title: Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/44/ES ze dne 6. května 2009 , kterou se mění směrnice 98/26/ES o neodvolatelnosti zúčtování v platebních systémech a v systémech vypořádání obchodů s cennými papíry a směrnice 2002/47/ES o dohodách o finančním zajištění, pokud jde o propojené systémy a pohledávky z úvěru (Text s významem pro EHP)

text:
               10.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 146/37

      SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2009/44/ES

   ze dne 6. května 2009,
   kterou se mění směrnice 98/26/ES o neodvolatelnosti zúčtování v platebních systémech a v systémech vypořádání obchodů s cennými papíry a směrnice 2002/47/ES o dohodách o finančním zajištění, pokud jde o propojené systémy a pohledávky z úvěru
   (Text s významem pro EHP)
   EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
   s ohledem na návrh Komise,
   s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky (1),
   s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (2),
   v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy (3),
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/26/ES (4) zavedla režim, v jehož rámci je zajištěna neodvolatelnost převodních příkazů a vzájemného započtení, jakož i vynutitelnost zajištění s ohledem na domácí i zahraniční účastníky platebních systémů a systémů vypořádání obchodů s cennými papíry.

               (2)

               Hodnotící zpráva Komise ze dne 7. dubna 2006 týkající se směrnice 98/26/ES o neodvolatelnosti zúčtování obsahuje závěr, že směrnice 98/26/ES funguje v zásadě dobře. Tato zpráva zdůraznila, že v oblasti platebních systémů a systémů vypořádání obchodů s cennými papíry mohou být projednávány některé důležité změny, a rovněž dospěla k závěru, že je nutno směrnici 98/26/ES vyjasnit a zjednodušit.

               (3)

               Hlavní změnou však je rostoucí počet propojení mezi systémy, které v době vypracování směrnice 98/26/ES fungovaly téměř výhradně vnitrostátně a nezávisle. Tato změna je jedním z důsledků směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES ze dne 21. dubna 2004 o trzích finančních nástrojů (5) a Evropského kodexu chování v oblasti zúčtování a vypořádání. S cílem přizpůsobit se tomuto vývoji by pojem interoperabilní systém a odpovědnost provozovatelů systémů měly být vyjasněny.

               (4)

               Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/47/ES (6) vytvořila jednotný právní rámec Společenství pro přeshraniční používání finančního zajištění a zrušila většinu formálních požadavků tradičně kladených na dohody o zajištění.

               (5)

               Evropská centrální banka rozhodla o zavedení pohledávek z úvěru jako způsobilého typu zajištění pro úvěrové operace Eurosystému s účinností ode dne 1. ledna 2007. V zájmu zajištění co nejvyššího hospodářského dopadu využívání pohledávek z úvěru Evropská centrální banka doporučila rozšířit oblast působnosti směrnice 2002/47/ES. Hodnotící zpráva Komise ze dne 20. prosince 2006 týkající se směrnice 2002/47/ES o dohodách o finančním zajištění se touto otázkou zabývala a souhlasila se stanoviskem Evropské centrální banky. Využívání pohledávek z úvěru zvětší skupinu dostupného zajištění. Další harmonizace v oblasti platebních systémů a systémů vypořádání obchodů s cennými papíry by dále přispěla k rovným podmínkám pro úvěrové instituce ve všech členských státech. Pokud by se používání pohledávek z úvěru jako zajištění dále usnadnilo, přineslo by to prospěch rovněž spotřebitelům a dlužníkům, jelikož používání pohledávek z úvěru jako zajištění by vedlo k intenzivnější hospodářské soutěži a větší dostupnosti úvěru.

               (6)

               V zájmu snazšího používání pohledávek z úvěru je důležité zrušit nebo zakázat jakékoli formální požadavky, například povinnosti týkající se oznamování a registrace, které by znemožnily postoupení pohledávek z úvěru. Stejně tak by v zájmu toho, aby nebylo ohroženo postavení příjemců zajištění, měli mít dlužníci možnost vzdát se platně svých práv na započtení vůči věřitelům. Stejně je zdůvodněna rovněž nutnost zavést pro dlužníka možnost vzdát se uplatňování pravidel týkajících se bankovního tajemství, jelikož v opačném případě nemusí mít příjemce zajištění dostatečné informace, aby mohl náležitě posoudit hodnotu pohledávek z úvěru. Těmito ustanoveními by neměla být dotčena směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru (7).

               (7)

               Členské státy nevyužily možnost stanovenou v čl. 4 odst. 3 směrnice 2002/47/ES nepovolit příjemci zajištění přivlastnění. Uvedené ustanovení by proto mělo být zrušeno.

               (8)

               Směrnice 98/26/ES a 2002/47/ES by proto měly být odpovídajícím způsobem změněny.

               (9)

               Podle bodu 34 interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů (8) jsou členské státy vybízeny k tomu, aby jak pro sebe, tak i v zájmu Společenství sestavily vlastní tabulky, z nichž bude co nejvíce patrné srovnání mezi touto směrnicí a prováděcími opatřeními, a aby tyto tabulky zveřejnily,

         PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
   Článek 1
   Změny směrnice 98/26/ES
   Směrnice 98/26/ES se mění takto:

               1.

               8. bod odůvodnění se zrušuje.

               2.

               Vkládá se nový bod odůvodnění, který zní:

                           „(14a)

                           vzhledem k tomu, že příslušné vnitrostátní orgány nebo orgány dohledu by měly zajistit, aby se provozovatelé systémů, kteří zřizují interoperabilní systémy, v rámci možností dohodli na společných pravidlech týkajících se okamžiku vstupu převodního příkazu do interoperabilního systému. Příslušné vnitrostátní orgány nebo orgány dohledu by měly zajistit, aby pravidla týkající se okamžiku vstupu do interoperabilních systémů byla podle možností a potřeby koordinována, aby tak bylo možné předejít právní nejistotě v případě selhání v zúčastněném systému;“.

               3.

               Vkládá se nový bod odůvodnění, který zní:

                           „(22a)

                           vzhledem k tomu, že v případě interoperabilních systémů může nedostatek koordinace, pokud jde o to, která pravidla týkající se okamžiku vstupu a neodvolatelnosti se použijí, vystavit účastníky jednoho systému, nebo dokonce samotného provozovatele systému vedlejším dopadům nesplnění povinnosti v jiném systému. V zájmu omezení systémového rizika je vhodné stanovit, aby provozovatelé interoperabilních systémů koordinovali pravidla týkající se okamžiku vstupu a neodvolatelnosti v systémech, které provozují;“.

               4.

               Článek 1 se mění takto:

                           a)

                           v písmenu a) se zkratka „ECU“ nahrazuje zkratkou „EUR“;

                           b)

                           v písmenu c) se druhá odrážka nahrazuje tímto:

                                       „—

                                       s operacemi centrálních bank členských států nebo Evropské centrální banky při plnění funkcí centrálních bank.“

               5.

               Článek 2 se mění takto:

                           a)

                           písmeno a) se mění takto:

                                       i)

                                       první odrážka nahrazuje tímto:

                                                   „—

                                                   mezi třemi nebo více účastníky, nepočítaje v to provozovatele daného systému, případného zúčtovatele, případné ústřední protistrany, případné clearingové instituce nebo případného nepřímého účastníka, se společnými pravidly a standardizovaným postupem pro zúčtování, ať prostřednictvím ústřední protistrany či bez ní, nebo pro provádění převodních příkazů mezi účastníky,“,

                                       ii)

                                       doplňuje se nový pododstavec, který zní:
                                       „Dohodou uzavřenou mezi interoperabilními systémy se nezřizuje systém.“;

                           b)

                           v písmenu b) se první a druhá odrážka nahrazují tímto:

                                       „—

                                       úvěrová instituce, jak je vymezena v čl. 4 bodě 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/48/ESze dne 14. června 2006 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu (přepracované znění) (9), včetně institucí vyjmenovaných v článku 2 uvedené směrnice,

                                       —

                                       investiční podnik, jak je vymezen v čl. 4 odst. 1 bodě 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES ze dne 21. dubna 2004 o trzích finančních nástrojů (10), s výjimkou institucí vyjmenovaných v čl. 2 odst. 1 uvedené směrnice,

                           c)

                           písmeno f) se mění takto:

                                       i)

                                       první pododstavec se nahrazuje tímto:

                                                   „f)

                                                   ‚účastníkem‘ rozumí instituce, ústřední protistrana, zúčtovatel, clearingová instituce nebo provozovatel systému.“,

                                       ii)

                                       třetí pododstavec se nahrazuje tímto:
                                       „Členský stát se může rozhodnout, že pro účely této směrnice je nepřímý účastník pokládán za účastníka, je-li to odůvodněné systémovým rizikem. Případy, kdy je nepřímý účastník na základě systémového rizika pokládán za účastníka, není omezena odpovědnost účastníka, jehož prostřednictvím dává nepřímý účastník systému převodní příkazy.“;

                           d)

                           písmeno g) se nahrazuje tímto:

                                       „g)

                                       ‚nepřímým účastníkem‘ rozumí instituce, ústřední protistrana, zúčtovatel, clearingová instituce nebo provozovatel systému se smluvním vztahem k účastníkovi systému, který provádí převodní příkazy, přičemž tento vztah umožňuje nepřímému účastníkovi provádět převodní příkazy prostřednictvím systému, a to za podmínky, že je nepřímý účastník provozovateli systému znám.“;

                           e)

                           písmeno h) se nahrazuje tímto:

                                       „h)

                                       ‚cennými papíry‘ rozumějí veškeré nástroje uvedené v příloze I části C směrnice 2004/39/ES;“;

                           f)

                           v písmenu i) se první odrážka nahrazuje tímto:

                                       „—

                                       pokyn účastníka, aby určitá peněžní částka byla dána k dispozici příjemci pomocí účetního záznamu v účetnictví úvěrové instituce, centrální banky, ústřední protistrany nebo zúčtovatele, anebo jakýkoli pokyn, který vede k převzetí nebo plnění platební povinnosti vymezené pravidly systému, nebo“;

                           g)

                           písmeno l) se nahrazuje tímto:

                                       „l)

                                       ‚účtem pro zúčtování‘ rozumí účet u centrální banky, zúčtovatele nebo ústřední protistrany, který je využíván k držení prostředků nebo cenných papírů a k zúčtování a vypořádání transakcí mezi účastníky systému;“;

                           h)

                           písmeno m) se nahrazuje tímto:

                                       „m)

                                       ‚zajištěním‘ (kolaterálem) rozumějí veškerá realizovatelná aktiva, včetně neomezeného finančního zajištění uvedeného v čl. 1 odst. 4 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/47/ES ze dne 6. června 2002 o dohodách o finančním zajištění (11), poskytnutá jako zástava (včetně peněžních prostředků poskytnutých do zástavy), dohoda o zpětném odkupu nebo podobná dohoda anebo jako jiné zajištění za účelem zajištění práv a závazků případně vznikajících v souvislosti se systémem, anebo realizovatelná aktiva poskytnutá centrálními bankami členských států nebo Evropskou centrální bankou;

                           i)

                           doplňují se nová písmena, která znějí:

                                       „n)

                                       ‚obchodním dnem‘ rozumí den, který zahrnuje denní i noční vypořádání a veškeré události, ke kterým došlo v průběhu obchodního cyklu systému;

                                       o)

                                       ‚interoperabilními systémy‘ rozumějí dva nebo více systémů, jejichž provozovatelé uzavřeli mezi sebou dohodu, jež zahrnuje provádění převodních příkazů mezi systémy;

                                       p)

                                       ‚provozovatelem systému‘ rozumí subjekt nebo subjekty právně odpovědné za provoz systému. Provozovatel systému může jednat rovněž jako zúčtovatel, ústřední protistrana nebo clearingová instituce.“

               6.

               Článek 3 se mění takto:

                           a)

                           odstavec 1 se nahrazuje tímto:
                           „1.   Převodní příkazy a vzájemné započtení jsou právně vymahatelné a závazné pro třetí osoby i v případě úpadkového řízení proti účastníku za předpokladu, že převodní příkazy byly vloženy do systému před okamžikem zahájení úpadkového řízení, jak je vymezen v čl. 6 odst. 1. To platí i v případě úpadkových řízení proti účastníku (v dotčeném systému nebo v interoperabilním systému) nebo proti provozovateli interoperabilního systému, který není účastníkem.
                           Jsou-li převodní příkazy vloženy do systému po okamžiku zahájení úpadkového řízení a provedeny v obchodní den, jak je stanoven pravidly systému, během něhož došlo k zahájení tohoto úpadkového řízení, jsou právně vymahatelné a závazné pro třetí osoby pouze tehdy, jestliže může provozovatel systému doložit, že mu v okamžiku, kdy se daný převodní příkaz stal neodvolatelným, zahájení úpadkového řízení nebylo ani nemohlo být známo.“;

                           b)

                           doplňuje se nový odstavec, který zní:
                           „4.   V případě interoperabilních systémů každý systém ve svých vlastních pravidlech stanoví okamžik vstupu do tohoto systému tak, aby bylo v co nejvyšší míře zajištěno, že pravidla všech dotčených interoperabilních systémů jsou v tomto ohledu koordinována. Není-li v pravidlech všech systémů, které jsou stranou interoperabilních systémů, výslovně stanoveno jinak, nejsou pravidla jednoho systému týkající se okamžiku vstupu dotčena pravidly ostatních systémů, s nimiž je tento systém interoperabilní.“

               7.

               Článek 4 se nahrazuje tímto:
               „Článek 4
               Členské státy mohou stanovit, že zahájení úpadkového řízení proti účastníku nebo provozovateli interoperabilního systému neovlivní použití peněžních prostředků nebo cenných papírů, které jsou k dispozici na účtu pro zúčtování tohoto účastníka, ke splnění závazků tohoto účastníka evidovaných v systému nebo v interoperabilním systému v obchodní den, kdy úpadkového řízení bylo zahájeno. Členské státy mohou stanovit, aby úvěr účastníka vzniklý v souvislosti se systémem byl použit proti stávajícímu dostupnému zajištění ke splnění závazků tohoto účastníka v systému nebo v interoperabilním systému.“

               8.

               V článku 5 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
               „V případě interoperabilních systémů stanoví každý systém ve svých vlastních pravidlech okamžik neodvolatelnosti tak, aby bylo v co nejširší míře zajištěno, že pravidla všech dotčených interoperabilních systémů jsou v tomto ohledu koordinována. Není-li v pravidlech dotčených systémů, které jsou stranou interoperabilního systému, výslovně stanoveno jinak, pravidla jednoho systému týkající se okamžiku neodvolatelnosti nejsou dotčena pravidly ostatních systémů, s nimiž je tento systém interoperabilní.“

               9.

               Článek 7 se nahrazuje tímto:
               „Článek 7
               Úpadkové řízení nemá zpětný účinek na práva a povinnosti účastníka vyplývající z jeho účasti v systému nebo vzniklé v souvislosti s ní v době před okamžikem zahájení tohoto řízení vymezeným v čl. 6 odst. 1. Totéž se vztahuje i na práva a povinnosti účastníka interoperabilního systému nebo provozovatele interoperabilního systému, který není účastníkem.“

               10.

               Článek 9 se nahrazuje tímto:
               „Článek 9
               1.   Práva provozovatele systému nebo účastníka na zajištění jim poskytnuté v souvislosti se systémem nebo jakýmkoli interoperabilním systémem a práva centrálních bank členských států nebo Evropské centrální banky na zajištění, které jim bylo poskytnuto, nejsou ovlivněna úpadkovým řízením proti:

                           a)

                           účastníkovi (daného systému nebo interoperabilního systému),

                           b)

                           provozovateli interoperabilního systému, který není účastníkem,

                           c)

                           protistraně centrálních bank členských států nebo Evropské centrální banky nebo

                           d)

                           jiné třetí osobě, která poskytla zajištění.

                     Zajištění může být realizováno k uspokojení těchto práv.
               2.   Jsou-li cenné papíry, včetně práv s nimi spojených, poskytnuty jako zajištění účastníkům, provozovatelům systémů nebo centrálním bankám členských států nebo Evropské centrální bance, jak je uvedeno v odstavci 1, a právo těchto subjektů nebo právo zmocněnce, zástupce nebo třetí osoby jednající jejich jménem k cenným papírům je platně zaneseno v registru, na účtu nebo v systému centralizované evidence nacházejícím se v některém členském státě, vztahují se na určení práv těchto subjektů jako držitelů zajištění ve vztahu k těmto cenným papírům právní předpisy uvedeného členského státu.“

               11.

               Článek 10 se nahrazuje tímto:
               „Článek 10
               1.   Členské státy určí systémy a příslušné provozovatele systémů, kteří spadají do oblasti působnosti této směrnice, oznámí je Komisi a sdělí jí, které orgány byly určeny v souladu s čl. 6 odst. 2.
               Provozovatel systému oznámí členskému státu, jehož právními předpisy se řídí, účastníky systému, včetně případných nepřímých účastníků, i jakékoli změny účastníků.
               Kromě oznamovací povinnosti stanovené v druhém pododstavci mohou členské státy podřídit systémy spadající do jejich pravomoci dohledu nebo schvalovacím požadavkům.
               Instituce na žádost informuje toho, kdo prokáže oprávněný zájem, o systémech, jichž se účastní a poskytne informace o hlavních pravidlech fungování těchto systémů.
               2.   Systém, který je určen před tím, než vstoupí v platnost vnitrostátní předpisy provádějící směrnici Evropského parlamentu a Rady 2009/44/ES ze dne 6. května 2009, kterou se mění směrnice 98/26/ES o neodvolatelnosti zúčtování v platebních systémech a v systémech vypořádání obchodů s cennými papíry a směrnice 2002/47/ES o dohodách o finančním zajištění (12), zůstává určen pro účely této směrnice.
               Převodní příkaz, který byl systémem přijat před tím, než vstoupily v platnost vnitrostátní předpisy provádějící směrnici 2009/44/ES 6. května 2009, ale vypořádán byl až poté, je považován za převodní příkaz pro účely této směrnice.

         Článek 2
   Změny směrnice 2002/47/ES
   Směrnice 2002/47/ES se mění takto:

               1.

               9. bod odůvodnění se nahrazuje tímto:

                           „(9)

                           Za účelem omezení administrativního břemene stran, které využívají finanční zajištění ve smyslu této směrnice, by mělo vnitrostátní právo pro platnost a účinnost finančního zajištění od těchto stran vyžadovat pouze to, aby finanční zajištění kontroloval příjemce zajištění nebo osoba jednající jeho jménem, přičemž by nebyly vyloučeny takové techniky zajištění, kterými poskytovatel zajištění může zajištění nahradit nebo přebytečné zajištění odebrat. Tato směrnice by členským státům neměla zakazovat, aby požadovaly postoupení pohledávky z úvěru formou jejího zařazení na seznam pohledávek.“

               2.

               20. bod odůvodnění se nahrazuje tímto:

                           „(20)

                           Tato směrnice se nedotýká působení či účinku smluvních podmínek finančních nástrojů nebo pohledávek z úvěru poskytnutých jako finanční zajištění, jako jsou práva, povinnosti nebo jiné podmínky stanovené při emisi těchto nástrojů či jakákoli další práva, povinnosti nebo jiné podmínky, které se uplatňují ve vztahu mezi emitenty a držiteli takových nástrojů nebo mezi dlužníkem a věřitelem v případě takových pohledávek z úvěru.“

               3.

               Doplňuje se nový bod odůvodnění, který zní:

                           „(23)

                           Touto směrnicí nejsou dotčena práva členských států na zavedení pravidel pro zajištění účinnosti dohod o finančním zajištění vůči třetím osobám v souvislosti s pohledávkami z úvěru,“

               4.

               Článek 1 se mění takto:

                           a)

                           v odstavci 2 se písmeno b) nahrazuje tímto:

                                       „b)

                                       centrální banka, Evropská centrální banka, Banka pro mezinárodní platby, mezinárodní rozvojová banka ve smyslu přílohy VI části 1 oddílu 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/48/ES ze dne 14. června 2006 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu (přepracované znění) (13), Mezinárodní měnový fond a Evropská investiční banka;

                           b)

                           v odst. 2 písm. c) se body i) až iv) nahrazují tímto:

                                       „i)

                                       úvěrových institucí ve smyslu čl. 4 bodu 1 směrnice 2006/48/ES, včetně institucí, které jsou vyjmenovány v článku 2 uvedené směrnice;

                                       ii)

                                       investičních podniků ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES ze dne 21. dubna 2004 o trzích finančních nástrojů (14);

                                       iii)

                                       finančních institucí ve smyslu čl. 4 bodu 5 směrnice 2006/48/ES;

                                       iv)

                                       pojišťoven ve smyslu čl. 1 písm. a) směrnice Rady 92/49/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přímého pojištění jiného než životního (třetí směrnice o neživotním pojištění) (15) a pojišťoven ve smyslu čl. 1 bodu 1 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/83/ESze dne 5. listopadu 2002 o životním pojištění (16);

                           c)

                           v odstavci 4 se písmeno a) nahrazuje tímto:

                                       „a)

                                       Finanční zajištění, které má být poskytnuto, se skládá z hotovosti, finančních nástrojů nebo z pohledávek z úvěru;“;

                           d)

                           v odstavci 4 se doplňuje nové písmeno, které zní:

                                       „c)

                                       Členské státy mohou z oblasti působnosti této směrnice vyloučit pohledávky z úvěru, u kterých je dlužníkem spotřebitel ve smyslu čl. 3 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru (17), nebo mikropodnik a malý podnik ve smyslu článku 1 a čl. 2 odst. 2 a 3 přílohy doporučení Komise 2003/361/ES ze dne 6. května 2003 o definici mikropodniků, malých a středních podniků (18), vyjma případů, kdy příjemce či poskytovatel zajištění takové pohledávky z úvěru je jednou z institucí ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. b) této směrnice.

                           e)

                           odstavec 5 se mění takto:

                                       i)

                                       ve druhém pododstavci se doplňuje nová věta, která zní:
                                       „V případě pohledávek z úvěru postačuje mezi stranami smlouvy k identifikaci pohledávky z úvěru a k doložení jejího poskytnutí jakožto finančního zajištění zařazení této pohledávky na seznam pohledávek předložený příjemci zajištění písemně nebo z právního hlediska rovnocenným způsobem.“,

                                       ii)

                                       za druhý pododstavec se vkládá nový pododstavec, který zní:
                                       „Aniž je dotčen druhý pododstavec, mohou členské státy stanovit, že zařazení na seznam pohledávek předložený příjemci zajištění písemně nebo z právního hlediska rovnocenným způsobem rovněž postačuje k identifikaci pohledávky z úvěru a k doložení jejího poskytnutí jakožto finančního zajištění vůči dlužníkovi nebo třetím osobám.“

               5.

               Článek 2 se mění takto:

                           a)

                           odstavec 1 se mění takto:

                                       i)

                                       písmena b) a c) se nahrazují tímto:

                                                   „b)

                                                   ‚dohodou o finančním zajištění s převedením vlastnického práva‘ rozumí dohoda, včetně dohod o zpětném odkupu, podle níž poskytovatel zajištění převádí plné vlastnické právo k finančnímu aktivu nebo plné právo na plnění z tohoto finančního aktiva na příjemce zajištění za účelem zajištění nebo jiného krytí plnění příslušných finančních závazků;

                                                   c)

                                                   ‚dohodou o finančním zajištění s poskytnutím jistoty‘ rozumí dohoda, podle níž poskytovatel zajištění poskytuje příjemci nebo v jeho prospěch jistotu v podobě finančního aktiva, přičemž plné nebo kvalifikované vlastnické právo k němu nebo plné právo na plnění z něj zůstává při zřízení jistoty poskytovateli zajištění;“,

                                       ii)

                                       doplňuje se nové písmeno, které zní:

                                                   „o)

                                                   ‚pohledávkami z úvěru‘ rozumějí peněžité pohledávky vyplývající z dohody, podle níž úvěrová instituce ve smyslu čl. 4 bodu 1 směrnice 2006/48/ES, včetně institucí, které jsou vyjmenovány v článku 2 uvedené směrnice, poskytuje prostředky ve formě úvěru nebo půjčky.“;

                           b)

                           v odstavci 2 se druhá věta nahrazuje tímto:
                           „Poskytnutím finančního zajištění příjemci zajištění podle této směrnice není dotčeno právo poskytovatele zajištění na nahrazení či odebrání přebytečného finančního zajištění nebo v případě pohledávek z úvěru na inkaso výnosů z těchto pohledávek až do dalšího oznámení.“

               6.

               Článek 3 se mění takto:

                           a)

                           v odstavci 1 se doplňují nové pododstavce, které znějí:
                           „Aniž je dotčen čl. 1 odst. 5, jsou-li jako finanční zajištění poskytnuty pohledávky z úvěru, nesmějí členské státy vyžadovat, aby sjednání, platnost, účinnost, pořadí, vymahatelnost nebo důkazní přípustnost tohoto finančního zajištění závisely na vykonání formálního aktu, například registrace nebo informování dlužníka o poskytnutí pohledávky z úvěru jako zajištění. Členské státy však mohou požadovat vykonání formálního aktu, jako je registrace nebo informování, pro účely platnosti a účinnosti, pořadí, vymahatelnosti nebo důkazní přípustnosti vůči dlužníkovi nebo třetím osobám.
                           Do 30. června 2014 Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o tom, zda je uplatňování tohoto odstavce stále vhodné.“;

                           b)

                           doplňuje se nový odstavec, který zní:
                           „3.   Aniž je dotčena směrnice 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách (19) a vnitrostátní předpisy o nepřiměřených smluvních podmínkách, zajistí členské státy, aby se dlužníci pohledávek z úvěru mohli písemně nebo z právního hlediska rovnocenným způsobem platně vzdát:

                                       i)

                                       svých práv na započtení vůči věřitelům pohledávky z úvěru a vůči osobám, jimž věřitel postoupil, zastavil či jinak uvedl do oběhu pohledávku z úvěru jako zajištění, a

                                       ii)

                                       svých práv vyplývajících z pravidel bankovního tajemství, která by jinak věřiteli pohledávky z úvěru bránila nebo omezovala jeho možnost poskytnout informace o pohledávce z úvěru nebo o dlužníkovi pro účely použití pohledávky z úvěru jako zajištění.

               7.

               Článek 4 se mění takto:

                           a)

                           v odstavci 1 se doplňuje nové písmeno, které zní:

                                       „c)

                                       u pohledávek z úvěru prodejem nebo přivlastněním a započtením jejich hodnoty proti příslušným finančním závazkům, případně použitím na jejich vyrovnání.“;

                           b)

                           v odstavci 2 se písmeno b) nahrazuje tímto:

                                       „b)

                                       strany se v dohodě o finančním zajištění s poskytnutím jistoty dohodly na ocenění finančních nástrojů a pohledávek z úvěru.“;

                           c)

                           odstavec 3 se zrušuje.

               8.

               V článku 5 se doplňuje nový odstavec, který zní:
               „6.   Tento článek se nevztahuje na pohledávky z úvěru.“

               9.

               Za článek 9 se vkládá nový článek, který zní:
               „Článek 9a
               Směrnice 2008/48/ES
               Ustanoveními této směrnice není dotčena směrnice 2008/48/ES.“

         Článek 3
   Provedení
   1.   Členské státy do 30. prosince 2010 přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
   Budou tyto předpisy používat od 30. června 2011.
   Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
   2.   Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
   Článek 4
   Vstup v platnost
   Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
   Článek 5
   Určení
   Tato směrnice je určena členským státům.

      Ve Štrasburku dne 6. května 2009.

            Za Evropský parlament

            předseda

         H.-G. PÖTTERING

            Za Radu

            předseda

         J. KOHOUT

      (1)  Úř. věst. C 216, 23.8.2008, s. 1.

      (2)  Stanovisko ze dne 3. prosince 2008 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku).

      (3)  Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 18. prosince 2008 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku) a rozhodnutí Rady ze dne 27. dubna 2009.

      (4)  Úř. věst. L 166, 11.6.1998, s. 45.

      (5)  Úř. věst. L 145, 30.4.2004, s. 1.

      (6)  Úř. věst. L 168, 27.6.2002, s. 43.

      (7)  Úř. věst. L 133, 22.5.2008, s. 66.

      (8)  Úř. věst. C 321, 31.12.2003, s. 1.

      (9)  Úř. věst. L 177, 30.6.2006, s. 1.

      (10)  Úř. věst. L 145, 30.4.2004, s. 1.“;

      (11)  Úř. věst. L 168, 27.6.2002, s. 43.“;

      (12)  Úř. věst. L 146, 10.6.2009, s. 37.“.

      (13)  Úř. věst. L 177, 30.6.2006, s. 1.“;

      (14)  Úř. věst. L 145, 30.4.2004, s. 1.

      (15)  Úř. věst. L 228, 11.8.1992, s. 1.

      (16)  Úř. věst. L 345, 19.12.2002, s. 1.“;

      (17)  Úř. věst. L 133, 22.5.2008, s. 66.

      (18)  Úř. věst. L 124, 20.5.2003, s. 36.“;

      (19)  Úř. věst. L 95, 21.4.1993, s. 29.“


title: Směrnice Komise ze dne 26. října 1990, kterou se mění směrnice Rady 78/663/EHS, kterou se stanoví specifická kritéria pro čistotu emulgátorů, stabilizátorů, zahušťovadel a želírujících látek pro použití v potravinách

text:
Důležité právní upozornění

|

31990L0612

Úřední věstník L 326 , 24/11/1990 S. 0058 - 0059 Finské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 19 S. 0255  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 19 S. 0255

		Směrnice Komiseze dne 26. října 1990,kterou se mění směrnice Rady 78/663/EHS, kterou se stanoví specifická kritéria pro čistotu emulgátorů, stabilizátorů, zahušťovadel a želírujících látek pro použití v potravinách(90/612/EHS)KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,s ohledem na směrnici Rady 89/107/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se potravinářských přídatných látek povolených pro použití v potravinách určených k lidské spotřebě [1], a zejména na čl. 3 odst. 3 uvedené směrnice,vzhledem k tomu, že je nezbytné zohlednit revidované specifikace kodexu Codex Alimentarius pro látky E 407 a E 466, povolit nové techniky výroby látky E 473 a provést odlišení látky E 407, jak je popsána v příloze směrnice Rady 78/663/EHS [2] ve znění směrnice 82/504/EHS [3], od podobných výrobků, které nejsou uvedeny ve výše uvedené příloze;vzhledem k tomu, že podle článku 6 směrnice 89/107/EHS bylo přijetí předpisů, které mohou mít vliv na lidské zdraví, konzultováno s Vědeckým výborem pro potraviny;vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potraviny,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Příloha směrnice 78/663/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.Článek 2Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 12 měsíců od oznámení této směrnice. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.Článek 3Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 26. října 1990.Za KomisiMARTIN bangemannčlen Komise[1] Úř. věst. L 40, 11.2.1989, s. 27.[2] Úř. věst. L 223, 14.8.1978, s. 7.[3] Úř. věst. L 230, 5.8.1982, s. 35.--------------------------------------------------PŘÍLOHA1. U látky"E 407 – Karagenan"se bod týkající se popela nerozpustného v připbližně 1 % kyselině sírové (V/V) nahrazuje tímto:"popel nerozpustný v kyselině (nerozpustný v 10 % kyselině chlorovodíkové (m/V)) | ne více než 1 %, vztaženo na sušinu |popel nerozpustný v kyselině (nerozpustný v 1 % kyselině sírové (V/V)) | ne více než 2 %, vztaženo na sušinu" |2. U látky"E 466 – Karboxymethylcelulosa"se bod týkající se molekulové hmotnosti nahrazuje tímto:"vyšší než přibližně 17000 (stupeň polymerace přibližně 100)".3. U látky "E 473 – Estery sacharosy s mastnými kyselinami":a) v bodě týkajícím se chemického popisu se poslední věta nahrazuje tímto:"Při jejich přípravě se nesmějí používat jiná organická rozpouštědla než dimethylsulfoxid, dimethylformamid, octan ethylnatý, isopropanol a isobutanol.";b) za bod týkající se síranového popela se doplňuje nový bod, který zní:"obsah dimethylsulfoxidu | ne více než 2 mg/kg" |;c) za bod týkající se obsahu methanolu se doplňuje nový bod, který zní:"obsah isobutanolu | ne více než 10 mg/kg" |.--------------------------------------------------


title: Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/14/ES ze dne 11. května 2005, kterou se mění směrnice Rady 72/166/EHS, 84/5/EHS, 88/357/EHS a 90/232/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/26/ES o pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel   (Text s významem pro EHP)

text:
               11.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 149/14

      SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2005/14/ES

   ze dne 11. května 2005,
   kterou se mění směrnice Rady 72/166/EHS, 84/5/EHS, 88/357/EHS a 90/232/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/26/ES o pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel
   (Text s významem pro EHP)
   EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na první a třetí větu čl. 47 odst. 2, článku 55 a čl. 95 odst. 1 této Smlouvy,
   s ohledem na návrh Komise (1),
   s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (2),
   v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy (3),
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel (pojištění motorových vozidel) je zvlášť důležité pro evropské občany, ať již jsou pojištěnci nebo poškozenými dopravní nehodou. Rovněž vyvolává velký zájmem pojišťovatelů, jelikož představuje důležitý podíl na jejich činnostech v oblasti pojištění jiného než životního v rámci Společenství. Pojištění motorových vozidel má rovněž vliv na volný pohyb osob a vozidel. Hlavním cílem činnosti Společenství v oboru finančních služeb by tudíž mělo být posílení a konsolidace jednotného trhu pojištění motorových vozidel.

               (2)

               Velmi významný pokrok v tomto ohledu byl již docílen směrnicí Rady 72/166/EHS ze dne 24. dubna 1972 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel a kontroly povinnosti uzavřít pro případ takové odpovědnosti pojištění (4), druhou směrnicí Rady 84/5/EHS ze dne 30. prosince 1983 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel (5), třetí směrnicí Rady 90/232/EHS ze dne 14. května 1990 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel (6) a směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2000/26/ES ze dne 16. května 2000 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel (čtvrtá směrnice o pojištění motorových vozidel) (7).

               (3)

               Existuje potřeba aktualizovat a zlepšit systém Společenství v oblasti pojištění motorových vozidel. Tato potřeba byla potvrzena poradami se sdruženími průmyslu, spotřebitelů a poškozených.

               (4)

               V zájmu vyloučení možného nesprávného výkladu ustanovení směrnice 72/166/EHS a pro usnadnění získání pojistného krytí pro vozidla s dočasnými poznávacími značkami by vymezení území, na kterém má vozidlo obvyklé stanoviště, mělo odkazovat na území státu, jehož poznávací značku vozidlo má, nehledě na to, zda je uvedená poznávací značka trvalá nebo dočasná.

               (5)

               V souladu se směrnicí 72/166/EHS se má za to, že vozidla s falešnými nebo nepovolenými poznávacími značkami mají obvyklé stanoviště na území členského státu, který vydal původní poznávací značky. Toto pravidlo často znamená, že národní kanceláře pojistitelů se musí vypořádat s hospodářskými důsledky nehod, které nemají žádnou souvislost s členských státem, ve kterém mají svá sídla. Aniž by se měnilo obecné kritérium poznávací značky pro určení území, na kterém má vozidlo obvyklé stanoviště, je žádoucí, aby byly zvlášť upraveny nehody způsobené vozidly bez poznávací značky nebo s poznávací značkou, která neodpovídá nebo přestala odpovídat vozidlu. V takovém případě, a výlučně za účelem likvidace škody, by území, na kterém má vozidlo obvyklé stanoviště, mělo být územím, na kterém k nehodě došlo.

               (6)

               S cílem usnadnit výklad a používání výrazu „namátkové kontroly“ ve směrnici 72/166/EHS by se příslušné ustanovení mělo objasnit. Zákaz soustavných kontrol pojištění motorových vozidel by měl platit na vozidla s obvyklým stanovištěm na území jiného členského státu, jakož i na vozidla s obvyklým stanovištěm na území třetí země, ale vstupující z území jiného členského státu. Lze povolit pouze nesoustavné kontroly, které nejsou diskriminační a provádějí se v rámci kontroly, která není zaměřena výlučně na ověřování pojištění.

               (7)

               Ustanovení čl. 4 písm. a) směrnice 72/166/EHS umožňuje členskému státu, aby se odchýlil od obecné povinnosti uzavírat povinné pojištění u vozidel v majetku některých fyzických nebo právnických osob, veřejnoprávních nebo soukromoprávních. V případě nehod způsobených těmito vozidly musí členský stát, který takto postupuje, určit orgán nebo subjekt, který odškodní poškozené v důsledku dopravních nehod způsobených v jiném členském státě. Aby se zajistilo, že dojde k řádnému odškodnění nejen poškozených v důsledku nehod způsobených těmito vozidly v zahraničí, ale i poškozených v důsledku nehod, které se staly ve stejném členském státě, ve kterém má vozidlo obvyklé stanoviště, bez ohledu na to, zda mají bydliště na jeho území či nikoli, je žádoucí výše uvedený článek změnit. Navíc by členské státy měly zajistit, aby byl Komisi předán ke zveřejnění seznam osob, které jsou osvobozeny od povinného pojištění, a úřadů nebo orgánů odpovědných za odškodnění poškozených v důsledku nehod způsobených těmito vozidly.

               (8)

               Ustanovení čl. 4 písm. b) směrnice 72/166/EHS umožňuje členskému státu, aby se odchýlil od obecné povinnosti uzavírat povinné pojištění u určitých typů vozidel nebo určitých vozidel, která mají zvláštní poznávací značku. V tom případě mají ostatní členské státy právo při vstupu na jejich území požadovat platnou zelenou kartu nebo pojistnou smlouvu hraničního pojištění, aby se zajistilo odškodnění poškozených v důsledku případné dopravní nehody, kterou tato vozidla mohou na jejich území způsobit. Jelikož však odstranění hraničních kontrol v rámci Společenství neumožňuje zajistit, aby vozidla, která přejíždějí hranice, byla kryta pojištěním, nelze již poškozeným zaručit náhradu škody za dopravní nehody způsobené v zahraničí. Dále je žádoucí zajistit, aby došlo k řádnému odškodnění nejen poškozených v důsledku dopravních nehod způsobených těmito vozidly v zahraničí, ale také ve tom členském státě, ve kterém má vozidlo obvyklé stanoviště. Za tímto účelem by členské státy měly nakládat s poškozenými v důsledku dopravních nehod způsobených těmito vozidly stejným způsobem jako s poškozenými v důsledku dopravních nehod způsobených nepojištěnými vozidly. Ve skutečnosti, jak stanoví směrnice 84/5/EHS, náhrada škody poškozeným v důsledku dopravních nehod způsobených nepojištěnými vozidly by měla být vyplácena orgánem pro odškodnění členského státu, ve kterém k nehodě došlo. V případě platby poškozeným v důsledku dopravních nehod způsobených vozidly, jimž byla udělena výjimka, orgánu pro odškodnění by měl vzniknout nárok vůči orgánu členského státu, ve kterém má vozidlo obvyklé stanoviště. Po uplynutí pěti let ode dne vstupu této směrnice v platnost je žádoucí, aby Komise, pokud to uzná za vhodné po zvážení zkušeností s prováděním a uplatňováním této výjimky, předložila návrhy směrující k jejímu nahrazení nebo zrušení. Je žádoucí zrušit i odpovídající ustanovení směrnice 2000/26/ES.

               (9)

               Aby se v souladu s článkem 299 Smlouvy objasnila oblast působnosti směrnic týkajících se pojištění motorových vozidel, je žádoucí zrušit odkaz na mimoevropská území členských států v článku 6 a čl. 7 odst. 1 směrnice 72/166/EHS.

               (10)

               Povinnosti členských států zaručit pojistné krytí alespoň v určitých minimálních částkách jsou důležitým prvkem pro zajištění ochrany poškozených. Minimální částky stanovené ve směrnici 84/5/EHS by měly být nejen aktualizovány s přihlédnutím k inflaci, ale měly by být i reálně zvýšeny, aby se zlepšila ochrana poškozených. Minimální částka krytí v případě škody na zdraví se měla vypočítat tak, aby byli všichni poškození, kteří utrpěli velmi vážná zranění, plně a spravedlivě odškodněni, přičemž se zohlední řídký výskyt dopravních nehod s více poškozenými a malý počet nehod, kdy došlo k velmi vážným zraněním více osob při téže nehodě. Rozumnou a přiměřenou částkou je minimální částka krytí ve výši 1 000 000 EUR na každého poškozeného nebo částka 5 000 000 EUR na jeden nárok bez ohledu na počet poškozených. S cílem usnadnit zavedení těchto minimálních částek je žádoucí zavést pětileté přechodné období ode dne provedení této směrnice. Je žádoucí, aby členské státy zvýšily částky nejméně na polovinu úrovní do třiceti měsíců ode dne provedení.

               (11)

               Aby bylo zajištěno, že minimální částka krytí se nebude časem zmenšovat, je žádoucí zavést ustanovení o pravidelném přezkumu používajícím jako výchozí hodnoty Evropský index spotřebitelských cen (EISC) vydávaný Eurostatem, jak je stanoveno v nařízení Rady (ES) č. 2494/95 ze dne 23. října 1995 o harmonizovaných indexech spotřebitelských cen (8). Je zapotřebí přijmout procesní pravidla, jimiž se uvedený přezkum bude řídit.

               (12)

               Směrnice 84/5/EHS, která umožňuje členským státům, v zájmu zamezení podvodům, omezit nebo vyloučit platby orgánem pro odškodnění v případě věcné škody nezjištěným vozidlem, může v některých případech bránit oprávněnému odškodnění poškozených. Možnost omezit nebo vyloučit náhradu škody na základě toho, že totožnost vozidla nebyla zjištěna, by se neměla vztahovat na případy, kdy orgán vyplatil odškodné za závažné osobní úrazy jakéhokoli poškozeného v důsledku stejné nehody, při které došlo k věcné škodě. Členské státy mohou stanovit spoluúčast do výše stanovené v uvedené směrnici, za kterou může odpovídat osoba, jíž vnikla věcná škoda. Podmínky pro to, aby se škody na zdraví pokládaly za závažné, by měla určit vnitrostátní právní nebo správní ustanovení členského státu, kde k nehodě došlo. Při přijímání těchto podmínek mohou členské státy vzít v úvahu, mimo jiné, zda úraz vyžadoval nemocniční ošetření.

               (13)

               V současné době alternativa obsažená ve směrnici 84/5/EHS umožňuje členským státům dovolit až do stanoveného stropu spoluúčast, za kterou odpovídá poškozený v případě, že věcnou škodu zavinilo nepojištěné vozidlo. Tato alternativa nespravedlivě snižuje ochranu poškozených a zavádí diskriminaci ve vztahu k poškozeným v důsledku jiných nehod. Proto by neměla být nadále dovolena.

               (14)

               Druhou směrnici Rady 88/357/EHS ze dne 22. června 1988 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přímého pojištění jiného než životního, kterou se stanoví opatření k usnadnění účinného výkonu volného pohybu služeb (9) je žádoucí změnit, aby se umožnilo pobočkám pojišťoven stát se zástupci ve vztahu k pojišťování motorových vozidel, k čemuž již dochází ve vztahu k pojišťovacím službám jiným než pojištění motorových vozidel.

               (15)

               Zahrnutí do pojistného krytí všech cestujících ve vozidle je velkým úspěchem dosavadních právních předpisů. Tento cíl by byl ohrožen, pokud by vnitrostátní právní předpisy nebo smluvní ujednání obsažená v pojistné smlouvě vylučovaly cestující z pojistného krytí z toho důvodu, že věděli nebo měli vědět, že řidič vozidla byl v době nehody pod vlivem alkoholu nebo jiné omamné látky. Cestující nemá obvykle možnost řádně posoudit úroveň opilosti řidiče. Cíle odradit osoby od řízení pod vlivem omamných látek nelze dosáhnout snížením pojistného krytí cestujících, kteří jsou poškozenými v důsledku dopravních nehod motorových vozidel. Pojistné krytí těchto cestujících povinným pojištěním motorového vozidla nepředjímá jakoukoli odpovědnost, kterou mohou mít podle příslušných vnitrostátních právních předpisů, ani úroveň případného odškodnění u konkrétní nehody.

               (16)

               Škody na zdraví a věcné škody, jež utrpí chodci, cyklisté a jiní nemotorizovaní uživatelé pozemních komunikací, kteří jsou většinou nejslabšími účastníky nehody, by měly být pokryty povinným pojištěním vozidla zúčastněného na nehodě, pokud mají nárok na náhradu škody v souladu s vnitrostátním občanským právem. Toto ustanovení nepředjímá občanskoprávní odpovědnost nebo úroveň náhrady za škodu vzniklou v důsledku konkrétní nehody podle vnitrostátních právních předpisů.

               (17)

               Některé pojišťovny vkládají do svých pojistných smluv ustanovení o tom, že smlouva pozbývá platnosti, pokud vozidlo zůstává mimo členský stát, kde je registrováno, po dobu delší než stanovené období. Tato praxe je v rozporu se zásadou stanovenou směrnicí 90/232/EHS, podle níž by mělo povinné pojištění motorových vozidel pokrývat na základě jediného pojistného celé území Společenství. Je tudíž žádoucí stanovit, že pojištění by mělo zůstat v platnosti během celé doby trvání smlouvy, nehledě na to, zda vozidlo zůstává po určité období v jiném členském státě, aniž by tím byly dotčeny povinnosti registrace vozidel podle vnitrostátních předpisů členských států.

               (18)

               Měly by se učinit kroky, které by usnadnily získání pojistného krytí pro vozidla dovezená z jednoho členského státu do druhého, přestože vozidlo není v cílovém členském státě dosud registrováno. Je žádoucí umožnit dočasnou výjimku z obecného pravidla, kterým se určuje členský stát, ve kterém se nachází riziko. Po dobu třiceti dnů ode dne dodání, poskytnutí nebo odeslání vozidla kupujícímu by se cílový členský stát měl považovat za členský stát, ve kterém se nachází riziko.

               (19)

               Osoba, jež si přeje uzavřít novou smlouvu o pojištění motorových vozidel s jiným pojišťovatelem, by měla být schopna odůvodnit své nehody a nároky podle předchozí smlouvy. Pojištěnec by měl mít právo kdykoli požádat o vystavení výkazu uvádějícího jím uplatněné nároky nebo skutečnost, že žádné nároky neuplatnil, ve vztahu k vozidlu nebo vozidlům pokrytým pojistnou smlouvou alespoň v průběhu předchozích pěti let smluvního vztahu. Pojišťovna nebo kterýkoli orgán případně ustanovený členských státem za účelem poskytování povinného pojištění nebo vystavování uvedených výkazů by měl tento výkaz pojištěnci vystavit do patnácti dnů od podání žádosti.

               (20)

               Aby byla zajištěna řádná ochrana poškozených v důsledku dopravních nehod způsobených motorovými vozidly, neměly by členské státy dovolit pojišťovnám spoléhat na uplatňování spoluúčasti vůči poškozené straně.

               (21)

               Právo odvolat se na pojistnou smlouvu a uplatnit nárok přímo vůči pojišťovně je velmi důležité pro ochranu poškozeného v důsledku jakékoli dopravní nehody motorového vozidla. Směrnice 2000/26/ES již poskytuje poškozeným v důsledku dopravních nehod, které se staly v členském státě jiném, než je členský stát, ve kterém má poškozená strana své bydliště, a které byly způsobeny použitím pojištěných vozidel majících obvyklé stanoviště v některém členském státě, právo uplatnit nárok přímo vůči pojišťovně, jež poskytuje odpovědné osobě pojistné krytí občanskoprávní odpovědnosti. S cílem usnadnit účinnou a rychlou likvidaci škody a pokud možno zamezit nákladným soudním řízením, by toto právo mělo být rozšířeno na poškozené v důsledku jakékoli dopravní nehody motorových vozidel.

               (22)

               S cílem zdokonalit ochranu osob poškozených v důsledku dopravní nehody motorového vozidla by se měl postup „odůvodněné nabídky“ stanovený ve směrnici 2000/26/ES rozšířit na jakýkoli typ dopravní nehody motorového vozidla. Stejný postup by se měl obdobně použít v případech, kdy dopravní nehodu likviduje soustava národních kanceláří pojistitelů stanovených směrnicí 72/166/EHS.

               (23)

               Aby poškozená strana mohla snadněji žádat o odškodnění, informační střediska zřízená v souladu se směrnicí 2000/26/ES by neměla být omezena na poskytování informací o dopravních nehodách upravených touto směrnicí, ale měla by být schopna poskytovat stejné druhy informací o jakékoli dopravní nehodě motorového vozidla.

               (24)

               Podle čl. 11 odst. 2 ve spojení s čl. 9 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (10) mohou poškozené strany zahájit soudní řízení proti poskytovateli pojištění občanskoprávní odpovědnosti v členském státě, v němž mají bydliště.

               (25)

               Jelikož směrnice 2000/26/ES byla přijata před přijetím nařízení (ES) č. 44/2001, které pro řadu členských států nahradilo Bruselskou úmluvu ze dne 27. září 1968 ve stejné věci, odkaz na tuto úmluvu v uvedené směrnici by měl být náležitě upraven.

               (26)

               Směrnice Rady 72/166/EHS, 84/5/EHS, 88/357/EHS a 90/232/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/26/ES by proto měly být odpovídajícím způsobem změněny,

         PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
   Článek 1
   Změny směrnice 72/166/EHS
   Směrnice 72/166/EHS se mění takto:

               1.

               Ustanovení čl. 1 bodu 4 se mění takto:

                           a)

                           první odrážka se nahrazuje tímto:

                                       „—

                                       území státu, jehož poznávací značku vozidlo má, nehledě na to, zda uvedená poznávací značka je trvalá nebo dočasná nebo“

                                 ;

                           b)

                           doplňuje se nová odrážka, která zní:

                                       „—

                                       pokud jsou vozidla bez poznávací značky nebo s poznávací značkou, která neodpovídá nebo přestala odpovídat vozidlu, a stala se účastníky nehody, území státu, v kterém k nehodě došlo, za účelem likvidace škody, jak stanoví první odrážka čl. 2 odst. 2 této směrnice nebo čl. 1 odst. 4 druhé směrnice Rady 84/5/EHS ze dne 30. prosince 1983 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel (11);

               2.

               V článku 2 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
               „1.   Členské státy upustí od vykonávání kontrol pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu vozidel, která mají obvyklé stanoviště na území jiného členského státu, jakož i vozidel, která mají obvyklé stanoviště na území třetí země, a vstupují na jejich území z území jiného členského státu. Mohou však provádět nesoustavné kontroly pojištění, pokud nejsou diskriminační a jsou prováděny v rámci kontroly, která není zaměřena výlučně na ověřování pojištění.“

               3.

               Článek 4 se mění takto:

                           a)

                           v písm. a) druhém pododstavci:

                                       i)

                                       se první věta nahrazuje tímto:
                                       „Členský stát, který takto postupuje, přijme potřebná opatření, aby zabezpečil, že bude vyplacena náhrada za jakoukoli věcnou škodu nebo škodu na zdraví způsobenou na jeho území a na území jiných členských států vozidly, která takovým osobám patří.“;

                                       ii)

                                       se poslední věta nahrazuje tímto:
                                       „Předá Komisi seznam osob, které jsou osvobozeny od povinného pojištění, a orgánů nebo subjektů odpovědných za odškodnění. Komise tento seznam zveřejní.“;

                           b)

                           v písmenu b) se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
                           „V tom případě členské státy zajistí, aby s vozidly uvedenými v prvním pododstavci tohoto písmene bylo zacházeno stejným způsobem jako s vozidly, pro které nebyla splněna pojistná povinnost podle čl. 3 odst. 1. Orgán pro odškodnění členského státu, v němž došlo k nehodě, tak bude mít nárok vůči záručnímu fondu podle čl. 1 odst. 4 směrnice 84/5/EHS v členském státě, kde má vozidlo své obvyklé stanoviště.
                           Po uplynutí pěti let ode dne vstupu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/14/ES ze dne 11. května 2005, kterou se mění směrnice Rady 72/166/EHS, 84/5/EHS, 88/357/EHS a 90/232/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/26/ES o pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel (12), v platnost, poskytnou členské státy Komisi zprávu o provádění a praktickém uplatňování tohoto písmene. Jakmile Komise tyto zprávy přezkoumá a pokud tak uzná za vhodné, předá návrhy na nahrazení nebo zrušení této výjimky.

               4.

               V článku 6 a čl. 7 odst. 1 se zrušují slova „nebo na mimoevropském území členského státu“.

         Článek 2
   Změny směrnice 84/5/EHS
   Článek 1 směrnice 84/5/EHS se nahrazuje tímto:

      „Článek 1
      1.   Pojištění uvedené v čl. 3 odst. 1 směrnice 72/166/EHS musí povinně zahrnovat jak věcné škody, tak škody na zdraví.
      2.   Aniž jsou dotčeny případné vyšší záruky, které mohou členské státy stanovit, vyžaduje každý členský stát, aby pojištění bylo povinné alespoň v případě těchto částek:

                  a)

                  u škody na zdraví, minimální částku krytí 1 000 000 EUR na každého poškozeného nebo 5 000 000 EUR na každý nárok, bez ohledu na počet poškozených;

                  b)

                  při věcné škodě, 1 000 000 EUR na každý nárok, bez ohledu na počet poškozených.

            V případě nutnosti mohou členské státy stanovit přechodné období v délce až pěti let ode dne provedení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/14/ES ze dne 11. května 2005, kterou se mění směrnice Rady 72/166/EHS, 84/5/EHS, 88/357/EHS a 90/232/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/26/ES o pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel (13), během něhož musí přizpůsobit své minimální částky krytí částkám uvedeným v tomto odstavci.
      Členské státy, které stanoví přechodné období, o tom vyrozumějí Komisi a uvedou trvání tohoto období.
      Do třiceti měsíců od provedení směrnice 2005/14/ES zvýší členské státy záruky alespoň na polovinu úrovní stanovených v tomto odstavci.
      3.   Každých pět let po vstupu směrnice 2005/14/ES v platnost nebo na konci přechodného období uvedeného v odstavci 2 se částky uvedené v daném odstavci přezkoumají v souladu s Evropským indexem spotřebitelských cen (EISC), jak je uvedeno v nařízení Rady (ES) č. 2494/95 ze dne 23. října 1995 o harmonizovaných indexech spotřebitelských cen (14).
      Částky se automaticky upravují. Tyto částky se zvýší o procentuálně vyjádřenou změnu uvedenou v EISC pro příslušné období, tj. pět let bezprostředně předcházejících přezkumu, a zaokrouhlí se na násobek 10 000 EUR.
      Komise sdělí upravené částky Evropskému parlamentu a Radě a zajistí jejich zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.
      4.   Každý členský stát zřídí nebo pověří subjekt, jehož úkolem je poskytovat náhradu škody minimálně do výše povinného pojištění pro případ věcných škod nebo škod na zdraví způsobených nezjištěným vozidlem nebo vozidlem, u něhož nebyla splněna pojistná povinnost stanovená v odstavci 1.
      Prvním pododstavcem není dotčeno právo členského státu považovat náhradu škody tímto subjektem za subsidiární nebo nesubsidiární a právo stanovit, jak se mají řešit nároky mezi tímto subjektem a osobou nebo osobami odpovědnými za nehodu a jinými pojišťovnami nebo orgány sociálního zabezpečení, jež mají povinnost odškodnit poškozeného v téže nehodě. Členské státy však nesmí tomuto subjektu dovolit vázat vyplacení náhrady škody na to, aby poškozený nějakou formou prokázal, že osoba, která je za škodu odpovědná, není schopna nebo odmítá zaplatit náhradu škody.
      5.   Poškozený může v každém případě uplatnit svůj nárok přímo vůči subjektu, který je na základě informace, jež mu na jeho žádost poškozený poskytne, povinen dát zdůvodněnou odpověď, pokud jde o výplatu případné náhrady škody.
      Členské státy však mohou výplatu náhrady škody uvedeným subjektem vyloučit u osob, které do vozidla, jež věcnou škodu nebo škodu na zdraví způsobilo, dobrovolně nastoupily, jestliže tento subjekt může prokázat, že věděly, že vozidlo není pojištěné.
      6.   Členské státy mohou výplatu náhrady škody tímto subjektem omezit nebo vyloučit v případě věcné škody způsobené nezjištěným vozidlem.
      Pokud však subjekt zaplatil náhradu za závažnou škodu na zdraví poškozeného v důsledku stejné nehody, při které byla způsobena věcná škoda nezjištěným vozidlem, členský stát nesmí vyloučit uhrazení náhrady věcné škody na základě toho, že totožnost vozidla nebyla zjištěna. Nicméně členské státy mohou stanovit spoluúčast poškozeného za věcnou škodu do výše 500 EUR.
      Podmínky pro to, aby škody na zdraví byly pokládány za závažné, se určí v souladu s právními nebo správními předpisy členského státu, kde k nehodě dojde. V tomto ohledu mohou členské státy vzít mimo jiné v úvahu, zda úraz vyžadoval nemocniční ošetření.
      7.   Každý členský stát uplatňuje své právní a správní předpisy pro platbu náhrady subjektem, aniž tím je dotčena jiná praxe, která je pro poškozeného příznivější.

   Článek 3
   Změna směrnice 88/357/EHS
   Druhá věta čl. 12a odst. 4 čtvrtého pododstavce směrnice 88/357/EHS se zrušuje.
   Článek 4
   Změny směrnice 90/232/EHS
   Směrnice 90/232/EHS se mění takto:

               1.

               V článku 1 se mezi první a druhý odstavec vkládá nový odstavec, který zní:
               „Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily, že případné zákonné ustanovení nebo smluvní ujednání obsažené v pojistné smlouvě, které vylučuje cestující z pojistného krytí z toho důvodu, že věděli nebo měli vědět, že řidič vozidla byl v době nehody pod vlivem alkoholu nebo jiné omamné látky, se považuje za neplatné ve vztahu k nárokům takového cestujícího.“

               2.

               Vkládá se nový článek, který zní:
               „Článek 1a
               Pojištění podle čl. 3 odst. 1 směrnice 72/166/EHS kryje škodu na zdraví a věcnou škodu utrpěnou chodci, cyklisty a dalšími nemotorizovanými uživateli pozemních komunikací, kteří v důsledku nehody, jejímž účastníkem bylo motorové vozidlo, mají nárok na náhradu v souladu s vnitrostátními občanskoprávními předpisy. Tímto článkem není dotčena ani občanskoprávní odpovědnost, ani výše náhrady škody.“

               3.

               V článku 2 se první odrážka nahrazuje tímto:

                           „—

                           pokrývaly, na základě jediného pojistného a během celé doby trvání smlouvy, celé území Společenství, včetně případného období, během kterého zůstane vozidlo v jiných členských státech po dobu trvání smlouvy; a“

                     ;

               4.

               Vkládají se nové články, které znějí:
               „Článek 4a
               1.   Odchylně od druhé odrážky čl. 2 písm. d) směrnice 88/357/EHS (15), pokud je vozidlo odesláno z jednoho členského státu do jiného, se za členský stát, kde se nachází riziko, pokládá cílový členský stát, a to bezprostředně poté, co kupující převezme vozidlo, po dobu třiceti dnů, přestože vozidlo nebylo v cílovém členském státě řádně registrováno.
               2.   V případě, že se vozidlo během období uvedeného v odstavci 1 tohoto článku stalo účastníkem nehody, přičemž nebylo pojištěné, není subjekt podle čl. 1 odst. 4 směrnice 84/5/EHS v cílovém členském státě povinen poskytnout náhradu stanovenou v článku 1 uvedené směrnice.
               Článek 4b
               Členské státy zajistí právo pojištěnce kdykoli požádat o vystavení výkazu uvádějícího jím uplatněné nároky v rámci odpovědnosti za škody nebo skutečnost, že žádné takové nároky neuplatnil, ve vztahu k vozidlu nebo vozidlům krytým pojistnou smlouvou, alespoň v průběhu předchozích pěti let smluvního vztahu. Pojišťovna nebo orgán případně ustanovený členským státem za účelem poskytování povinného pojištění nebo vystavování uvedených výkazů vystaví tento výkaz pojištěnci do patnácti dnů od podání žádosti.
               Článek 4c
               Pojišťovny nespoléhají na spoluúčast poškozeného účastníka nehody, pokud jde o pojištění podle čl. 3 odst. 1 směrnice 72/166/EHS.
               Článek 4d
               Členské státy zajistí, aby poškození účastníci nehod způsobených vozidlem krytým pojištěním podle ustanovení čl. 3 odst. 1 směrnice 72/166/EHS měli přímý nárok vůči pojišťovně pojišťující osobu, která odpovídá za škodu, pro případ občanskoprávní odpovědnosti.
               Článek 4e
               Členské státy zavedou postup stanovený v čl. 4 odst. 6 směrnice 2000/26/ES (16) pro likvidaci škod vzniklých z případné nehody způsobené vozidlem krytým pojištěním podle ustanovení čl. 3 odst. 1 směrnice 72/166/EHS.
               V případě nehod, jež lze likvidovat prostřednictvím soustavy národních kanceláří pojistitelů podle čl. 2 odst. 2 směrnice 72/166/EHS, zavedou členské státy stejný postup jako v čl. 4 odst. 6 směrnice 2000/26/ES. Pro účely použití tohoto postupu se jakýmkoli odkazem na pojišťovny rozumí odkaz na národní kanceláře pojistitelů vymezené v čl. 1 odst. 3 směrnice 72/166/EHS.

               5.

               V článku 5 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
               „1.   Členské státy zajistí, aniž jsou tím dotčeny jejich závazky podle směrnice 2000/26/ES, aby informační střediska zřízená nebo schválená v souladu s článkem 5 této směrnice poskytovala informace stanovené v tomto článku jakémukoli účastníku dopravní nehody způsobené vozidlem krytým pojištěním podle čl. 3 odst. 1 směrnice 72/166/EHS.“

         Článek 5
   Změny směrnice 2000/26/ES
   Směrnice 2000/26/ES se mění takto:

               1.

               Vkládá se bod odůvodnění 16a, který zní:

                           „(16a)

                           Podle čl. 11 odst. 2 ve spojení s čl. 9 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (17) mohou poškozené strany zahájit soudní řízení proti poskytovateli pojištění občanskoprávní odpovědnosti v členském státě, v němž mají bydliště.

               2.

               V článku 4 se odstavec 8 nahrazuje tímto:
               „8.   Jmenování škodního zástupce samo o sobě nepředstavuje otevření pobočky ve smyslu čl. 1 písm. b) směrnice 92/49/EHS a škodní zástupce není považován za provozovnu ve smyslu čl. 2 písm. c) směrnice 88/357/EHS ani

                           —

                           za provozovnu ve smyslu Bruselské úmluvy ze dne 27. září 1968 o příslušnosti a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (18) – ve vztahu k Dánsku,

                           —

                           za provozovnu ve smyslu nařízení (ES) č. 44/2001 – ve vztahu k ostatním členským státům.

               3.

               V čl. 5 odst. 1 písm. a) se zrušuje bod 2 ii).

               4.

               Vkládá se nový článek, který zní:
               „Článek 6a
               Centrální orgán
               Členské státy přijmou veškerá náležitá opatření, která včas umožní poškozeným, jejich pojistitelům nebo jejich právním zástupcům přístup k základním údajům nezbytným pro urovnání nároků.
               Tyto základní údaje jsou v případě potřeby dostupné v elektronické formě v centrální evidenci v každém členském státě a účastníci případu k nim mají přístup na svou vlastní žádost.“

         Článek 6
   Provedení
   1.   Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 11 června 2007. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
   Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
   Způsob odkazu si stanoví členské státy.
   2.   Členské státy mohou v souladu se Smlouvou zachovat nebo uvést v účinnost předpisy, které jsou výhodnější pro poškozeného než předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
   3.   Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
   Článek 7
   Vstup v platnost
   Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské Unie.
   Článek 8
   Určení
   Tato směrnice je určena členským státům.

      Ve Štrasburku dne 11. května 2005.

            Za Evropský parlament

            předseda

         J. P. BORRELL FONTELLES

            Za Radu

            předseda

         N. SCHMIT

      (1)  Úř. věst. C 227 E, 24.9.2002, s. 387.

      (2)  Úř. věst. C 95, 23.4.2003, s. 45.

      (3)  Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 22. října 2003 (Úř. věst. C 82 E, 1.4.2004, s. 297), společný postoj Rady ze dne 26. dubna 2004 (dosud nezveřejněný v Úředním věstníku) a postoj Evropského parlamentu ze dne 12. ledna 2005 (dosud nezveřejněný v Úředním věstníku). Rozhodnutí Rady ze dne 18. dubna 2005.

      (4)  Úř. věst. L 103, 2.5.1972, s. 1. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí 84/5/EHS (Úř. věst. L 8, 11.1.1984, s. 17).

      (5)  Úř. věst. L 8, 11.1.1984, s. 17. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí 90/232/EHS (Úř. věst. L 129, 19.5.1990, s. 33).

      (6)  Úř. věst. L 129, 19.5.1990, s. 33.

      (7)  Úř. věst. L 181, 20.7.2000, s. 65.

      (8)  Úř. věst. L 257, 27.10.1995, s. 1. Nařízení ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1882/2003 (Úř. věst. L 284, 31.10.2003, s. 1).

      (9)  Úř. věst. L 172, 4.7.1988, s. 1. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí 2000/26/ES.

      (10)  Úř. věst. L 12, 16.1.2001, s. 1. Nařízení naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2245/2004 (Úř. věst. L 381, 28.12.2004, s. 10).

      (11)  Úř. věst. L 8, 11.1.1984, s. 17.“

      (12)  Úř. věst. L 149, 11.6.2005, s. 14.“

      (13)  Úř. věst. L 149, 11.6.2005, s. 14.

      (14)  Úř. věst. L 257, 27.10.1995, s. 1. Nařízení ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1882/2003 (Úř. věst. L 284, 31.10.2003, s. 1).“

      (15)  Druhá směrnice Rady 88/357/EHS ze dne 22. června 1988 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přímého pojištění jiného než životního, kterou se stanoví opatření k usnadnění účinného výkonu volného pohybu služeb (Úř. věst. L 172, 4.7.1988, s. 1). Směrnice naposledy pozměněná směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2000/26/ES (Úř. věst. L 181, 20.7.2000, s. 65).

      (16)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/26/ES ze dne 16. května 2000 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel (čtvrtá směrnice o pojištění motorových vozidel) (Úř. věst. L 181, 20.7.2000, s. 65).“

      (17)  Úř. věst. L 12, 16.1.2001, s. 1. Nařízení naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2245/2004 (Úř. věst. L 381, 28.12.2004, s. 10).“

      (18)  Úř. věst. C 27, 26.1.1998, s. 1 (konsolidované znění).“


title: Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/84/ES ze dne 5. listopadu 2002, kterou se mění směrnice o námořní bezpečnosti a zabránění znečištění z lodíText s významem pro EHP.

text:
Důležité právní upozornění

|

32002L0084

Úřední věstník L 324 , 29/11/2002 S. 0053 - 0058

		Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/84/ESze dne 5. listopadu 2002,kterou se mění směrnice o námořní bezpečnosti a zabránění znečištění z lodí(Text s významem pro EHP)EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 80 odst. 2 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise [1],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [4],vzhledem k těmto důvodům:(1) Směrnice platné v oblasti námořní bezpečnosti odkazují na výbor zřízený směrnicí Rady 93/75/EHS ze dne 13. září 1993 o minimálních požadavcích na plavidla směřující do přístavů Společenství nebo opouštějící přístavy Společenství a přepravující nebezpečné nebo znečišťující věci [5] a v některých případech na výbor zřízený ad hoc příslušnou směrnicí. Tyto výbory se řídily pravidly stanovenými v rozhodnutí Rady 87/373/EHS ze dne 13. července 1987 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [6].(2) Rozhodnutí 87/373/EHS bylo nahrazeno rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [7]. Opatření nutná k provedení směrnic platných v oblasti námořní bezpečnosti mají být přijímána v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES.(3) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2099/2002 ze dne 5. listopadu 2002, kterým se zřizuje Výbor pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí (COSS) [8], soustřeďuje úkoly výborů zřízených podle příslušných právních předpisů Společenství o námořní bezpečnosti, zabránění znečištění z lodí a ochraně životních a pracovních podmínek na lodích.(4) Směrnice Rady 93/75/EHS, 94/57/ES [9], 95/21/ES [10], 96/98/ES [11], 97/70/ES [12], 98/18/ES [13], 98/41/ES [14], 1999/35/ES [15], a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/59/ES [16], 2001/25/ES [17] a 2001/96/ES [18] v oblasti námořní bezpečnosti by proto měly být změněny, aby COSS nahradil stávající výbory.(5) Uvedené směrnice mají být rovněž změněny, aby se na ně vztahovaly postupy pro změny stanovené nařízením (ES) č. 2099/2002 a související ustanovení uvedeného nařízení určená k usnadnění jejich přizpůsobování, aby zohledňovaly změny mezinárodních právních nástrojů zmiňovaných v právních předpisech Společenství v oblasti námořní bezpečnosti,PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:Článek 1ÚčelÚčelem této směrnice je zlepšit provádění právních předpisů Společenství o námořní bezpečnosti, zabránění znečištění z lodí a ochraně životních a pracovních podmínek na lodícha) odkazem na COSS;b) urychlením, aktualizací a usnadněním změn těchto právních předpisů s ohledem na vývoj mezinárodních právních nástrojů použitelných v oblasti námořní bezpečnosti, zabránění znečištění z lodí a ochrany životních a pracovních podmínek na lodích, v souladu s nařízením (ES) č. 2099/2002.Článek 2Změna směrnice 93/75/EHSSměrnice 93/75/EHS se mění takto:1. V čl. 2 se písmena e), f), g), h) a i) nahrazují tímto:"e) "úmluvou MARPOL 73/78". rozumí Mezinárodní úmluva o zabránění znečištění z lodí z roku 1973, pozměněná protokolem 1978 k této úmluvě, v platném znění;f) "předpisem IMDG". rozumí Mezinárodní předpis o námořní přepravě nebezpečných věcí v platném znění;g) "předpisem IBC". rozumí Mezinárodní předpis IMO pro stavbu a vybavení lodí pro hromadnou přepravu nebezpečných chemikálií v platném znění;h) "předpisem IGC". rozumí Mezinárodní předpis IMO pro stavbu a vybavení lodí pro hromadnou přepravu zkapalněných plynů v platném znění;i) "předpisem INF". rozumí předpis IMO o bezpečné námořní přepravě ozářeného jaderného paliva, plutonia a vysoce aktivního radioaktivního odpadu v obalech v platném znění;".2. V článku 11 se doplňuje nový pododstavec, který zní:"Změny mezinárodních právních nástrojů uvedených v článku 2 mohou být vyjmuty z oblasti působnosti této směrnice na základě článku 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2099/2002 ze dne 5. listopadu 2002, kterým se zřizuje Výbor pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí (COSS) [19]."3. Článek 12 se nahrazuje tímto:"Článek 121. Komisi je nápomocen Výbor pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí (COSS), zřízený článkem 3 nařízení (ES) č. 2099/2002.2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [20] s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je dva měsíce.3. Výbor přijme svůj jednací řád."Článek 3Změna směrnice 94/57/ESSměrnice 94/57/ES se mění takto:1. V čl. 2 písm. d) se slova "k 19. prosinci 2001" nahrazují čárkou a slovy "v platném znění".2. V článku 7 se bod 1 nahrazuje tímto:"1. Komisi je nápomocen Výbor pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí (COSS), zřízený článkem 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2099/2002 ze dne 5. listopadu 2002, kterým se zřizuje Výbor pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí (COSS) [21]."3. V čl. 8 odst. 2 se doplňuje nový pododstavec, který zní:"Změny mezinárodních právních nástrojů uvedených v čl. 2 odst. d) a v článku 6 mohou být vyjmuty z oblasti působnosti této směrnice na základě článku 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2099/2002 ze dne 5. listopadu 2002."Článek 4Změna směrnice 95/21/ESSměrnice 95/21/ES se mění takto:1. Článek 2 se mění takto:a) v bodě 1 se slova "ve znění platném k 19. prosinci 2001" nahrazují slovy "v platném znění";b) v bodě 2 se slova "ve znění platném k 19. prosinci 2001" nahrazují slovy "v platném znění".2. V článku 18 se bod 1 nahrazuje tímto:"1. Komisi je nápomocen Výbor pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí (COSS), zřízený článkem 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2099/2002 ze dne 5. listopadu 2002, kterým se zřizuje Výbor pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí (COSS) [22]."3. Článek 19 se mění takto:a) písmeno c) se nahrazuje tímto:"c) aktualizovat seznam mezinárodních smluv, které jsou významné pro účely této směrnice, uvedený v čl. 2 odst. 1.";b) doplňuje se nový pododstavec, který zní:"Změny mezinárodních právních nástrojů uvedených v článku 2 mohou být vyjmuty z oblasti působnosti této směrnice na základě článku 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2099/2002."Článek 5Změna směrnice 96/98/ESSměrnice 96/98/ES se mění takto:1. V článku 2 se v písmenech c), d) a n) slova "ve znění platném k 1. lednu 2001" nahrazují slovy "v platném znění".2. Článek 17 se nahrazuje tímto:"Článek 17Tato směrnice může být změněna postupem podle čl. 18 odst. 2 s cílem- uplatnit pro účely této směrnice navazující změny mezinárodních právních nástrojů,- aktualizovat přílohu A jak zavedením nových zařízení, tak převedením zařízení z přílohy A.2 do přílohy A.1 a naopak,- doplnit možnost použít moduly B + C a modul H pro zařízení uvedení v příloze A.1 a změnit sloupce pro moduly posuzování shody,- zahrnout jiné normalizační organizace do definice "zkušebních norem" uvedené v článku 2.Smlouvy a zkušební normy uvedené v čl. 2 písm. c), d) a n) je třeba chápat tak, aby nebyla dotčena jakákoliv opatření přijatá na základě článku 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2099/2002, kterým se zřizuje Výbor pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí (COSS) [23]."3. Článek 18 se nahrazuje tímto:"Článek 181. Komisi je nápomocen Výbor pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí (COSS), zřízený článkem 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2099/2002.2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [24] s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je dva měsíce.3. Výbor přijme svůj jednací řád."Článek 6Změna směrnice 97/70/ESSměrnice 97/70/ES se mění takto:1. V článku 8 se doplňuje nový pododstavec, který zní:"Změny mezinárodních právních nástrojů uvedených v čl. 2 odst. 4 mohou být vyjmuty z oblasti působnosti této směrnice na základě článku 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2099/2002 ze dne 5. listopadu 2002, kterým se zřizuje Výbor pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí (COSS) [25]."2. Článek 9 se nahrazuje tímto:"Článek 9Výbor1. Komisi je nápomocen Výbor pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí (COSS), zřízený článkem 3 nařízení (ES) č. 2099/2002.2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [26] s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je dva měsíce.3. Výbor přijme svůj jednací řád."Článek 7Změna směrnice 98/18/ESSměrnice 98/18/ES se mění takto:1. V článku 2 se písmena a), b), c), d) a f) nahrazují tímto:"a) "mezinárodními úmluvami". Mezinárodní úmluva o bezpečnosti lidského života na moři z roku 1974 (úmluva SOLAS, 1974) a Mezinárodní úmluva o nákladové značce z roku 1996 s jejich protokoly a změnami a dodatky v platném znění;b) "předpisem o stabilitě v neporušeném stavu". "Předpis o stabilitě v neporušeném stavu pro všechny typy lodí uváděné v dokumentech IMO"., obsažený v rezoluci IMO A.749 (18) ze dne 4. listopadu 1993 v platném znění;c) "předpisem HSC". "Mezinárodní předpis pro bezpečnost vysokorychlostních plavidel"., obsažený v rezoluci Výboru pro námořní bezpečnost IMO MSC 36 (63) ze dne 20. května 1994 v platném znění;d) "GMDSS". Globální systém pro předcházení nebezpečí a bezpečnost na moři stanovený v kapitole IV úmluvy SOLAS z roku 1974 v platném znění;(…)f) "vysokorychlostním osobním plavidlem". vysokorychlostní plavidlo vymezené v pravidle 1 kapitoly X úmluvy SOLAS v platném znění, které přepravuje více než 12 cestujících; osobní lodě tříd B, C nebo D provozující vnitrostátní plavbu v námořních oblastech se nepovažují za vysokorychlostní osobní plavidla, pokud je- jejich výtlak odpovídající hlavní vodorysce menší než 500 m3 a- jejich maximální rychlost vymezená v bodě 1.4.30 předpisu HSC nižší než 20 uzlů;".2. V čl. 6 odst. 1 písm. b) a c), v čl. 6 odst. 2 písm. a) bodu i) a v čl. 6 odst. 3 písm. a) se slova "ve znění platném ke dni přijetí této směrnice" nahrazují slovy "v platném znění".3. Článek 8 se nahrazuje tímto:"Článek 8ÚpravyPostupem podle čl. 9 odst. 2a) i) definice v čl. 2 písm. a), b), c) d) a t) aii) ustanovení týkající se postupu a směrnic pro prohlídky uvedené v článku 10,iii) ustanovení o úmluvě SOLAS a Mezinárodním předpisu pro bezpečnost vysokorychlostních plavidel, včetně jejich následných změn uvedených v článcích 4.3, 6.4, 10.3 a 11.3 aiv) zvláštních odkazů na "mezinárodní smlouvy" a rezoluce IMO obsažených v čl. 2 písm. f), k) a o), čl. 3 odst. 2 písm. a), čl. 6 odst. 1 písm. b) a c), čl. 6 odst. 2 písm. b) a článku 11.3.mohou být upraveny s cílem vzít v úvahu vývoj na mezinárodní úrovni a zejména v IMO;b) Přílohy mohou být změněny, abyi) pro účely této směrnice zahrnuly změny provedené v mezinárodních smlouvách;ii) s ohledem na zkušenosti zdokonalily technické požadavky.Změny mezinárodních právních nástrojů uvedených v článku 2 mohou být vyjmuty z oblasti působnosti této směrnice na základě článku 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2099/2002 ze dne 5. listopadu 2002, kterým se zřizuje Výbor pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí (COSS) [27]."4. Článek 9 se nahrazuje tímto:"Článek 9Výbor1. Komisi je nápomocen Výbor pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí (COSS), zřízený článkem 3 nařízení (ES) č. 2099/2002.2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [28] s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je dva měsíce.3. Výbor přijme svůj jednací řád."Článek 8Změna směrnice 98/41/ESSměrnice 98/41/ES se mění takto:1. V čl. 2 třetí odrážce se slova "ve znění platném ke dni přijetí této směrnice" nahrazují slovy "v platném znění".2. V článku 12 se doplňuje nový pododstavec, který zní:"Změny mezinárodních právních předpisů uvedených v článku 2 mohou být vyjmuty z oblasti působnosti této směrnice na základě článku 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2099/2002 ze dne 5. listopadu 2002, kterým se zřizuje Výbor pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí (COSS) [29]."3. Článek 13 se nahrazuje tímto:"Článek 131. Komisi je nápomocen Výbor pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí (COSS), zřízený článkem 3 nařízení (ES) č. 2099/2002.2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí Komisi [30] s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je dva měsíce.3. Výbor přijme svůj jednací řád."Článek 9Změna směrnice 1999/35/ESSměrnice 1999/35/ES se mění takto:1. V článku 2 se písmena b), d), e) a o) nahrazují tímto:"b) "vysokorychlostním osobním plavidlem". vysokorychlostní plavidlo vymezené v pravidle 1 kapitoly X úmluvy SOLAS v platném znění, které přepravuje více než 12 cestujících;(…)d) "úmluvou SOLAS 1974". Mezinárodní úmluva o bezpečnosti lidského života na moři, spolu s jejími protokoly a změnami v platném znění;e) "předpisem HSC". Mezinárodní předpis pro bezpečnost vysokorychlostních plavidel, obsažený v rezoluci Výboru pro námořní bezpečnost IMO (MSC) 36 (63) ze dne 20. května 1994, v platném znění;(…)o) "společností". společnost provozující jednu nebo více lodí typu ro-ro, ke kterým byl doklad o shodě vydán v souladu s čl. 5 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 3051/95 ze dne 8. prosince 1995 o řízení bezpečnosti osobních lodí typu ro-ro nebo společnost provozující vysokorychlostní osobní plavidla, ke kterým byl vydán doklad o shodě v souladu s pravidlem IX/4 úmluvy SOLAS 1974 v platném znění;".2. Článek 16 se nahrazuje tímto:"Článek 16Výbor1. Komisi je nápomocen Výbor pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí (COSS), zřízený článkem 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2099/2002 ze dne 5. listopadu 2002, kterým se zřizuje Výbor pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí (COSS) [31].2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [32] s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je dva měsíce.3. Výbor přijme svůj jednací řád."3. V článku 17 se doplňuje nový pododstavec, který zní:"Změny mezinárodních právních nástrojů uvedených v článku 2 mohou být vyjmuty z oblasti působnosti této směrnice na základě článku 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2099/2002".4. Příloha I se mění takto:v bodě 7 se slova "v rezoluci Výboru pro námořní bezpečnost (MSC) … (70)" nahrazují slovy "v rezoluci shromáždění IMO A.893 (21)".Článek 10Změna směrnice 2000/59/ESSměrnice 2000/59/ES se mění takto:1. V čl. 2 písm. b) se slova "ve znění platném ke dni přijetí této směrnice" se nahrazují slovy "v platném znění".2. V článku 14 se odstavec 1 nahrazuje tímto:"1. Komisi je nápomocen Výbor pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí (COSS), zřízený článkem 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2099/2002 ze dne 5. listopadu 2002, kterým se zřizuje Výbor pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí (COSS) [33]."3. V článku 15 se doplňuje nový pododstavec, který zní:"Změny mezinárodních právních nástrojů uvedených v článku 2 mohou být vyjmuty z oblasti působnosti této směrnice na základě článku 5 nařízení (ES) č. 2099/2002."Článek 11Změna směrnice 2001/25/ESSměrnice 2001/25/ES se mění takto:1. V článku 1 se body 16, 17, 18, 21, 22, 23 a 24 nahrazují tímto:"16. "chemickou tankovou lodí". loď konstruovaná nebo přizpůsobená a užívaná pro hromadnou přepravu jakéhokoli kapalného výrobku uvedeného v kapitole 17 Mezinárodního předpisu o hromadné přepravě chemikálií v platném znění;17. "tankovou lodí na zkapalněný plyn". loď konstruovaná nebo přizpůsobená a užívaná pro hromadnou přepravu jakéhokoli zkapalněného plynu nebo jiného produktu uvedeného v kapitole 19 Mezinárodního předpisu o přepravcích plynu v platném znění;18. "radiotelekomunikačním řádem". revidované radiokomunikační předpisy přijaté Světovou správní konferencí rádiových komunikací pro mobilní služby v platném znění;(…)21. "úmluvou STCW". Mezinárodní úmluva o normách výcviku, kvalifikace a strážní služby námořníků, která se vztahuje na dotyčné otázky s přihlédnutím k přechodným ustanovením článku VII a pravidla I/15 úmluvy a případně včetně použitelných ustanovení předpisu STCW v platném znění;22. "radiotelekomunikačními službami". služby zahrnující zejména strážní službu, technickou údržbu a opravy prováděné v souladu s radiotelekomunikačním řádem, Mezinárodní úmluvou o bezpečnosti lidského života na moři z roku 1974, (úmluva SOLAS), a podle uvážení každého členského státu v souladu s příslušnými doporučeními Mezinárodní námořní organizace (IMO) v jejich platném znění;23. "osobní lodí typu ro-ro". osobní loď s nákladovými prostorami typu ro-ro nebo zvláštními nákladovými prostorami podle definice v úmluvě SOLAS v platném znění;24. "předpisem STCW". předpis (STCW) o výcviku námořníků, vydávání průkazu způsobilosti a strážní službě námořníků, přijatý usnesením č. 2 konference smluvních stran STCW v roce 1995 v platném znění;".2. V článku 22 se doplňuje nový odstavec, který zní:"4. Změny mezinárodních právních nástrojů uvedených v článku 2 mohou být vyjmuty z oblasti působnosti této směrnice na základě článku 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2099/2002 ze dne 5. listopadu 2002, kterým se zřizuje Výbor pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí (COSS) [*] Úř. věst. L 324, 29.11.2002, s. 1.."3. V článku 23 se odstavec 1 nahrazuje tímto:"1. Komisi je nápomocen Výbor pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí (COSS), zřízený článkem 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2099/2002 ze dne 5. listopadu 2002."Článek 12Změna směrnice 2001/96/ESSměrnice 2001/96/ES se mění takto:1. V čl. 3 bodě 2 se slova "ve znění platném k 4. prosinci 2001" nahrazují slovy "v platném znění".2. V článku 14 se odstavec 1 nahrazuje tímto:"1. Komisi je nápomocen Výbor pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí (COSS), zřízený článkem 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2099/2002 ze dne 5. listopadu 2002, kterým se zřizuje Výbor pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí (COSS) [35]."3. V článku 15 se doplňuje nový odstavec, který zní:"3. Změny mezinárodních právních nástrojů uvedených v článku 3 mohou být vyjmuty z oblasti působnosti této směrnice na základě článku 5 nařízení (ES) č. 2099/2002."Článek 13Provedení1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 23. listopadu 2003. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.Článek 14Vstup v platnostTato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.Článek 15UrčeníTato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 5. listopadu 2002.Za Evropský parlamentpředsedaP. CoxZa RadupředsedaT. Pedersen[1] Úř. věst. C 365 E, 19.12.2000, s. 280.[2] Úř. věst. C 139, 11.5.2001, s. 21.[3] Úř. věst. C 253, 12.9.2001, s. 1.[4] Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 13. února 2001 (Úř. věst. C 276, 1.10.2001, s. 44), společný postoj Rady ze dne 27. května 2002 (Úř. věst. C 170 E, 16.7.2002, s. 98) a rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 24. září 2002 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku).[5] Úř. věst. L 247, 5.10.1993, s. 19. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí Komise 98/74/ES (Úř. věst. L 276, 13.10.1998, s. 7).[6] Úř. věst. L 197, 18.7.1987, s. 33.[7] Úř. věst. L 184, 17.7.1999, s. 23.[8] Úř. věst. L 324, 29.11.2002, s. 1.[9] Úř. věst. L 319, 12.12.1994. s. 20. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/105/ES (Úř. věst. L 19, 22.1.2002, s. 9).[10] Úř. věst. L 157, 7.7.1995, s. 1. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/106/ES (Úř. věst. L 19, 22.1.2002, s. 17).[11] Úř. věst. L 46, 17.2.1997, s. 25. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí Komise 2002/75/ES (Úř. věst. L 254, 23.9.2002, s. 1).[12] Úř. věst. L 34, 9.2.1998, s. 1. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí Komise 2002/35/ES (Úř. věst. 112, 27.4.2002, s. 4).[13] Úř. věst. L 144, 15.5.1998, s. 1. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí Komise 2002/25/ES (Úř. věst. L 98, 15.4.2002, s. 1).[14] Úř. věst. L 188, 2.7.1998, s. 35.[15] Úř. věst. L 138, 1.6.1999, s. 1.[16] Úř. věst. L 332, 28.12.2000, s. 81.[17] Úř. věst. L 136, 18.5.2001, s. 17.[18] Úř. věst. L 13, 16.1.2002, s. 9.[19] Úř. věst. L 324, 29.11.2002, s. 1.[20] Úř. věst. L 184, 17.7.1999, s. 23.[21] Úř. věst. L 324, 29.11.2002, s. 1.[22] Úř. věst. L 324, 29.11.2002, s. 1.[23] Úř. věst. L 324, 29.11.2002, s. 1.[24] Úř. věst. L 184, 17.7.1999, s. 23.[25] Úř. věst. L 324, 29.11.2002, s. 1.[26] Úř. věst. L 184, 17.7.1999, s. 23.[27] Úř. věst. L 324, 29.11.2002, s. 1.[28] Úř. věst. L 184, 17.7.1999, s. 23.[29] Úř. věst. L 324, 29.11.2002, s. 1.[30] Úř. věst. L 184, 17.7.1999, s. 23.[31] Úř. věst. L 324, 29.11.2002, s. 1.[32] Úř. věst. L 184, 17.7.1999, s. 23.[33] Úř. věst. L 324, 29.11.2002, s. 1.[35] Úř. věst. L 324, 29.11.2002, s. 1.--------------------------------------------------