Důležité právní upozornění

|

31995L0008

Směrnice Komise 95/8/ES ze dne 10. dubna 1995, kterou se mění směrnice 77/535/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se metod odběru vzorků a analýzy hnojiv (Analytické metody pro stopové prvky o koncentraci větší než 10 %)

Úřední věstník L 086 , 20/04/1995 S. 0041 - 0057 CS.ES Kapitola 03 Svazek 17 S. 240  - 256 ET.ES Kapitola 03 Svazek 17 S. 240  - 256 HU.ES Kapitola 03 Svazek 17 S. 240  - 256 LT.ES Kapitola 03 Svazek 17 S. 240  - 256 LV.ES Kapitola 03 Svazek 17 S. 240  - 256 MT.ES Kapitola 03 Svazek 17 S. 240  - 256 PL.ES Kapitola 03 Svazek 17 S. 240  - 256 SK.ES Kapitola 03 Svazek 17 S. 240  - 256 SL.ES Kapitola 03 Svazek 17 S. 240  - 256

		Směrnice Komise 95/8/ESze dne 10. dubna 1995,kterou se mění směrnice 77/535/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se metod odběru vzorků a analýzy hnojiv(Analytické metody pro stopové prvky o koncentraci větší než 10 %)KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,s ohledem na směrnici Rady 76/116/EHS ze dne 18. prosince 1975 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hnojiv [1], naposledy pozměněnou směrnicí Rady 89/530/EHS [2], a zejména na čl. 9 odst. 2 uvedené směrnice,vzhledem k tomu, že článek 8a Smlouvy předpokládá vytvoření prostoru bez vnitřních hranic, v němž je zajištěn volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu;vzhledem k tomu, že směrnice 89/530/EHS mění a doplňuje směrnici 76/116/EHS, s ohledem na stopové prvky bór, kobalt, měď, železo, mangan, molybden a zinek v hnojivech;vzhledem k tomu, že směrnice 77/535/EHS [3] naposledy pozměněná směrnicí 93/1/EHS [4] stanoví provádění úřední kontroly hnojiv Společenství pro ověření, zda splňují požadavky stanovené předpisy Společenství s ohledem na jakost a složení hnojiv; že směrnice 77/535/EHS je třeba doplnit tak, aby mohla být kontrolována rovněž hnojiva, na něž se vztahuje směrnice 89/530/EHS;vzhledem k tomu, že z hlediska významu a účinků navrhované činnosti jsou opatření Společenství stanovená v této směrnici nejen potřebná, ale také nezbytná pro dosažení stanovených cílů; že těchto cílů nemohou členské státy dosáhnout jednotlivě; že jejich dosažení na úrovni Společenství kromě toho stanovila již směrnice 76/116/EHS;vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobení směrnic o odstranění technických překážek obchodu s hnojivy technickému pokroku,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Příloha II směrnice 77/535/EHS se doplňuje o text uvedený v příloze této směrnice.Metody jsou použitelné pro stanovení každého stopového prvku v hnojivech Společenství, jehož udávaný obsah je vyšší než 10 %.Článek 21. Členské státy uvedou v účinnost předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 1995. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.Článek 3Tato směrnice vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.V Bruselu dne 10. dubna 1995.Za KomisiMartin Bangemannčlen Komise[1] Úř. věst. L 24, 30.1.1976, s. 21.[2] Úř. věst. L 281, 30.9.1989, s. 116.[3] Úř. věst. L 213, 22.8.1977, s. 1.[4] Úř. věst. L 113, 7.5.1993, s. 17.--------------------------------------------------PŘÍLOHA"Metody 10: STOPOVÉ PRVKY O KONCENTRACI VĚTŠÍ NEŽ 10 %Metoda 10.1 VYLUHOVÁNÍ CELKOVÝCH STOPOVÝCH PRVKŮ1. PŘEDMĚTV tomto dokumentu je určen postup pro přípravu výluhu těchto stopových prvků: celkového bóru, celkového kobaltu, celkové mědi, celkového železa, celkového manganu, celkového molybdenu a celkového zinku. Cílem je snížit počet výluhů na minimum tak, aby se pro stanovení celkového množství každého z výše uvedených stopových prvků používal jeden stejný výluh, kdykoliv to bude možné.2. OBLAST POUŽITÍTento postup se týká hnojiv EHS, na která se vztahuje směrnice 89/530/EHS a která obsahují jeden nebo více z těchto stopových prvků: bór, kobalt, měď, železo, mangan, molybden a zinek. Je použitelný pro stanovení každého stopového prvku, jehož udávaný obsah je větší než 10 %.3. PODSTATA METODYVyluhování ve vroucí zředěné kyselině chlorovodíkové.Poznámka:Vyluhování je empirické a v závislosti na výrobku nebo ostatních složkách hnojiva může být více či méně úplné. Zejména u některých oxidů manganu může být vyluhované množství podstatně menší než celkové množství manganu obsažené ve výrobku. Je povinností výrobce hnojiva, aby zajistil, že udávaný obsah skutečně odpovídá množství vyluhovanému za podmínek stanovených v této metodě.4. CHEMIKÁLIE4.1 Zředěný roztok kyseliny chlorovodíkové (HCl), asi 6 mol/l1 objemový díl kyseliny chlorovodíkové (ρ = 1,18 g/ml) se smíchá s 1 objemovým dílem vody.4.2 Koncentrovaný roztok amoniaku (NH4OH, ρ = 0,9 g/ml)5. PŘÍSTROJE A POMŮCKY5.1 Elektrická topná deska s regulací teploty.5.2 pH-metrPoznámka:Má-li být stanoven bór ve výluhu, nesmí se používat borosilikátové sklo. Při vyluhování varem se doporučuje používat teflon nebo křemenné sklo. Pokud byly při mytí skla použity mycí prostředky obsahující bór, sklo se důkladně opláchne.6. PŘÍPRAVA VZORKUViz metoda 1 (směrnice 77/535/EHS).7. PRACOVNÍ POSTUP7.1 Zkušební vzorekNaváží se 1 nebo 2 g hnojiva podle toho, jaký je udaný obsah prvku ve výrobku. Pro přípravu konečného roztoku, který se po vhodném zředění bude nacházet v rozsahu měření každé metody, se použije následující tabulka. Vzorky by měly být naváženy s přesností na 1 mg.Udávaný obsah stopového prvku v hnojivu (%) | > 10 < 25 | ≥ 25 |Hmotnost zkušebního vzorku (g) | 2 | 1 |Hmotnost prvku ve vzorku (mg) | > 200 < 500 | > 250 |Objem výluhu V (ml) | 500 | 500 |Koncentrace prvku ve výluhu (mg/l) | > 400 < 1000 | > 500 |Vzorek se naváží do kádinky na 250 ml.7.2 Příprava roztokuVzorek se v případě potřeby ovlhčí malým množstvím vody, po malých dávkách se opatrně přidá 10 ml zředěné kyseliny chlorovodíkové (4.1) na 1 g hnojiva, poté se přidá asi 50 ml vody. Kádinka se přikryje hodinovým sklíčkem a obsah se promíchá. Na topné desce se uvede k varu a vaří se 30 minut. Za občasného míchání se nechá vychladnout. Obsah se kvantitativně převede do odměrné baňky na 500 ml. Doplní se po značku vodou a důkladně se promíchá. Filtruje se přes suchý filtr do suché nádoby. První podíl filtrátu se odstraní. Výluh musí být dokonale čirý.Doporučuje se, aby se stanovení provedlo neprodleně na poměrných částech čirého filtrátu. Pokud k tomu nedojde, nádoby by se měly zazátkovat.Poznámka:U výluhů, u nichž musí být stanoven obsah bóru:Koncentrovaným roztokem amoniaku (4.2) se upraví pH na 4 až 6.8. STANOVENÍStanovení každého stopového prvku se provede v poměrných částech uvedených u postupu pro každý jednotlivý stopový prvek.Metody 10.5, 10.6, 10.7, 10.9 a 10.10 nemohou být použity pro stanovení prvků vázaných jako chelát nebo komplex. V těchto případech musí být před stanovením použita metoda 10.3.V případě stanovení atomovou absorpční spektrometrií (metody 10.8 a 10.11) není tato operace zpravidla nutná.Metoda 10.2 VYLUHOVÁNÍ VODOROZPUSTNÝCH STOPOVÝCH PRVKŮ1. PŘEDMĚTV tomto dokumentu je určen postup pro přípravu výluhu vodorozpustných forem těchto stopových prvků: bóru, kobaltu, mědi, železa, manganu, molybdenu a zinku. cílem je snížit počet výluhů na minimum tak, aby se pro stanovení celkového množství každého z výše uvedených stopových prvků používal jeden stejný výluh, kdykoliv to bude možné.2. OBLAST POUŽITÍTento postup se týká hnojiv EHS, na která se vztahuje směrnice 89/530/EHS a která obsahují jeden nebo více z těchto stopových prvků: bór, kobalt, měď, železo, mangan, molybden a zinek, Je použitelný pro stanovení každého stopového prvku, jehož udávaný obsah je větší než 10 %.3. PODSTATA METODYStopové prvky jsou vyluhovány třepáním hnojiva ve vodě při teplotě 20 °C ± 2 oC.Poznámka:Vyluhování je empirické a může být více či méně úplné.4. CHEMIKÁLIE4.1 Zředěný roztok kyseliny chlorovodíkové (HCl), asi 6 mol/l1 objemový díl kyseliny chlorovodíkové (ρ = 1,18 g/ml) se smíchá s 1 objemovým dílem vody.5. PŘÍSTROJE A POMŮCKY5.1 Třepací stroj nastavený přibližně na 35 až 40 ot./min.Poznámka:Má-li být stanoven bór ve výluhu, nesmí se používat borosilikátové sklo. Při vyluhování varem se doporučuje používat teflon nebo křemenné sklo. Pokud byly při mytí skla použity mycí prostředky obsahující bór, sklo se důkladně opláchne.6. PŘÍPRAVA VZORKUViz metoda 1 (směrnice 77/535/EHS).7. PRACOVNÍ POSTUP7.1 Zkušební vzorekNaváží se 1 nebo 2 g hnojiva podle toho, jaký je udán obsah prvku ve výrobku. Pro přípravu konečného roztoku, který se po vhodném zředění bude nacházet v rozsahu měření každé metody, se použije následující tabulka. Vzorky by měly být naváženy s přesností na 1 mg.Udávaný obsah stopového prvku v hnojivu (%) | > 10 < 25 | ≥ 25 |Hmotnost zkušebního vzorku (g) | 2 | 1 |Hmotnost prvku ve zkušebním vzorku (mg) | > 200 < 500 | ≥ 250 |Objem výluhu V (ml) | 500 | 500 |Koncentrace prvku ve výluhu (mg/l) | > 400 < 1000 | ≥ 500 |Vzorek se naváží do baňky na 500 ml.7.2 Příprava roztokuK naváženému vzorku se přidá asi 400 ml vody.Baňka se dobře zazátkuje. Důkladně se ručně protřepe, aby se vzorek rozptýlil, poté se baňka umístí do třepačky (5.1) a třepe se 30 minut.Doplní se po značku vodou a opět se důkladně promíchá.7.3 Příprava zkušebního roztokuRoztok se okamžitě zfiltruje do čisté suché baňky. Baňka se zazátkuje. Ihned po filtraci se provede stanovení.Poznámka:Jestliže se filtrát postupně zakaluje, provede se další vyluhování podle 7.1 a 7.2 v baňce o objemu Ve. Zfiltruje se do předem vysušené odměrné baňky o objemu W, do které bylo přidáno 5 ml zředěné kyseliny chlorovodíkové (4.1). Filtrace se ukončí přesně v okamžiku, kdy výluh dosáhne kalibrační značky. Důkladně se promíchá.Za těchto podmínek se hodnota V při výpočtu výsledků rovná:V = V× W/W-5Při výpočtu výsledků se ředění odvozují od této hodnoty V.8. STANOVENÍStanovení každého stopového prvku se provede v poměrných částech uvedených u postupu pro každý jednotlivý stopový prvek.Metody 10.5, 10.6, 10.7, 10.9 a 10.10 nemohou být použity pro stanovení prvků vázaných jako chelát nebo komplex. V těchto případech musí být před stanovením použita metoda 10.3.V případě stanovení atomovou absorpční spektrometrií (metody 10.8 a 10.11) není tato operace nezbytná.Metoda 10.3 ODSTRANĚNÍ ORGANICKÝCH SLOUČENIN Z VÝLUHŮ HNOJIV1. PŘEDMĚTV tomto dokumentu je určen postup pro odstraňování organických sloučenin z výluhů hnojiv.2. OBLAST POUŽITÍTento postup je použitelný pro analýzu vzorků hnojiv vyluhovaných metodami 10.1 a 10.2, u nichž směrnice 89/530/EHS stanoví povinnost udávat obsah celkových a/nebo vodorozpustných prvků.PoznámkaPřítomnost malých množství organické látky obvykle nemá vliv na stanovení atomovou absorpční spektrometrií.3. PODSTATA METODYOrganické sloučeniny se v poměrné části výluhu oxidují peroxidem vodíku.4. CHEMIKÁLIE4.1 Zředěný roztok kyseliny chlorovodíkové (HCl), asi 0,5 mol/l1 objemový díl kyseliny chlorovodíkové (ρ = 1,18 g/ml) se smíchá s 20 objemovými díly vody.4.2 Roztok peroxidu vodíku (30 % H2O2, ρ = 1,11 g/ml), bez stopových prvků.5. PŘÍSTROJE A POMŮCKYElektrická topná deska s regulací teploty.6. PRACOVNÍ POSTUPOdebere se 25 ml výluhu získaného metodou 10.1 nebo 10.2 a pipetuje se do kádinky na 100 ml. Při použití metody 10.2 se přidá 5 ml zředěného roztoku kyseliny chlorovodíkové (4.1). Poté se přidá 5 ml roztoku peroxidu vodíku (4.2). Přikryje se hodinovým sklíčkem. Nechá se zoxidovat při teplotě místnosti asi jednu hodinu. Roztok se postupně přivede k varu a vaří se půl hodiny. Podle potřeby se po vychladnutí přidá do roztoku dalších 5 ml peroxidu vodíku a znovu se povaří, aby se odstranil přebytečný peroxid vodíku. Nechá se vychladnout a poté se kvantitativně převede do odměrné baňky na 50 ml. Doplní se po značku vodou a protřepe. V případě potřeby se zfiltruje.Popsané 50 % ředění se bere v úvahu při odběru poměrných částí a při výpočtu procentuálního obsahu stopového prvku v hnojivu.Metoda 10.4 STANOVENÍ STOPOVÝCH PRVKŮ VE VÝLUZÍCH HNOJIV ATOMOVOU ABSORPČNÍ SPEKTROMETRIÍ(OBECNÝ POSTUP)1. PŘEDMĚTV tomto dokumentu je určen obecný postup pro stanovení množství železa a zinku ve výluzích hnojiv atomovou absorpční spektrometrií.2. OBLAST POUŽITÍTento postup je použitelný pro analýzu vzorků hnojiv vyluhovaných metodami 10.1 a 10.2, u nichž směrnice 89/530/EHS stanoví povinnost udávat obsah celkového a/nebo vodorozpustného železa nebo zinku. Použití této metody pro různé stopové prvky je zvlášť popsáno pro každý prvek.Poznámka:Přítomnost malých množství organické látky obvykle nemá vliv na stanovení atomovou absorpční spektrometrií.3. PODSTATA METODYPo případném omezení nebo odstranění rušivých chemických látek je výluh zředěn tak, aby koncentrace ležela v optimální měřicí oblasti spektrometru při vlnové délce vhodné pro stanovovaný stopový prvek.4. CHEMIKÁLIE4.1 Zředěný roztok kyseliny chlorovodíkové (HCl), asi 6 mol/l1 objemový díl kyseliny chlorovodíkové (ρ = 1,18 g/ml) se smíchá s 1 objemovým dílem vody.4.2 Zředěný roztok kyseliny chlorovodíkové (HCl), asi 0,5 mol/l1 objemový díl kyseliny chlorovodíkové (ρ = 1,18 g/ml) se smíchá s 20 objemovými díly vody.4.3 Roztoky lanthanitých solí (10 g La na litr)Toto činidlo se používá při stanovení železa a zinku. Může být připraveno jedním z níže uvedených postupů:a) z oxidu lanthanitého rozpuštěného v kyselině chlorovodíkové (4.1); do jednolitrové odměrné baňky se naváží 11,73 g oxidu lanthanitého (La2O3), přidá se 150 ml vody a 120 ml kyseliny chlorovodíkové o koncentraci 6 mol/l (4.1). Po rozpuštění se doplní do 1 litru vodou a důkladně se promíchá. Tento roztok odpovídá přibližně roztoku kyseliny chlorovodíkové o koncentraci 0,5 mol/l;b) z roztoku chloridu, síranu nebo dusičnanu lanthanitého;ve 150 ml vody se rozpustí 26,7 g heptahydrátu chloridu lanthanitého (LaCl3.7H2O) nebo 31,2 g hexahydrátu dusičnanu lanthanitého (La(NO3)3.6H2O) nebo 26,2 g nonahydrátu síranu lanthanitého (La2(SO4)3.9H2O), poté se přidá 85 ml kyseliny chlorovodíkové o koncentraci 6 mol/l (4.1). Po rozpuštění se doplní do 1 litru vodou. Důkladně se promíchá. Tento roztok odpovídá přibližně roztoku kyseliny chlorovodíkové o koncentraci 0,5 mol/l.4.4 Kalibrační roztokyPříprava těchto roztoků je uvedena u jednotlivých metod pro stanovení každého stopového prvku.5. PŘÍSTROJE A POMŮCKYAtomový absorpční spektrometr vybavený zdroji emitujícími záření charakteristické pro stanovované stopové prvky.Chemik obsluhující přístroj musí postupovat podle pokynů výrobce a musí být s přístrojem obeznámen. Přístroj musí umožňovat korekci na pozadí, aby mohla být použita, kdykoliv je to nezbytné (např. Zn). Používají se plyny vzduch a acetylen.6. PŘÍPRAVA ROZTOKU K ANALÝZE6.1 Příprava výluhů obsahujících stanovované prvkyViz metody 10.1 a/nebo 10.2, popřípadě 10.3.6.2 Příprava zkušebního roztokuPoměrná část výluhu získaného metodou 10.1, 10.2 nebo 10.3 se zředí vodou a/nebo kyselinou chlorovodíkovou (4.1) nebo (4.2) tak, aby v konečném roztoku pro měření byla dosažena koncentrace stanovovaného prvku odpovídající rozpětí kalibrační křivky (7.2) a aby koncentrace kyseliny chlorovodíkové byla minimálně 0,5 mol/l a nebyla vyšší než 2,5 mol/l. Tato operace může vyžadovat, aby bylo provedeno jedno nebo více zředění za sebou.Konečný roztok se získá odpipetováním poměrné části zředěného výluhu do odměrné baňky na 100 ml. Objem této poměrné části v ml se označí jako (a). Přidá se 10 ml roztoku lanthanité soli (4.3). Doplní se po značku roztokem kyseliny chlorovodíkové o koncentraci 0,5 mol/l (4.2) a důkladně se promíchá. Ředicí faktor se označí jako D.7. PRACOVNÍ POSTUP7.1. Příprava slepého roztokuPři přípravě slepého roztoku se opakují všechny postupy vyluhování, vynechá se pouze navažování hnojiva.7.2. Příprava kalibračních roztokůZ pracovního kalibračního roztoku připraveného podle metody dané pro každý jednotlivý stopový prvek se v odměrných baňkách na 100 ml připraví řada minimálně pěti kalibračních roztoků o vzrůstající koncentraci ležící v optimálním měřicím rozsahu spektrometru. V případě potřeby se koncentrace kyseliny chlorovodíkové upraví tak, aby byla co nejblíže koncentraci ve zředěném zkušebním roztoku (6.2). Při stanovení železa nebo zinku se přidá 10 ml stejného roztoku lanthanité soli (4.3), jaký byl použit v 6.2. Doplní se po značku roztokem kyseliny chlorovodíkové o koncentraci 0,5 mol/l (4.2) a důkladně se promíchá.7.3. StanoveníSpektrometr (5) se připraví k měření při vlnové délce uvedené v metodě pro stanovení daného prvku.Třikrát za sebou se zavedou kalibrační roztoky (7.2), zkušební roztok (6.2) a slepý roztok (7.1), všechny výsledky se zaznamenají a mezi jednotlivými zavedeními se přístroj propláchne destilovanou vodou.Sestrojí se kalibrační křivka tak, že na svislou osu se vynesou průměrné hodnoty odečtu ze spektrometru pro každý kalibrační roztok (7.2) a na vodorovnou osu odpovídající koncentrace prvku vyjádřené v μg/ml.Z této křivky se určí koncentrace příslušného stopového prvku ve zkušebním roztoku Xs (6.2) a ve slepém roztoku Xb (7.1), vyjádřené v μg na ml.8. VYJÁDŘENÍ VÝSLEDKŮProcentuální obsah stopového prvku (E) v hnojivu je dán vzorcem:E=X–X/.Při použití metody 10.3:E=X– X/,kde:E je množství stanoveného stopového prvku v hnojivu (%),Xs je koncentrace prvku ve zkušebním roztoku (6.2) (μg/ml),Xb je koncentrace prvku ve slepém roztoku (7.1) (μg/ml),V je objem výluhu získaného metodou 10.1 nebo 10.2 (ml),D je ředicí faktor odpovídající zředění provedenému podle 6.2,M je hmotnost zkušebního vzorku odebraného metodou 10.1 nebo 10.2 (g).Výpočet ředicího faktoru D:Jsou-li (a1), (a2), (a3)…(ai) a (a) poměrné části a jsou-li (v1), (v2), (v3)…(vi) a (100) odpovídající objemy v ml po příslušných ředicích krocích, pak ředicí faktor D se rovná:D =×××.… ××100/ aMetoda 10.5 STANOVENÍ BÓRU VE VÝLUZÍCH HNOJIV ACIDOMETRICKOU TITRACÍ1. PŘEDMĚTV tomto dokumentu je určen postup pro stanovení obsahu bóru ve výluzích hnojiv.2. OBLAST POUŽITÍTento postup je použitelný pro vzorky hnojiv vyluhovaných metodami 10.1 a 10.2., u nichž směrnice 89/530/EHS stanoví povinnost udávat obsah celkového a/nebo vodorozpustného bóru.3. PODSTATA METODYManitoborový komplex vzniká následující reakcí boritanu s mannitolem:+++++ TIFF +++++Komplex se titruje roztokem hydroxidu sodného do pH 6,3.4. CHEMIKÁLIE4.1 Methylčerveň — indikátorový roztokV odměrné baňce na 100 ml se rozpustí 0,1 g methylové červeně (C15H15N3O2) v 50 ml ethanolu (95 %). Objem se doplní na 100 ml vodou. Důkladně se promíchá.4.2 Zředěný roztok kyseliny chlorovodíkové (HCl), asi 0,5 mol/l1 objemový díl kyseliny chlorovodíkové (ρ = 1,18 g/ml) se smíchá s 20 objemovými díly vody.4.3 Roztok hydroxidu sodného, asi 0,5 mol/lRoztok nesmí obsahovat oxid uhličitý. V jednolitrové odměrné baňce obsahující asi 800 ml vroucí vody se rozpustí 20 g hydroxidu sodného (NaOH) ve formě peciček. Když roztok vychladne, doplní se na 1000 ml převařenou vodou a důkladně se promíchá.4.4 Standardní roztok hydroxidu sodného, asi 0,025 mol/lRoztok nesmí obsahovat oxid uhličitý. Roztok hydroxidu sodného o koncentraci 0,5 mol/l (4.3) se 20krát zředí převařenou vodou a důkladně se promíchá. Je třeba stanovit ekvivalent roztoku vyjádřeného jako bór (B) (viz odstavec 9).4.5 Kalibrační roztok bóru (100 μg/ml B)V odměrné baňce na 1000 ml se ve vodě rozpustí 0,5719 g kyseliny borité (H3BO3) navážené s přesností na 0,1 mg. Doplní se po značku vodou a důkladně se promíchá. Roztok se uchovává v ledničce v plastové nádobě.4.6 Práškový D-mannitol (C6H14O6)4.7 Chlorid sodný (NaCl)5. PŘÍSTROJE A POMŮCKY5.1 pH-metr se skleněnou elektrodou5.2 Magnetické míchadlo5.3 Kádinka na 400 ml s teflonovým míchadlem6. PŘÍPRAVA ROZTOKU K ANALÝZE6.1 Příprava roztoku bóruViz metody 10.1, 10.2, popřípadě 10.3.7. PRACOVNÍ POSTUP7.1 ZkouškaDo kádinky na 400 ml (5.3) se umístí poměrná část (a) výluhu (6.1) obsahující 2 až 4 mg B. Přidá se 150 ml vody.Přidá se několik kapek indikátorového roztoku methylčerveně (4.1).V případě přípravy výluhu metodou 10.2 se obsah okyselí přidáváním kyseliny chlorovodíkové o koncentraci 0,5 mol/l (4.2) až do okamžiku změny barvy roztoku indikátoru, poté se přidá další 0,5 ml kyseliny chlorovodíkové o koncentraci 0,5 mol/l (4.2).Po přidání 3 g chloridu sodného (4.7) se roztok povaří, aby se odstranil oxid uhličitý. Nechá se vychladnout. Kádinka se umístí na magnetickou míchačku (5.2) a vloží se elektrody předem kalibrovaného pH-metru (5.1).pH se upraví přesně na 6,3, nejprve roztokem hydroxidu sodného o koncentraci 0,5 mol/l (4.3) a na závěr roztokem o koncentraci 0,025 mol/l (4.4).Přidá se 20 g D-mannitolu (4.6), dokonale se rozpustí a důkladně promíchá. Titruje se roztokem hydroxidu sodného o koncentraci 0,025 mol/l (4.4) na pH 6,3 (stabilita alespoň 1 minutu). Potřebný objem se označí X1.8. ROZTOK PRO SLEPÝ POKUSRoztok pro slepý pokus se připraví opakováním celého postupu od fáze přípravy vzorku, vynechá se pouze navážka hnojiva. Potřebný objem se označí Xo.9. STANOVENÍ EKVIVALENTU BÓRU ROZTOKU HYDROXIDU SODNÉHO (4.4)Do kádinky na 400 ml se odpipetuje 20 ml (2,0 mg B) standardního roztoku (4.5) a přidá se několik kapek roztoku methylčerveně (4.1). Přidají se 3 g chloridu sodného (4.7) a roztok kyseliny chlorovodíkové (4.2) až do bodu změny barvy roztoku indikátoru (4.1).Objem se doplní vodou asi na 150 ml a povaří se, aby se odstranil oxid uhličitý. Nechá se vychladnout. Kádinka se umístí na magnetické míchadlo (5.2) a vloží se elektrody předem kalibrovaného pH-metru (5.1). pH se upraví přesně na 6,3, nejprve roztokem hydroxidu sodného o koncentraci 0,5 mol/l (4.3) a poté roztokem o koncentraci 0,025 mol/l (4.4).Přidá se 20 g D-mannitolu (4.6), dokonale se rozpustí a důkladně promíchá. Titruje se roztokem hydroxidu sodného o koncentraci 0,025 mol/l (4.4) na pH 6,3 (stabilita alespoň 1 minutu). Potřebný objem se označí V1.Stejným způsobem se připraví slepý roztok tak, že kalibrační roztok se nahradí 20 ml vody. Potřebný objem se označí V0.Ekvivalent bóru (F) odměrného roztoku NaOH (4.4) v mg/ml je:F= 2/V1 –V0ml roztoku hydroxidu sodného o koncentraci přesně 0,025 mol/l odpovídá 0,27025 mg B.10. VYJÁDŘENÍ VÝSLEDKŮProcentuální obsah bóru v hnojivu je dán vzorcem:B=X− X0 × F × V10 × a × Mkde:B (%) je množství bóru v hnojivu (%),X1 je objem roztoku hydroxidu sodného o koncentraci 0,025 mol/l (4.4) při vlastním stanovení vzorku (7.1) (ml),X0 je objem roztoku hydroxidu sodného o koncentraci 0,025 mol/l (4.4) při slepém pokusu (8) (ml),F je ekvivalent bóru (B) roztoku hydroxidu sodného o koncentraci 0,025 mol/l (4.4),V je objem výluhu získaného podle metody 10.1 nebo 10.2 (ml),a je objem poměrné části (7.1) odebrané z výluhu (6.1) (ml),M je hmotnost zkušebního vzorku odebraného podle metody 10.1 nebo 10.2 (g).Metoda 10.6 STANOVENÍ KOBALTU VE VÝLUZÍCH HNOJIV GRAVIMETRICKOU METODOU S 1-NITROSO-2-NAFTOLEM1. PŘEDMĚTV tomto dokumentu je určen postup pro stanovení kobaltu ve výluzích hnojiv.2. OBLAST POUŽITÍTento postup je použitelný pro výluhy vzorků hnojiv získaných metodami 10.1 a 10.2, u nichž směrnice 89/530/EHS stanoví povinnost udávat obsah kobaltu.3. PODSTATA METODYKobalt (trojmocný) vytváří reakcí s 1-nitroso-2-naftolem červenou sraženinu Co(C10H6ONO)3.2H2O. Po převedení kobaltu přítomného ve výluhu na kobalt trojmocný se v kyselém prostředí kobalt sráží roztokem 1-nitroso-2-naftolu. Po zfiltrování se sraženina promyje a suší do konstantní hmotnosti a poté se váží jako Co(C10H6ONO)3.2H2O.4. CHEMIKÁLIE4.1 Roztok peroxidu vodíku (H2O2, ρ = 1,11 g/ml) 30 %4.2 Roztok hydroxidu sodného, asi 2 mol/lVe 100 ml vody se rozpustí 8 g hydroxidu sodného ve formě peciček.4.3 Zředěný roztok kyseliny chlorovodíkové (HCl), asi 6 mol/l1 objemový díl kyseliny chlorovodíkové (ρ = 1,18 g/ml) se smíchá s 1 objemovým dílem vody.4.4 Kyselina octová (99,7 % CH3CO2H) (ρ = 1,05 g/ml)4.5 Roztok kyseliny octové (1 : 2), asi 6 mol/l1 objemový díl kyseliny octové (4.4) se smíchá se 2 objemovými díly vody.4.6 Roztok 1-nitroso-2-naftolu v kyselině octové. V kádince se rozpustí 4 g 1-nitroso-2-naftolu ve 100 ml kyseliny octové (4.4). Přidá se 100 ml vlažné vody. Důkladně se promíchá. Okamžitě se zfiltruje. Získaný roztok se musí okamžitě použít.5. PŘÍSTROJE A POMŮCKY5.1 Filtrační kelímek P 16/ISO 4793, porozita 4, objem 30 nebo 50 ml.5.2 Sušárna nastavená na 130 ± 2 oC6. PŘÍPRAVA ROZTOKU K ANALÝZE6.1 Příprava roztoku kobaltuViz metoda 10.1 nebo 10.2.6.2 Příprava roztoku k analýzePoměrná část výluhu, která neobsahuje více než 20 mg Co, se umístí do kádinky na 400 ml. Pokud je výluh získán metodou 10.2, okyselí se pěti kapkami kyseliny chlorovodíkové (4.3). Přidá se asi 10 ml roztoku peroxidu vodíku (4.1). Nechá se oxidovat za studena 15 minut, poté se doplní vodou asi na 100 ml. Kádinka se přikryje hodinovým sklíčkem. Roztok se zahřeje k varu a nechá se vařit asi 10 minut. Nechá se vychladnout. Po kapkách se alkalizuje roztokem hydroxidu sodného (4.2), dokud se nezačne srážet černý hydroxid kobaltitý.7. PRACOVNÍ POSTUPPřidá se 10 ml kyseliny octové (4.4) a roztok se zředí vodou asi na 200 ml. Zahřeje se k varu. Za stálého míchání se po kapkách přidá z byrety 20 ml roztoku 1-nitroso-2-naftolu (4.6). Intenzivně se míchá, až se sraženina začne balit.Filtruje se přes předem zvážený filtrační kelímek (5.1) a dává se pozor, aby se kelímek nezanesl. V tomto ohledu je třeba dbát na to, aby během celého filtračního procesu byla nad sraženinou kapalina.Kádinka se vymyje zředěnou kyselinou octovou (4.5), aby se převedla všechna sraženina, sraženina na filtru se promyje zředěnou kyselinou octovou (4.5) a poté třikrát horkou vodou.Suší se v sušárně (5.2) při 130 ± 2 °C až do dosažení konstantní hmotnosti.8. VYJÁDŘENÍ VÝSLEDKŮ1 mg sraženiny Co(C10H6ONO)3.2H2O odpovídá 0,096381 mg Co.Procentuální obsah kobaltu v hnojivu je dán vzorcem:Co= X × 0,0096381 ×V × Da × Mkde:X je hmotnost sraženiny (mg),V je objem výluhu získaného podle metody 10.1 nebo 10.2 (ml),a je objem poměrné části pipetované z posledního ředění (ml),D je ředicí faktor této poměrné části,M je hmotnost zkušebního vzorku (g).Metoda 10.7 STANOVENÍ MĚDI VE VÝLUZÍCH HNOJIV TITRAČNÍ METODOU1. PŘEDMĚTV tomto dokumentu je určen postup pro stanovení mědi ve výluzích hnojiv.2. OBLAST POUŽITÍTento postup je použitelný pro výluhy hnojiv získaných metodami 10.1 a 10.2, u nichž směrnice 89/530/EHS stanoví povinnost udávat obsah mědi.3. PODSTATA METODYMěďnaté ionty se v kyselém prostředí redukují jodidem draselným:+++++ TIFF +++++Vyloučený jód se za přítomnosti škrobu jako indikátoru titruje standardním roztokem thiosíranu sodného podle rovnice:+++++ TIFF +++++4. CHEMIKÁLIE4.1 Kyselina dusičná (HNO3, ρ = 1,40 g/ml)4.2 Močovina CO(NH2)24.3 Roztok hydrogendifluoridu amonného (NH4HF2), 10 % (m/V)Roztok se uchovává v plastové nádobě.4.4 Roztok hydroxidu amonného (1: 1)1 objemový díl amoniaku (NH4OH, ρ = 0,9 g/ml) se smíchá s 1 objemovým dílem vody.4.5 Standardní roztok thiosíranu sodnéhoV jednolitrové odměrné baňce se rozpustí ve vodě 7,812 g pentahydrátu thiosíranu sodného (Na2S2O3.5H2O). Tento roztok musí být připraven tak, aby 1 ml = 2 mg Cu. Pro stabilizaci se přidá několik kapek chloroformu. Roztok se musí uchovávat ve skleněné nádobě v temnu.4.6 Jodid draselný (KI)4.7 Roztok thiokyanatanu draselného (KSCN), 25 % (m/V)Tento roztok se uchovává v plastové nádobě.4.8 Roztok škrobu (asi 0,5 %)Do kádinky na 600 ml se naváží 2,5 g škrobu [(C6H10O5)n]. Přidá se asi 500 ml vody. Za míchání se povaří. Ochladí se na teplotu okolí. Roztok lze uchovat krátkodobě. Trvanlivost lze prodloužit přidáním asi 10 mg jodidu rtuťnatého.5. PŘÍPRAVA ROZTOKU K ANALÝZEPříprava roztoku mědiViz metody 10.1 a 10.2.6. PRACOVNÍ POSTUP6.1 Příprava roztoku pro titraciDo Erlenmeyerovy baňky na 500 ml se umístí poměrná část roztoku obsahujícího alespoň 20 — 40 mg Cu.Jakýkoliv přítomný přebytek kyslíku se odstraní krátkým převařením. Doplní se vodou na objem asi 100 ml. Přidá se 5 ml kyseliny dusičné (4.1), přivede se k varu a nechá se vařit asi půl minuty.Erlenmeyerova baňka se odstraní z topného přístroje, přidají se 3 g močoviny (4.2), znovu se přivede k varu a vaří se asi půl minuty.Baňka se odstraní z topného přístroje a přidá se 200 ml studené vody. V případě potřeby se obsah Erlenmeyerovy baňky ochladí na teplotu okolí.Postupně se přidává roztok hydroxidu amonného (4.4) do té doby, než roztok zmodrá a poté se přidá ještě 1 ml navíc.Dále se přidá 50 ml roztoku hydrogendifluoridu amonného (4.3) a promíchá se.Nakonec se přidá 10 g jodidu draselného (4.6) a nechá se rozpustit.6.2 Titrace roztokuErlenmeyerova baňka se umístí na magnetické míchadlo. Do Erlenmeyerovy baňky se vloží míchadélko a míchadlo se nastaví na požadovanou rychlost.Byretou se přidává standardní roztok thiosíranu sodného (4.5), dokud hnědá barva jódu uvolněného z roztoku nezesvětlá.Přidá se 10 ml roztoku škrobu (4.8).Pokračuje se s titrací roztokem thiosíranu sodného (4.5), dokud purpurová barva téměř nevymizí.Přidá se 20 ml roztoku thiokyanatanu draselného (4.7) a pokračuje se v titraci, dokud fialově modrá barva úplně nezmizí.Zaznamená se objem spotřebovaného roztoku thiosíranu.7. VYJÁDŘENÍ VÝSLEDKŮ1 ml standardního roztoku thiosíranu sodného 7,812 g/l (4.5) odpovídá 2 mg Cu.Procentuální obsah mědi v hnojivu je dán vzorcem:Cu= XVa × M × 5kde:X je objem použitého roztoku thiosíranu sodného (ml),V je objem výluhu podle metod 10.1 a 10.2 (ml),a je objem poměrné části (ml),M je hmotnost zkušebního vzorku zpracovaného podle metod 10.1 a 10.2 (g).Metoda 10.8 STANOVENÍ ŽELEZA VE VÝLUZÍCH HNOJIV ATOMOVOU ABSORPČNÍ SPEKTROMETRIÍ1. ŘEDMĚTV tomto dokumentu je určen postup při stanovení železa ve výluzích hnojiv.2. OBLAST POUŽITÍTento postup je použitelný pro výluhy vzorků hnojiv získaných metodami 10.1 a 10.2, u nichž směrnice 89/530/EHS stanoví povinnost udávat obsah celkového a/nebo vodorozpustného železa.3. PODSTATA METODYPo vhodné úpravě a zředění výluhu se obsah železa stanoví atomovou absorpční spektrometrií.4. CHEMIKÁLIE4.1 Roztok kyseliny chlorovodíkové (HCl), asi 6 mol/lViz metoda 10.4 (4.1).4.2 Roztok kyseliny chlorovodíkové (HCl), asi 0,5 mol/lViz metoda 10.4 (4.2).4.3 Roztok peroxidu vodíku (30 % H2O2, ρ = 1,11 g/ml), bez stopových prvků4.4 Roztoky lanthanitých solí (10 g La na litr)Viz metoda 10.4 (4.3).4.5 Kalibrační roztoky železa4.5.1 Zásobní roztok železa (1000 μg/ml)Do kádinky na 500 ml se s přesností na 0,1 mg naváží 1 g drátu z čistého železa, přidá se 200 ml kyseliny chlorovodíkové o koncentraci 6 mol/l (4.1) a 15 ml roztoku peroxidu vodíku (4.3). Zahřívá se na topné desce do úplného rozpuštění železa. Po vychladnutí se kvantitativně převede do odměrné baňky na 1000 ml. Doplní se po značku vodou a důkladně se promíchá.4.5.2 Pracovní roztok železa (100 μg/ml)Do odměrné baňky na 200 ml se napipetuje 20 ml zásobního roztoku (4.5.1). Doplní se po značku roztokem kyseliny chlorovodíkové o koncentraci 0,5 mol/l (4.2) a důkladně se promíchá.5. PŘÍSTROJE A POMŮCKYAtomový absorpční spektrometr: viz metoda 10.4 (5). Přístroj musí být vybaven zdrojem záření charakteristického pro železo (248,3 nm).6. PŘÍPRAVA ROZTOKU K ANALÝZE6.1 Výluh železaViz metody 10.1 a/nebo 10.2, popřípadě 10.3.6.2 Příprava zkušebního roztokuViz metoda 10.4 (6.2). Zkušební roztok musí obsahovat 10 % (V/V) roztoku lanthanité soli.7. PRACOVNÍ POSTUP7.1 Příprava slepého roztokuViz metoda 10.4 (7.1). Slepý roztok musí obsahovat 10 % (V/V) roztoku lanthanité soli použité v 6.2.7.2 Příprava kalibračních roztokůViz metoda 10.4 (7.2).Pro optimální rozsah stanovení od 0 do 10 μg/ml železa se do sady odměrných baněk na 100 ml napipetuje 0, 2, 4, 6, 8 a 10 ml pracovního roztoku (4.5.2). V případě potřeby se koncentrace kyseliny chlorovodíkové upraví tak, aby byla co nejblíže koncentraci ve zkušebním roztoku. Přidá se přidá 10 ml roztoku lanthanité soli použité v 6.2. Doplní se po značku roztokem kyseliny chlorovodíkové o koncentraci 0,5 mol/l (4.2) a důkladně se promíchá. Tyto roztoky obsahují 0, 2, 4, 6, 8 a 10 μg/ml železa.7.3 StanoveníViz metoda 10.4 (7.3). Spektrometr (5) se připraví na měření při vlnové délce 248,3 nm.8 VYJÁDŘENÍ VÝSLEDKŮViz metoda 10.4 (8).Procentuální obsah železa v hnojivu je dán vzorcem:Fe=X× X/M × 104Při použití metody 10.3:Fe=X− X/M × 104kde:Fe je množství železa v hnojivu (%),Xs je koncentrace železa ve zkušebním roztoku (6.2) (μg/ml),Xb je koncentrace železa ve slepém roztoku (7.1) (μg/ml),V je objem výluhu získaného podle metody 10.1 nebo 10.2 (ml),D je ředicí faktor odpovídající zředění provedenému v 6.2,M je hmotnost zkušebního vzorku odebraného podle metody 10.1 nebo 10.2 (g).Výpočet ředicího faktoru D: Jsou-li (a1), (a2), (a3)…(ai) a (a) poměrné části a jsou-li (v1), (v2), (v3)…(vi) a (100) odpovídající objemy v ml po příslušných ředicích krocích, pak ředicí faktor D se rovná:D =×××.… ××100/aMetoda 10.9 STANOVENÍ MANGANU VE VÝLUZÍCH HNOJIV TITRACÍ1. PŘEDMĚTV tomto dokumentu je určen postup při stanovení manganu ve výluzích hnojiv.2. OBLAST POUŽITÍTento postup je použitelný pro výluhy vzorků hnojiv získaných metodami 10.1 a 10.2, u nichž směrnice 89/530/EHS stanoví povinnost udávat obsah manganu.3. PODSTATA METODYPokud jsou ve výluhu přítomny chloridové ionty, odstraní se povařením výluhu s kyselinou sírovou. Mangan se oxiduje v prostředí kyseliny dusičné bismutičnanem sodným. Vzniklý manganistan se redukuje přebytkem síranu železnatého. Tento přebytek se titruje roztokem manganistanu draselného.4. CHEMIKÁLIE4.1 Koncentrovaná kyselina sírová (H2SO4, ρ = 1,84 g/ml)4.2 Kyselina sírová, asi 9 mol/l.1 objemový díl koncentrované kyseliny sírové (4.1) se opatrně smíchá s 1 objemovým dílem vody.4.3 Kyselina dusičná, 6 mol/l3 objemové díly kyseliny dusičné (HNO3, ρ = 1,40 g/ml) se smíchají se 4 objemovými díly vody.4.4 Kyselina dusičná, 0,3 mol/l1 objemový díl kyseliny dusičné o koncentraci 6 mol/l se smíchá s 19 objemovými díly vody.4.5 Bismutičnan sodný (NaBiO3) (85 %)4.6 Křemelina4.7 Kyselina orthofosforečná, 15 mol/l (H3PO4, ρ = 1,71 g/ml)4.8 Roztok síranu železnatého, 0,15 mol/lV jednolitrové odměrné baňce se rozpustí 41,6 g heptahydrátu síranu železnatého (FeSO4.7H2O). Přidá se 25 ml koncentrované kyseliny sírové (4.1) a 25 ml kyseliny fosforečné (4.7). Doplní se vodou na 1000 ml. Promíchá se.4.9 Roztok manganistanu draselného, 0,02 mol/lS přesností na 0,1 mg se naváží 3,160 g manganistanu draselného (KMnO4). Rozpustí se a doplní vodou na 1000 ml.4.10 Roztok dusičnanu stříbrného, 0,1 mol/l1,7 g dusičnanu stříbrného (AgNO3) se rozpustí ve vodě a doplní na 100 ml.5. PŘÍSTROJE A POMŮCKY5.1 Filtrační kelímek P 16/ISO 4793, porozita 4, objem 50 ml, nasazený na filtrační nádobu o objemu 500 ml.5.2 Magnetické míchadlo6. PŘÍPRAVA ROZTOKU K ANALÝZE6.1 Výluh manganuViz metody 10.1 a 10.2. Pokud není známo, zda jsou přítomny chloridové ionty, provede se s roztokem zkouška jednou kapkou roztoku dusičnanu stříbrného (4.10).6.2 Pokud nejsou chloridové ionty přítomny, do vysoké kádinky na 400 ml se odpipetuje poměrná část výluhu obsahující 10 až 20 mg manganu. Objem se upraví asi na 25 ml buď odpařením nebo přidáním vody. Přidají se 2 ml koncentrované kyseliny sírové (4.1).6.3 Pokud jsou chloridové ionty přítomny, je zapotřebí je odstranit následujícím způsobem:Poměrná část výluhu obsahující 10 až 20 mg manganu se odpipetuje do vysoké kádinky na 400 ml. Přidá se 5 ml kyseliny sírové o koncentraci 9 mol/l (4.2). V digestoři se na topné desce přivede k varu a nechá se vařit, dokud se uvolňují bohaté bílé páry. Pokračuje se, dokud se objem nezredukuje asi na 2 ml (tenký film sirupovité kapaliny na dně kádinky). Nechá se ochladit na teplotu okolí.Opatrně se přidá 25 ml vody a ještě jednou se provede zkouška na přítomnost chloridů jednou kapkou roztoku dusičnanu stříbrného (4.10). Pokud jsou chloridy stále přítomny, postup se po přidání 5 ml kyseliny sírové o koncentraci 9 mol/l (4.2) opakuje.7. PRACOVNÍ POSTUPDo kádinky na 400 ml obsahující zkušební roztok se přidá 25 ml kyseliny dusičné o koncentraci 6 mol/l (4.3) a 2,5 g bismutičnanu sodného (4.5). Tři minuty se intenzivně míchá na magnetickém míchadle (5.2).Přidá se 50 ml kyseliny dusičné o koncentraci 0,3 mol/l (4.4) a opět se promíchá. Filtruje se vakuově přes kelímek (5.1), jehož dno je pokryto křemelinou (4.6). Kelímek se několikrát promývá kyselinou dusičnou o koncentraci 0,3 mol/l (4.4), dokud neprotéká bezbarvý filtrát.Filtrát a promývací roztok se převede do kádinky na 500 ml. Promíchá se a přidá 25 ml roztoku síranu železnatého o koncentraci 0,15 mol/l (4.8). Pokud filtrát po přidání síranu železnatého zežloutne, přidají se 3 ml kyseliny orthofosforečné o koncentraci 15 mol/l (4.7).Přebytek síranu železnatého se byretou titruje odměrným roztokem manganistanu draselného o koncentraci 0,02 mol/l (4.9) až do růžového zbarvení stálého jednu minutu. Za stejných podmínek se provede slepý pokus, vynechá se pouze zkušební vzorek.Poznámka:Oxidovaný roztok nesmí přijít do styku s pryží.8. VYJÁDŘENÍ VÝSLEDKŮ1 ml roztoku manganistanu draselného o koncentraci 0,02 mol/l odpovídá 1,099 mg manganu (Mn).Mn=× 0,1099 ×Va × Mkde:Xb je spotřeba odměrného roztoku manganistanu použitého při slepém pokusu (ml),Xs je spotřeba odměrného roztoku manganistanu použitého u zkušebního vzorku (ml),V je objem výluhu získaného podle metody 10.1 a 10.2 (ml),a je objem poměrné části odebrané z výluhu (ml),M je hmotnost zkušebního vzorku (g).Metoda 10.10 STANOVENÍ MOLYBDENU VE VÝLUZÍCH HNOJIV GRAVIMETRICKOU METODOU S 8-HYDROXYCHINOLINEM1. PŘEDMĚTV tomto dokumentu je určen postup při stanovení molybdenu ve výluzích hnojiv.2. OBLAST POUŽITÍTento postup je použitelný pro výluhy vzorků hnojiv získaných metodami 10.1 a 10.2, u nichž směrnice 89/530/EHS stanoví povinnost udávat obsah molybdenu.3. PODSTATA METODYObsah molybdenu se stanovuje srážením za určitých podmínek jako molybdenyl 8-hydroxychinolinu.4. CHEMIKÁLIE4.1 Roztok kyseliny sírové, přibližně 1 mol/lDo jednolitrové odměrné baňky obsahující 800 ml vody se opatrně nalije 55 ml kyseliny sírové (H2SO4, ρ = 1,84 g/ml). Promíchá se. Po vychladnutí se doplní na jeden litr. Promíchá se.4.2 Zředěný roztok amoniaku (1: 3)1 objemový díl koncentrovaného roztoku amoniaku (NH4OH, ρ = 0,9 g/ml) se smíchá se 3 objemovými díly vody.4.3 Zředěný roztok kyseliny octové (1: 3)1 objemový díl koncentrované kyseliny octové (99,7 % CH3COOH, ρ = 1,049 g/ml) se smíchá se 3 objemovými díly vody.4.4 Roztok dvojsodné soli ethylendiamintetraoctové kyseliny (EDTA)V odměrné baňce na 100 ml se ve vodě rozpustí 5 g Na2EDTA. Doplní se po značku a promíchá.4.5 Tlumivý roztokV odměrné baňce na 100 ml se ve vodě rozpustí 15 ml koncentrované kyseliny octové a 30 g octanu amonného. Doplní se na 100 ml.4.6 Roztok 8-hydroxychinolinu (oxinu)V odměrné baňce na 100 ml se v 5 ml koncentrované kyseliny octové rozpustí 3 g 8-hydroxychinolinu. Přidá se 80 ml vody. Po kapkách se přidává roztok amoniaku (4.2), dokud se roztok nezakalí, a poté se přidává kyselina octová (4.3), dokud se roztok opět nevyčeří.Doplní se vodou na 100 ml.5. PŘÍSTROJE A POMŮCKY5.1 Filtrační kelímek P 16/ISO 4793, porozita 4, objem 30 ml.5.2 pH-metr se skleněnou elektrodou.5.3 Sušárna nastavená na 130 až 135 oC.6. PŘÍPRAVA ROZTOKU K ANALÝZE6.1 Příprava roztoku molybdenu. Viz metoda 10.1 a metoda 10.2.7. PRACOVNÍ POSTUP7.1 Příprava zkušebního roztokuPoměrná část obsahující 25 až 100 mg Mo se odpipetuje do kádinky na 250 ml. Objem se doplní vodou na 50 ml.Hodnota pH tohoto roztoku se upraví na 5 tak, že se po kapkách přidává roztok kyseliny sírové (4.1). Přidá se 15 ml roztoku EDTA (4.4) a poté 5 ml tlumivého roztoku (4.5). Doplní se vodou asi na 80 ml.7.2 Vznik a promývání sraženinyVznik sraženinyRoztok se přivede do mírného varu. Za stálého míchání se přidává roztok 8-hydroxychinolinu (4.6). Srážení pokračuje, dokud není zřejmé, že již nevzniká usazenina. Přidává se nadbytek činidla, dokud roztok nad sraženinou nezežloutne. Obvykle by mělo stačit 20 ml. Dvě až tři minuty se pokračuje v mírném zahřívání sraženiny.Filtrace a promýváníZfiltruje se filtračním kelímkem (5.1). Sraženina se několikrát propláchne 20 ml horké vody. Filtrát by se postupně měl stát zcela bezbarvým, což znamená, že oxin již není přítomen.7.3 Vážení sraženinySraženina se suší při teplotě 130 až 135 oC do konstantní hmotnosti (nejméně jednu hodinu).Nechá se vychladnout v exsikátoru a poté se zváží.8. VYJÁDŘENÍ VÝSLEDKŮ1 mg molybdenyl 8-hydroxychinolinu, MoO2(C9H6ON)2, odpovídá 0,2305 mg Mo.Procentuální obsah molybdenu v hnojivu je dán vzorcem:Mo= X × 0,02305 ×V × Da × Mkde:X je hmotnost sraženiny molybdenyl — hydroxychinolinu (mg),V je objem roztoku výluhu získaného podle metody 10.1 nebo 10.2 (ml),a je objem poměrné části odebrané z posledního ředění (ml),D je ředicí faktor této poměrné části,M je hmotnost zkušebního vzorku (g).Metoda 10.11 STANOVENÍ ZINKU VE VÝLUZÍCH HNOJIV ATOMOVOU ABSORPČNÍ SPEKTROMETRIÍ1. PŘEDMĚTV tomto dokumentu je určen postup při stanovení zinku ve výluzích hnojiv.2. OBLAST POUŽITÍTento postup je použitelný pro výluhy vzorků hnojiv získaných metodami 10.1 a 10.2, u nichž směrnice 89/530/EHS stanoví povinnost udávat obsah zinku.3. PODSTATA METODYPo vhodné úpravě a zředění výluhů se obsah zinku stanoví atomovou absorpční spektrometrií.4. CHEMIKÁLIE4.1 Roztok kyseliny chlorovodíkové (HCl), asi 6 mol/lViz metoda 10.4 (4.1).4.2 Roztok kyseliny chlorovodíkové (HCl), asi 0,5 mol/lViz metoda 10.4 (4.2).4.3 Roztoky lanthanitých solí (10 g La na litr)Viz metoda 10.4 (4.3).4.4 Kalibrační roztoky zinku4.4.1 Zásobní roztok zinku (1000 μg/ml)V odměrné baňce na 1000 ml se v 25 ml kyseliny chlorovodíkové o koncentraci 6 mol/l (4.1) rozpustí 1 g zinkového prachu nebo šupinek odvážených s přesností na 0,1 mg. Po úplném rozpuštění se doplní po značku vodou a důkladně se promíchá.4.4.2 Pracovní roztok zinku (100 μg/ml)V odměrné baňce na 200 ml se 20 ml zásobního roztoku (4.4.1) zředí roztokem kyseliny chlorovodíkové o koncentraci 0,5 mol/l (4.2). Doplní se po značku roztokem kyseliny chlorovodíkové o koncentraci 0,5 mol/l a důkladně se promíchá.5. PŘÍSTROJE A POMŮCKYAtomový absorpční spektrometr:viz metoda 10.4 (5). Přístroj musí být vybaven zdrojem záření charakteristického pro zinek (213,8 nm). Spektrometr musí umožňovat provedení korekce na pozadí.6. PŘÍPRAVA ROZTOKU K ANALÝZE6.1 Výluh zinkuViz metody 10.1 a/nebo 10.2., popřípadě 10.3.6.2 Příprava zkušebního roztokuViz metoda 10.4 (6.2). Zkušební roztok musí obsahovat 10 % (obj.) roztoku lanthanité soli (4.3).7. PRACOVNÍ POSTUP7.1 Příprava slepého roztokuViz metoda 10.4 (7.1). Slepý roztok musí obsahovat 10 % (obj.) roztoku lanthanité soli použité v 6.2.7.2 Příprava kalibračních roztokůViz metoda 10.4 (7.2).Pro optimální rozpětí stanovení od 0 do 5 μg/ml Zn se do sady odměrných baněk na 100 ml umístí 0, 0,5, 1, 2, 3, 4 a 5 ml pracovního roztoku (4.4.2). V případě potřeby se koncentrace kyseliny chlorovodíkové upraví tak, aby byla co nejblíže koncentraci ve zkušebním roztoku. Do každé baňky se přidá 10 ml roztoku lanthanité soli použité v 6.2. Doplní se na 100 ml roztokem kyseliny chlorovodíkové o koncentraci 0,5 mol/l (4.2) a důkladně se promíchá.Tyto roztoky obsahují 0, 0,5, 1, 2, 3, 4 a 5 μg/ml Zn.7.3 StanoveníViz metoda 10.4 (7.3). Spektrometr (5) se připraví na měření při vlnové délce 213,8 nm.8. VYJÁDŘENÍ VÝSLEDKŮViz metoda 10.4 (8).Procentuální obsah zinku v hnojivu je dán vzorcem:Zn=X− X/M × 104Při použití metody 10.3:Zn=X− X/M × 104kde:Zn je množství zinku v hnojivu (%),Xs je koncentrace zinku ve zkušebním roztoku (6.2) (μg/ml),Xb je koncentrace zinku ve slepém roztoku (7.1) (μg/ml),V je objem výluhu získaného podle metody 10.1 nebo 10.2 (ml),D je ředicí faktor odpovídající zředění provedenému v 6.2,M je hmotnost zkušebního vzorku odebraného podle metody 10.1 nebo 10.2 (g).Výpočet ředicího faktoru D: Jsou-li (a1), (a2), (a3)…(ai) a (a) následné poměrné části a jsou-li (v1), (v2), (v3)…(vi) a (100) odpovídající objemy v ml po příslušných ředicích krocích, pak ředicí faktor D se rovná:D =×××.… ××100/a"--------------------------------------------------


title: Směrnice Komise 2002/28/ES ze dne 19. března 2002, kterou se mění směrnice Rady 2000/29/ES o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství

text:
Důležité právní upozornění

|

32002L0028

Úřední věstník L 077 , 20/03/2002 S. 0023 - 0025

		Směrnice Komise 2002/28/ESze dne 19. března 2002,kterou se mění směrnice Rady 2000/29/ES o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území SpolečenstvíKOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,s ohledem na směrnici Rady 2000/29/ES ze dne 8. května 2000 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2001/33/ES [2], a zejména na čl. 14 písm. c) uvedené směrnice,vzhledem k těmto důvodům:(1) Z aktualizovaných údajů poskytnutých Spojeným královstvím vyplývá, že by se měla změnit chráněná zóna uznaná pro Dendroctonus micans Kugelan.(2) Z údajů poskytnutých Spojeným královstvím o přítomnosti "beet necrotic yellow vein virus" vyplývá, že by již nemělo být za chráněnou zónu ohledně "beet necrotic yellow vein virus" uznáváno celé Spojené království, ale chráněná zóna by se měla omezit pouze na Severní Irsko.(3) Z údajů poskytnutých Itálií vyplývá, že by se měl upravit popis chráněných zón ohledně Erwinia amylovora (Burr.) Winsl. et al. tak, aby se zohlednilo stávající rozšíření organismu.(4) Popis chráněných zón, který se vztahuje k hostitelským rostlinám ohledně Erwinia amylovora (Burr.) Winsl. et al, pokud se jedná o zvláštní požadavky ke splnění, by se měl upravit tak, aby se zohlednilo stávající rozšíření organismu.(5) Z údajů poskytnutých Francií o přítomnosti Matsuccocus feytaudi Duc. vyplývá, že by již nadále neměla být pro Francii zachována chráněná zóna pro tento organismus.(6) Směrnice 2000/29/ES proto musí být odpovídajícím způsobem změněna.(7) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Přílohy I, II, III a IV směrnice 2000/29/ES se mění v souladu s přílohou této směrnice.Článek 21. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. března 2002. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.Tyto předpisy se použijí ode dne 1. dubna 2002.Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice. Komise o nich uvědomí ostatní členské státy.Článek 3Tato směrnice vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.Článek 4Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 19. března 2002.Za KomisiDavid Byrnečlen Komise[1] Úř. věst. L 169, 10.7.2000, s. 1.[2] Úř. věst. L 127, 9.5.2001, s. 42.--------------------------------------------------PŘÍLOHA1. V příloze I části B písm. b) bodu 1 se v pravém sloupci slovo "UK" nahrazují slovy "UK (Severní Irsko)".2. V příloze II se část B mění takto:a) údaje v písm. a) bodu 3 třetím sloupci se nahrazují tímto:"EL, IRL, UK (Skotsko, Severní Irsko, Jersey, Anglie: tato hrabství, distrikty a územní samosprávné celky: Barnsley, Bath a North East Somerset, Bedfordshire, Bournemouth, Bracknell Forest, Bradford, Bristol, Brighton a Hove, Buckinghamshire, Calderdale, Cambridgeshire, Cornwall, Cumbria, Darlington, Devon, Doncaster, Dorset, Durham, East Riding of Yorkshire, East Sussex, Essex, Gateshead, Greater London, Hampshire, Hartlepool, Hertfordshire, Kent, Kingston upon Hull, Kirklees, Leeds, Leicester City, Lincolnshire, Luton, Medway Council, Middlesbrough, Milton Keynes, Newbury, Newcastle upon Tyne, Norfolk, Northamptonshire, Northumberland, North Lincolnshire, North East Lincolnshire, North Tyneside, North West Somerset, Nottingham City, Nottinghamshire, Oxfordshire, Peterborough, Plymouth, Poole, Portsmouth, Reading, Redcar and Cleveland, Rotherham, Rutland, Sheffield, Slough, Somerset, Southend, Southampton, South Tyneside, Stockton-on-Tees, Suffolk, Sunderland, Surrey, Swindon, Thurrock, Torbay, Wakefield, West Sussex, Windsor a Maidenhead, Wokingham, York, Isle of Man, Isle of Wight, Isles of Scilly a následující části hrabství, distriktů a územních samosprávných celků; Derby City: část územního samosprávného celku na sever od severní hranice silnice A52(T) společně s částí územního samosprávného celku na sever od severní hranice silnice A6(T); Derbyshire: část hrabství na sever od severní hranice silnice A52(T) a část hrabství na sever od severní hranice silnice A6(T); Gloucestershire: část hrabství na východ od východní hranice římské silnice Fosse Way; Leicestershire: část hrabství na východ od východní hranice římské silnice Fosse Way, společně s částí hrabství na východ od východní hranice silnice B4114, a část hrabství na východ od východní hranice dálnice M1; North Yorkshire: celé hrabství kromě části zahrnující distrikt Craven; South Gloucestershire: část územního samosprávného celku na jih od jižní hranice dálnice M4; Staffordshire: část hrabství na východ od východní hranice silnice A52(T) a část hrabství na východ od východní hranice silnice A523; Warwickshire: část hrabství na východ od východní hranice římské silnice Fosse Way; Wiltshire: část hrabství na jih od jižní hranice dálnice M4 a část hrabství na východ od východní hranice římské silnice Fosse Way)";b) v písmenu a) se zrušuje bod 7;c) v písm. b) bodu 2 se údaje ve třetím sloupci nahrazují tímto:"E, F (Korsika), IRL, I (Abruzzi; Apulia; Basilicata; Calabria; Campania; Emilia-Romagna: provincie Forlí-Cesena, Parma, Piacenza a Rimini; Friuli-Venezia Giulia; Lazio; Liguria; Lombardia; Marche; Molise; Piemont; Sardinia; Sicilia; Toscana; Trentino-Alto Adige: autonomní provincie Bolzano a Trento; Umbria; Valle d’Aosta; Veneto: kromě v provincii Rovigo obcí Rovigo, Polesella, Villamarzana, Fratta Polesine, San Bellino, Badia Polesine, Trecenta, Ceneselli, Pontecchio Polesine, Arquà Polesine, Costa di Rovigo, Occhiobello, Lendinara, Canda, Ficarolo, Guarda Veneta, Frassinelle Polesine, Villanova del Ghebbo, Fiesso Umbertiano, Castelguglielmo, Bagnolo di Po, Giacciano con Baruchella, Bosaro, Canaro, Lusia, Pincara, Stienta, Gaiba, Salara a v provincii Padova obcí Castelbaldo, Barbona, Piacenza d’Adige, Vescovana, S. Urbano, Boara Pisani, Masi a v provincii Verona obcí Palù, Roverchiara, Legnago (část obecního území, která se nachází severovýchodně od státní silnice Transpolesana), Castagnaro, Ronco all’Adige, Villa Bartolomea, Oppeano, Terrazzo, Isola Rizza, Angiari), A (Burgenland, Korutany, Dolní Rakousko, Tyrolsko (kraj Linec), Štýrsko, Vídeň), P, FI, UK (Severní Irsko, ostrov Man a Normanské ostrovy)";3. v příloze III části B písm. b) bodu 1 se pravý sloupec nahrazuje tímto:"E, F (Korsika), IRL, I (Abruzzi; Apulia; Basilicata; Calabria; Campania; Emilia-Romagna: provincie Forlí-Cesena, Parma, Piacenza a Rimini; Friuli-Venezia Giulia; Lazio; Liguria; Lombardia; Marche; Molise; Piemont; Sardinia; Sicilia; Toscana; Trentino-Alto Adige: autonomní provincie Bolzano a Trento; Umbria; Valle d’Aosta; Veneto: kromě v provincii Rovigo obcí Rovigo, Polesella, Villamarzana, Fratta Polesine, San Bellino, Badia Polesine, Trecenta, Ceneselli, Pontecchio Polesine, Arquà Polesine, Costa di Rovigo, Occhiobello, Lendinara, Canda, Ficarolo, Guarda Veneta, Frassinelle Polesine, Villanova del Ghebbo, Fiesso Umbertiano, Castelguglielmo, Bagnolo di Po, Giacciano con Baruchella, Bosaro, Canaro, Lusia, Pincara, Stienta, Gaiba, Salara a v provincii Padova obcí Castelbaldo, Barbona, Piacenza d’Adige, Vescovana, S. Urbano, Boara Pisani, Masi a v provincii Verona obcí Palù, Roverchiara, Legnago (část území obce na severovýchod od státní silnice Transpolesana), Castagnaro, Ronco all’Adige, Villa Bartolomea, Oppeano, Terrazzo, Isola Rizza, Angiari), A (Burgenland, Korutany, Dolní Rakousko, Tyrolsko (kraj Linec), Štýrsko, Vídeň), P, FI, UK (Severní Irsko, ostrov Man a Normanské ostrovy)";4. v příloze IV se část B mění takto:a) v bodech 1, 7, a 14.1 se údaje ve třetím sloupci nahrazují tímto:"EL, IRL, UK (Skotsko, Severní Irsko, Jersey, Anglie: následující hrabství, distrikty a územní samosprávné celky: Barnsley, Bath a North East Somerset, Bedfordshire, Bournemouth, Bracknell Forest, Bradford, Bristol, Brighton a Hove, Buckinghamshire, Calderdale, Cambridgeshire, Cornwall, Cumbria, Darlington, Devon, Doncaster, Dorset, Durham, East Riding of Yorkshire, East Sussex, Essex, Gateshead, Greater London, Hampshire, Hartlepool, Hertfordshire, Kent, Kingston upon Hull, Kirklees, Leeds, Leicester City, Lincolnshire, Luton, Medway Council, Middlesbrough, Milton Keynes, Newbury, Newcastle upon Tyne, Norfolk, Northamptonshire, Northumberland, North Lincolnshire, North East Lincolnshire, North Tyneside, North West Somerset, Nottingham City, Nottinghamshire, Oxfordshire, Peterborough, Plymouth, Poole, Portsmouth, Reading, Redcar and Cleveland, Rotherham, Rutland, Sheffield, Slough, Somerset, Southend, Southampton, South Tyneside, Stockton-on-Tees, Suffolk, Sunderland, Surrey, Swindon, Thurrock, Torbay, Wakefield, West Sussex, Windsor a Maidenhead, Wokingham, York, Isle of Man, Isle of Wight, Isles of Scilly a následující části území, distriktů a územních samosprávných celků; Derby City: část územního samosprávného celku na sever od severní hranice silnice A52(T), společně s částí územního samosprávného celku na sever od severní hranice silnice A6(T); Derbyshire: část hrabství na sever od severní hranice silnice A52(T) a část hrabství na sever od severní hranice silnice A6(T); Gloucestershire: část hrabství na východ od východní hranice římské silnice Fosse Way; Leicestershire: část hrabství na východ od východní hranice římské silnice Fosse Way, společně s částí hrabství na východ od východní hranice silnice B4114, a část hrabství na východ od východní hranice dálnice M1; North Yorkshire: celé hrabství kromě části zahrnující distrikt Craven; South Gloucestershire: část územního samosprávného celku na jih od jižní hranice dálnice M4; Staffordshire: část hrabství na východ od východní hranice silnice A52(T) a část hrabství na východ od východní hranice silnice A523; Warwickshire: část hrabství na východ od východní hranice římské silnice Fosse Way; Wiltshire: část hrabství na jih od jižní hranice dálnice M4 a část hrabství na východ od východní hranice římské silnice Fosse Way)";b) body 6.2, 14.7 se zrušují;c) v bodech 20.1, 20.2, 22, 23, 25.1, 25.2, 26, 27.1, 27.2 a 30 se ve třetím sloupci slova "UK" nahrazují slovy "UK (Severní Irsko)";d) v bodě 21 se údaje ve druhém sloupci pod písmenem a) nahrazují tímto:"pocházejí z chráněných zón E, F (Korsika), IRL, I (Abruzzi; Apulia; Basilicata; Calabria; Campania; Emilia-Romagna: provincie Forlí-Cesena, Parma, Piacenza a Rimini; Friuli-Venezia Giulia; Lazio; Liguria; Lombardia; Marche; Molise; Piemont; Sardinia; Sicilia; Toscana; Trentino-Alto Adige: autonomní provincie Bolzano a Trento; Umbria; Valle d’Aosta; Veneto: kromě v provincii Rovigo obcí Rovigo, Polesella, Villamarzana, Fratta Polesine, San Bellino, Badia Polesine, Trecenta, Ceneselli, Pontecchio Polesine, Arquà Polesine, Costa di Rovigo, Occhiobello, Lendinara, Canda, Ficarolo, Guarda Veneta, Frassinelle Polesine, Villanova del Ghebbo, Fiesso Umbertiano, Castelguglielmo, Bagnolo di Po, Giacciano con Baruchella, Bosaro, Canaro, Lusia, Pincara, Stienta, Gaiba, Salara a v provincii Padova obcí Castelbaldo, Barbona, Piacenza d’Adige, Vescovana, S. Urbano, Boara Pisani, Masi, a v provincii Verona obcí Palù, Roverchiara, Legnago (část území obce na severovýchod od státní silnice Transpolesana), Castagnaro, Ronco all’Adige, Villa Bartolomea, Oppeano, Terrazzo, Isola Rizza, Angiari), A (Burgenland, Korutany, Dolní Rakousko, Tyrolsko (kraj Linec), Štýrsko, Vídeň), P, FI, UK (Severní Irsko, ostrov Man a Normanské ostrovy) nebo";e) v bodu 21 se údaje ve třetím sloupci nahrazují tímto:"E, F (Korsika), IRL, I (Abruzzi; Apulia; Basilicata; Calabria; Campania; Emilia-Romagna: provincie of Forlí-Cesena, Parma, Piacenza a Rimini; Friuli-Venezia Giulia; Lazio; Liguria; Lombardia; Marche; Molise; Piedmont; Sardinie; Sicilie; Toscana; Trentino-Alto Adige: autonomní provincie Bolzano a Trento; Umbria; Valle d’Aosta; Veneto: kromě v provincii Rovigo obcí Rovigo, Polesella, Villamarzana, Fratta Polesine, San Bellino, Badia Polesine, Trecenta, Ceneselli, Pontecchio Polesine, Arquà Polesine, Costa di Rovigo, Occhiobello, Lendinara, Canda, Ficarolo, Guarda Veneta, Frassinelle Polesine, Villanova del Ghebbo, Fiesso Umbertiano, Castelguglielmo, Bagnolo di Po, Giacciano con Baruchella, Bosaro, Canaro, Lusia, Pincara, Stienta, Gaiba, Salara a v provincii Padova obcí Castelbaldo, Barbona, Piacenza d’Adige, Vescovana, S. Urbano, Boara Pisani, Masi a v provincii Verona obcí Palù, Roverchiara, Legnago (část území obce na severovýchod od státní silnice Transpolesana), Castagnaro, Ronco all’Adige, Villa Bartolomea, Oppeano, Terrazzo, Isola Rizza, Angiari), A (Burgenland, Korutany, Dolní Rakousko, Tyrolsko (kraj Linec), Štýrsko, Vídeň), P, F, UK (Severní Irsko, ostrov Man a Normanské ostrovy)".--------------------------------------------------


title: Směrnice Rady ze dne 4. prosince 1990, kterou se v důsledku sjednocení Německa mění některé směrnice o vzájemném uznávání dosažené kvalifikace

text:
Důležité právní upozornění

|

31990L0658

Úřední věstník L 353 , 17/12/1990 S. 0073 - 0076 Finské zvláštní vydání: Kapitola 6 Svazek 3 S. 0079  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 6 Svazek 3 S. 0079

		Směrnice Radyze dne 4. prosince 1990,kterou se v důsledku sjednocení Německa mění některé směrnice o vzájemném uznávání dosažené kvalifikace(90/658/EHS)RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 49, čl. 57 odst. 1 a 2 první a třetí větu a na článek 66 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise [1],s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],vzhledem k tomu, že v důsledku sjednocení Německa je nezbytné změnit směrnice 75/362/EHS [4], 77/452/EHS [5], 78/686/EHS [6], 78/1026/EHS [7] a 80/154/EHS [8], naposledy pozměněné směrnicemi 89/594/EHS [9] a 89/595/EHS [10], o vzájemném uznávání diplomů, osvědčení a jiných dokladů o dosažené kvalifikaci lékařů, zdravotních sester odpovědných za všeobecnou péči, zubních lékařů, veterinárních lékařů a porodních asistentek, směrnici 85/433/EHS [11], ve znění směrnice 85/584/EHS [12], a směrnici 85/384/EHS [13], naposledy pozměněnou směrnicí 86/17/EHS [14], o vzájemném uznávání diplomů, osvědčení a jiných dokladů o dosažené kvalifikaci vydaných v oblasti farmacie a architektury, a směrnici 75/363/EHS o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se činnosti lékařů [15], naposledy pozměněná směrnicí 89/595/EHS;vzhledem k tomu, že od sjednocení Německa se právo Společenství uplatňuje v plném rozsahu na území bývalé Německé demokratické republiky;vzhledem k tomu, že se jeví nezbytné změnit zmíněné směrnice, aby bylo přihlédnuto ke zvláštní situaci na tomto území;vzhledem k tomu, že je nutné na základě nabytých práv poskytnout Němcům, kteří vykonávají své profesní činnosti na zmíněném území na základě vzdělání, které zahájili před sjednocením a které nevyhovuje předpisům Společenství upravujícím vzdělávání, výhodu uznání diplomů, osvědčení a jiných dokladů o dosažené kvalifikaci za podmínek srovnatelných s podmínkami, jež platily pro ostatní státní příslušníky členských států v okamžiku přijetí zmíněných směrnic nebo v okamžiku přistoupení ke Společenství;vzhledem k tomu, že by na úrovni Společenství měla být chráněna nabytá práva držitelů starých dokladů o vzdělání, jež se již nevydávají v důsledku změn právní úpravy členského státu, který je vydal; že toto ustanovení bylo směrnicí 89/594/EHS zahrnuto do většiny směrnic o vzájemném uznávání diplomů, osvědčení a jiných dokladů o dosažené kvalifikaci; že toto ustanovení lze beze změn použít ve prospěch státních příslušníků bývalé Německé demokratické republiky; že by rovněž mělo být obdobné ustanovení zahrnuto do směrnice 85/433/EHS o vzájemném uznávání diplomů, osvědčení a jiných dokladů o dosažené kvalifikaci v oboru farmacie;vzhledem k tomu, že většina zvláštních ustanovení týkajících se vzájemného uznávání diplomů, osvědčení a jiných dokladů o dosažené kvalifikaci vydaných bývalou Německou demokratickou republikou se v důsledku sjednocení Německa stává bezpředmětnou; že by měla být zrušena,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Směrnice 75/362/EHS se mění takto:1. V čl. 3 písm. a) "v Německu" se zrušuje bod 3.2. Vkládá se nový článek, který zní:"Článek 9a1. Státním příslušníkům členských států, jejichž diplomy, osvědčení a jiné doklady o dosažené kvalifikaci v oboru lékařství dokládají odbornou přípravu dosaženou na území bývalé Německé demokratické republiky, která nesplňuje všechny základní požadavky odborné přípravy uvedené v článku 1 směrnice 75/363/EHS, uznávají ostatní členské státy kromě Německa tyto diplomy, osvědčení a jiné doklady o dosažené kvalifikaci jako dostatečný důkaz, jestliže- dokládají odbornou přípravu zahájenou před sjednocením Německa,- opravňují držitele k výkonu činností lékaře na celém území Německa za stejných podmínek jako doklady vydané příslušnými německými orgány a uvedené v čl. 3 písm. a) bodech 1 a 2, a- jsou doplněny potvrzením vydaným příslušnými německými orgány dokládajícím, že dotyční státní příslušníci skutečně a v souladu se zákonem vykonávali dotyčné činnosti v Německu po dobu nejméně tří po sobě následujících let v průběhu pěti let předcházejících dni vydání potvrzení.2. Státním příslušníkům členských států, jejichž diplomy, osvědčení a jiné doklady o dosažené kvalifikaci v odborném lékařství dokládají odbornou přípravu dosaženou na území bývalé Německé demokratické republiky, která nesplňuje všechny základní požadavky odborné přípravy uvedené v článcích 2 až 5 směrnice 75/363/EHS, uznávají ostatní členské státy kromě Německa tyto diplomy, osvědčení a jiné doklady o dosažené kvalifikaci jako dostatečný důkaz, jestliže- dokládají odbornou přípravu zahájenou před uplynutím lhůty stanovené v čl. 9 odst. 1 druhém pododstavci směrnice 75/363/EHS a- umožňují-li výkon činností odborného lékaře na celém území Německa za stejných podmínek jako doklady, které vydávají příslušné německé orgány uvedené ve článcích 5 a 7.Mohou nicméně požadovat, aby tyto diplomy, osvědčení nebo jiné doklady o dosažené kvalifikaci byly doplněny osvědčením vydaným příslušnými německými orgány nebo subjekty, které dokládá výkon činností odborného lékaře po dobu odpovídající dvojnásobku rozdílu mezi délkou specializované odborné přípravy získané na území Německa a minimální délkou odborné přípravy stanovenou ve směrnici 75/363/EHS, jestliže tato doba nedosahuje minimální délky odborné přípravy stanovené v článcích 4 a 5 směrnice 75/363/EHS."Článek 2"Pro území bývalé Německé demokratické republiky však Německo přijme do 18 měsíců po sjednocení opatření nezbytná k provádění článků 2 a 5."Článek 3Směrnice 77/452/EHS se mění takto:1. V čl. 3 písm. a) "v Německu" se zrušuje druhá odrážka a označení první odrážky.2. Vkládá se nový článek, který zní:"Článek 4aStátním příslušníkům členských států, jejichž diplomy, osvědčení a jiné doklady o dosažené kvalifikaci zdravotních sester a ošetřovatelů odpovědných za všeobecnou péči dokládají odbornou přípravu dosaženou na území bývalé Německé demokratické republiky, která nesplňuje všechny základní požadavky odborné přípravy uvedené v článku 1 směrnice 77/453/EHS, uznávají ostatní členské státy kromě Německa tyto diplomy, osvědčení a jiné doklady o dosažené kvalifikaci jako dostatečný důkaz, jestliže- dokládají odbornou přípravu zahájenou před sjednocením Německa,- opravňují držitele k výkonu činností zdravotní sestry nebo ošetřovatele odpovědného za všeobecnou péči na celém území Německa za stejných podmínek jako doklady vydané příslušnými německými orgány a uvedené v článku 3 a- jsou doplněny potvrzením vydaným příslušnými německými orgány dokládajícím, že dotyční státní příslušníci skutečně a v souladu se zákonem vykonávali činnosti zdravotní sestry nebo ošetřovatele odpovědného za všeobecnou péči v Německu po dobu nejméně tří po sobě následujících let v průběhu pěti let předcházejících dni vydání potvrzení. Tyto činnosti musí zahrnovat plnou odpovědnost za plánování, organizaci a poskytování ošetřovatelské péče pacientům."Článek 4Směrnice 78/686/EHS se mění takto:1. V čl. 3 písm. a) bodě 3 "ve Spolkové republice Německo" se zrušuje- označení bodu 1,- bod 2.2. Vkládá se nový článek, který zní:"Článek 7a1. Státním příslušníkům členských států, jejichž diplomy, osvědčení a jiné doklady o dosažené kvalifikaci zubních lékařů dokládají odbornou přípravu dosaženou na území bývalé Německé demokratické republiky, která nesplňuje všechny základní požadavky odborné přípravy uvedené v článku 1 směrnice 78/687/EHS, uznávají ostatní členské státy kromě Německa tyto diplomy, osvědčení a jiné doklady o dosažené kvalifikaci jako dostatečný důkaz, jestliže- dokládají odbornou přípravu zahájenou před sjednocením Německa,- opravňují držitele k výkonu činností zubního lékaře na celém území Německa za stejných podmínek jako doklady vydané příslušnými německými orgány a uvedené v čl. 3 písm. a) a- jsou doplněny potvrzením vydaným příslušnými německými orgány dokládajícím, že dotyční státní příslušníci skutečně a v souladu se zákonem vykonávali dotyčné činnosti v Německu po dobu nejméně tří po sobě následujících let v průběhu pěti let předcházejících dni vydání potvrzení.2. Státním příslušníkům členských států, jejichž diplomy, osvědčení a jiné doklady o dosažené kvalifikaci odborných zubních lékařů dokládají odbornou přípravu dosaženou na území bývalé Německé demokratické republiky, která nesplňuje všechny základní požadavky odborné přípravy uvedené v článcích 2 a 3 směrnice 78/687/EHS, uznávají ostatní členské státy kromě Německa tyto diplomy, osvědčení a jiné doklady o dosažené kvalifikaci jako dostatečný důkaz, jestliže- dokládají odbornou přípravu zahájenou před sjednocením Německa,- opravňují držitele k výkonu činností odborného zubního lékaře na celém území Německa za stejných podmínek jako doklady vydané příslušnými německými orgány a uvedené v čl. 5 bodech 1 a 2.Mohou nicméně požadovat, aby tyto diplomy, osvědčení nebo jiné doklady o dosažené kvalifikaci byly doplněny osvědčením vydaným příslušnými německými orgány nebo subjekty, které dokládá výkon činností odborného zubního lékaře po dobu odpovídající dvojnásobku rozdílu mezi délkou specializované odborné přípravy získané na území Německa a minimální délkou odborné přípravy stanovenou ve směrnici 78/687/EHS, jestliže tato doba nedosahuje minimální délky odborné přípravy stanovené v článku 2 směrnice 78/687/EHS."Článek 5Směrnice 78/1026/EHS se mění takto:1. V čl. 3 písm. a) "ve Spolkové republice Německo" se zrušuje- označení bodu 1,- bod 2.2. Vkládá se nový článek, který zní:"Článek 4a1. Státním příslušníkům členských států, jejichž diplomy, osvědčení a jiné doklady o dosažené kvalifikaci veterinárních lékařů dokládají odbornou přípravu dosaženou na území bývalé Německé demokratické republiky, která nesplňuje všechny základní požadavky odborné přípravy uvedené v článku 1 směrnice 78/1027/EHS, uznávají ostatní členské státy kromě Německa tyto diplomy, osvědčení a jiné doklady o dosažené kvalifikaci jako dostatečný důkaz, jestliže- dokládají odbornou přípravu zahájenou před sjednocením Německa,- opravňují držitele k výkonu činností veterinárního lékaře na celém území Německa za stejných podmínek jako doklady vydané příslušnými německými orgány a uvedené v čl. 3 písm. a) a- jsou doplněny potvrzením vydaným příslušnými německými orgány dokládajícím, že dotyční státní příslušníci skutečně a v souladu se zákonem vykonávali dotyčné činnosti v Německu po dobu nejméně tří po sobě následujících let v průběhu pěti let předcházejících dni vydání potvrzení."Článek 6Směrnice 80/154/EHS se mění takto:1. V čl. 3 písm. a) "ve Spolkové republice Německo" se zrušuje- označení odrážek,- druhá odrážka.2. Vkládá se nový článek, který zní:"Článek 5a1. Státním příslušníkům členských států, jejichž diplomy, osvědčení a jiné doklady o dosažené kvalifikaci porodních asistentek dokládají dokládají odbornou přípravu dosaženou na území bývalé Německé demokratické republiky, která nesplňuje všechny základní požadavky odborné přípravy uvedené v článku 1 směrnice 80/155/EHS, uznávají ostatní členské státy kromě Německa tyto diplomy, osvědčení a jiné doklady o dosažené kvalifikaci jako dostatečný důkaz, jestliže- dokládají odbornou přípravu zahájenou před sjednocením Německa,- opravňují držitele k výkonu činností porodní asistentky na celém území Německa za stejných podmínek jako doklady vydané příslušnými německými orgány a uvedené v čl. 3 písm. a), a- jsou doplněny potvrzením vydaným příslušnými německými orgány dokládajícím, že dotyční státní příslušníci skutečně a v souladu se zákonem vykonávali dotyčné činnosti v Německu po dobu nejméně tří po sobě následujících let v průběhu pěti let předcházejících dni vydání potvrzení.2. Státním příslušníkům členských států, jejichž diplomy, osvědčení a jiné doklady o dosažené kvalifikaci porodních asistentek dokládají odbornou přípravu dosaženou na území bývalé Německé demokratické republiky, která nesplňuje všechny základní požadavky odborné přípravy uvedené v článku 1 směrnice 80/155/EHS, ale které mohou být podle článku 2 uznány, pouze pokud jsou doplněny odbornou praxí podle článku 4, uznávají ostatní členské státy kromě Německa tyto diplomy, osvědčení a jiné doklady o dosažené kvalifikaci jako dostatečný důkaz, jestliže- dokládají odbornou přípravu zahájenou před sjednocením Německa, a- jsou doplněny potvrzením vydaným příslušnými německými orgány dokládajícím, že dotyční státní příslušníci skutečně a v souladu se zákonem vykonávali dotyčné činnosti v Německu po dobu nejméně tří po sobě následujících let v průběhu pěti let předcházejících dni vydání potvrzení."Článek 7Směrnice 85/433/EHS se mění takto:1. V čl. 4 písm. c) "Německo" se zrušuje- označení bodu 1,- bod 2.2. V článku 6- se dosavadní text označuje jako odstavec 1,- se doplňuje nový odstavec, který zní:"2. Diplomy, osvědčení a ostatní doklady o dosažené vysokoškolské nebo obdobné kvalifikaci v oboru farmacie, které jsou vydávány státním příslušníkům členských států členskými státy a které splňují všechny základní požadavky odborné příprav uvedené v článku 2 směrnice 85/432/EHS, které však nevyhovují označením uvedeným v článku 4, se pro účely této směrnice považují za odpovídající diplomům uvedeným v tomto článku, pokud jsou doplněny potvrzením dokládajícím odbornou přípravu odpovídající směrnici 85/432/EHS uvedeným ve článku 2 této směrnice a členský stát, který je vydal, je považuje za diplomy odpovídající těm, jejichž označení jsou uvedena v článku 4 této směrnice.";3. Vkládá se nový článek, který zní:"Článek 6aDiplomy, osvědčení a jiné doklady o dosažené vysokoškolské nebo obdobné kvalifikaci v oboru farmacie, které dokládají odbornou přípravu dosaženou na území bývalé Německé demokratické republiky, která nesplňuje všechny základní požadavky odborné přípravy uvedené v článku 2 směrnice 85/432/EHS, se považují za odpovídající diplomům splňující tyto požadavky:- dokládají odbornou přípravu zahájenou před sjednocením Německa,- opravňují držitele k výkonu činností farmaceuta na celém území Německa za stejných podmínek jako doklady vydané příslušnými německými orgány a uvedené v čl. 4 písm. c) a- jsou doplněny potvrzením vydaným příslušnými německými orgány dokládajícím, že dotyční státní příslušníci skutečně a v souladu se zákonem vykonávali některou z činností uvedených v čl. 1 odst. 2 směrnice 85/432/EHS, je-li tato činnost ve zmíněném členském státě regulována, v Německu po dobu nejméně tří po sobě následujících let v průběhu pěti let předcházejících dni vydání potvrzení."Článek 8Ve směrnici 85/384/EHS se zrušuje článek 6.Článek 9Členské státy přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. července 1991. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.Článek 10Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 4. prosince 1990.Za RadupředsedaG. De Michelis[1] Úř. věst. L 266, 28.9.1990, s. 12 a změna předložená dne 28. listopadu 1990.[2] Stanovisko ze dne 24. října 1990 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku) a rozhodnutí ze dne 21. listopadu 1990 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku).[3] Stanovisko ze dne 20. listopadu 1990 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku)..[4] Úř. věst. L 167, 30.6.1975, s. 1.[5] Úř. věst. L 176, 15.7.1977, s. 1.[6] Úř. věst. L 233, 24.8.1978, s. 1.[7] Úř. věst. L 362, 23.12.1978, s. 1.[8] Úř. věst. L 33, 11.2.1980, s. 1.[9] Úř. věst. L 341, 23.11.1989, s. 19.[10] Úř. věst. L 341, 23.11.1989, s. 30.[11] Úř. věst. L 253, 24.9.1985, s. 37.[12] Úř. věst. L 372, 31.12.1985, s. 42.[13] Úř. věst. L 223, 21.8.1985, s. 15.[14] Úř. věst. L 27, 1.2.1986, s. 71.[15] Úř. věst. L 167, 30.6.1975, s. 14.--------------------------------------------------


Důležité právní upozornění

|

32002L0041

Směrnice Komise 2002/41/ES ze dne 17. května 2002, kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/1/ES o maximální konstrukční rychlosti, maximálním točivém momentu a maximálním netto výkonu motoru dvoukolových a tříkolových motorových vozidel

Úřední věstník L 133 , 18/05/2002 S. 0017 - 0020 CS.ES Kapitola 13 Svazek 29 S. 473  - 476 ET.ES Kapitola 13 Svazek 29 S. 473  - 476 HU.ES Kapitola 13 Svazek 29 S. 473  - 476 LT.ES Kapitola 13 Svazek 29 S. 473  - 476 LV.ES Kapitola 13 Svazek 29 S. 473  - 476 MT.ES Kapitola 13 Svazek 29 S. 473  - 476 PL.ES Kapitola 13 Svazek 29 S. 473  - 476 SK.ES Kapitola 13 Svazek 29 S. 473  - 476 SL.ES Kapitola 13 Svazek 29 S. 473  - 476

		Směrnice Komise 2002/41/ESze dne 17. května 2002,kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/1/ES o maximální konstrukční rychlosti, maximálním točivém momentu a maximálním netto výkonu motoru dvoukolových a tříkolových motorových vozidelKOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,s ohledem na směrnici Rady 92/61/EHS ze dne 30. června 1992 o schvalování typu dvoukolových a tříkolových motorových vozidel [1], naposledy pozměněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2000/7/ES [2], a zejména na článek 16 uvedené směrnice,s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 95/1/ES ze dne 2. února 1995 o maximální konstrukční rychlosti, maximálním točivém momentu a maximálním netto výkonu motoru dvoukolových a tříkolových motorových vozidel [3], a zejména na článek 4 uvedené směrnice,vzhledem k těmto důvodům:(1) Směrnice 95/1/ES je jednou ze zvláštních směrnic týkajících se postupu schvalování typu Společenství zavedeného směrnicí Rady 92/61/EHS. Ustanovení směrnice 92/61/EHS týkající se systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků vozidel se proto vztahují i na směrnici 95/1/ES.(2) Pro správné fungování celého systému schvalování typu je nezbytné upřesnit nebo doplnit některé požadavky směrnice 95/1/ES.(3) K tomu účelu je potřeba stanovit hodnoty, které se vyplní do zkušebního protokolu pro zajištění důsledného uplatňování směrnice 95/1/ES u mopedů, motocyklů a tříkolek se zážehovými motory a u dvoukolových a tříkolových motorových vozidel se vznětovými motory.(4) Směrnici 95/1/ES je proto třeba změnit.(5) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku, zřízeného článkem 13 směrnice 70/156/EHS [4] naposledy pozměněné směrnicí Komise 2001/116/ES [5],PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Přílohy směrnice 95/1/ES se mění v souladu s přílohou této směrnice.Článek 21. Od 1. července 2003 nesmějí členské státy z důvodů týkajících se maximální konstrukční rychlosti, maximálního točivého momentu a maximálního netto výkonu- odmítnout udělit ES schválení typu pro typ dvoukolového nebo tříkolového motorového vozidla, nebo- zakázat registraci, prodej nebo uvedení do provozu dvoukolového nebo tříkolového motorového vozidla,pokud maximální konstrukční rychlost, maximální točivý moment a maximální netto výkon splňují požadavky směrnice 95/1/ES ve znění této směrnice.2. Od 1. ledna 2004 členské státy odmítnou udělit ES schválení typu pro každý nový typ dvoukolového nebo tříkolového motorového vozidla z důvodů týkajících se maximální konstrukční rychlosti, maximálního točivého momentu a maximálního netto výkonu, pokud nejsou splněny požadavky směrnice 95/1/ES ve znění této směrnice.Článek 31. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. června 2003. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.Článek 4Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.Článek 5Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 17. května 2002.Za KomisiErkki Liikanenčlen Komise[1] Úř. věst. L 225, 10.8.1992, s. 72.[2] Úř. věst. L 106, 3.5.2000, s. 1.[3] Úř. věst. L 52, 8.3.1995, s. 1.[4] Úř. věst. L 42, 23.2.1970, s. 1.[5] Úř. věst. L 18, 21.1.2002, s. 1.--------------------------------------------------PŘÍLOHAPřílohy směrnice 95/1/ES se mění takto:1. Příloha I se mění takto:a) v bodě 5 se druhý řádek nahrazuje tímto:"Atmosférický tlak: (97 ± 10) kPa;"b) v bodě 5 se pátý řádek nahrazuje tímto:"Střední rychlost větru při měření 1 m nad zemí: < 3 m/s, přípustné nárazy < 5 m/s."2. Příloha II se mění takto:a) v dodatku 1 bodě 3.1.2 tabulce 1 se první věta poznámky 3 nahrazuje tímto:"Chladič, ventilátor, plášť ventilátoru, vodní čerpadlo a termostat musí na zkušebním stavu zaujímat pokud možno stejné vzájemné polohy, jako kdyby byly na vozidle. Pokud mají chladič, ventilátor, kryt ventilátoru, vodní čerpadlo nebo termostat na zkušebním stavu polohy, které se odlišují od jejich vzájemné polohy na vozidle, musí se polohy na zkušebním stavu popsat a zaznamenat ve zkušebním protokolu.";b) v dodatku 1 se bod 4.1 nahrazuje tímto:"4.1 Definice faktorů α1 a α2Faktory α1 a α2 jsou faktory, kterými se násobí zjištěný točivý moment a výkon, aby mohl být stanoven točivý moment a výkon motoru s uvážením účinnosti převodů (faktor α2) užitých při zkouškách a aby se točivý moment a výkon uvedly do stavu za referenčních atmosférických podmínek stanovených v bodu 4.2.1 (faktor α1).Korekční rovnice pro výkon má tvar:P= α· α· Pkde:Po = korigovaný výkon (tj. výkon za referenčních atmosférických podmínek na konci klikového hřídele)α1 = korekční faktor na referenční atmosférické podmínkyα2 = korekční faktor na účinnost převodů;P = měřený výkon (zjištěný výkon)"c) v dodatku 1 se bod 4.3 nahrazuje tímto:"4.3 Stanovení korekčních faktorů4.3.1 Stanovení faktoru α2- Je-li je místem měření výstup klikového hřídele, je tento faktor roven 1.- Není-li místem měření výstup klikového hřídele, vypočítá se tento faktor pomocí vztahu:+++++ TIFF +++++kde nt je účinnost převodu mezi klikovým hřídelem a bodem měření.nt = n·n· · · · ·njÚčinnost nj každé konstrukční části převodu udává následující tabulka:Typ | Účinnost || |Ozubené soukolí | přímé ozubení | 0,98 |šikmé ozubení | 0,97 |kuželové ozubení | 0,96 |Řetěz | válečkový | 0,95 |nehlučný | 0,98 |Řemen | ozubený | 0,95 |klínový | 0,94 |Hydraulická spojka nebo měnič | hydraulická spojka [1] | 0,92 |měnič momentu [1] | 0,92 |4.3.2 Stanovení faktoru α 1 [2]4.3.2.1 Stanovení fyzikálních veličin T, Ps pro korekční faktor α1T = absolutní teplota uzavřeného vzduchuPs = suchý atmosférický tlak v kilopascalech (kPa), tj. celkový barometrický tlak minus tlak vodní páry4.3.2.2 Faktor α1Korekční faktor α1 se vypočítá z tohoto vztahu:+++++ TIFF +++++Tento vztah se využije pouze v případě, že platí:0,93 ≤ α≤ 1,07Jsou-li tyto mezní hodnoty překročeny, musí se vyčíslená korekční hodnota stanovit a spolu s podmínkami zkoušky (teplota a tlak) přesně uvést ve zkušebním protokolu.";d) v dodatku 1 se zrušují body 4.4 a 4.5;e) v dodatku 1 bodě 6.1 se hodnota "1,5 %" nahrazuje hodnotou "3 %";f) v dodatku 2 bodě 3.1.2 tabulce 1 se první věta poznámky 3 nahrazuje tímto:"Chladič, ventilátor, plášť ventilátoru, vodní čerpadlo a termostat musí na zkušebním stavu zaujímat pokud možno stejné vzájemné polohy, jako kdyby byly na vozidle. Pokud mají chladič, ventilátor, plášť ventilátoru, vodní čerpadlo nebo termostat na zkušebním stavu polohy, které se odlišují od jejich vzájemné polohy na vozidle, musí se polohy na zkušebním stavu popsat a zaznamenat ve zkušebním protokolu.";g) v dodatku 2 se bod 4.1 nahrazuje tímto:"4.1 Definice faktorů α1 a α2Faktory α1 a α2 jsou faktory, kterými se násobí zjištěný točivý moment a výkon, aby mohl být stanoven točivý moment a výkon motoru s uvážením účinnosti převodů (faktor α2) užitých při zkouškách a proto, aby se točivý moment a výkon uvedly do stavu za referenčních atmosférických podmínek stanovených v bodu 4.2.1 (faktor α1).Korekční rovnice pro výkon má tvar:P= α· α· Pkde:Po = korigovaný výkon (tj. výkon za referenčních atmosférických podmínek na konci klikového hřídele)α1 = korekční faktor na referenční atmosférické podmínkyα2 = korekční faktor na účinnost převodů;P = měřený výkon (zjištěný výkon)"h) v dodatku 3 bodě 3.1.3 tabulce 1 se první věta poznámky 5 nahrazuje tímto:"Chladič, ventilátor, plášť ventilátoru, vodní čerpadlo a termostat musí na zkušebním stavu zaujímat pokud možno stejné vzájemné polohy, jako kdyby byly na vozidle. Pokud mají chladič, ventilátor, kryt ventilátoru, vodní čerpadlo nebo termostat na zkušebním stavu polohy, které se odlišují od jejich vzájemné polohy na vozidle, musí se polohy na zkušebním stavu popsat a zaznamenat ve zkušebním protokolu.";i) v dodatku 3 se bod 4.1 nahrazuje tímto:"4.1 Definice faktorů αd a α2Faktory αd a α2 jsou faktory, kterými se násobí zjištěný točivý moment a výkon, aby mohl být stanoven točivý moment a výkon motoru s uvážením účinnosti převodů (faktor α2) užitých při zkouškách a aby se točivý moment a výkon uvedly do stavu za referenčních atmosférických podmínek stanovených v bodu 4.2.1 (faktor αd).Korekční rovnice pro výkon má tvar:P= α· α· Pkde:Po = korigovaný výkon (tj. výkon za referenčních atmosférických podmínek na konci klikového hřídele)αd = korekční faktor na referenční atmosférické podmínkyα2 = korekční faktor na účinnost převodů;P = měřený výkon (zjištěný výkon)"j) v dodatku 3 bodě 4.4 se nadpis nahrazuje tímto:"4.4 Stanovení korekčního faktoru αd (1)".[1] "Pokud není blokováno[2] Zkoušky mohou probíhat ve zkušebnách s řízenou teplotou, kde lze atmosférické podmínky nastavit.--------------------------------------------------


title: Směrnice Komise 2010/14/EU ze dne 3. března 2010 , kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS za účelem zařazení účinné látky heptamaloxyloglukanu (Text s významem pro EHP)

text:
               4.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 53/7

         SMĚRNICE KOMISE 2010/14/EU
   ze dne 3. března 2010,
   kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS za účelem zařazení účinné látky heptamaloxyloglukanu
   (Text s významem pro EHP)
   EVROPSKÁ KOMISE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
   s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (1), a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               V souladu s čl. 6 odst. 2 směrnice 91/414/EHS obdržela Francie dne 9. května 2006 od společnosti Elicityl SA žádost o zařazení účinné látky heptamaloxyloglukanu do přílohy I směrnice 91/414/EHS. Rozhodnutím Komise 2007/560/ES (2) bylo potvrzeno, že je příslušná dokumentace „úplná“, tzn. že v zásadě vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanoveným v přílohách II a III směrnice 91/414/EHS.

               (2)

               Účinky této účinné látky na lidské zdraví a na životní prostředí byly zhodnoceny v souladu s ustanoveními čl. 6 odst. 2 a 4 směrnice 91/414/EHS pro použití navrhovaná žadatelem. Členský stát určený jako zpravodaj předložil dne 26. července 2007 návrh hodnotící zprávy.

               (3)

               Hodnotící zpráva byla přezkoumána členskými státy a EFSA a byla předložena Komisi dne 17. července 2009 v podobě vědecké zprávy EFSA o heptamaloxyloglukanu (3). Tato zpráva byla přezkoumána členskými státy a Komisí v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat a dokončena dne 27. listopadu 2009 v podobě zprávy Komise o přezkoumání heptamaloxyloglukanu.

               (4)

               Z různých provedených zkoumání vyplynulo, že přípravky na ochranu rostlin obsahující heptamaloxyloglukan mohou obecně splňovat požadavky stanovené v čl. 5 odst. 1 písm. a) a b) a v čl. 5 odst. 3 směrnice 91/414/EHS, zejména pokud jde o použití, která byla zkoumána a podrobně popsána ve zprávě Komise o přezkoumání. Je proto vhodné zařadit látku heptamaloxyloglukan do přílohy I uvedené směrnice, a zajistit tak, aby ve všech členských státech mohla být povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující tuto účinnou látku udělována v souladu s ustanoveními uvedené směrnice.

               (5)

               Aniž jsou dotčeny závazky stanovené směrnicí 91/414/EHS jako důsledek zařazení účinné látky do přílohy I, mělo by být členským státům po zařazení poskytnuto šestiměsíční období, ve kterém přezkoumají stávající dočasná povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující heptamaloxyloglukan, aby bylo zajištěno splnění požadavků stanovených směrnicí 91/414/EHS, zejména ustanovení článku 13 uvedené směrnice a příslušných podmínek stanovených v příloze I. Členské státy by měly stávající dočasná povolení přeměnit na trvalá povolení, změnit je nebo odejmout v souladu s ustanoveními směrnice 91/414/EHS. Odchylně od výše stanovené lhůty by pro předložení a zhodnocení úplné dokumentace podle přílohy III pro každý přípravek na ochranu rostlin a pro každé určené použití mělo být v souladu s jednotnými zásadami stanovenými ve směrnici 91/414/EHS poskytnuto delší období.

               (6)

               Směrnice 91/414/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.

               (7)

               Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,

         PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
   Článek 1
   Příloha I směrnice 91/414/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
   Článek 2
   Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 30. listopadu 2010. Neprodleně sdělí Komisi jejich znění a srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
   Budou tyto předpisy používat od 1. prosince 2010.
   Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
   Článek 3
   1.   V souladu se směrnicí 91/414/EHS členské státy do 30. listopadu 2010 v případě potřeby změní nebo odejmou stávající povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující účinnou látku heptamaloxyloglukan. Do tohoto dne zejména ověří, zda jsou splněny podmínky přílohy I uvedené směrnice týkající se heptamaloxyloglukanu, s výjimkou podmínek stanovených v části B údajů o uvedené účinné látce, a zda držitel povolení má dokumentaci či přístup k dokumentaci splňující požadavky přílohy II uvedené směrnice v souladu s podmínkami čl. 13 odst. 2 uvedené směrnice.
   2.   Odchylně od odstavce 1 členské státy v souladu s jednotnými zásadami stanovenými v příloze VI směrnice 91/414/EHS nově zhodnotí každý povolený přípravek na ochranu rostlin obsahující heptamaloxyloglukan jako jedinou účinnou látku, nebo jako jednu z několika účinných látek, které byly všechny nejpozději do 31. května 2010 uvedeny v příloze I směrnice 91/414/EHS, a to na základě dokumentace splňující požadavky přílohy III uvedené směrnice a při zohlednění části B údajů v příloze I uvedené směrnice, které se týkají heptamaloxyloglukanu. Na základě tohoto hodnocení určí, zda přípravek splňuje podmínky stanovené v čl. 4 odst. 1 písm. b), c), d) a e) směrnice 91/414/EHS.
   Po tomto určení postupují členské státy takto:

               a)

               pokud přípravek obsahuje heptamaloxyloglukan jako jedinou účinnou látku, povolení v případě potřeby změní nebo odejmou nejpozději do 30. listopadu 2011, nebo

               b)

               pokud přípravek obsahuje heptamaloxyloglukan jako jednu z několika účinných látek, povolení v případě potřeby změní nebo odejmou do 30. listopadu 2011 nebo do data stanoveného pro tuto změnu či odnětí v příslušné směrnici nebo směrnicích, jimiž se příslušná látka nebo látky zařazují do přílohy I směrnice 91/414/EHS, podle toho, co nastane později.

         Článek 4
   Tato směrnice vstupuje v platnost dnem 1. června 2010.
   Článek 5
   Tato směrnice je určena členským státům.

      V Bruselu dne 3. března 2010.

            Za Komisi

         José Manuel BARROSO

            předseda

      (1)  Úř. věst. L 230, 19.8.1991, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 213, 15.8.2007, s. 29.

      (3)  EFSA Scientific Report (2009) 334, 1-52, Conclusion regarding the peer review of the pesticide risk assessment of the active substance heptamaloxyloglucan (dokončeno 17. července 2009).

      PŘÍLOHA
      V příloze I směrnice 91/414/EHS se na konec tabulky doplňují nové údaje, které znějí:

                  Číslo

                  Obecný název, identifikační čísla

                  Název podle IUPAC

                  Čistota (2)

                  Vstup v platnost

                  Konec platnosti zařazení

                  Zvláštní ustanovení

                  „304

                  Heptamaloxyloglukan
                  CAS
                  870721-81-6
                  CIPAC
                  Údaje nejsou k dispozici

                  Úplný název podle IUPAC v poznámce pod čarou (1)

                              Xyl p: xylopyranosyl

                              Glc p: glukopyranosyl

                              Fuc p: fukopyranosyl

                              Gal p: galaktopyranosyl

                              Glc-ol: glucitol

                  ≥ 780 g/kg
                  Nečistota patulin nesmí překročit 50 μg/kg v technické látce.

                  ze dne 1. června 2010

                  ze dne 31. května 2020

                  ČÁST A
                  Povolena mohou být pouze použití jako regulátor růstu rostlin.
                  ČÁST B
                  Při uplatňování jednotných zásad uvedených v příloze VI musí být zohledněny závěry zprávy o přezkoumání heptamaloxyloglukanu, a zejména dodatky I a II uvedené zprávy, dokončené Stálým výborem pro potravinový řetězec a zdraví zvířat dne 27. listopadu 2009.

         (1)  “

         (2)  Další podrobnosti o identitě a specifikaci účinných látek jsou uvedeny ve zprávě o přezkoumání.