title: Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/75/ES ze dne 13. července 2009 o ochranných konstrukcích chránících při převrácení kolových zemědělských a lesnických traktorů (statické zkoušky) (Text s významem pro EHP)

text:
               3.10.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 261/40

      SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2009/75/ES
   ze dne 13. července 2009
   o ochranných konstrukcích chránících při převrácení kolových zemědělských a lesnických traktorů (statické zkoušky)
   (kodifikované znění)
   (Text s významem pro EHP)
   EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
   s ohledem na návrh Komise,
   s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
   v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy (2),
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Směrnice Rady 79/622/EHS ze dne 25. června 1979 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se ochranných konstrukcí chránících při převrácení kolových zemědělských a lesnických traktorů (statické zkoušky) (3) byla několikrát podstatně změněna (4). Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti by měla být uvedená směrnice kodifikována.

               (2)

               Směrnice 79/622/EHS je jednou ze zvláštních směrnic pro postup ES schvalování typu stanovený směrnicí Rady 74/150/EHS ze dne 4. března 1974 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu kolových zemědělských a lesnických traktorů, jež byla nahrazena směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/37/ES ze dne 26. května 2003 o schvalování typu zemědělských a lesnických traktorů, jejich přípojných vozidel a výměnných tažených strojů, jakož i jejich systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků (5), a stanoví technické požadavky týkající se projektování a konstrukce zemědělských a lesnických traktorů z hlediska ochrany při převrácení. Tyto technické požadavky se týkají sbližování právních předpisů členských států tak, aby umožnily postup ES schvalování typu stanovený směrnicí 2003/37/ES. Proto se ustanovení směrnice 2003/37/ES týkající se zemědělských a lesnických traktorů, jejich přípojných vozidel a výměnných tažených strojů, jakož i jejich systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků vztahují na tuto směrnici.

               (3)

               Touto směrnicí by neměly být dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení zmíněných směrnic ve vnitrostátním právu uvedených v části B přílohy X,

         PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
   Článek 1
   Tato směrnice se vztahuje na traktory podle čl. 2 písm. j) směrnice 2003/37/ES, které mají tyto vlastnosti:

               a)

               světlou výšku pod zadní nápravou nejvýše 1 000 mm;

               b)

               pevný nebo nastavitelný rozchod kol jedné z hnacích náprav 1 150 mm a více;

               c)

               možnost vybavení vícebodovým závěsným zařízením pro nesené nářadí a výkyvným táhlem;

               d)

               hmotnost nejméně 800 kg, odpovídající vlastní hmotnosti traktoru podle bodu 2.1.1 přílohy I směrnice 2003/37/ES, včetně ochranné konstrukce chránící při převrácení, kterou je traktor opatřen v souladu s touto směrnicí, a pneumatik největšího rozměru doporučeného výrobcem.

         Článek 2
   1.   Členské státy udělí ES schválení typu konstrukční části pro každý typ ochranné konstrukce chránící při převrácení a jejího připevnění k traktoru, který splňuje požadavky na provedení a zkoušení stanovené v přílohách I až V.
   2.   Členský stát, který udělí ES schválení typu konstrukční části, přijme nezbytná opatření, která v případě potřeby umožní ověřit shodu vyráběných zařízení se schváleným typem, podle potřeby ve spolupráci s příslušnými orgány ostatních členských států. Toto ověření se omezí na namátkovou kontrolu.
   Článek 3
   Pro každý typ ochranné konstrukce chránící při převrácení a jejího připevnění k traktoru, který byl schválen podle článku 2, přidělí členské státy výrobci traktoru nebo ochranné konstrukce chránící při převrácení nebo jeho pověřenému zástupci značku ES schválení typu konstrukční části podle vzoru uvedeného v příloze VI.
   Členské státy přijmou veškerá vhodná opatření, aby zabránily použití značek, které by mohly vést k záměně ochranných konstrukcí chránících při převrácení, jejichž typ byl schválen podle článku 2, s jinými zařízeními.
   Článek 4
   Členské státy nesmějí zakázat uvedení na trh ochranných konstrukcí chránících při převrácení nebo jejich připevnění k traktoru z důvodů týkajících se provedení, jestliže jsou opatřeny značkou ES schválení typu konstrukční části.
   Členský stát však může zakázat, aby byly na trh uváděny ochranné konstrukce chránící při převrácení, které jsou opatřeny značkou ES schválení typu konstrukční části, jestliže systematicky nevykazují shodu se schváleným typem.
   O přijatých opatřeních dotyčný členský stát neprodleně uvědomí ostatní členské státy a Komisi a uvede důvody svého rozhodnutí.
   Článek 5
   Příslušný orgán každého členského státu zašle do jednoho měsíce příslušným orgánům ostatních členských států kopie certifikátů ES schválení typu konstrukční části podle vzoru v příloze VII pro každý typ ochranné konstrukce chránící při převrácení, pro který schválení typu udělil nebo udělit odmítl.
   Článek 6
   1.   Pokud členský stát, který udělil ES schválení typu konstrukční části, zjistí, že se více ochranných konstrukcí chránících při převrácení a jejich připevnění k traktoru, které jsou opatřeny stejnou značkou ES schválení typu konstrukční části, neshoduje se schváleným typem, přijme nezbytná opatření, aby byla znovu zajištěna shoda vyráběných zařízení se schváleným typem.
   O přijatých opatřeních, která mohou v případě vážné a opakující se neshody vést až k odejmutí ES schválení typu konstrukční části, uvědomí příslušný orgán dotyčného členského státu příslušné orgány ostatních členských států.
   Tento orgán přijme stejná opatření, jestliže je o takové neshodnosti informován příslušnými orgány jiného členského státu.
   2.   Příslušné orgány členských států se do jednoho měsíce vzájemně informují o každém odejmutí ES schválení typu konstrukční části s uvedením důvodů.
   Článek 7
   Každé rozhodnutí o odmítnutí nebo odejmutí ES schválení typu konstrukční části pro typ ochranné konstrukce chránící při převrácení a jejího připevnění k traktoru nebo o zákazu jejich uvedení na trh nebo jejich užívání, učiněné na základě předpisů přijatých k provedení této směrnice, musí být podrobně odůvodněno.
   Rozhodnutí se oznamuje dotčené osobě spolu s uvedením opravných prostředků dostupných podle platných právních předpisů členských států a o lhůtách pro jejich podání.
   Článek 8
   1.   Členské státy nesmějí odmítnout udělit ES schválení typu, vydat doklad uvedený v čl. 2 písm. u) směrnice 2003/37/ES ani udělit vnitrostátní schválení typu pro typ traktoru z důvodů týkajících se ochranných konstrukcí chránících při převrácení, pokud tyto konstrukce splňují požadavky stanovené v přílohách I až IX.
   2.   Členské státy nesmějí vydat doklad uvedený v čl. 2 písm. u) směrnice 2003/37/ES pro typ traktoru, který nesplňuje požadavky této směrnice.
   Členské státy mohou odmítnout udělit vnitrostátní schválení typu pro typ traktoru, který nesplňuje požadavky této směrnice.
   Článek 9
   Členské státy nesmějí odmítnout registraci ani zakázat prodej, první uvedení do provozu nebo užívání traktoru z důvodů týkajících se ochranných konstrukcí chránících při převrácení, pokud tyto konstrukce splňují požadavky stanovené v přílohách I až IX.
   Článek 10
   Při ES schvalování typu traktoru musí být každý traktor podle článku 1 opatřen ochrannou konstrukcí chránící při převrácení, která splňuje požadavky stanovené v přílohách I až IV.
   Traktory ve smyslu článku 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/57/ES ze dne 13. července 2009 o ochranných konstrukcích chránících při převrácení kolových zemědělských a lesnických traktorů (6) však mohou být při ES schvalování typu traktoru opatřeny ochrannou konstrukcí chránící při převrácení, která splňuje požadavky stanovené v přílohách I až IV uvedené směrnice.
   Článek 11
   Změny nezbytné pro přizpůsobení požadavků v přílohách I až IX technickému pokroku se přijímají postupem podle čl. 20 odst. 3 směrnice 2003/37/ES.
   Článek 12
   Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
   Článek 13
   Směrnice 79/622/EHS ve znění aktů uvedených v části A přílohy X se zrušuje, aniž jsou dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení zmíněných směrnic ve vnitrostátním právu uvedených v části B přílohy X.
   Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze XI.
   Článek 14
   Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
   Použije se ode dne 1. ledna 2010.
   Článek 15
   Tato směrnice je určena členským státům.

      V Bruselu 13. července 2009.

            Za Evropský parlament

            předseda

         H.-G. PÖTTERING

            Za Radu

            předseda

         E. ERLANDSSON

      (1)  Úř. věst. C 211, 19.8.2008, s. 17.

      (2)  Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 17. června 2008 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku) a rozhodnutí Rady ze dne 22. června 2009.

      (3)  Úř. věst. L 179, 17.7.1979, s. 1.

      (4)  Viz část A přílohy X.

      (5)  Úř. věst. L 171, 9.7.2003, s. 1.

      (6)  Viz strana 1 v tomto čísle Úředního věstníku.

      SEZNAM PŘÍLOH

                     PŘÍLOHA I

               Podmínky pro ES schválení typu konstrukční části

                     PŘÍLOHA II

               Podmínky zkoušení pevnosti ochranných konstrukcí a jejich připevnění k traktoru

                     PŘÍLOHA III

               Zkušební postupy

                     PŘÍLOHA IV

               Obrázky

                     PŘÍLOHA V

               Vzor protokolu o zkouškách ochranné konstrukce (kabiny nebo ochranného rámu) pro ES schválení typu konstrukční části z hlediska pevnosti ochranné konstrukce a pevnosti jejího připevnění k traktoru (statické zkoušky)

                     PŘÍLOHA VI

               Značky

                     PŘÍLOHA VII

               Vzor certifikátu ES schválení typu konstrukční části

                     PŘÍLOHA VIII

               Podmínky pro udělení ES schválení typu traktoru

                     PŘÍLOHA IX

               Vzor přílohy k certifikátu ES schválení typu traktoru z hlediska pevnosti ochranných konstrukcí (kabiny nebo ochranného rámu) a pevnosti jejich připevnění k traktoru (statické zkoušky)

                     PŘÍLOHA X

                  Část A: Zrušená směrnice a seznam jejích následných změn
                  Část B: Lhůty pro provedení ve vnitrostátním právu

                     PŘÍLOHA XI

               Srovnávací tabulka

         PŘÍLOHA I

            Podmínky pro ES schválení typu konstrukční části

         1.   DEFINICE

                     1.1

                     Výrazem „ochranná konstrukce chránící při převrácení“ (kabina nebo ochranný rám), dále jen „ochranná konstrukce“, se rozumí konstrukce na traktoru, jejímž hlavním účelem je vyloučit nebo omezit ohrožení řidiče v důsledku převrácení traktoru během normálního použití.

                     1.2

                     Konstrukce podle bodu 1.1 se vyznačují tím, že během zkoušek předepsaných v přílohách II a III zajišťují dostatečně velký volný prostor pro ochranu řidiče.

               2.   OBECNÉ POŽADAVKY

                     2.1

                     Každá ochranná konstrukce a její připevnění k traktoru musí být navrženy a provedeny tak, aby splňovaly hlavní účel uvedený v bodě 1.

                     2.2

                     Tato podmínka se pokládá za splněnou, jsou-li splněny požadavky příloh II a III.

               3.   ŽÁDOST O ES SCHVÁLENÍ TYPU KONSTRUKČNÍ ČÁSTI

                     3.1

                     Žádost o ES schválení typu konstrukční části z hlediska pevnosti ochranné konstrukce a pevnosti jejího připevnění k traktoru podává výrobce traktoru nebo výrobce ochranné konstrukce nebo jeho pověřený zástupce.

                     3.2

                     K žádosti se přikládají v trojím vyhotovení tyto dokumenty a údaje:

                                 —

                                 výkres celkového uspořádání, který je buď vyhotoven v měřítku, jež je na výkresu vyznačeno, nebo udává hlavní rozměry ochranné konstrukce. Na výkresu zejména musí být podrobně znázorněny připevňovací součásti,

                                 —

                                 fotografie z boku a zezadu ukazující podrobnosti způsobu připevnění,

                                 —

                                 stručný popis ochranné konstrukce zahrnující typ konstrukce, způsob připevnění k traktoru, popřípadě údaje o opláštění, o zařízení pro vstup a nouzový výstup, o čalounění vnitřku, o zařízení, které brání opakovanému převracení traktoru, a o systému vytápění a větrání,

                                 —

                                 údaje o materiálech použitých na konstrukční díly, včetně připevňovacích a spojovacích součástí (viz příloha V).

                     3.3

                     Technické zkušebně provádějící zkoušky pro schválení typu konstrukční části se předloží traktor představující typ, pro nějž je schvalovaná ochranná konstrukce určena. Traktor musí být opatřen ochrannou konstrukcí.

                     3.4

                     Držitel ES schválení typu konstrukční části může požádat o jeho rozšíření na další typy traktorů. Příslušný orgán, který udělil původní ES schválení typu konstrukční části, toto rozšíření udělí, jestliže schválená ochranná konstrukce a typ traktoru (typy traktorů), na který je rozšíření požadováno, splňují tyto podmínky:

                                 —

                                 hmotnost traktoru bez závaží podle bodu 1.3 přílohy II nepřekračuje referenční hodnotu hmotnosti, která byla použita při zkouškách, o více než 5 %,

                                 —

                                 způsob připevnění a konstrukční díly traktoru, k nimž je ochranná konstrukce připevněna, jsou stejné,

                                 —

                                 veškeré konstrukční díly, jako blatníky a kapota, které mohou působit jako podpěra pro ochrannou konstrukci, jsou stejné,

                                 —

                                 poloha a rozhodující rozměry sedadla uvnitř ochranné konstrukce, jakož i vzájemné uspořádání ochranné konstrukce a traktoru jsou takové, že chráněný prostor během všech zkoušek zůstane uvnitř deformované ochranné konstrukce.

               4.   ZNAČENÍ

                     4.1

                     Každá ochranná konstrukce, která odpovídá schválenému typu, musí být opatřena tímto značením:

                                 4.1.1

                                 výrobní nebo obchodní značkou;

                                 4.1.2

                                 značkou ES schválení typu konstrukční části podle vzoru v příloze VI;

                                 4.1.3

                                 výrobním číslem ochranné konstrukce;

                                 4.1.4

                                 značkou a typem traktoru (typy traktorů), pro který je ochranná konstrukce určena.

                     4.2

                     Všechny tyto údaje musí být uvedeny na štítku.

                     4.3

                     Uvedené značení musí být viditelné, čitelné a nesmazatelné.

         PŘÍLOHA II

            Podmínky zkoušení pevnosti ochranných konstrukcí a jejich připevnění k traktorům

         1.   OBECNÉ POŽADAVKY
         1.1   Účel zkoušek
         Účelem zkoušek prováděných pomocí speciálních zařízení je simulace zatížení, kterým je ochranná konstrukce vystavena při převrácení traktoru. Tyto zkoušky, popsané v příloze III, musí umožnit posouzení pevnosti ochranné konstrukce a součástí, kterými je připevněna k traktoru, jakož i všech konstrukčních dílů traktoru, které zkušební zatížení přenášejí.
         1.2   Příprava zkoušek
         1.2.1   Ochranná konstrukce musí odpovídat specifikacím pro sériovou výrobu. Musí být připevněna způsobem, který předepsal výrobce, k jednomu z traktorů, pro něž je určena. Ke zkouškám se nevyžaduje kompletní traktor; ochranná konstrukce a konstrukční díly traktoru, k nimž je pro zkoušky připevněna, však musí tvořit funkční jednotku, dále označovanou „sestava“.
         1.2.2   Sestava se připevní k základové desce tak, aby prvky, které spojují sestavu se základovou deskou, se pod zatížením ve vztahu vůči ochranné konstrukci významně nedeformovaly. Způsob připevnění sestavy k základové desce nesmí změnit pevnost sestavy.
         1.2.3   Sestava musí být podepřena a upevněna nebo upravena tak, aby veškerá zkušební energie byla pohlcena ochrannou konstrukcí a prvky jejího připevnění k tuhým konstrukčním dílům traktoru.
         1.2.3.1   Ke splnění požadavků bodu 1.2.3 musí být provedena úprava, kterou se zablokují veškeré systémy odpružení traktoru za jízdy, aby nepohlcovaly ani zlomek zkušební energie.
         1.2.4   Ke zkouškám musí být traktor opatřen všemi konstrukčními díly sériové výroby, které mohou ovlivňovat pevnost ochranné konstrukce nebo které mohou být pro zkoušku pevnosti nezbytné.
         Rovněž musí být namontovány konstrukční díly, které mohou ohrožovat chráněný prostor, aby bylo možné ověřit splnění požadavků podle bodu 4.
         Ke zkouškám se odstraní všechny konstrukční díly, které řidič může sám odstranit. Je-li možné při užívání traktoru nechat dveře a okna otevřené nebo je odstranit, musí při zkouškách zůstat otevřené nebo se musí odstranit, aby nezvyšovaly pevnost ochranné konstrukce. Pokud okna a dveře v této poloze představují při převrácení traktoru nebezpečí pro řidiče, musí se tato skutečnost uvést v protokolu o zkouškách.
         1.3   Hmotnost traktoru
         Hodnota referenční hmotnosti mt použitá ve vzorcích pro výpočet množství energie a tlakové síly (viz příloha III) se přinejmenším rovná hodnotě podle bodu 2.1.1 přílohy I směrnice 2003/37/ES (tj. bez volitelného příslušenství, avšak včetně chladicí kapaliny, mazadel, paliva, nářadí a řidiče) s přičtením ochranné konstrukce a s odečtením 75 kg.
         Není zahrnuto volitelné přední nebo zadní závaží, kapalina v pneumatikách, nesené přístroje a zařízení nebo jakékoli speciální příslušenství.
         2.   PŘÍSTROJE A ZAŘÍZENÍ
         2.1   Zkoušky vodorovným zatěžováním (zatěžováním z boku a podélným zatěžováním)
         2.1.1   Materiály, zařízení a prostředky pro připoutání umožňující spolehlivé připevnění sestavy k základové desce, nezávisle na pneumatikách, jsou-li namontovány.
         2.1.2   Zařízení pro působení vodorovnou silou na ochrannou konstrukci přes tuhý nosník podle obrázků 1 a 2 v příloze IV.
         2.1.2.1   Rozměr tuhého nosníku ve svislém směru je 150 mm.
         2.1.2.2   Je třeba zabezpečit, aby se zatížení mohlo ve směru kolmém ke směru zatěžování rovnoměrně rozložit podél nosníku, jehož délka se rovná přesnému násobku 50 mezi 250 a 700 mm.
         2.1.2.3   Hrany nosníku, které jsou ve styku s ochrannou konstrukcí, musí být zaobleny s poloměrem zaoblení nejvýše 50 mm.
         2.1.2.4   Musí být použity univerzální nebo jim rovnocenné klouby, které zajistí, aby zatěžovací zařízení neuvádělo ochrannou konstrukci do otáčivého pohybu nebo do posuvného pohybu v jiném směru než ve směru zatěžování.
         2.1.2.5   Jestliže část ochranné konstrukce, na kterou má zatížení působit, není vodorovnou rovinou kolmou ke směru působícího zatížení, vyplní se mezera tak, aby se zatížení rozložilo po délce této části.
         2.1.3   Zařízení, kterým lze v mezích technických možností měřit energii pohlcenou ochrannou konstrukcí a tuhými díly traktoru, k němuž je připevněna, například měřením síly ve směru jejího působení a odpovídajícího posunutí určitého bodu na podvozku traktoru.
         2.1.4   Zařízení umožňující prokázat, že během zkoušky nebyl narušen chráněný prostor. Může být použito zařízení podle obrázků 6a, 6b a 6c v příloze IV.
         2.2   Zkoušky tlakem (na zadní a přední část ochranné konstrukce)
         2.2.1   Materiály, zařízení a prostředky pro připoutání, umožňující spolehlivé připevnění sestavy k základové desce, nezávisle na pneumatikách.
         2.2.2   Zařízení pro vyvození síly působící svisle na ochrannou konstrukci podle obrázku 3 v příloze IV, včetně tuhého přítlačného nosníku šířky 250 mm.
         2.2.3   Zařízení pro měření celkové svisle působící síly.
         2.2.4   Zařízení umožňující prokázat, že během zkoušky nebyl narušen chráněný prostor. Může být použito zařízení podle obrázků 6a, 6b a 6c v příloze IV.
         2.3   Přípustná nepřesnost měření
         2.3.1   Rozměry: ± 3 mm.
         2.3.2   Deformace: ± 3 mm.
         2.3.3   Hmotnost traktoru: ± 20 kg.
         2.3.4   Zatížení a síly: ± 2 %.
         2.3.5   Směr zatěžování: odchylka od vodorovného a svislého směru podle přílohy III:

                     —

                     na začátku zkoušky při nulovém zatížení: ± 2°,

                     —

                     během zkoušky pod zatížením: 10° nad a 20° pod vodorovnou rovinou. Tyto odchylky je třeba udržovat co nejmenší.

               3.   ZKOUŠKY
         3.1   Obecné požadavky
         3.1.1   Pořadí zkoušek
         3.1.1.1   Zkoušky se provádějí v tomto pořadí:

                     3.1.1.1.1

                     Podélné zatěžování (příloha III, bod 1.2):
                     U traktorů, u nichž nejméně 50 % hmotnosti podle bodu 1.3 spočívá na zadních kolech, se podélné zatěžování provádí zezadu (případ 1). U ostatních traktorů se podélné zatěžování provádí zepředu (případ 2).

                     3.1.1.1.2

                     První zkouška tlakem
                     První zkouška tlakem se provádí na stejném konci ochranné konstrukce, na kterém byla provedena zkouška podélným zatěžováním, tj.:

                                 —

                                 v případě 1 na zadní části (příloha III, bod 1.5), nebo

                                 —

                                 v případě 2 na přední části (příloha III, bod 1.6).

                     3.1.1.1.3

                     Zatěžování z boku (příloha III, bod 1.3)

                     3.1.1.1.4

                     Druhá zkouška tlakem
                     Druhá zkouška tlakem se provádí na opačném konci ochranné konstrukce, než na kterém byla provedena zkouška podélným zatěžováním, tj.:

                                 —

                                 v případě 1 na přední části (příloha III, bod 1.6), nebo

                                 —

                                 v případě 2 na zadní části (příloha III, bod 1.5).

                     3.1.1.1.5

                     Druhé podélné zatěžování (příloha III, bod 1.7)
                     Druhé podélné zatěžování se provádí u traktorů vybavených sklápěcí ochrannou konstrukcí, jestliže první podélné zatěžování (bod 3.1.1.1.1) nebylo provedeno ve směru, ve kterém se ochranná konstrukce sklápí.

               3.1.1.2   Jestliže se během zkoušky kterýkoli prvek upevnění poruší nebo posune, zkouška se opakuje.
         3.1.1.3   Během zkoušek se nesmějí provádět žádné opravy nebo úpravy traktoru nebo ochranné konstrukce.
         3.1.2   Rozchod kol
         Kola se odmontují nebo se rozchod kol nastaví tak, aby během zkoušek nemohla kola přijít do styku s ochrannou konstrukcí.
         3.1.3   Odstranění konstrukčních dílů, které nemohou být nebezpečné
         Spolu s traktorem musí být ke kontrole dodány všechny konstrukční díly traktoru a ochranné konstrukce, které jako kompletní jednotky představují ochranu řidiče, včetně ochrany proti povětrnostním vlivům.
         Zkoušená ochranná konstrukce nemusí být vybavena předními, bočními a zadními okny z bezpečnostního skla nebo podobného materiálu, jakož i veškerými odnímatelnými deskami, zařízením a příslušenstvím, které nepřispívají k pevnosti konstrukce a v případě převrácení nemohou být nijak nebezpečné.
         3.1.4   Měřicí přístroje
         Ochranná konstrukce se vybaví přístroji, které jsou nutné k získání potřebných údajů pro sestrojení diagramu síla-deformace (obrázek 4 v příloze IV). V každé fázi zkoušky se měří a zaznamenává celková a trvalá deformace ochranné konstrukce (obrázek 5 v příloze IV).
         3.1.5   Směr zatěžování
         U traktorů, jejichž sedadlo není ve střední rovině traktoru, nebo při nesymetrické pevnosti ochranné konstrukce se zatěžování z boku provádí na té straně, kde s větší pravděpodobností dojde v průběhu zkoušek k narušení chráněného prostoru (viz též bod 1.3 v příloze III).
         4.   PODMÍNKY PRO SCHVÁLENÍ
         4.1   Ochranná konstrukce, která byla předložena k ES schválení typu konstrukční části, se pokládá za vyhovující požadavkům vztahujícím se na pevnost, jestliže splňuje tyto podmínky:

                     4.1.1

                     V průběhu zkoušek podle bodů 1.2, 1.3, 1.5, 1.6 a popřípadě bodu 1.7 přílohy III nepronikla ochranná konstrukce do žádné části chráněného prostoru popsaného v bodě 3.2 přílohy III ani žádná část chráněného prostoru z ochranné konstrukce nevyčnívá.
                     Jestliže se provádí zkouška přetížením, pak síla působící ve fázi, kdy je pohlceno stanovené množství energie, musí být větší než 0,8 násobek největší síly, jaké bylo dosaženo v průběhu jak hlavní zkoušky, tak dotyčné zkoušky přetížením (obrázky 4b a 4c v příloze IV).

                     4.1.2

                     Během zkoušek nesmí ochranná konstrukce způsobovat jakékoli namáhání konstrukce sedadla.

                     4.1.3

                     V okamžiku, kdy je při každé předepsané zkoušce vodorovným zatěžováním dosaženo potřebného množství energie, musí být síla větší než 0,8 Fmax.

               4.2   Mimo to řidič nesmí být ohrožen žádným dalším prvkem, např. nedostatečným čalouněním stropu kabiny nebo míst, kam může řidič hlavou narazit.
         5.   ZKUŠEBNÍ PROTOKOL
         5.1   K certifikátu ES schválení typu konstrukční části podle přílohy VII musí být přiložen zkušební protokol. Vzor protokolu je uveden v příloze V. Protokol musí obsahovat tyto údaje:

                     5.1.1

                     Celkový popis tvaru a provedení ochranné konstrukce (závazné rozměry jsou uvedeny v příloze V), včetně údajů týkajících se způsobu zajištění normálního vstupu a výstupu a nouzového výstupu, systému vytápění a větrání a dalšího příslušenství, pokud může ovlivňovat chráněný prostor nebo být nebezpečné.

                     5.1.2

                     Údaje o zvláštním zařízení, jako je zařízení, které brání opakovanému převracení traktoru.

                     5.1.3

                     Stručný popis čalounění vnitřku.

                     5.1.4

                     Údaje o typu čelního skla a použitém materiálu, popřípadě o jeho označení značkou ES schválení typu nebo jinou.

               5.2   Jestliže se ES schválení typu konstrukční části rozšiřuje pro další typy traktorů, musí protokol obsahovat přesný odkaz na protokol k původnímu ES schválení typu konstrukční části, jakož i přesné údaje týkající se požadavků podle bodu 3.4 přílohy I.
         5.3   V protokolu musí být přesně uveden typ traktoru (tovární značka, typ, obchodní označení apod.), který byl použit ke zkouškám, a typy, pro které je ochranná konstrukce určena.
         6.   ZNAČKY

                     mt

                     =

                     referenční hodnota hmotnosti traktoru (kg) podle bodu 1.3.

                     D

                     =

                     deformace ochranné konstrukce (mm) v bodě působícího zatížení a v jeho směru.

                     D’

                     =

                     deformace konstrukce (mm) odpovídající vypočtenému potřebnému množství energie.

                     F

                     =

                     statická zatěžovací síla (N).

                     Fmax

                     =

                     největší statická zatěžovací síla (N) dosažená během zatěžování, s výjimkou zkoušky přetížením.

                     F’

                     =

                     síla odpovídající vypočtenému potřebnému množství energie.

                     F-D

                     =

                     křivka síla/deformace.

                     Eis

                     =

                     přivedená energie k pohlcení při zatěžování z boku (J).

                     Eil 1

                     =

                     přivedená energie k pohlcení při podélném zatěžování (J).

                     Eil 2

                     =

                     přivedená energie k pohlcení při druhém podélném zatěžování (J).

                     Fr

                     =

                     síla působící na zadní část ochranné konstrukce při zkoušce tlakem (N).

                     Ff

                     =

                     síla působící na přední část ochranné konstrukce při zkoušce tlakem (N).

         PŘÍLOHA III

            ZKUŠEBNÍ POSTUPY

         1.   VODOROVNÉ ZATĚŽOVÁNÍ A ZKOUŠKY TLAKEM
         1.1   Obecná ustanovení pro zkoušky vodorovným zatěžováním
         1.1.1   Zatížení působící na ochrannou konstrukci se rozloží prostřednictvím tuhého nosníku podle přílohy II bodu 2.1.2, umístěného kolmo ke směru působícího zatížení; nosník může být opatřen zařízením, které brání jeho posunutí do strany. Rychlost deformace pod zatížením nesmí být větší než 5 mm/s. Během působení zatížení se současně měří F a D po každém přírůstku deformace 15 mm nebo menším, k zajištění přesnosti měření. Po začátku zatěžování se zatížení nesmí snížit, dokud zkouška není dokončena; je však přípustné v případě potřeby růst zatížení přerušit, např. k záznamu měření.
         1.1.2   Je-li konstrukční prvek, na který působí zatížení, zakřiven, musí být dodržena ustanovení bodu 2.1.2.5 přílohy II. Působení zatížení však musí být v souladu s požadavky výše uvedeného bodu 1.1.1 a bodu 2.1.2 přílohy II.
         1.1.3   Jestliže v místě působícího zatížení neexistuje příčný konstrukční prvek, může být použit pomocný nosník, který nesmí zvyšovat pevnost ochranné konstrukce.
         1.1.4   Po skončení každé zkoušky se po odtížení provádí vizuální prohlídka ochranné konstrukce. Jestliže během zatěžování vzniknou lomy nebo praskliny, provede se zkouška přetížením podle níže uvedeného bodu 1.4, dříve než se přikročí k dalšímu zatěžování v pořadí zkoušek podle přílohy II bodu 3.1.1.1.
         1.2   Podélné zatěžování (obrázek 2 v příloze IV)
         Zatížení působí vodorovně a rovnoběžně se svislou střední rovinou traktoru.
         V případě traktorů, u nichž nejméně 50 % hmotnosti podle přílohy II bodu 1.3 spočívá na zadních kolech, působí podélné zatížení zezadu a zatížení z boku na protilehlých stranách střední podélné roviny ochranné konstrukce. V případě traktorů, u nichž nejméně 50 % hmotnosti spočívá na předních kolech, působí podélné zatížení na stejné straně střední podélné roviny ochranné konstrukce jako zatížení z boku.
         Zatížení působí na nejvyšší příčný konstrukční prvek ochranné konstrukce (tj. na tu část, která by v případě nehody, při níž se traktor převrátí, pravděpodobně první narazila na zem).
         Bod působení zatížení leží ve vzdálenosti rovné jedné šestině šířky horní části ochranné konstrukce od vnějšího rohu. Šířka ochranné konstrukce je vzdálenost mezi dvěma přímkami, které jsou rovnoběžné se svislou střední rovinou traktoru a dotýkají se vnějších krajních bodů ochranné konstrukce ležících ve vodorovné rovině procházející nejvyššími body příčných konstrukčních prvků horní části ochranné konstrukce.
         Délka nosníku pro aplikaci zatížení nesmí být menší než jedna třetina (výše popsané) šířky ochranné konstrukce a nesmí tuto nejmenší hodnotu přesahovat o více než 49 mm.
         Podélné zatížení působí zezadu nebo zepředu podle bodu 3.1.1.1 přílohy II.
         Zkouška se přeruší, jakmile:

                     a)

                     deformační energie pohlcená ochrannou konstrukcí je rovna potřebnému množství přivedené energie Eil 1 (kde Eil 1 = 1,4 mt) nebo větší;

                     b)

                     ochranná konstrukce pronikne do chráněného prostoru nebo přestane chráněný prostor ochraňovat.

               1.3   Zatěžování z boku (obrázek 1 v příloze IV)
         Zatížení působí vodorovně a kolmo ke svislé střední rovině traktoru. Zatížení působí na horní okraj ochranné konstrukce v bodě vzdáleném 300 mm před vztažným bodem sedadla umístěného v krajní zadní poloze podle bodu 2.3.1 uvedeného níže. Má-li ochranná konstrukce na straně, která by při převrácení traktoru na bok první narazila na zem, vyčnívající prvek, působí zatížení na tento bod. V případě traktoru s otočným sedadlem a volantem se zatížení aplikuje na horní okraj ochranné konstrukce uprostřed mezi oběma vztažnými body sedadla.
         Délka nosníku pro aplikaci zatížení se volí podle potřeby, avšak ne více než 700 mm.
         Zkouška se přeruší, jakmile:

                     a)

                     deformační energie pohlcená ochrannou konstrukcí je rovna potřebnému množství přivedené energie Eis (kde Eis = 1,75 mt) nebo větší, nebo

                     b)

                     ochranná konstrukce pronikne do chráněného prostoru nebo přestane chráněný prostor ochraňovat.

               1.4   Zkouška přetížením (obrázky 4a, 4b a 4c v příloze IV)
         1.4.1   Zkouška přetížením musí být provedena, jestliže během posledních 5 % dosažené deformace, při níž bylo potřebné množství energie pohlceno ochrannou konstrukcí, poklesne síla o více než 3 % (obrázek 4b).
         1.4.2   Zkouška přetížením spočívá v postupném zvyšování vodorovného zatížení vždy o 5 % původního potřebného množství energie až po maximum 20 % přidané energie (obrázek 4c).
         1.4.2.1   Výsledek zkoušky přetížením je vyhovující, jestliže po každém přírůstku potřebné energie o 5, 10 nebo 15 % síla během 5 % přírůstku energie poklesne o méně než 3 % a zůstane větší než 0,8 Fmax.
         1.4.2.2   Výsledek zkoušky přetížením je vyhovující, jestliže poté, co ochranná konstrukce pohltila 20 % přidané energie, je síla větší než 0,8 Fmax.
         1.4.2.3   Při zkoušce přetížením jsou přípustné další lomy nebo praskliny nebo proniknutí ochranné konstrukce do chráněného prostoru nebo ztráta její ochranné funkce v důsledku pružné deformace. Avšak po odtížení nesmí ochranná konstrukce pronikat do chráněného prostoru, který musí být plně chráněn.
         1.5   Zkouška tlakem na zadní část
         Nosník se položí přes nejvyšší zadní konstrukční prvky ochranné konstrukce, přičemž výslednice tlakových sil leží ve svislé podélné vztažné rovině. Působící síla Fr = 20 mt.
         Jestliže zadní část střechy ochranné konstrukce není schopna zadržet plnou tlakovou sílu, působí se touto silou, dokud se střecha nedeformuje natolik, že se shoduje s rovinou spojující horní část ochranné konstrukce s tou partií zadní části traktoru, která je schopna unést hmotnost vozidla při jeho převrácení. Působení síly se pak zastaví a traktor nebo zatěžovací síla se přemístí tak, aby nosník doléhal na tu partii ochranné konstrukce, o kterou by se pak opíral plně převrácený traktor. Potom se působí silou Fr.
         Působení síly Fr pokračuje ještě nejméně 5 s od okamžiku, kdy se deformace pozorovaná prostým okem plně ustálí.
         Zkouška se přeruší, jakmile ochranná konstrukce pronikne do chráněného prostoru nebo přestane chráněný prostor ochraňovat.
         1.6   Zkouška tlakem na přední část
         Nosník se položí přes nejvyšší přední konstrukční prvky ochranné konstrukce, přičemž výslednice tlakových sil leží ve svislé podélné vztažné rovině. Působící síla Ff = 20 mt.
         Jestliže přední část střechy ochranné konstrukce není schopna zadržet plnou tlakovou sílu, působí se touto silou, dokud se střecha nedeformuje natolik, že se shoduje s rovinou spojující horní část ochranné konstrukce s tou částí předku traktoru, která je schopna unést hmotnost vozidla při jeho převrácení. Působení síly se pak zastaví a traktor nebo zatěžovací síla se přemístí tak, aby nosník doléhal na tu partii ochranné konstrukce, o kterou by se pak opíral plně převrácený traktor. Potom se působí silou Ff.
         Působení síly Ff pokračuje ještě nejméně 5 s od okamžiku, kdy se deformace pozorovaná prostým okem plně ustálí.
         Zkouška se přeruší, jakmile ochranná konstrukce pronikne do chráněného prostoru nebo přestane chráněný prostor ochraňovat.
         1.7   Druhé podélné zatěžování
         Zatížení působí vodorovně a rovnoběžně se svislou střední rovinou traktoru.
         Druhé podélné zatěžování se provádí zezadu nebo zepředu podle bodu 3.1.1.1 přílohy II.
         Zatížení působí v opačném směru než při podélném zatěžování podle bodu 1.2 a na roh, který je nejvíce vzdálený od místa podélného zatěžování podle bodu 1.2.
         Zatížení působí na nejvyšší příčný konstrukční prvek ochranné konstrukce (tj. na tu část, která by v případě nehody, při níž se traktor převrátí, narazila na zem).
         Bod působení zatížení leží ve vzdálenosti rovné jedné šestině šířky horní části ochranné konstrukce od vnějšího rohu. Šířka ochranné konstrukce je vzdálenost mezi dvěma přímkami, které jsou rovnoběžné se svislou střední rovinou traktoru a dotýkají se vnějších krajních bodů ochranné konstrukce ležících ve vodorovné rovině procházející nejvyššími body příčných konstrukčních prvků horní části ochranné konstrukce.
         Délka nosníku pro aplikaci zatížení nesmí být menší než jedna třetina (výše popsané) šířky ochranné konstrukce a nesmí tuto nejmenší hodnotu přesahovat o více než 49 mm.
         Zkouška se přeruší, jakmile:

                     a)

                     deformační energie pohlcená ochrannou konstrukcí je rovná potřebnému množství přivedené energie Eil 2 (kde Eil 2 = 0,35 mt) nebo větší, nebo

                     b)

                     ochranná konstrukce pronikne do chráněného prostoru nebo přestane chráněný prostor ochraňovat.

               2.   CHRÁNĚNÝ PROSTOR
         2.1   Chráněný prostor je znázorněn na obrázku 6 v příloze IV; je definován ve vztahu ke svislé vztažné rovině proložené traktorem po celé jeho délce a procházející vztažným bodem sedadla podle bodu 2.3 a středem volantu. Předpokládá se, že během působení zatížení se tato vztažná rovina pohybuje vodorovně spolu se sedadlem a volantem, avšak zůstává kolmá k podlaze traktoru nebo ochranné konstrukce, je-li ochranná konstrukce namontována pružným způsobem.
         Je-li volant přestavitelný, nastaví se do normální polohy pro řízení vsedě.
         2.2   Hranice chráněného prostoru jsou pak vymezeny:
         2.2.1   dvěma svislými rovinami, které jsou vzdáleny 250 mm na každou stranu od vztažné roviny a sahají do výšky 300 mm nad vztažný bod sedadla;
         2.2.2   dvěma rovnoběžnými rovinami, které se zvedají od horního okraje roviny definované v bodě 2.2.1 do největší výšky 900 mm nad vztažným bodem sedadla a jsou zešikmeny tak, že horní okraj roviny na straně, na kterou působí zatížení z boku, je vzdálen od vztažné roviny nejméně 100 mm;
         2.2.3   vodorovnou rovinou ve výšce 900 mm nad vztažným bodem sedadla;
         2.2.4   nakloněnou rovinou, která je kolmá ke vztažné rovině a prochází bodem, který je přímo nad vztažným bodem sedadla ve výšce 900 mm, a krajním zadním bodem opěradla sedadla;
         2.2.5   plochou, v případě nutnosti zakřivenou, která prochází řadou úseček kolmých ke vztažné rovině a prostírá se od krajního zadního bodu sedadla, kde se stýká s opěradlem, směrem dolů po celé šířce opěradla;
         2.2.6   válcovou plochou o poloměru 120 mm, která je kolmá ke vztažné rovině a tečná k rovinám definovaným v bodech 2.2.3 a 2.2.4;
         2.2.7   válcovou plochou o poloměru 900 mm, která je kolmá ke vztažné rovině, v bodě ležícím 150 mm před vztažným bodem sedadla tečně navazuje na rovinu definovanou v bodě 2.2.3 a pokračuje 400 mm dopředu;
         2.2.8   nakloněnou rovinou, která je kolmá ke vztažné rovině, vychází z předního okraje plochy definované v bodě 2.2.7 a prochází ve vzdálenosti 40 mm od volantu. V případě vysoké polohy volantu je tato rovina nahrazena rovinou tečnou k ploše definované v bodě 2.2.7;
         2.2.9   svislou rovinou, která je kolmá ke vztažné rovině a prochází před volantem ve vzdálenosti 40 mm;
         2.2.10   vodorovnou rovinou procházející vztažným bodem sedadla;
         2.2.11   v případě traktoru s otočným sedadlem a volantem je chráněný prostor kombinací obou chráněných prostorů stanovených pro obě polohy volantu a sedadla;
         2.2.12   v případě traktoru, který může být vybaven volitelnými sedadly, se při zkouškách použije kombinace chráněných prostorů daných vztažnými body sedadla pro všechny navržené polohy sedadel. Do tohoto kombinovaného chráněného prostoru daného různými vztažnými body sedadla nesmí ochranná konstrukce proniknout;
         2.2.13   je-li po provedení zkoušek navrženo nové volitelné sedadlo, stanoví se výpočtem, zda se chráněný prostor okolo vztažného bodu nového sedadla nalézá uvnitř chráněného prostoru stanoveného dříve. Pokud tomu tak není, musí se provést nová zkouška.
         2.3   Poloha sedadla a vztažný bod sedadla
         2.3.1   Pro účely určení chráněného prostoru podle bodu 2.1 je sedadlo v krajním zadním bodě rozsahu svého vodorovného nastavení. Nastaví se do nejvyšší polohy rozsahu svislého nastavení, pokud je nezávislé na nastavení vodorovné polohy sedadla.
         Vztažný bod sedadla se stanoví pomocí zařízení znázorněného na obrázcích 7 a 8 v příloze IV, umožňujícího simulovat zatížení sedadla řidičem. Zařízení se skládá z desky sedadla a desek opěradla. Spodní deska opěradla je otočně připevněna v oblasti sedacích kostí (A) a beder (B), přičemž kloub (B) je výškově stavitelný.
         2.3.2   Vztažným bodem sedadla je bod ve střední podélné rovině sedadla, ve kterém se tečná rovina spodní části opěradla protíná s vodorovnou rovinou. Tato vodorovná rovina protíná ve vzdálenosti 150 mm před vztažným bodem sedadla spodní plochu základní desky sedadla.
         2.3.3   Je-li sedadlo opatřeno systémem odpružení, ať již se zařízením na přizpůsobení hmotnosti řidiče, nebo bez něj, nastaví se sedadlo do střední polohy zdvihu systému odpružení.
         Zařízení se umístí na sedadlo. Pak se zatíží silou 550 N v bodě 50 mm před kloubem (A) a obě desky opěradla se lehce tangenciálně přitlačí k opěradlu sedadla.
         2.3.4   Není-li možné určit přesně tečny k oběma plochám opěradla (nad bederní krajinou a pod ní), postupuje se tímto způsobem:

                     2.3.4.1

                     není-li možné určit přesně tečnu ke spodní části opěradla, spodní deska opěradla se ve svislé poloze lehce přitlačí k opěradlu sedadla;

                     2.3.4.2

                     není-li možné určit přesně tečnu k horní části opěradla: kloub (B) se nastaví na výšku 230 mm nad vztažným bodem sedadla, přičemž spodní deska opěradla je ve svislé poloze. Obě desky opěradla se pak lehce tangenciálně přitlačí k opěradlu sedadla.

               3.   PROVÁDĚNÉ KONTROLY A MĚŘENÍ
         3.1   Chráněný prostor
         Během každé zkoušky ochranné konstrukce se ověřuje, zda některá její část nepronikla do chráněného prostoru okolo sedadla řidiče, definovaného v bodě 2.1. Mimo to se ověřuje, zda některá část chráněného prostoru nepřestala být ochrannou konstrukcí chráněna. Předpokládá se, že takový případ nastane, když po převrácení traktoru ve směru, kterým působilo zatížení, některá část chráněného prostoru přijde do styku se základovou deskou. U pneumatik a rozchodu kol se přitom berou v úvahu nejmenší hodnoty udané výrobcem pro jejich nastavení.
         3.2   Trvalá deformace
         Po ukončení zkoušek se zjistí trvalá deformace ochranné konstrukce. Za tímto účelem se před zahájením zkoušek zaznamená poloha hlavních prvků ochranné konstrukce vůči vztažnému bodu sedadla.

         PŘÍLOHA IV

            OBRÁZKY

                     Obrázek 1

                     :

                     Bod působení zatížení z boku

                     Obrázek 2

                     :

                     Bod působení podélného zatížení zezadu

                     Obrázek 3

                     :

                     Příklad uspořádání pro zkoušku tlakem

                     Obrázek 4a

                     :

                     Křivka síla/deformace – zkouška přetížením není nutná

                     Obrázek 4b

                     :

                     Křivka síla/deformace – zkouška přetížením je nutná

                     Obrázek 4c

                     :

                     Křivka síla/deformace – pokračující zkouška přetížením

                     Obrázek 5

                     :

                     Schematické znázornění významu termínů trvalé, pružné a celkové deformace

                     Obrázek 6a

                     :

                     Chráněný prostor v pohledu ze strany

                     Obrázek 6b

                     :

                     Chráněný prostor v pohledu zezadu/zepředu

                     Obrázek 6c

                     :

                     Chráněný prostor v izometrickém znázornění

                     Obrázek 7

                     :

                     Zařízení pro stanovení vztažného bodu sedadla

                     Obrázek 8

                     :

                     Metoda pro stanovení vztažného bodu sedadla

         PŘÍLOHA V

         PŘÍLOHA VI

            ZNAČKY

         Značka ES schválení typu konstrukční části se skládá z obdélníku, ve kterém je vepsáno malé písmeno „e“ a rozlišovací číslo členského státu, který udělil schválení typu konstrukční části:
         1 pro Německo,
         2 pro Francii,
         3 pro Itálii,
         4 pro Nizozemsko,
         5 pro Švédsko,
         6 pro Belgii,
         7 pro Maďarsko,
         8 pro Českou republiku,
         9 pro Španělsko,
         11 pro Spojené království,
         12 pro Rakousko,
         13 pro Lucembursko,
         17 pro Finsko,
         18 pro Dánsko,
         19 pro Rumunsko,
         20 pro Polsko,
         21 pro Portugalsko,
         23 pro Řecko,
         24 pro Irsko,
         26 pro Slovinsko,
         27 pro Slovensko,
         29 pro Estonsko,
         32 pro Lotyšsko,
         34 pro Bulharsko,
         36 pro Litvu,
         49 pro Kypr,
         50 pro Maltu,
         a z čísla ES schválení typu konstrukční části umístěného v blízkosti obdélníku a odpovídajícího číslu vydaného certifikátu ES schválení typu konstrukční části z hlediska pevnosti daného typu ochranné konstrukce chránící při převrácení a pevnosti jejího připevnění k traktoru.

            Příklad značky ES schválení typu konstrukční části

         Značka ES schválení typu konstrukční části se doplňuje symbolem „S“.

         PŘÍLOHA VII

         PŘÍLOHA VIII

            Podmínky pro udělení ES schválení typu traktoru

                     1.

                     Žádost o ES schválení typu traktoru z hlediska pevnosti ochranné konstrukce a pevnosti jejího připevnění k traktoru podává výrobce traktoru nebo jeho pověřený zástupce.

                     2.

                     Technické zkušebně provádějící zkoušky pro schválení typu se předloží traktor představující typ, který má být schválen, s namontovanou řádně jako typ schválenou ochrannou konstrukcí a jejím připevněním.

                     3.

                     Technická zkušebna provádějící zkoušky pro schválení typu ověří, zda je schválený typ ochranné konstrukce určen pro typ traktoru, pro který byla podána žádost o schválení typu. Zejména zjistí, zda připevnění ochranné konstrukce odpovídá tomu, které bylo zkoušeno pro udělení ES schválení typu konstrukční části.

                     4.

                     Držitel ES schválení typu traktoru může požádat o jeho rozšíření na další typy ochranných konstrukcí.

                     5.

                     Příslušný orgán toto rozšíření udělí za těchto podmínek:

                                 5.1

                                 novému typu ochranné konstrukce a jejího připevnění k traktoru bylo uděleno ES schválení typu konstrukční části;

                                 5.2

                                 nový typ ochranné konstrukce je určen k namontování na typ traktoru, pro který byla podána žádost o rozšíření ES schválení typu traktoru;

                                 5.3

                                 připevnění ochranné konstrukce k traktoru odpovídá tomu, které bylo zkoušeno pro udělení ES schválení typu konstrukční části.

                     6.

                     Při každém schválení typu traktoru nebo rozšíření schválení typu traktoru, které bylo uděleno nebo odmítnuto, musí být k certifikátu ES schválení typu traktoru přiložen dokument podle vzoru v příloze IX.

                     7.

                     Pokud byla žádost o ES schválení typu traktoru podána současně se žádostí o ES schválení typu konstrukční části pro typ ochranné konstrukce určené k namontování na typ traktoru, pro který se žádá o ES schválení typu, ověřování podle bodů 2 a 3 odpadá.

         PŘÍLOHA IX

         PŘÍLOHA X
         ČÁST A

            Zrušená směrnice a její následné změny

         (uvedené v článku 13)

                     Směrnice Rady 79/622/EHS
                     (Úř. věst. L 179, 17.7.1979, s. 1)

                     Směrnice Komise 82/953/EHS
                     (Úř. věst. L 386, 31.12.1982, s. 31)

                     Bod IX.A.15 písm. h) přílohy I Aktu o přistoupení z roku 1985
                     (Úř. věst. L 302, 15.11.1985, s. 213)

                     Směrnice Rady 87/354/EHS
                     (Úř. věst. L 192, 11.7.1987, s. 43)

                     Pouze pokud jde o odkazy v článku 1 a v příloze bodě 9 písm. h) na směrnici 79/622/EHS

                     Směrnice Komise 88/413/EHS
                     (Úř. věst. L 200, 26.7.1988, s. 32)

                     Bod XI.C.II.4 přílohy I Aktu o přistoupení z roku 1994
                     (Úř. věst. C 241, 29.8.1994, s. 206)

                     Směrnice Komise 1999/40/ES
                     (Úř. věst. L 124, 18.5.1999, s. 11)

                     Bod I.A.29 přílohy II Aktu o přistoupení z roku 2003
                     (Úř. věst. L 236, 23.9.2003, s. 61)

                     Směrnice Rady 2006/96/ES
                     (Úř. věst. L 363, 20.12.2006, s. 81)

                     Pouze pokud jde o odkazy v článku 1 a v příloze bodě A.28 na směrnici 79/622/EHS

               ČÁST B

            Lhůty pro provedení ve vnitrostátním právu

         (uvedené v článku 13)

                     Směrnice

                     Lhůta pro provedení

                     79/622/EHS

                     27. prosince 1980

                     82/953/EHS

                     30. září 1983 (1)

                     87/354/EHS

                     31. prosince 1987

                     88/413/EHS

                     30. září 1988 (2)

                     1999/40/ES

                     30. června 2000 (3)

                     2006/96/ES

                     ze dne 31. prosince 2006

            (1)  V souladu s článkem 2 směrnice 82/953/EHS:

            „1.   Od 1. října 1983 členské státy nesmějí:

                        —

                        odmítnout udělit EHS schválení typu nebo vydat doklad uvedený v čl. 10 odst. 1 poslední odrážce směrnice 74/150/EHS nebo udělit vnitrostátní schválení typu pro typ traktoru

                        —

                        ani zakázat první uvedení traktorů do provozu,

                  pokud ochranná konstrukce chránící při převrácení tohoto typu traktoru nebo těchto traktorů splňuje požadavky této směrnice.
            2.   Od 1. října 1984 členské státy:

                        —

                        nesmějí již vydat doklad uvedený v čl. 10 odst. 1 poslední odrážce směrnice 74/150/EHS pro typ traktoru, jehož ochranná konstrukce chránící při převrácení nesplňuje požadavky této směrnice,

                        —

                        mohou odmítnout udělit vnitrostátní schválení typu pro typ traktoru, jehož ochranná konstrukce chránící při převrácení nesplňuje požadavky této směrnice.

                  3.   Od 1. října 1985 mohou členské státy zakázat první uvedení do provozu traktorů, jejichž ochranná konstrukce chránící při převrácení nesplňuje požadavky této směrnice.
            4.   Odstavci 1 až 3 nejsou dotčena ustanovení směrnice 77/536/EHS.“

            (2)  V souladu s článkem 2 směrnice 88/413/ES:

            „1.   Od 1. října 1988 členské státy nesmějí:

                        —

                        odmítnout udělit EHS schválení typu nebo vydat doklad uvedený v čl. 10 odst. 1 poslední odrážce směrnice 74/150/EHS nebo udělit vnitrostátní schválení typu pro typ traktoru

                        —

                        ani zakázat první uvedení traktorů do provozu,

                  pokud ochranná konstrukce chránící při převrácení tohoto typu traktoru nebo těchto traktorů splňuje požadavky této směrnice.
            2.   Od 1. října 1989 členské státy:

                        —

                        nesmějí již vydat doklad uvedený v čl. 10 odst. 1 poslední odrážce směrnice 74/150/EHS pro typ traktoru, jehož ochranná konstrukce chránící při převrácení nesplňuje požadavky této směrnice,

                        —

                        mohou odmítnout udělit vnitrostátní schválení typu pro typ traktoru, jehož ochranná konstrukce chránící při převrácení nesplňuje požadavky této směrnice.“

            (3)  V souladu s článkem 2 směrnice 1999/40/ES:

            „1.   Od 1. července 2000 členské státy nesmějí:

                        —

                        odmítnout udělit ES schválení typu nebo vydat doklad uvedený v čl. 10 odst. 1 třetí odrážce směrnice 74/150/EHS nebo udělit vnitrostátní schválení typu pro typ traktoru ani

                        —

                        zakázat první uvedení traktorů do provozu,

                  pokud tento typ traktoru nebo tyto traktory splňují požadavky směrnice 79/622/EHS ve znění této směrnice.
            2.   Od 1. ledna 2001 členské státy:

                        —

                        nesmějí již vydat doklad uvedený v čl. 10 odst. 1 třetí odrážce směrnice 74/150/EHS pro typ traktoru, který nesplňuje požadavky směrnice 79/622/EHS ve znění této směrnice,

                        —

                        mohou odmítnout udělit vnitrostátní schválení typu pro typ traktoru, který nesplňuje požadavky směrnice 79/622/EHS ve znění této směrnice.“

         PŘÍLOHA XI

            SROVNÁVACÍ TABULKA

                     Směrnice 79/622/EHS

                     Směrnice 1999/40/ES

                     Tato směrnice

                     Články 1 a 2

                     Články 2 a 3

                     Čl. 3 odst. 1

                     Čl. 4 první pododstavec

                     Čl. 3 odst. 2

                     Čl. 4 druhý a třetí pododstavec

                     Články 4 a 5

                     Články 5 a 6

                     Čl. 6 první věta

                     Čl. 7 první pododstavec

                     Čl. 6 druhá věta

                     Čl. 7 druhý pododstavec

                     Článek 2

                     Článek 8

                     Článek 8

                     Článek 9

                     Čl. 9 návětí

                     Čl. 1 návětí

                     Čl. 9 první odrážka

                     Čl. 1 písm. a)

                     Čl. 9 druhá odrážka

                     Čl. 1 písm. b)

                     Čl. 9 třetí odrážka

                     Čl. 1 písm. c)

                     Čl. 9 čtvrtá odrážka

                     Čl. 1 písm. d)

                     Články 10 a 11

                     Články 10 a 11

                     Čl. 12 odst. 1

                     —

                     Čl. 12 odst. 2

                     Článek 12

                     —

                     Články 13 a 14

                     Článek 13

                     Článek 15

                     Přílohy I až IX

                     Přílohy I až IX

                     —

                     Příloha X

                     —

                     Příloha XI


title: Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/116/ES ze dne 12. prosince 2006 o době ochrany autorského práva a určitých práv s ním souvisejících (Kodifikované znění)

text:
               27.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 372/12

      SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2006/116/ES
   ze dne 12. prosince 2006
   o době ochrany autorského práva a určitých práv s ním souvisejících
   (kodifikované znění)
   EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 47 odst. 2 a články 55 a 95 této smlouvy,
   s ohledem na návrh Komise,
   s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
   v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy (2),
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Směrnice Rady 93/98/EHS ze dne 29. října 1993 o harmonizaci doby ochrany autorského práva a určitých práv s ním souvisejících (3) byla podstatně změněna (4). Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti by měla být uvedená směrnice kodifikována.

               (2)

               Bernská úmluva o ochraně literárních a uměleckých děl a Mezinárodní úmluva o ochraně výkonných umělců, výrobců zvukových záznamů a záznamů rozhlasových organizací (Římská úmluva) stanovují pouze minimální dobu ochrany práv, ke kterým se vztahují, přičemž smluvním státům poskytují možnost, aby tyto doby prodloužily. Určité členské státy tuto možnost využily. Určité členské státy navíc k Římské úmluvě dosud nepřistoupily.

               (3)

               V důsledku toho existují rozdíly mezi vnitrostátními právními předpisy, které upravují dobu ochrany autorského práva a práv s ním souvisejících, které brání volnému pohybu zboží a služeb a narušují soutěž na společném trhu. Proto by s přihlédnutím k hladkému fungování vnitřního trhu měly být harmonizovány právní předpisy členských států, aby se doby ochrany v celém Společenství sjednotily.

               (4)

               Je důležité vymezit nejen dobu ochrany jako takovou, ale také určitá prováděcí ustanovení, jako je den, od kterého se doba ochrany počítá.

               (5)

               Ustanoveními této směrnice by nemělo být dotčeno použití čl. 14bis odst. 2 písm. b), c) a d) a odst. 3 Bernské úmluvy členskými státy.

               (6)

               Minimální doba ochrany stanovená Bernskou úmluvou, a to život autora a 50 let po jeho smrti, byla zamýšlena tak, aby poskytla ochranu autorovi a prvním dvěma generacím jeho potomků. Průměrná délka života ve Společenství se prodloužila do té míry, že tato doba není dostatečná k tomu, aby pokryla dvě generace.

               (7)

               Některé členské státy poskytly dobu ochrany delší než 50 let po smrti autora, aby vyrovnaly vliv světových válek na využití autorových děl.

               (8)

               K ochraně práv souvisejících zavedly některé členské státy dobu ochrany 50 let po oprávněném vydání nebo oprávněném sdělení veřejnosti.

               (9)

               Diplomatická konference konaná pod záštitou Světové organizace pro duševní vlastnictví (WIPO) v prosinci roku 1996 vedla k přijetí Smlouvy WIPO o výkonech výkonných umělců a o zvukových záznamech, která se zabývá ochranou výkonných umělců a výrobců zvukových záznamů. Tato smlouva významně aktualizuje mezinárodní ochranu souvisejících práv.

               (10)

               Zachovávání nabytých práv je jednou z obecných právních zásad chráněných právním řádem Společenství. Proto doby ochrany autorského práva a práv s ním souvisejících zavedené právem Společenství nemohou mít za následek snížení ochrany, kterou nositelé práv ve Společenství před vstupem v platnost směrnice 93/98/EHS požívali. Za účelem zachování dopadů přechodných opatření na minimální úrovni a umožnění řádného fungování vnitřního trhu, by doba ochrany měla být stanovena na delší lhůtu.

               (11)

               Úroveň ochrany práva autorského a práv s ním souvisejících by měla být zvýšena, protože tato práva jsou pro duševní tvorbu zásadní. Jejich ochrana také zajišťuje udržení a vývoj tvořivosti v zájmu autorů, kulturních odvětví, spotřebitelů a společnosti jako celku.

               (12)

               Za účelem zavedení vysoké úrovně ochrany, která bude současně splňovat požadavky vnitřního trhu a uspokojovat potřebu zavést právní prostředí, které bude napomáhat k harmonickému rozvoji literární a umělecké tvorby ve Společenství, by měla být doba ochrany autorského práva harmonizována na 70 let po smrti autora nebo 70 let poté, co byla oprávněně sdělena veřejnosti a u práv souvisejících 50 let po události, od které lhůta běží.

               (13)

               Souborná díla jsou chráněna podle čl. 2 odst. 5 Bernské úmluvy, pokud na základě jejich výběru a uspořádání jejich obsahu tvoří duševní výtvor. Tato díla jsou chráněna jako taková, aniž je dotčeno autorské právo ke každé součásti, která tvoří součást takového souborného díla. Proto může být zvláštní doba ochrany použita na díla, která tvoří součást souborného díla.

               (14)

               Ve všech případech, kdy je jedna nebo více fyzických osob identifikována jako autor, by měla být doba ochrany počítána od jejich smrti. Otázka autorství celého díla nebo jeho části je skutkovou otázkou, o které mají rozhodovat vnitrostátní soudy.

               (15)

               Doba ochrany by měla být počítána od 1. ledna roku, který následuje po příslušné události tak, jak je uvedeno v Bernské a Římské úmluvě.

               (16)

               Ochrana fotografií je v členských státech upravena rozdílně. Fotografické dílo je ve smyslu Bernské úmluvy považováno za původní dílo, pokud se jedná o autorův vlastní duševní výtvor, který odráží jeho osobnost, přičemž se neberou v úvahu žádná jiná kritéria, například hodnota nebo účel. Ochranu ostatních fotografií by měly upravovat vnitrostátní právní předpisy.

               (17)

               Za účelem zabránění rozdílům v době ochrany týkající se souvisejících práv je nezbytné stanovit stejný časový bod, od kterého se počítá doba v celém Společenství. Výkon, záznam, přenos a oprávněné sdělení veřejnosti, to znamená prostředky, kterými se předmět práva souvisejícího s právem autorským stává obecně vnímatelný osobám všemi příslušnými způsoby, by měly být vzaty v úvahu pro výpočet doby ochrany bez ohledu na zemi, kde se tento výkon, záznam, přenos, oprávněné vydání nebo oprávněné sdělení veřejnosti uskutečňuje.

               (18)

               Práva vysílacích organizací k jejich vysílání by neměla být časově neomezená, ať již jde o vysílání po drátě nebo bezdrátové vysílání, pomocí kabelu nebo prostřednictvím družice. Je proto nezbytné, aby doba ochrany běžela pouze od prvního přenosu konkrétního vysílání. Tomuto ustanovení je třeba rozumět tak, že vylučuje, aby nová doba běžela v případech, kdy vysílání je totožné s předešlým vysíláním.

               (19)

               Členské státy by měly mít volnost zachovat nebo zavést jiná práva související s právem autorským, zejména pokud jde o ochranu kritických a vědeckých vydání. Za účelem zajištění transparentnosti na úrovni Společenství je však nezbytné, aby členské státy, které zavádějí nová práva související s právem autorským, o nich uvědomily Komisi.

               (20)

               Mělo by se jasně stanovit, že se tato směrnice nevztahuje na osobnostní práva.

               (21)

               U děl, jejichž zemí původu je ve smyslu Bernské úmluvy třetí země a jejichž autor není státním příslušníkem členského státu Společenství, by se mělo použít srovnání dob ochrany za předpokladu, že doba přiznávaná ve Společenství nesmí být delší, než je doba stanovená v této směrnici.

               (22)

               Pokud nositel práv, který není státním příslušníkem členského státu Společenství, má nárok na ochranu podle mezinárodních smluv, měla by doba ochrany souvisejících práv být stejná jako doba stanovená touto směrnicí. Nesmí však být delší než doba, která je stanovena třetí zemí, které je nositel práv státním příslušníkem.

               (23)

               Srovnání dob ochrany v členských státech by se nemělo dostat do konfliktu s jejich mezinárodními závazky.

               (24)

               Členské státy by měly mít volnost přijmout ustanovení o výkladu, změnách a dalším plnění smluv o využívání chráněných děl a jiných předmětů, které byly uzavřeny před prodloužením doby ochrany vyplývající z této směrnice.

               (25)

               Úcta k nabytým právům a oprávněná očekávání tvoří součást právního řádu Společenství. Členské státy mohou zejména stanovit, že za určitých okolností nemusí autorské právo a práva s ním související, která se podle této směrnice obnoví, zavazovat k placení osoby, které v dobré víře přikročily k využívání děl v době, kdy taková díla byla volná.

               (26)

               Touto směrnicí by neměly být dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení směrnic ve vnitrostátním právu a jejich použitelnost stanovených v příloze I části B,

         PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
   Článek 1
   Trvání autorského práva
   1.   Práva autora literárního nebo uměleckého díla ve smyslu článku 2 Bernské úmluvy trvají po dobu autorova života a 70 let po jeho smrti bez ohledu na den, kdy bylo dílo oprávněně sděleno veřejnosti.
   2.   U díla spoluautorů se doba stanovená v odstavci 1 počítá od smrti posledního žijícího autora.
   3.   U anonymních děl či pseudonymních děl trvá doba ochrany 70 let od oprávněného sdělení díla veřejnosti. Pokud však autorem přijatý pseudonym nevzbuzuje žádné pochyby o jeho totožnosti, nebo pokud autor odhalí svou totožnost během doby uvedené v první větě, řídí se doba ochrany podle odstavce 1.
   4.   Pokud členský stát přijme zvláštní ustanovení o autorském právu pro díla kolektivní nebo o právnické osobě označené za nositele práv, počítá se doba ochrany podle ustanovení odstavce 3, s výjimkou případů, kdy fyzické osoby, které vytvořily dílo jako takové, jsou označeny jako takové ve verzích díla, které byly sděleny veřejnosti. Tímto odstavcem nejsou dotčena práva identifikovaných autorů, jejichž identifikovatelné příspěvky jsou obsaženy v takových dílech, na jejichž příspěvky se odstavec 1 nebo 2 vztahuje.
   5.   V případě, že dílo je vydáno ve svazcích, po částech, číslech nebo epizodách a doba ochrany běží od doby, kdy dílo bylo oprávněně sděleno veřejnosti, běží doba ochrany pro každou takovou část samostatně.
   6.   V případech děl, u kterých se doba ochrany nepočítá od smrti autora nebo autorů, a která nebyla oprávněně sdělena veřejnosti v průběhu sedmdesáti let od jejich vytvoření, ochrana skončí.
   Článek 2
   Kinematografická a audiovizuální díla
   1.   Hlavní režisér kinematografického nebo audiovizuálního díla se považuje za jeho autora nebo jednoho z autorů. Členské státy mohou označit i jiné spoluautory.
   2.   Doba ochrany kinematografických nebo audiovizuálních děl končí 70 let po smrti poslední z těchto žijících osob, bez ohledu na skutečnost, zda jsou tyto osoby označeny za spoluautory: hlavního režiséra, autora scénáře, autora dialogu a skladatele hudby, která byla zvlášť vytvořena pro užití v kinematografickém nebo audiovizuálním díle.
   Článek 3
   Trvání práv souvisejících s právem autorským
   1.   Práva výkonných umělců uplynou za 50 let ode dne podání výkonu. Pokud je však záznam výkonu oprávněně vydán nebo oprávněně sdělen veřejnosti v průběhu této doby, uplynou práva za 50 let ode dne, kdy došlo k prvnímu takovému vydání nebo prvnímu takovému sdělení veřejnosti, a to podle toho, která událost nastane dříve.
   2.   Práva výrobců zvukových záznamů uplynou za 50 let po pořízení záznamu. Pokud je však zvukový záznam oprávněně vydán v průběhu této doby, uvedená práva uplynou za 50 let ode dne, kdy došlo k prvnímu takovému vydání. Pokud během doby uvedené v první větě nedojde k žádnému oprávněnému vydání a pokud byl během této doby zvukový záznam oprávněně sdělen veřejnosti, uvedená práva uplynou za 50 let ode dne, kdy došlo k prvnímu takovému sdělení veřejnosti.
   Tento odstavec však nemůže mít za účinek obnovení ochrany práv výrobců zvukových záznamů, která po uplynutí ochranné lhůty, jež jim byla přiznána podle čl. 3 odst. 2 směrnice 93/98/EHS ve znění před změnou provedenou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti, nebyla již chráněna ke dni 22. prosince 2002.
   3.   Práva výrobců prvotního záznamu filmu uplynou za 50 let od pořízení záznamu. Pokud však byl film v průběhu této doby oprávněně vydán nebo oprávněně sdělen veřejnosti, potom práva uplynou za 50 let ode dne prvního takového vydání nebo prvního sdělení veřejnosti, a to podle toho, která z těchto skutečností nastane dříve. „Filmem“ se rozumí kinematografické nebo audiovizuální dílo nebo pohyblivé obrazové sekvence bez ohledu na to, zda jsou doprovázeny zvukem či nikoliv.
   4.   Práva vysílacích organizací uplynou za 50 let ode dne prvního vysílání, ať již jde o vysílání po drátě nebo bezdrátové vysílání, pomocí kabelu nebo prostřednictvím družice.
   Článek 4
   Ochrana dosud nezveřejněných děl
   Každá osoba, která po uplynutí autorskoprávní ochrany poprvé oprávněně vydá nebo oprávněně sdělí veřejnosti dosud nezveřejněné dílo, požívá ochrany na úrovni majetkových práv autorských. Doba ochrany takových práv trvá 25 let ode dne, kdy bylo dílo oprávněně vydáno nebo oprávněně sděleno veřejnosti.
   Článek 5
   Kritická a vědecká vydání
   Členské státy mohou chránit kritická a vědecká vydání děl, která se stala z hlediska práva autorského volná. Maximální doba ochrany takových práv činí 30 let ode dne, kdy bylo takové vydání poprvé oprávněně vydáno.
   Článek 6
   Ochrana fotografií
   Fotografie, které jsou původní v tom smyslu, že jsou autorovým vlastním duševním výtvorem, jsou chráněny podle článku 1. Na rozhodování o jejich způsobilosti k ochraně se nepoužijí žádná další kritéria. Členské státy mohou stanovit i ochranu ostatních fotografií.
   Článek 7
   Ochrana ve vztahu ke třetím zemím
   1.   Pokud je zemí původu díla ve smyslu Bernské úmluvy třetí země a autor díla není státním příslušníkem členského státu Společenství, uplyne doba ochrany poskytovaná členskými státy v den, kdy uplyne ochrana přiznávaná v zemi původu díla, nemůže však být delší, než je doba stanovená v článku 1.
   2.   Doba ochrany stanovená v článku 3 se vztahuje také na nositele práv, kteří nejsou státními příslušníky členského státu Společenství, pokud jim členské státy ochranu poskytují. Aniž jsou dotčeny mezinárodní závazky členských států, doba ochrany přiznávaná členskými státy však uplyne nejpozději v den uplynutí ochrany přiznávané v zemi, které je nositel práv státním příslušníkem, a nesmí být delší než doba stanovená v článku 3.
   3.   Členské státy, které k 29. říjnu 1993 přiznaly, zejména v souladu s jejich mezinárodními závazky, delší dobu ochrany, než je ta, která vyplývá z ustanovení odstavců 1 a 2, mohou zachovat tuto ochranu až do uzavření mezinárodních smluv o době ochrany autorského práva nebo práv s ním souvisejících.
   Článek 8
   Počítání dob
   Doby stanovené v této směrnici se počítají od 1. ledna roku následujícího po události, od které běží.
   Článek 9
   Osobnostní práva
   Tato směrnice se nedotýká předpisů členských států upravujících osobnostní práva.
   Článek 10
   Přechodná ustanovení
   1.   Pokud doba ochrany, která je delší než odpovídající doba stanovená v této směrnici, již začala běžet v členském státě k 1. červenci 1995, nezpůsobí tato směrnice zkrácení doby ochrany v uvedeném členském státě.
   2.   Doba ochrany stanovená v této směrnici se vztahuje na všechna díla a předměty ochrany, které byly chráněny alespoň v jednom členském státě v den uvedený v odstavci 1 podle vnitrostátních předpisů o autorském právu nebo právech s ním souvisejících, nebo které splňují podmínky ochrany podle směrnice [Rady 92/100/EHS ze dne 19. listopadu 1992 o právu na pronájem a půjčování a o některých právech v oblasti duševního vlastnictví souvisejících s autorským právem] (5).
   3.   Touto směrnicí nejsou dotčena žádná využívání uskutečněná přede dnem uvedeným v odstavci 1. Členské státy přijmou nezbytná ustanovení zejména na ochranu práv nabytých třetími osobami.
   4.   Členské státy nejsou povinny používat čl. 2 odst. 1 na kinematografická nebo audiovizuální díla, která byla vytvořena před 1. červencem 1994.
   Článek 11
   Oznámení a sdělení
   1.   Členské státy oznámí Komisi bez odkladu všechny návrhy právních předpisů týkajících se zavedení nových souvisejících práv včetně hlavních důvodů pro jejich zavedení a zamýšlenou dobu ochrany.
   2.   Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
   Článek 12
   Zrušující ustanovení
   Směrnice 93/98/EHS se zrušuje, aniž jsou dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení směrnic ve vnitrostátním právu a jejich použitelnost stanovených v příloze I části B.
   Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze II.
   Článek 13
   Vstup v platnost
   Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
   Článek 14
   Určení
   Tato směrnice je určena členským státům.

      Ve Štrasburku, 12. prosince 2006.

            Za Evropský parlament

            předseda

         J. BORRELL FONTELLES

            Za Radu

            předseda nebo předsedkyně

         M. PEKKARINEN

      (1)  Stanovisko ze dne 26. října 2006 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku).

      (2)  Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 12. října 2006 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku) a rozhodnutí Rady ze dne 30. listopadu 2006.

      (3)  Úř. věst. L 290, 24.11.1993, s. 9. Směrnice ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES (Úř. věst. L 167, 22.6.2001, s. 10).

      (4)  Viz přílohu I část A.

      (5)  Úř. věst. L 346, 27.11.1992, s. 61. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí 2001/29/ES.

      PŘÍLOHA I
      ČÁST A
      Zrušená směrnice a její následné změny

                  Směrnice Rady 93/98/EHS
                  (Úř. věst. L 290, 24.11.1993, s. 9)

                  Pouze čl. 11 odst. 2

                  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES
                  (Úř. věst. L 167, 22.6.2001, s. 10)

            ČÁST B
      Lhůty pro provedení ve vnitrostátním právu a použitelnost

         (uvedené v článku 12)

                  Směrnice

                  Lhůta pro provedení

                  Datum použitelnosti

                  93/98/EHS

                  1. července 1995 (články 1 až 11)

                  19. listopadu 1993 (článek 12)
                  nejpozději 1. července 1997, pokud se týče čl. 2 odst. 1 (čl. 10 odst. 5)

                  2001/29/ES

                  22. prosince 2002

      PŘÍLOHA II
      SROVNÁVACÍ TABULKA

                  Směrnice 93/98/EHS

                  Tato směrnice

                  Články 1 až 9
                  Čl. 10 odst. 1 až 4
                  Čl. 10 odst. 5
                  Článek 11
                  Článek 12
                  Čl. 13 odst. 1 první pododstavec
                  Čl. 13 odst. 1 druhý pododstavec
                  Čl. 13 odst. 1 třetí pododstavec
                  Čl. 13 odst. 2
                  —
                  —
                  Článek 14
                  —
                  —

                  Články 1 až 9
                  Čl. 10 odst. 1 až 4
                  —
                  —
                  Čl. 11 odst. 1
                  —
                  —
                  Čl. 11 odst. 2
                  —
                  Článek 12
                  Článek 13
                  Článek 14
                  Příloha I
                  Příloha II


title: Směrnice Rady ze dne 4. března 1974 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se maximální konstrukční rychlosti a nákladních plošin kolových zemědělských a lesnických traktorů

text:
Důležité právní upozornění

|

31974L0152

Úřední věstník L 084 , 28/03/1974 S. 0033 - 0035 Finské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 3 S. 0250  Řecké zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 2 S. 0234  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 3 S. 0250  Španělské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 3 S. 0206  Portugalské zvláštní vydání Kapitola 13 Svazek 3 S. 0206

		Směrnice Radyze dne 4. března 1974o sbližování právních předpisů členských států týkajících se maximální konstrukční rychlosti a nákladních plošin kolových zemědělských a lesnických traktorů(74/152/EHS)RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 100 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise,s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],vzhledem k tomu, že technické požadavky, které musí traktory podle vnitrostátních právních předpisů splňovat, se mimo jiné vztahují na maximální konstrukční rychlost a na nákladní plošiny;vzhledem k tomu, že se tyto požadavky v jednotlivých členských státech liší; že je proto nutné, aby všechny členské státy zavedly stejné požadavky vedle nebo namísto svých stávajících právních předpisů, zejména aby bylo možné použít u všech typů traktorů postup EHS schvalování typu, který je předmětem směrnice Rady 74/150/EHS ze dne 4. března 1974 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu kolových zemědělských a lesnických traktorů [3],PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 11. „Zemědělským nebo lesnickým traktorem“ se rozumí každé motorové vozidlo vybavené koly nebo pásy, které má alespoň dvě nápravy, jehož hlavní funkcí je vyvíjet tažnou sílu a které je zvláště konstruováno k tažení, tlačení, nesení nebo pohonu určitých nářadí, strojů nebo přípojných vozidel určených pro užití v zemědělství nebo lesnictví. Může být vybaveno pro přepravu nákladu a osob.2. Tato směrnice se vztahuje pouze na traktory definované v předchozím odstavci, které jsou vybaveny pneumatikami a které mají dvě nápravy a maximální konstrukční rychlost od 6 km/h do 25 km/h.Článek 2Členské státy nesmějí odmítnout udělit EHS schválení typu nebo vnitrostátního schválení typu pro typ traktoru z důvodů týkajících se maximální konstrukční rychlosti nebo nákladních plošin, pokud tyto maximální konstrukční rychlosti nebo nákladní plošiny splňují požadavky stanovené v příloze.Článek 3Členské státy nesmějí odmítnout registraci nebo zakázat prodej, uvedení do provozu nebo užívání traktorů z důvodů týkajících se maximální konstrukční rychlosti nebo nákladních plošin, pokud tyto maximální konstrukční rychlosti nebo nákladní plošiny splňují požadavky stanovené v příloze.Článek 41. Členské státy nesmějí zakázat namontování nákladních plošin nebo požadovat, aby traktory byly vybaveny jednou nebo větším počtem takových plošin.2. Členské státy nesmějí zakázat, aby byly na traktorových plošinách dopravovány výrobky, které je dovoleno dopravovat na přívěsech používaných pro zemědělské nebo lesnické účely; v rozsahu mezních hodnot uvedených výrobcem je povoleno, aby maximální zatížení činilo alespoň 80 % hmotnosti nenaloženého traktoru v provozním stavu.Článek 5Změny nezbytné pro přizpůsobení požadavků přílohy technickému pokroku se přijímají postupem stanoveným v článku 13 směrnice Rady o schvalování typu kolových zemědělských a lesnických traktorů.Článek 61. Členské státy uvedou v účinnost předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 18 měsíců od jejího oznámení a neprodleně o nich uvědomí Komisi.2. Členské státy zajistí, aby byla Komisi sdělena znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.Článek 7Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 4. března 1974.Za RadupředsedaW. Scheel[1] Úř. věst. 28, 17.2.1967, s. 462/67.[2] Úř. věst. 42, 7.3.1967, s. 620/67.[3] Úř. věst. L 84, 28.3.1974, s. 10.--------------------------------------------------PŘÍLOHA1. MAXIMÁLNÍ KONSTRUKČNÍ RYCHLOST1.1 Při schvalovacích zkouškách typu se měří průměrná rychlost na přímé dráze, kterou traktor projede oběma směry z letmého startu. Povrch zkušební dráhy musí být zpevněn; dráha musí být rovná a dlouhá alespoň 100 m; může mít sklon nepřekračující 1,5 %.1.2 Během zkoušky je traktor v nenaloženém provozním stavu bez přídavných závaží nebo zvláštního vybavení a tlaky v pneumatikách musí být podle specifikace pro jízdu po pozemní komunikaci.1.3 Traktor je pro zkoušku vybaven novými pneumatikami s maximálními rozměry určenými pro daný traktor výrobcem.1.4 Při zkoušce je zařazen takový převodový stupeň, se kterým je možno dosáhnout maximální rychlost a akcelerátor musí být plně otevřen.1.5 Vzhledem k různým chybám, kterým není možné se vyhnout a které jsou způsobeny zejména metodou měření nebo nárůstem otáček motoru při částečném zatížení, je pro udělení schválení typu ještě přijatelná hodnota rychlosti o 10 % vyšší než 25 km/h.1.6 Aby mohly příslušné schvalovací orgány vypočítat pro účely schválení typu traktoru jeho maximální teoretickou rychlost, musí k tomu výrobce poskytnout údaj o převodovém poměru a o odvalené dráze hnacích kol odpovídající jedné plné otáčce při maximálním výkonu motoru se zcela otevřeným akcelerátorem; regulátor otáček, pokud je namontován, je nastaven tak, jak určí výrobce.2. NÁKLADNÍ PLOŠINY2.1 Těžiště plošiny musí být umístěno mezi nápravami.2.2 Rozměry plošiny musí být takové, aby- délka nepřekračovala víc než 1,4krát rozchod kol traktoru jak u přední, tak i u zadní nápravy,- šířka nepřekračovala maximální celkovou šířku traktoru bez vybavení.2.3 Plošina musí být připojena souměrně vzhledem k podélné rovině souměrnosti traktoru.2.4 Výška polohy nákladní plošiny nad zemí nesmí být větší než 150 cm.2.5 Provedení plošiny a způsob jejího připevnění musí být takové, aby při normálním zatížení zůstalo pole řidičova výhledu přiměřené a aby různá povinná zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci plnila dále ve svoji normální funkci.2.6 Nákladní plošina musí být odnímatelná; musí být připojena k traktoru takovým způsobem, aby se zabránilo nebezpečí jejího náhodného uvolnění.--------------------------------------------------