title: Směrnice Rady ze dne 16. října 1978 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opěrek hlavy na sedadlech motorových vozidel

text:
Důležité právní upozornění

|

31978L0932

Úřední věstník L 325 , 20/11/1978 S. 0001 - 0015 Finské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 9 S. 0085  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 9 S. 0085  Řecké zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 07 S. 0190

		Směrnice Radyze dne 16. října 1978o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opěrek hlavy na sedadlech motorových vozidel(78/932/EHS)RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 100 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise [1],s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],vzhledem k tomu, že technické požadavky, které musí motorová vozidla podle vnitrostátních právních předpisů splňovat, se mimo jiné vztahují na opěrky hlavy;vzhledem k tomu, že se tyto požadavky v jednotlivých členských státech liší; že je proto nutné, aby všechny členské státy zavedly stejné požadavky vedle nebo namísto svých stávajících právních předpisů, zejména aby bylo možné použít u všech typů vozidel postup EHS schvalování typu, který je předmětem směrnice Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [4], naposledy pozměněné směrnicí 78/547/EHS [5];vzhledem k tomu, že společné požadavky na vnitřní části prostoru pro cestující, uspořádání ovládačů, střechu a opěradlo a zadní část sedadel byly stanoveny směrnicí 74/60/EHS [6]; že požadavky na vnitřní zařízení, které se týkají ochrany řidiče před mechanismem řízení v případě nárazu, byly stanoveny směrnicí 74/297/EHS [7]; že požadavky týkající se pevnosti sedadel a jejich ukotvení byly stanoveny směrnicí 74/408/EHS [8]; že požadavky na kotevní úchyty bezpečnostních pásů byly stanoveny směrnicí 76/115/EHS [9]; že požadavky týkající se bezpečnostních pásů a zádržných systémů byly stanoveny směrnicí 77/541/EHS [10];vzhledem k tomu, že harmonizovaný postup schvalování typu konstrukčních částí v případě opěrek hlavy umožní každému členskému státu ověřovat splnění společných požadavků na konstrukci a zkoušení a informovat o výsledku ostatní členské státy zasláním kopie certifikátu schválení typu vystaveného pro každý typ opěrky hlavy; že umístění značky EHS schválení typu konstrukční části na všechny opěrky hlavy, které byly vyrobeny ve shodě se schváleným typem, vyloučí nutnost technického ověření těchto opěrek v ostatních členských státech;vzhledem k tomu, že sbližování vnitrostátních právních předpisů týkajících se motorových vozidel předpokládá, že členské státy budou vzájemně uznávat kontroly provedené kterýmkoli z nich podle společných požadavků,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 11. Každý členský stát udělí EHS schválení typu konstrukční části pro každý typ opěrky hlavy, jež je nebo není částí sedadla motorových vozidel, který splňuje požadavky na konstrukci a zkoušení stanovené v přílohách I až V.2. Členský stát, který uděluje EHS schválení typu konstrukční části, přijme podle potřeby a popřípadě ve spolupráci s příslušnými orgány jiných členských států nezbytná opatření k ověření, že vyráběné typy jsou shodné se schváleným typem. Toto ověření se omezí na namátkovou kontrolu.Článek 2Pro každý typ opěrky hlavy, který schválí podle článku 1, přidělí členské státy výrobci nebo jeho pověřenému zástupci značku EHS schválení typu konstrukční části podle vzoru uvedeného v příloze VI.Členské státy přijmou veškerá vhodná opatření, aby zabránily užívání značek, které by mohly vést k záměně opěrek hlavy, jejichž typ byl schválen podle článku 1, s jinými zařízeními.Článek 31. Členské státy nesmějí zakázat uvedení opěrek hlavy na trh z důvodů týkajících se jejich konstrukce nebo funkčního principu, jestliže jsou opatřeny značkou EHS schválení typu konstrukční části.2. Členský stát však může zakázat uvedení opěrek hlavy opatřených značkou EHS schválení typu konstrukční části na trh, jestliže soustavně nevykazují shodu se schváleným typem.O přijatých opatřeních dotyčný členský stát neprodleně uvědomí ostatní členské státy a Komisi a uvede důvody svého rozhodnutí.Článek 4Příslušný orgán každého členského státu zašle do jednoho měsíce příslušným orgánům ostatních členských států kopie certifikátu schválení typu konstrukční části a certifikátu rozšíření schválení typu pro každý typ opěrky hlavy, pro který schválení typu udělil, nebo udělit odmítl.Článek 51. Pokud členský stát, který udělil EHS schválení typu konstrukční části, zjistí, že se více opěrek hlavy opatřených touž značkou EHS schválení typu konstrukční části neshoduje s typem, který byl schválen, přijme nezbytná opatření, aby byla znovu zajištěna shodnost vyráběných zařízení se schváleným typem. O přijatých opatřeních, která mohou při trvalé neshodnosti vést až k odejmutí EHS schválení typu konstrukční části, uvědomí příslušný orgán dotyčného státu příslušné orgány ostatních členských států. Stejná opatření tento orgán přijme, jestliže je o takové neshodnosti informován příslušnými orgány jiného členského státu.2. Příslušné orgány členských států se do jednoho měsíce vzájemně informují o každém odejmutí EHS schválení typu konstrukční části s uvedením důvodů.Článek 6Veškerá rozhodnutí o odmítnutí nebo odejmutí schválení typu konstrukční části pro typ opěrky hlavy nebo o zákazu jeho uvedení na trh nebo jeho užívání, učiněná na základě předpisů přijatých k provedení této směrnice, musí být podrobně odůvodněna. Rozhodnutí se oznamuje dotčené osobě s uvedením možnosti podat opravné prostředky, která jsou jí podle platných právních předpisů členských států k dispozici, a o lhůtách pro jejich podání.Článek 7Členské státy nesmějí odmítnout udělit EHS schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro určitý typ vozidla z důvodů týkajících se opěrek hlavy, jestliže jsou tyto opěrky opatřeny značkou EHS schválení typu konstrukční části a jestliže jsou určeny k montáži do typu vozidla předloženého ke schválení typu.Článek 8Členské státy nesmějí odmítnout nebo zakázat prodej, registraci, uvedení do provozu nebo užívání vozidla z důvodů týkajících se opěrek hlavy, jestliže jsou tyto opěrky opatřeny značkou EHS schválení typu konstrukční části a jestliže jsou určeny k namontování do typu vozidla předloženého ke schválení typu.Článek 9Pro účely této směrnice se "vozidlem" rozumí každé motorové vozidlo kategorie M1 (podle definice v příloze I směrnice 70/156/EHS) určené k provozu na pozemních komunikacích, které má nejméně čtyři kola a maximální konstrukční rychlost vyšší než 25 km/h.Článek 10Změny nezbytné pro přizpůsobení požadavků příloh technickému pokroku se přijímají postupem stanoveným v článku 13 směrnice 70/156/EHS.Článek 111. Členské státy uvedou v účinnost předpisy nezbytné k dosažení souladu s touto směrnicí do 18 měsíců od jejího oznámení a neprodleně o nich uvědomí Komisi.2. Členské státy zajistí, aby bylo Komisi sděleno znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.Článek 12Tato směrnice je určena členským státům.V Lucemburku dne 16. října 1978.Za RadupředsedaK. von Dohnanyi[1] Úř. věst. C 82, 14.4.1975, s. 74.[2] Úř. věst. C 76, 7.4.1975, s. 37.[3] Úř. věst. C 263, 17.11.1975, s. 57.[4] Úř. věst. L 42, 23.2.1970, s. 1.[5] Úř. věst. L 168, 26.6.1978, s. 39.[6] Úř. věst. L 38, 11.2.1974, s. 4.[7] Úř. věst. L 165, 20.6.1974, s. 16.[8] Úř. věst. L 221, 12.8.1974, s. 1.[9] Úř. věst. L 24, 30.1.1976, s. 6.[10] Úř. věst. L 220, 29.8.1977, s. 95.--------------------------------------------------SEZNAM PŘÍLOHPŘÍLOHA I: | Oblast působnosti, definice, žádost o EHS schválení typu konstrukční části, obecné požadavky, zkoušky a shodnost výroby |PŘÍLOHA II: | Postup stanovení H-bodu a skutečného úhlu opěradla sedadla a ověření vzájemné polohy R-bodu a H-bodu a vztah mezi konstrukčním a skutečným úhlem opěradla sedadla. |PŘÍLOHA III: | Stanovení výšky a šířky opěrky hlavy |PŘÍLOHA IV: | Znázornění zakreslovaných čar a měření prováděných při zkoušce |PŘÍLOHA V: | Postup zkoušky k ověření pohlcování energie |PŘÍLOHA VI: | Značka EHS schválení typu konstrukční části |PŘÍLOHA VII: | Certifikát EHS schválení typu konstrukční části |--------------------------------------------------


title: Směrnice Rady ze dne 22. března 1988, kterou se mění směrnice 85/611/EHS o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) ve vztahu k investičním metodám některých SKIPCP

text:
Důležité právní upozornění

|

31988L0220

Úřední věstník L 100 , 19/04/1988 S. 0031 - 0032 Finské zvláštní vydání: Kapitola 6 Svazek 2 S. 0173  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 6 Svazek 2 S. 0173

		Směrnice Radyze dne 22. března 1988,kterou se mění směrnice 85/611/EHS o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) ve vztahu k investičním metodám některých SKIPCP(88/220/EHS)RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek čl. 57 odst. 2 třetí větu této smlouvy,s ohledem na návrh Komise [1],ve spolupráci s Evropským parlamentem [2],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],vzhledem k tomu, že čl. 22 odst. 1 a 2 směrnice 85/611/EHS [4] omezuje investování prostředků SKIPCP do převoditelných cenných papírů od stejného emitenta na 5 %, což je limit, který může být v případě potřeby zvýšen na 10 %;vzhledem k tomu, že tento limit představuje zvláštní problémy pro SKIPCP působící v Dánsku, pokud chtějí investovat větší část svých prostředků na domácím trhu dluhopisů, protože na tomto trhu dominují hypoteční zástavní listy a počet institucí emitujících takové dluhopisy je velmi malý;vzhledem k tomu, že tyto hypoteční zástavní listy podléhají v Dánsku zvláštním pravidlům a dohledu, navrženým k ochraně držitelů, a jsou podle dánských právních předpisů považovány za rovnocenné dluhopisům vydaným nebo zaručeným státem;vzhledem k tomu, že čl. 22 odst. 3 směrnice 85/611/EHS představuje odchylku od odstavců 1 a 2 tohoto článku v případě dluhopisů vydaných nebo zaručených členským státem a opravňuje SKIPCP k investování až do výše 35 % svých prostředků v takových dluhopisech;vzhledem k tomu, že podobná odchylka, ale v omezenějším rozsahu, je opodstatněná ve vztahu k dluhopisům soukromého sektoru, které však i při absenci státní záruky nabízejí investorovi speciální záruky na základě zvláštních pravidel, která se na ně vztahují; že je proto nutné rozšířit takovou odchylku na všechny dluhopisy, které společně splňují stanovená kritéria a přitom ponechat na členských státech sestavení seznamu dluhopisů, pro které zamýšlí ve vhodných případech povolení odchylky, a že je nutno stanovit postup informování ostatních členských států v souladu s článkem 20 směrnice 85/611/EHS,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1"4. Členské státy mohou zvýšit limit stanovený v odstavci 1 na maximálně 25 % v případě určitých dluhopisů emitovaných úvěrovou institucí, která má své registrované sídlo v členském státě a podléhá zákonu o speciálním veřejném dohledu, navrženém k ochraně držitelů dluhopisů. Částky odvozené od emise těchto dluhopisů musí být investovány v souladu se zákonem především do aktiv, která jsou schopna během celého období platnosti dluhopisů pokrýt nároky související s dluhopisy a která by v případě neúspěchu emitenta byla použita přednostně pro zpětné proplacení investované částky a platbu poměrného výnosu.Investuje-li SKIPCP více než 5 % svých prostředků do dluhopisů uvedených v prvním pododstavci a vydaných jedním emitentem, nesmí celková hodnota těchto investic přesáhnout 80 % hodnoty aktiv SKIPCP.Jak je stanoveno v čl. 20 odst. 1, členské státy zašlou Komisi seznam výše uvedených kategorií dluhopisů společně s kategoriemi emitentů oprávněných vydat v souladu s právními předpisy a úpravami dohledu uvedenými v prvním pododstavci dluhopisy splňující výše stanovená kritéria. K těmto seznamům bude přiloženo sdělení specifikující status nabízených záruk. Platí postup stanovený v čl. 20 odst. 2.5. Pro účely uplatnění limitu 40 %, uvedeného v odstavci 2, nebudou převoditelné cenné papíry uvedené v odstavcích 3 a 4 brány v úvahu.Limity stanovené v odstavcích 1 až 4 nesmí být kombinovány a investice do převoditelných cenných papírů emitovaných stejným orgánem, prováděné v souladu s odstavci 1 až 4, nesmí tedy za žádných okolností přesáhnout 35 % aktiv SKIPCP."Článek 2Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději ve stejných lhůtách, jaké jsou stanoveny ve směrnici 85/611/EHS. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.Článek 3Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 22. března 1988.Za RadupředsedaM. Bangemann[1] Úř. věst. C 155, 21.6.1986, s. 4.[2] Stanovisko zveřejněné v Úř. věst. C 125, 11.5.1987, s. 162 a rozhodnutí ze dne 10. února 1988 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku).[3] Úř. věst. C 333, 29.12.1986, s. 10.[4] Úř. věst. L 375, 31.12.1985, s. 3.--------------------------------------------------


title: Směrnice Rady ze dne 20. července 1976, kterou se stanoví nejvyšší množství kyseliny erukové v olejích a tucích určených jako takových k lidské spotřebě a v potravinách obsahujících přidané oleje nebo tuky

text:
Důležité právní upozornění

|

31976L0621

Úřední věstník L 202 , 28/07/1976 S. 0035 - 0037 Finské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 5 S. 0026  Řecké zvláštní vydání: Kapitola 03 Svazek 16 S. 0049  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 5 S. 0026  Španělské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 5 S. 0029  Portugalské zvláštní vydání Kapitola 13 Svazek 5 S. 0029

		Směrnice Radyze dne 20. července 1976,kterou se stanoví nejvyšší množství kyseliny erukové v olejích a tucích určených jako takových k lidské spotřebě a v potravinách obsahujících přidané oleje nebo tuky(76/621/EHS)RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na články 43 a 100 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise,s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],vzhledem k tomu, že se ukázalo, že podávání velkých dávek řepkového oleje pokusným zvířatům vyvolává nežádoucí účinky, ale že nebylo prokázáno, že se takové účinky mohou vyskytnout u člověka;vzhledem k tomu, že takovéto účinky jsou patrně způsobeny hlavně kyselinou erukovou, jednou ze složek tohoto oleje;vzhledem k tomu, že i jiné jedlé oleje a tuky obsahují kyselinu erukovou;vzhledem k tomu, že v současnosti probíhá další výzkum řepkového oleje a ostatních olejů a tuků, ale jako předběžné opatření by mělo být omezeno požívání kyseliny erukové do doby, než budou známy tyto výsledky;vzhledem k tomu, že pro dosažení tohoto cíle by mělo být stanoveno nejvyšší množství kyseliny erukové v olejích a tucích a v potravinách, do nichž byly přidány; že je však možné z oblasti působnosti této směrnice bez rizika pro lidské zdraví vyloučit potraviny s nízkým celkovým obsahem tuků;vzhledem k tomu, že by měla být pro tento účel přijata hodnota nejvyššího množství, jež má být použitelná nejpozději od 1. července 1979, která při nedostatku přesných a definitivních vědeckých informací o této věci a s přihlédnutím ke kvalitativnímu vývoji produkce řepkového semene ve Společenství zajistí ochranu lidského zdraví;vzhledem k tomu, že ode dne 1. července 1977 nesmí být v žádném případě množství kyseliny erukové vyšší než 10 %;vzhledem k tomu, že některé členské státy již stanovily nejvyšší množství kyseliny erukové s ohledem na typy produktů a stravovací zvyklosti na základě požadavků oprávněných z hlediska veřejného zdraví;vzhledem k tomu, že metody odběru vzorků a analytické metody potřebné pro stanovení množství kyseliny erukové v dotyčných produktech představují prováděcí opatření technické povahy; že by jejich přijetí mělo být svěřeno Komisi v zájmu zjednodušení a urychlení postupu;vzhledem k tomu, že by ve všech případech, kdy Rada zmocní Komisi k zavedení předpisů týkajících se potravin, měl být stanoven postup pro zajištění úzké spolupráce mezi členskými státy a Komisí v rámci Stálého výboru pro potraviny, zřízeného rozhodnutím Rady ze dne 13. listopadu 1969 [3],PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Tato směrnice se vztahuje naa) oleje, tuky a jejich směsi, které jsou určeny jako takové k lidské spotřebě;b) smíšené potraviny, k nimž byly přidány oleje, tuky nebo jejich směsi a jejichž celkový obsah tuků je vyšší než 5 %. Členské státy však mohou používat tuto směrnici také na potraviny, jejichž obsah tuků není vyšší než 5 %.Článek 21. Nejpozději od 1. července 1979 nesmí být množství kyseliny erukové u produktů uvedených v článku 1 vztažené na celkové množství mastných kyselin v tukové složce vyšší než 5 %.2. Od 1. července 1977 stanoví členské státy v každém případě množství kyseliny erukové na nejvýše 10 %.Článek 3Postupy odběru vzorků a analytické metody potřebné pro stanovení množství kyseliny erukové v produktech uvedených v článku 1 budou určeny postupem podle článku 5.Článek 41. Pokud členský stát na základě podrobného odůvodnění v důsledku nových informací nebo přehodnocení stávajících informací provedeného po přijetí této směrnice shledá, že hodnoty nejvyššího množství kyseliny erukové stanovené v článku 2 představují hrozbu pro lidské zdraví, třebaže jsou v souladu s touto směrnicí, může přechodně pozastavit nebo omezit používání daných ustanovení na svém území. Uvědomí o tom neprodleně ostatní členské státy a Komisi a uvede důvody svého rozhodnutí.2. Komise přezkoumá co nejdříve důvody uvedené členským státem a konzultuje záležitost s členskými státy v rámci Stálého výboru pro potraviny. Výbor poté neprodleně zaujme stanovisko a přijme vhodná opatření.3. Pokud Komise dojde k názoru, že je třeba směrnici změnit, aby byly odstraněny nedostatky uvedené v odstavci 1 a aby byla zajištěna ochrana lidského zdraví, zahájí postup uvedený v článku 5 za účelem přijetí změn. Členský stát, který přijal ochranná opatření, je v tom případě může ponechat, dokud tyto změny nevstoupí v platnost.Článek 51. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, přednese věc Stálému výboru pro potraviny zřízenému rozhodnutím Rady ze dne 13. listopadu 1969 (dále jen "výbor") jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce členského státu.2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata. Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou stanoví předseda podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou 41 hlasů, přičemž hlasům členských států je přidělena váha podle čl. 148 odst. 2 Smlouvy. Předseda nehlasuje.3. a) Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.b) Pokud tato opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě návrh opatření, která mají být přijata. Rada se usnese kvalifikovanou většinou.c) Pokud se Rada neusnese do tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předložen, přijme navrhovaná opatření Komise.Článek 6Článek 5 se použije po dobu 18 měsíců ode dne, kdy byla věc poprvé předložena výboru podle čl. 5 odst. 1.Článek 71. Členské státy změní v případě potřeby do 1. ledna 1977 své právní předpisy pro dosažení souladu s touto směrnicí a neprodleně o nich uvědomí Komisi.2. Takto změněné právní předpisy se použijí na produkty uvedené poprvé na trh po 1. červenci 1977, popřípadě po 1. červenci 1979.Článek 8Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 20. července 1976.Za RadupředsedaA. P. L. M. M. van der stee[1] Úř. věst. C 280, 8.12.1975, s. 13.[2] Úř. věst. C 286, 15.12.1975, s. 39.[3] Úř. věst. L 291, 29.11.1969, s. 9.--------------------------------------------------