODMÍNKY ZKOUŠKY2.1 Volnoběh se seřídí podle doporučení výrobce. Jestliže taková doporučení nejsou, seřídí se tak, aby se v sacím potrubí dosáhl maximální podtlak.2.2 Měření se vykonají za následujících tří provozních podmínek motoru:Podmínka číslo | Rychlost vozidla (km/h) | Podtlak v sání (mm rtuťového sloupce) | Váhový faktor |1 | Volnoběh | | 0,25 |2 | 50 ± 2 | 400 ± 8 | 0,25 |3 | 50 ± 2 | 250 ± 8 | 0,50 |2.3 = 0,625.2.4 Pro měření při podmínkách 2 a 3 podle bodu 2.2 musí být otáčky motoru v závislosti na zařazeném rychlostním stupni zvoleny tak, aby byly nejnižšími otáčkami motoru, při kterých může vozidlo jet rychlostí 50 km/h za normálních provozních podmínek.3. POSTUP ZKOUŠKY3.1 Při každé z podmínek 1, 2 a 3 podle bodu 2.2 se měří následující veličiny:3.1.1 objem Qn, který nebyl zařízením znovu recyklován, za jednotku času;3.1.2 hmotnostní spotřeba paliva Cn za tutéž jednotku času.3.2 Objemy Qn změřené podle bodu 4.6 pro každou z uvedených podmínek se převedou na normální podmínky (760 mm rtuťového sloupce; 0 °C) podle vzorceQ′= Q×273T3.3 Objemový obsah t uhlovodíků se změří podle bodu 4.4. Jestliže to výrobce požaduje, plyny z klikové skříně se neanalyzují a pokládají se za obsahující 15000 ppm uhlovodíků.3.4 Za specifickou hmotnost (hmotnost na jednotku objemu) uhlovodíků se pokládá hodnota 3,84 g/l; pro každou z výše uvedených podmínek se určí hmotnost uhlovodíků vypouštěných do ovzduší podle vzorceP= Q′× t × 3,84,kde Q′n jsou korigované objemy.3.5 PC— paliva se vypočtou z hodnot zjištěných při každé z výše uvedených podmínek použitím váhových faktorů podle bodu 2.2. Vyjádří se ve stejných jednotkách.3.6 Vyhodnocení výsledkůVozidlo se pokládá za vyhovující, jestližeP≤× C.4. POSTUP MĚŘENÍ OBJEMU Qn, KTERÝ NEBYL RECYKLOVÁN ZAŘÍZENÍM4.1 Kroky, které se vykonají před zkouškouPřed zkouškou se uzavřou všechny otvory, kromě otvorů potřebných k recyklaci plynů.4.2 Princip postupu4.2.1 Do recyklačního okruhu zařízení, přímo u otvoru k jeho připojení do motoru, se namontuje vhodná odběrná odbočka, která nesmí způsobit žádnou doplňkovou ztrátu tlaku.4.2.2 K vývodu z odběrné odbočky se připojí pružný vak zhotovený z materiálu, který nepohlcuje uhlovodíky, a do tohoto vaku se jímají plyny, které motor nerecykluje (viz dodatek). Vak se vyprázdní po každém měření.4.3 Postup měřeníPřed každým měřením se vak uzavře. Propojí se s odběrnou odbočkou na známou dobu a pak se vyprázdní přes vhodný plynoměr.Ke korekci objemu podle bodu 3.2 se měří v průběhu výše uvedeného vyprazdňování tlak H vyjádřený v mm rtuťového sloupce a teplota N vyjádřená ve stupních Celsia.4.4 Měření obsahu uhlovodíků4.4.1 Popřípadě se během výše uvedeného vyprazdňování měří obsah uhlovodíků analyzátorem nedisperzního typu s absorpcí v infračerveném pásmu, sensitivním na n-hexan. Udaná hodnota se vynásobí koeficientem 1,24, aby se mohla vzít v úvahu absolutní koncentrace uhlovodíků v plynech z klikové skříně.4.4.2 Analyzátory a referenční plyny musí splňovat podmínku stanovenou v příloze III bodech 3.5.7 a 3.5.8.4.5 Měření spotřeby palivaUrčí se hmotnost paliva spotřebovaného za každé z provozních podmínek podle bodu 2.2. Tato hmotnost se vztáhne na jednotku času.4.6 Vyjádření výsledků měřeníHodnoty Q′n, u nichž se n vztahuje ke každé z podmínek podle bodu 2.2, a hodnoty spotřeb Cn se vztáhnou ke stejné jednotce času za účelem použití váhových faktorů a k výpočtům pro určení vážených hmotností uhlovodíků a vážené spotřeby paliva.4.7 Přesnost měření4.7.1 Tlak ve vaku během měření objemů se měří s přesností ± 1 mm rtuťového sloupce.4.7.2 Podtlak v sání se měří s přesností ± 8 mm rtuťového sloupce.4.7.3 Rychlost vozidla se snímá na válcích a měří se s přesností ± 2 km/h.4.7.4 Množství vypouštěných plynů se měří s přesností ± 5 %.4.7.5 Teplota plynu v průběhu měření objemu se měří s přesností ± 2 °C.4.7.6 Obsah uhlovodíků se popřípadě měří s přesností ± 5 %, bez ohledu na přesnost použitých kalibračních plynů.4.7.7 Spotřeba paliva se měří s přesností ± 4 %.--------------------------------------------------PŘÍLOHA VIVlatnosti referenčního paliva [1] a metody jeho určení| Mezní hodnoty a jednotky | Metoda |Oktanové číslo podle výzkumné metody | 99 ± 1 | ASTM [2] D 908-67 |Hustota při 15/4 °C | 0,742 ± 0,007 | ASTM D 1298-67 |Tlak par podle Reida | 0,6 ± 0,04 bar | ASTM D 323-58 |8,82 ± 0,59 psi |DestilacePočáteční bod varu—bod 10 % objem. | 50 ± 5 °C | ASTM D 86-67 |—bod 50 % objem. | 100 ± 10 °C |—bod 90 % objem. | 160 ± 10 °C |Konečný bod varu | 195 ± 10 °C |—zbytek | max. 2 % obj. |—ztráta | max. 1 % obj. |Rozbor uhlovodíků: | | ASTM D 1319-66 T |—olefiny | 18 ± 4 % obj. |—aromatické látky | 35 ± 5 % obj. |—nasycené látky | zůstatek |Oxidační stabilita | min. 480 minut | ASTM D 525-55 |(zbytek) | max. 4 mg/100 ml | ASTM D 381-64 |Antioxidanty | min. 50 ppm |Obsah síry | 0,03 ± 0,015 % hmot. | ASTM D 1266-64 |Obsah olova | 0,57 ± 0,03 g/l | ASTM D 526-66 |2,587 ± 0,136 g/lG |—druh čisticí látky ("scavenger") | automobilové palivo |—organické olovnaté sloučeniny | neuvedeny |Jiné aditivy | žádné | |[1] Při přípravě referenčního paliva se smí použít pouze běžných základních látek z evropských rafinerií, nepřipouštějí se nekonvenční frakce jako pyrolytický benzin, termicky krakované látky a motorový benzol.[2] Iniciály Americké společnosti pro zkoušení a materiály (American Society for Testing and Materials), 1916 Race St. Philadelphia, Pennsylvania 19103, U.S.A. Číslice za pomlčkou označují rok, v kterém byla norma přijata nebo revidována.Jestliže byla některá z norem ASTM změněna, použijí se i nadále normy přijaté ve výše uvedených rocích, pokud nebude dohodnuto, že budou nahrazeny pozdějšími normami.--------------------------------------------------PŘÍLOHA VIISdělení týkající se použití směrnice Rady ze dne 20. března 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti znečišťování ovzduší plyny zážehových motorů motorových vozidel+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++--------------------------------------------------


title: Směrnice Rady ze dne 15. července 1975 o odpadech

text:
Důležité právní upozornění

|

31975L0442

Úřední věstník L 194 , 25/07/1975 S. 0039 - 0041 Finské zvláštní vydání: Kapitola 15 Svazek 1 S. 0238  Řecké zvláštní vydání: Kapitola 15 Svazek 1 S. 0086  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 15 Svazek 1 S. 0238  Španělské zvláštní vydání: Kapitola 15 Svazek 1 S. 0129  Portugalské zvláštní vydání Kapitola 15 Svazek 1 S. 0129

		Směrnice Radyze dne 15. července 1975o odpadech(75/442/EHS)RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na články 100 a 235 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise,s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],vzhledem k tomu, že veškeré rozdíly mezi předpisy o odstraňování odpadů, které již platí nebo jsou v jednotlivých členských státech připravovány, mohou vytvářet nerovné podmínky soutěže, a tak přímo ovlivňovat fungování společného trhu; že je tedy nutné sblížit právní a správní předpisy v této oblasti, jak je uvedeno v článku 100 Smlouvy;vzhledem k tomu, že se zdá nezbytné, aby toto sbližování právních a správních předpisů bylo doprovázeno akcí Společenství za účelem dosažení jednoho z cílů Společenství v oblasti ochrany životního prostředí a zlepšování kvality života pomocí rozsáhlejších pravidel; že za tímto účelem by měla být stanovena určitá zvláštní ustanovení; že je nutno použít článek 235 Smlouvy, protože Smlouva nestanoví pravomoci k tomuto účelu;vzhledem k tomu, že základním účelem všech předpisů týkajících se odstraňování odpadů musí být ochrana lidského zdraví a životního prostředí před škodlivými vlivy sběru, přepravy, zpracování, skladování a skládkování odpadů;vzhledem k tomu, že je třeba podporovat využití odpadů a použití využitých materiálů za účelem zachování přírodních zdrojů;vzhledem k tomu, že program činnosti Evropských společenství v oblasti ochrany životního prostředí [3] zdůrazňuje potřebu akce Společenství, včetně harmonizace právních předpisů;vzhledem k tomu, že na movitý majetek, kterého se majitel podle platných vnitrostátních právních předpisů zbavuje nebo se od něho vyžaduje, aby se ho zbavil, s výjimkou radioaktivních odpadů, odpadů z těžby a zemědělských odpadů, mrtvých zvířecích těl, odpadních vod, plynných emisí a odpadů, na něž se vztahují zvláštní ustanovení Komise, je třeba uplatnit účinné a důsledné předpisy o odstraňování odpadů, které nebudou na překážku obchodu v rámci Společenství, ani neovlivní podmínky soutěže;vzhledem k tomu, že za účelem ochrany životního prostředí je třeba vytvořit systém povolení pro podniky, které zpracovávají, skladují nebo skládkují odpady v zájmu třetích stran, dále systém dohledu nad podniky, které odstraňují vlastní odpady, a nad podniky, které sbírají odpad od jiných subjektů, a vytvořit plán zahrnující základní faktory, které je třeba brát v úvahu při různých operacích odstraňování odpadů;vzhledem k tomu, že podíl nákladů nepokrytých výnosy ze zpracování odpadů musí být hrazen podle zásady "znečišťovatel platí",PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Pro účely této směrnice se:a) "odpadem" rozumí jakákoli látka nebo předmět, které držitel odstraňuje nebo které podle platných vnitrostátních právních předpisů musí odstranit;b) "odstraňováním" rozumí:- sběr, třídění, přeprava, zpracování odpadů a jejich skladování a skládkování na pozemních i v podzemních skládkách,- postupy přeměny odpadů nezbytné pro jejich opětovné použití, využití nebo recyklaci.Článek 21. Aniž je dotčena tato směrnice, mohou členské státy přijmout zvláštní předpisy pro jednotlivé kategorie odpadů.2. Z oblasti působnosti této směrnice jsou vyňaty:a) radioaktivní odpady;b) odpady vznikající při geologickém průzkumu, těžbě, úpravě a skladování nerostných surovin a při provozu povrchových dolů;c) těla mrtvých zvířat a tyto zemědělské odpady: exkrementy a další látky používané v zemědělství;d) odpadní vody s výjimkou odpadů v kapalné formě;e) plynné emise vypouštěné do ovzduší;f) odpady upravené zvláštními předpisy Společenství.Článek 31. Členské státy přijmou vhodná opatření na podporu prevence, recyklace a zpracování odpadů, na získávání druhotných surovin a případně energie a jakéhokoli jiného postupu umožňujícího opětovné použití odpadů.2. Ve vhodnou dobu uvědomí Komisi o každém návrhu úpravy předpisů za tímto účelem, a zejména o každém návrhu opatření, který se týká:a) používání výrobků, které mohou být zdrojem technických problémů odstraňování nebo zvyšují náklady na odstraňování;b) podpory:- snižování množství určitých odpadů,- zpracování odpadů pro jejich recyklování a opětovné použití,- využití surovin nebo výroby energie z některých odpadů;c) využívání některých přírodních zdrojů, včetně energetických zdrojů, tak, aby mohly být nahrazeny využitými materiály.Článek 4Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily, že odpady budou odstraňovány bez ohrožení lidského zdraví a bez poškozování životního prostředí, zejména:- bez ohrožení vod, ovzduší, půdy, rostlin a živočichů,- bez obtěžování hlukem nebo zápachem,- bez nepříznivého ovlivňování krajiny nebo míst zvláštního zájmu.Článek 5Členské státy ustaví nebo určí příslušný orgán nebo orgány zodpovědné ve stanovené oblasti za plánování, organizaci, povolování a kontrolování postupů odstraňování odpadů.Článek 6Od příslušného orgánu nebo orgánů uvedených v článku 5 se bude vyžadovat, aby co nejdříve vypracovaly jeden nebo více plánů týkajících se zejména:- druhů a množství odpadů, které se mají odstranit,- obecných technických požadavků,- vhodné lokality pro odstraňování,- veškerých zvláštních opatření pro jednotlivé odpady.Tyto plány mohou například zahrnovat:- fyzické nebo právnické osoby zmocněné k odstraňování odpadů,- rozpočtové náklady na postupy odstraňování,- vhodná opatření na podporu racionalizace sběru, třídění a zpracování odpadů.Článek 7Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby bylo zajištěno, že každý držitel odpadu:- jej předá soukromému nebo veřejnému zařízení, které odpad sbírá, nebo podniku, který provádí odstraňování odpadu,- nebo jej sám odstraní v souladu s článkem 4.Článek 8Pro dosažení souladu s opatřeními podle článku 4 musí každé zařízení nebo podnik, které zpracovávají, uskladňují nebo skládkují odpady v zájmu třetích stran, obdržet povolení od příslušného orgánu uvedeného v článku 5, které se týká zejména:- druhů a množství zpracovávaných odpadů,- obecných technických požadavků,- bezpečnostních opatření, která je třeba přijmout,- údajů předkládaných na požádání příslušného orgánu o původu, určení a zpracování odpadů a také o druhu a množství těchto odpadů.Článek 9Zařízení nebo podniky uvedené v článku 8 musí podléhat přiměřené pravidelné kontrole příslušnými orgány podle článku 5, zejména pokud jde o dodržování podmínek povolení.Článek 10Podniky, které zajišťují přepravu, sběr, skladování, skládkování nebo zpracování vlastních odpadů, i podniky, které sbírají nebo přepravují odpady v zájmu třetích stran, podléhají kontrole příslušného orgánu uvedeného v článku 5.Článek 11Na základě zásady "znečišťovatel platí" musí náklady na odstranění odpadů, po odečtení jejich případného zhodnocení, nést:- držitel, který přenechává manipulaci s odpadem zařízení, které odpad sbírá, nebo podniku uvedenému v článku 8,- nebo předchozí držitelé nebo výrobce výrobku, z něhož odpad vznikl.Článek 12Členské státy sestaví každé tři roky zprávu o situaci v oblasti odstraňování odpadu v zemi a zašlou ji Komisi. Za tímto účelem se zařízením a podnikům uvedeným v článcích 8 a 10 ukládá povinnost dodat příslušnému orgánu údaje o odstraňování odpadů. Komise zašle tuto zprávu ostatním členským státům.Komise podává každé tři roky zprávu Radě a Evropskému parlamentu o uplatňování této směrnice.Článek 13Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do dvaceti čtyř měsíců od jejího vyhlášení a neprodleně o nich uvědomí Komisi.Článek 14Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.Článek 15Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 15. července 1975.Za RadupředsedaM. Rumor[1] Úř. věst. C 32, 11.2.1975, s. 36.[2] Úř. věst. C 16, 23.1.1975, s. 12.[3] Úř. věst. C 112, 20.12.1973, s. 3.--------------------------------------------------