title: Směrnice Rady ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků

text:
Důležité právní upozornění

|

31989L0106

Úřední věstník L 040 , 11/02/1989 S. 0012 - 0026 Finské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 17 S. 0185  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 17 S. 0185

		Směrnice Radyze dne 21. prosince 1988o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků(89/106/EHS)RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,s ohledem na návrh Komise [1],ve spolupráci s Evropským parlamentem [2],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],vzhledem k tomu, že členské státy jsou odpovědné za to, aby na jejich území byly pozemní a inženýrské stavby navrhovány a prováděny tak, aby neohrožovaly bezpečnost osob, domácích zvířat a majetku při současném dodržování jiných základních požadavků veřejného blaha;vzhledem k tomu, že předpisy členských států zahrnují požadavky týkající se nejen bezpečnosti staveb, ale i ochrany zdraví, trvanlivosti, úspory energie, ochrany životního prostředí, hledisek hospodárnosti a dalších důležitých hledisek veřejného zájmu;vzhledem k tomu, že tyto požadavky, které jsou často předmětem vnitrostátních opatření stanovených právními a správními předpisy, bezprostředně ovlivňují povahu použitých stavebních výrobků a promítají se do vnitrostátních norem pro výrobky, do technických schválení a jiných technických specifikací a předpisů, které svou rozdílností brání obchodu v rámci Společenství;vzhledem k tomu, že bod 71 Bílé knihy o dotvoření vnitřního trhu přijaté Evropskou radou v červnu 1985 stanoví, že se bude v rámci všeobecné politiky klást zvláštní důraz na určitá odvětví, včetně stavebnictví; že odstranění technických překážek v oblasti stavebnictví, které jsou tak rozsáhlé, že nemohou být odstraněny vzájemným uznáním rovnocennosti mezi všemi členskými státy, se má řídit novým přístupem, vytyčeným v usnesení Rady ze dne 7. května 1985 [4], které vyzývá ke stanovení základních požadavků na bezpečnost a dalších hledisek důležitých pro veřejné blaho bez omezování již existujících a odůvodněných úrovní ochrany v členských státech;vzhledem k tomu, že základní požadavky představují obecná i specifická kritéria, se kterými musí být stavby v souladu; že tyto požadavky je třeba chápat tak, že uvedené stavby mají být s odpovídajícím stupněm spolehlivosti ve shodě s jedním, některými nebo všemi těmito požadavky, pokud je to v předpisech stanoveno;vzhledem k tomu, že jako základ pro harmonizované normy nebo jiné technické specifikace na evropské úrovni a pro vypracování nebo udělování evropských technických schválení budou zavedeny interpretační dokumenty za účelem konkretizace základních požadavků na technické úrovni;vzhledem k tomu, že tyto základní požadavky tvoří základ pro vypracování harmonizovaných norem pro stavební výrobky na evropské úrovni; že pro dosažení co největšího přínosu pro jednotný vnitřní trh, pro umožnění přístupu na tento trh co největšímu počtu výrobců, pro zajištění co největšího možného stupně transparentnosti trhu a pro vytvoření podmínek pro harmonizovaný systém obecných pravidel ve stavebním průmyslu by měly být vytvořeny harmonizované normy v co největším rozsahu a co nejrychleji; že jsou vypracovávány soukromoprávními subjekty a musí zůstat nezávazné; že pro tento účel jsou Evropský výbor pro normalizaci (CEN) a Evropský výbor pro normalizaci v elektrotechnice (CENELEC) uznány za orgány příslušné přijímat harmonizované normy v souladu se všeobecnými hlavními směry spolupráce mezi Komisí a těmito dvěma orgány podepsanými dne 13. listopadu 1984; že pro účely této směrnice je harmonizovanou normou technická specifikace (evropská norma nebo harmonizační dokument) přijatá jedním nebo oběma těmito orgány na základě pověření uděleného Komisí v souladu s ustanoveními směrnice Rady 83/189/EHS ze dne 28. března 1983, kterou se stanoví postup pro poskytování informací v oblasti technických norem a předpisů [5];vzhledem k tomu, že zvláštní povaha stavebních výrobků vyžaduje přesnou formulaci těchto harmonizovaných norem; že je proto nezbytné vypracovat interpretační dokumenty a vytvořit tak vazby mezi pověřeními pro normy a základními požadavky; že harmonizované normy vyjádřené pokud možno co nejdříve v ukazatelích vlastností výrobků vezmou v úvahu tyto interpretační dokumenty, které budou vypracovány ve spolupráci se členskými státy;vzhledem k tomu, že úrovně ukazatelů vlastností a požadavky, které mají výrobky v budoucnosti v členských státech plnit, musí být v interpretačních dokumentech a v harmonizovaných technických specifikacích stanoveny ve třídách, aby byly vzaty v úvahu různé úrovně základních požadavků pro určité stavby a různé podmínky převládající v členských státech;vzhledem k tomu, že by harmonizované normy měly zahrnovat klasifikace, které umožní, aby stavební výrobky, které splňují základní požadavky a které jsou vyráběny a na základě zákona používány v souladu s dosavadními technickými tradicemi danými místními klimatickými a jinými podmínkami, byly nadále uváděny na trh;vzhledem k tomu, že výrobek se považuje za vhodný k použití, jestliže je v souladu s harmonizovanou normou, s evropským technickým schválením nebo s neharmonizovanou technickou specifikací uznanou na úrovni Společenství; že v případech, kdy výrobky mají z hlediska základních požadavků malý význam a kdy se odchylují od existujících technických specifikací, může být jejich vhodnost k použití certifikována schváleným orgánem;vzhledem k tomu, že výrobky, které jsou pak považovány za vhodné k použití, lze snadno rozeznat podle značky ES; že jim musí být umožněn volný pohyb a volné použití k jejich zamýšlenému určení v rámci celého Společenství;vzhledem k tomu, že v případě výrobků, pro které nemohou být evropské normy vypracovány nebo se nepředpokládá jejich vypracování v přiměřené lhůtě, nebo v případě výrobků, které se od normy podstatně odchylují, může být vhodnost těchto výrobků k použití prokázána pomocí evropských technických schválení vycházejících ze společných řídících pokynů; že společné řídící pokyny pro udělování evropských technických schválení budou přijímány na základě interpretačních dokumentů;vzhledem k tomu, že při neexistenci harmonizovaných norem a evropských technických schválení mohou být jako vhodný základ pro předpoklad, že jsou základní požadavky splněny, uznány vnitrostátní nebo jiné neharmonizované technické specifikace;vzhledem k tomu, že je nezbytné zajistit shodu výrobků s harmonizovanými normami a s neharmonizovanými technickými specifikacemi uznanými na evropské úrovni pomocí postupů řízení výroby prováděnými výrobci a dozorem, posuzováním, zkouškami a certifikací prováděnými nezávislými způsobilými třetími stranami nebo samotným výrobcem;vzhledem k tomu, že pro výrobky, pro něž dosud neexistují normy nebo technická schválení uznané na evropské úrovni, by měl být jako prozatímní opatření zaveden zvláštní postup; že tento postup by měl usnadnit uznávání výsledků zkoušek provedených v jiném členském státě podle technických požadavků členského státu určení;vzhledem k tomu, že by měl být zřízen Stálý výbor pro stavebnictví složený z odborníků jmenovaných členskými státy, který bude Komisi nápomocen v otázkách vyplývajících z provádění a praktického používání této směrnice;vzhledem k tomu, že odpovědnost členských států za bezpečnost, ochranu zdraví a jiná hlediska, na která se vztahují základní požadavky, má být na jejich území uznána v ochranné doložce, která stanoví vhodná ochranná opatření,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:KAPITOLA IOblast působnosti – Definice – Požadavky – Technické specifikace – Volný pohyb zbožíČlánek 11. Tato směrnice se vztahuje na stavební výrobky v rozsahu, v jakém se jich týkají základní požadavky na stavby podle čl. 3 odst. 1.2. Pro účely této směrnice se "stavebním výrobkem" rozumí každý výrobek vyrobený pro trvalé zabudování do staveb zahrnujících pozemní i inženýrské stavby."Stavební výrobky" jsou dále uváděny jako "výrobky"; stavby zahrnující pozemní i inženýrské stavby jsou dále uváděny jako "stavby".Článek 21. Členské státy přijmou všechna nezbytná opatření k tomu, aby výrobky uvedené v článku 1, které jsou určeny k použití ve stavbách, mohly být uvedeny na trh pouze tehdy, jsou-li vhodné k tomuto určenému použití, to znamená, že mají takové vlastnosti, že stavby, do kterých mají být zabudovány, sestaveny, použity nebo instalovány, mohou, jsou-li řádně navrženy a provedeny, splňovat základní požadavky uvedené v článku 3, jestliže se na tyto stavby vztahují předpisy obsahující tyto požadavky.2. Jsou-li výrobky, pokud jde o jiná hlediska, předmětem jiných směrnic Společenství, znamená ES značka shody, dále jen "značka ES", uvedená v čl. 4 odst. 2 v těchto případech, že výrobky rovněž splňují požadavky těchto jiných směrnic.3. Pokud se budoucí směrnice bude týkat hlavně jiných hledisek a pouze v malém rozsahu základních požadavků této směrnice, musí pozdější směrnice obsahovat ustanovení zajišťující přihlédnutí také k požadavkům této směrnice.4. Tato směrnice se nevztahuje na právo členských států určit – při řádném dodržení ustanovení Smlouvy – požadavky, které považují za nezbytné k zajištění toho, aby pracovníci byli při používání výrobků chráněni za předpokladu, že nedojde ke změně výrobků způsobem nespecifikovaným v této směrnici.Článek 31. Základní požadavky použitelné na stavby, které mohou ovlivnit technické vlastnosti výrobku, jsou uvedeny v podobě podmínek v příloze I. Z těchto požadavků lze uplatnit jeden, několik nebo všechny; musí být dodržovány během ekonomicky přiměřené životnosti.2. Za účelem zohlednění možných rozdílů zeměpisných nebo klimatických podmínek nebo způsobu života, jakož i různých úrovní ochrany, které mohou převládat na vnitrostátní, regionální nebo místní úrovni, může každý základní požadavek proto, aby byl dodržován, vést ke stanovení tříd v dokumentech uvedených v odstavci 3 a v technických specifikacích uvedených v článku 4.3. Základní požadavky budou konkretizovány v dokumentech (interpretačních dokumentech) určených k vytvoření nutných vazeb mezi základními požadavky uvedenými v odstavci 1 a normalizačními pověřeními, pověření pro řídící pokyny pro evropské technické schvalování nebo uznáním jiných technických specifikací ve smyslu článků 4 a 5.Článek 41. Normy a technická schválení se pro účely této směrnice dále nazývají "technické specifikace".Pro účely této směrnice jsou harmonizované normy chápány jako technické specifikace přijaté CEN, CENELEC nebo oběma podle pověření udělených Komisí na základě stanoviska výboru uvedeného v článku 19 ve shodě se směrnicí 83/189/EHS a v souladu se všeobecnými hlavními směry spolupráce mezi Komisí a těmito dvěma orgány podepsanými dne 13. listopadu 1984.2. Členské státy předpokládají, že výrobky jsou vhodné ke svému určenému použití, jestliže umožňují, aby stavby, ve kterých budou použity, plnily základní požadavky uvedené v článku 3 za předpokladu, že tyto stavby budou řádně navrženy a provedeny, a jestliže tyto výrobky jsou opatřeny značkou ES. Značka ES znamená, že výrobky:a) vyhovují příslušným vnitrostátním normám přejímajícím harmonizované0 normy, na něž byly zveřejněny odkazy v Úředním věstníku Evropských společenství; členské státy zveřejní odkazy na tyto vnitrostátní normy;b) vyhovují evropskému technickému schválení vydanému podle postupu stanoveného v kapitole III neboc) vyhovují vnitrostátním technickým specifikacím uvedeným v odstavci 3, pokud harmonizované specifikace neexistují; seznam těchto vnitrostátních specifikací musí být vypracován podle postupu stanoveného v čl. 5 odst. 2.3. Členské státy mohou Komisi sdělit znění svých vnitrostátních technických specifikací, o kterých se domnívají, že splňují základní požadavky uvedené v článku 3. Komise postoupí tyto vnitrostátní technické specifikace dále ostatním členským státům. V souladu s postupem podle čl. 5 odst. 2 oznámí Komise členským státům vnitrostátní technické specifikace, u kterých existuje předpoklad shody se základními požadavky uvedenými v článku 3.Tento postup bude zahájen a řízen Komisí a bude konzultován s výborem uvedeným v článku 19.Členské státy zveřejní odkazy na tyto technické specifikace. Komise je rovněž zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství.4. Jestliže výrobce nebo jeho zástupce usazený ve Společenství nepoužil nebo použil pouze částečně existující technické specifikace uvedené v odstavci 2, které podle kritérií stanovených v čl. 13 odst. 4 vyžadují, aby výrobek byl doložen prohlášením o shodě podle druhé a třetí možnosti bodu ii) oddílu 2 přílohy III, musí se uplatnit příslušná rozhodnutí podle čl. 13 odst. 4 a přílohy III a vhodnost takového výrobku k použití ve smyslu čl. 2 odst. 1 se musí potvrdit postupem stanoveným v druhé možnosti bodu ii) oddílu 2 přílohy III.5. Komise po konzultaci výboru uvedeného v článku 19 sestavuje, spravuje a periodicky reviduje seznam výrobků, které z hlediska ochrany zdraví a bezpečnosti nejsou významné, a proto prohlášení o shodě s "uznávaným technickým pravidlem" vydané výrobcem opravňuje uvedení takových výrobků na trh.6. Značka ES znamená, že výrobky splňují požadavky odstavců 2 a 4 tohoto článku. Výrobce nebo jeho zástupce usazený ve Společenství je odpovědný za opatření samotného výrobku, štítku k němu připevněnému, jeho obalu nebo průvodních obchodních dokladů značkou ES.Vzor značky ES a podmínky pro její použití jsou uvedeny v příloze III.Výrobky uvedené v odstavci 5 nesmějí být opatřeny značkou ES.Článek 51. Je-li členský stát nebo Komise toho názoru, že harmonizované normy nebo evropská technická schválení podle čl. 4 odst. 2 písm. a) a b) nebo pověření podle kapitoly II nesplňují ustanovení článků 2 a 3, oznámí to výboru uvedenému v článku 19 a uvede své důvody. Výbor neprodleně sdělí své stanovisko.Na základě stanoviska výboru a v případě harmonizovaných norem po konzultaci výboru zřízeného podle směrnice 83/189/EHS, uvědomí Komise členské státy, zda musí být normy nebo schválení odvolány ze zveřejnění podle čl. 7 odst. 3.2. Po obdržení sdělení uvedeného v čl. 4 odst. 3 projedná Komise toto sdělení s výborem uvedeným v článku 19. Na základě stanoviska výboru oznámí Komise členským státům, zda platí pro dotyčnou technickou specifikaci předpoklad shody, a jestliže ano, zveřejní na ni odkaz v Úředním věstníku Evropských společenství.Jestliže se Komise nebo členský stát domnívají, že technická specifikace již nesplňuje podmínky nutné pro předpoklad shody s ustanoveními článků 2 a 3, konzultuje Komise věc s výborem uvedeným v článku 19. Na základě stanoviska výboru oznámí Komise členským státům, zda má dotyčná vnitrostátní technická specifikace nadále poskytovat předpoklad shody, a jestliže nikoli, zda na ni má být odvolán odkaz uvedený v čl. 4 odst. 3.Článek 61. Členské státy nesmějí na svém území bránit volnému pohybu,uvádění na trh nebo používání výrobků, které splňují ustanovení této směrnice.Členské státy zajistí, aby použití těchto výrobků k účelu, pro který byly zamýšleny, nebránila pravidla nebo podmínky stanovené veřejnoprávními nebo soukromoprávními subjekty, které působí jako veřejný podnik nebo jako veřejný subjekt na základě monopolního postavení.2. Členské státy jsou však povinny umožnit, aby byly na jejich území na trh uváděny výrobky, na které se čl. 4 odst. 2 nevztahuje, jestliže splňují vnitrostátní předpisy, které jsou v souladu se Smlouvou, nestanoví-li evropské technické specifikace uvedené v kapitole II a III jinak. Komise a výbor uvedený v článku 19 budou pravidelně sledovat a přezkoumávat vývoj evropských technických specifikací.3. Jestliže příslušné evropské technické specifikace buď samy, anebo na základě interpretačních dokumentů uvedených v čl. 3 odst. 3, rozlišují různé třídy podle různých úrovní ukazatelů vlastností, mohou členské státy stanovit, že se budou tyto úrovně dodržovat na jejich území jen v rámci klasifikací přijatých na úrovni Společenství a jen při použití všech tříd, určitých tříd nebo jedné třídy.KAPITOLA IIHarmonizované normyČlánek 71. Za účelem zajištění kvality harmonizovaných norem pro výrobky budou normy vypracovávány evropskými organizacemi pro normalizaci na základě pověření udělených Komisí v souladu s postupem stanoveným ve směrnici 83/189/EHS a po konzultaci výboru uvedeného v článku 19 v souladu s obecnými hlavními směry pro spolupráci mezi Komisí a těmito orgány podepsanými dne 13. listopadu 1984.2. Výsledné normy budou, pokud to bude reálné, formulovány v ukazatelích vlastností výrobků, přičemž budou brány v úvahu interpretační dokumenty.3. Po vyhlášení norem evropskými organizacemi pro normalizaci, zveřejní na ně Komise odkazy v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství.KAPITOLA IIIEvropské technické schváleníČlánek 81. Evropské technické schválení je kladné technické posouzení vhodnosti výrobku k určenému použití založené na splnění základních požadavků na stavby, pro něž bude výrobek použit.2. Evropské technické schválení může být uděleno pro:a) výrobky, pro které neexistuje harmonizovaná norma, uznaná vnitrostátní norma ani pověření pro harmonizovanou normu a u kterých Komise po konzultaci výboru uvedeného v článku 19 usoudí, že norma nemohla nebo dosud nemohla být zpracována a prob) výrobky, které se podstatně odchylují od harmonizovaných nebo uznaných vnitrostátních norem.I v případě, kdy bylo pověření pro harmonizovanou normu vydáno, nevylučují ustanovení písmene a) udělení evropského technického schválení pro výrobky, pro něž existují řídící pokyny pro toto schválení. To platí až do vstupu harmonizované normy v platnost v členských státech.3. Ve zvláštních případech může Komise po konzultaci výboru uvedeného v článku 19 povolit odchylně od odst. 2 písm. a) vydání evropského technického schválení pro výrobky, pro které pověření na harmonizovanou normu existuje nebo u kterých Komise stanovila, že harmonizovaná norma může být vypracována. Povolení platí pro pevně stanovené období.4. Evropské technické schválení se zpravidla vydává na dobu pěti let. Tato doba může být prodloužena.Článek 91. Evropské technické schválení pro výrobek musí být založeno na přezkoušeních, zkouškách a posouzení podle interpretačních dokumentů uvedených v čl. 3 odst. 3 a podle řídících pokynů uvedených v článku 11 pro tento výrobek nebo pro odpovídající skupinu výrobků.2. Jestliže řídící pokyny uvedené v článku 11 neexistují nebo dosud neexistují, může být evropské technické schválení vydáno s odkazem na příslušné základní požadavky a interpretační dokumenty, pokud je posouzení výrobku schváleno schvalovacími orgány spolupůsobícími v organizaci uvedené v příloze II. Jestliže schvalovací orgány nemohou souhlasit, předá se věc výboru uvedenému v článku 19.3. Evropské technické schválení pro výrobek se v členském státě vydává na žádost výrobce nebo jeho zástupce usazeného ve Společenství v souladu s postupem stanoveným v příloze II.Článek 101. Každý členský stát oznámí ostatním členským státům a Komisi jména a adresy orgánů, které pověřil k vydávání evropských technických schválení.2. Schvalovací orgány musí splňovat požadavky této směrnice a musí být především schopny:- posoudit vhodnost nových výrobků k použití na základě vědeckých a praktických poznatků,- vyslovit nestranná rozhodnutí ve vztahu k zájmům příslušných výrobců nebo jejich zástupců a- shrnout příspěvky všech zainteresovaných stran do vyváženého posouzení.3. Seznam schvalovacích orgánů, které jsou příslušné vydávat evropská technická schválení a všechny změny tohoto seznamu se zveřejňují v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství.Článek 111. Komise po konzultaci výboru uvedeného v článku 19 vydává pověření pro vypracování řídících pokynů pro evropské technické schválení výrobku nebo skupiny výrobků organizaci sdružující schvalovací orgány jmenované členskými státy.2. Řídící pokyny pro evropské technické schválení výrobku nebo skupiny výrobků mají obsahovat zejména:a) seznam příslušných interpretačních dokumentů uvedených v čl. 3 odst. 3;b) specifické požadavky na výrobky vycházející ze základních požadavků uvedených v čl. 3 odst. 1;c) zkušební postupy;d) metodu pro posuzování a vyhodnocování výsledků zkoušek;e) postupy pro inspekci a posuzování shody, které musí odpovídat článkům 13, 14 a 15;f) dobu platnosti evropského technického schválení.3. Řídící pokyny pro evropské technické schválení zveřejní členské státy po projednání s výborem uvedeným v článku 19 ve svém úředním jazyce nebo jazycích.KAPITOLA IVInterpretační dokumentyČlánek 121. Komise po projednání s výborem uvedeným v článku 19 pověří technické komise, ve kterých jsou zastoupeny členské státy, vypracováním interpretačních dokumentů uvedených v čl. 3 odst. 3.2. Interpretační dokumenty:a) dají konkrétní podobu základním požadavkům stanoveným v článku 3 a v příloze I tím, že sjednotí terminologii a technické podklady a tam, kde je to nezbytné a kde to umožní úroveň vědeckých a technických poznatků, uvedou třídy nebo úrovně pro každý požadavek;b) určí metody vzájemného vztahu těchto tříd nebo úrovní požadavků a technických specifikací uvedených v článku 4, například metody pro výpočet a důkaz, technická pravidla pro navrhování atd.;c) budou sloužit jako podklad pro vypracování harmonizovaných norem a řídících pokynů pro evropské technické schválení a pro uznání vnitrostátních technických specifikací v souladu čl. 4 odst. 3.3. Komise po vyžádání stanoviska výboru uvedeného v článku 19 zveřejní interpretační dokumenty v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství.KAPITOLA VOvěřování shodyČlánek 131. Výrobce nebo jeho zástupce usazený ve Společenství odpovídá za ověření, že výrobky jsou ve shodě s požadavky technické specifikace ve smyslu článku 4.2. U výrobků podléhajících ověřování shody se předpokládá shoda s technickými specifikacemi ve smyslu článku 4. Shoda se v souladu s přílohou III zjišťuje zkoušením nebo jiným důkazem na základě technických specifikací.3. Ověření shody výrobku závisí na tom, že:a) výrobce má systém řízení výroby, aby zajistil, že výroba je v souladu s příslušnými technickými specifikacemi, nebob) pro konkrétní výrobky uvedené v příslušných technických specifikacích je kromě systému řízení výroby zapojen do posuzování a dozoru nad řízením výroby nebo samotným výrobkem schválený certifikační orgán.4. Postup ve smyslu odstavce 3 vybere pro daný výrobek nebo skupinu výrobků Komise po konzultaci výboru uvedeného v článku 19 a v souladu s podrobnějšími údaji přílohy III podle:a) významu úlohy, kterou výrobek má z hlediska základních požadavků, zejména těch, které se týkají ochrany zdraví a bezpečnosti;b) povahy výrobku;c) vlivu proměnlivosti vlastností výrobku na jeho použitelnost;d) pravděpodobnosti výskytu výrobních vad výrobku.V každém případě je nutno zvolit co nejméně obtížný postup v souladu s bezpečností.Takto určený postup se uvede v pověřeních a v technických specifikacích nebo při jejich zveřejnění.5. V případě kusové (a nesériové) výroby postačí prohlášení o shodě podle třetí možnosti bodu ii) oddílu 2 přílohy III, pokud technické specifikace nestanoví jinak pro výrobky se zvlášť velkým významem pro ochranu zdraví a bezpečnost.Článek 141. V souladu s přílohou III uvedené postupy vedou:a) v případě čl. 13 odst. 3 písm. a) k prohlášení výrobce nebo jeho zástupce usazený ve Společenství o shodě výrobku nebob) v případě čl. 13 odst. 3 písm. b) k certifikátu shody pro systém řízení výroby a dozor nebo pro samotný výrobek vystavenému schváleným certifikačním orgánem.Podrobná pravidla pro provádění postupů ověřování shody jsou uvedena v příloze III.2. Prohlášení výrobce o shodě nebo certifikát shody opravňují výrobce nebo jeho zástupce usazeného ve Společenství k opatření samotného výrobku, štítku k němu připevněnému, jeho obalu nebo průvodních obchodních dokladů odpovídající značkou ES. Vzor značky ES a pravidla pro její použití, pokud jde o jednotlivé postupy ověřování shody, jsou uvedeny v příloze III.Článek 151. Členské státy zajistí, aby byla značka ES správně používána.2. Pokud se zjistí, že výrobek, který nevyhovuje nebo již nevyhovuje této směrnici, byl opatřen značkou ES, zajistí členský stát, ve kterém byla shoda ověřena, aby bylo v nezbytném případě používání značky ES zakázáno a neprodané výrobky staženy nebo značky odstraněny do doby, než bude daný výrobek opět ve shodě.Dotyčný členský stát neprodleně uvědomí ostatní členské státy a Komisi a poskytne všechny kvalitativní a kvantitativní podrobnosti nezbytné pro identifikaci neshodného výrobku.3. Členské státy zajistí, aby bylo zakázáno opatřovat výrobky nebo jejich obaly značkami, které by mohly vést k záměně se značkou ES.KAPITOLA VIZvláštní postupyČlánek 161. Neexistují-li pro daný výrobek technické specifikace stanovené v článku 4, je členský stát, pro který je výrobek určen, povinen považovat výrobek na žádost v jednotlivých případech za shodný s platnými vnitrostátními předpisy, pokud vyhovuje zkouškám a inspekcím, které byly provedeny schváleným orgánem v členském státě výrobce podle metod platných v členském státě určení nebo uznaných tímto státem za rovnocenné.2. Členský stát výrobce informuje členský stát určení, podle jehož předpisů mají být provedeny zkoušky a inspekce, o orgánu, který hodlá k tomuto účelu schválit. Členský stát určení a členský stát výrobce si vzájemně poskytnou všechny potřebné informace. Po výměně těchto informací schválí členský stát výrobce takto určený orgán. Má-li členský stát pochybnosti, odůvodní své stanovisko a uvědomí Komisi.3. Členské státy zajistí, aby si jmenované orgány vzájemně poskytovaly veškerou potřebnou pomoc.4. Pokud členský stát zjistí, že schválený orgán neprovádí zkoušky a inspekce řádně ve shodě s vnitrostátními předpisy, oznámí to členskému státu, v němž byl orgán schválen. Tento stát uvědomí oznamující členský stát v přiměřené lhůtě o přijatých opatřeních. Pokud oznamující členský stát nepovažuje přijatá opatření za dostatečná, může zakázat uvedení dotyčného výrobku na trh a jeho používání nebo jej podrobit zvláštním podmínkám. Uvědomí o tom druhý členský stát a Komisi.Článek 17Členské státy určení přikládají stejnou váhu zprávám a ověřením shody vydaným v souladu s postupy podle článku 16 v členském státě výrobce jako svým vlastním odpovídajícím vnitrostátním dokumentům.KAPITOLA VIIPověřené orgányČlánek 181. Každý členský stát předá Komisi seznam jmen a adres certifikačních orgánů, inspekčních orgánů a zkušebních laboratoří, které určil k provádění úkolů pro účely technických schválení, certifikací shody, inspekcí a zkoušek podle této směrnice.2. Certifikační orgány, inspekční orgány a zkušební laboratoře musí splňovat kritéria stanovená v příloze IV.3. Členské státy určí výrobky, které spadají do pravomoci orgánů a laboratoří uvedených v odstavci 1, a povahu úkolů přidělených těmto orgánům a laboratořím.KAPITOLA VIIIStálý výbor pro stavebnictvíČlánek 191. Zřizuje se Stálý výbor pro stavebnictví.2. Výbor se skládá ze zástupců jmenovaných členskými státy. Výboru předsedá zástupce Komise. Každý členský stát jmenuje dva zástupce. Zástupci mohou být doprovázeni odborníky.3. Výbor vypracuje svůj jednací řád.Článek 201. Výbor uvedený v článku 19 může na žádost svého předsedy nebo členského státu přezkoumat jakoukoli otázku vyplývající z provádění a praktického používání této směrnice.2. V souladu s postupem stanoveným v odstavcích 3 a 4 se přijímají opatření nezbytná pro:a) stanovení tříd požadavků, pokud nejsou obsaženy v interpretačních dokumentech, a stanovení postupu ověřování shody v pověřeních pro normy podle čl. 7 odst. 1 a pro řídící pokyny pro technické schválení podle čl. 11 odst. 1;b) vydání pokynů pro vypracování interpretačních dokumentů podle čl. 12 odst. 1 a pro rozhodnutí o interpretačních dokumentech podle čl. 12 odst. 3;c) uznání vnitrostátních technických specifikací v souladu s čl. 4 odst. 3.3. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata. Výbor zaujme své stanovisko k tomuto návrhu ve lhůtě stanovené předsedou podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou podle čl. 148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise. Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku. Předseda nehlasuje.4. Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise neprodleně Radě návrh opatření, která mají být přijata. Rada se usnáší kvalifikovanou většinou.Pokud se Rada neusnese do tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.KAPITOLA IXOchranná doložkaČlánek 211. Zjistí-li členský stát, že výrobek, u kterého byla prohlášena shoda s požadavky této směrnice, není v souladu s články 2 a 3, přijme všechna vhodná opatření ke stažení těchto výrobků z trhu, zákazu jejich uvádění na trh nebo omezení jejich volného pohybu.Dotyčný členský stát neprodleně uvědomí Komisi o každém takovém opatření a uvede důvody svého rozhodnutí, zejména pokud je neshoda způsobena:a) nesouladem s články 2 a 3, jestliže výrobek nesplňuje technické specifikace uvedené v článku 4;b) nesprávným použitím technických specifikací uvedených v článku 4;c) nedostatky v samotných technických specifikacích uvedených v článku 4.2. Komise co nejdříve konzultuje věc s dotčenými stranami. Pokud Komise po této konzultaci zjistí, že opatření je odůvodněné, uvědomí o tom neprodleně členský stát, který opatření přijal, jakož i ostatní členské státy.3. Jestliže se rozhodnutí podle odstavce 1 přisuzuje nedostatkům v normách nebo v technických specifikacích, předloží Komise po konzultaci dotčených stran věc výboru uvedenému v článku 19 a v případě nedostatků v harmonizované normě rovněž výboru zřízenému podle směrnice 83/189/EHS do dvou měsíců, pokud má členský stát v úmyslu dodržet opatření, která přijal, a zahájí postupy podle čl. 5 odst. 2.4. Dotyčný členský stát přijme vhodná opatření proti každému, kdo vydal prohlášení o shodě, a uvědomí o tom Komisi a ostatní členské státy.5. Komise zajistí, aby byly členské státy průběžně informovány o průběhu a výsledcích tohoto postupu.KAPITOLA XZávěrečná ustanoveníČlánek 221. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 30 měsíců od jejího zveřejnění [6]. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.2. Členské státy sdělí Komisi znění ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.Článek 23Do 31. prosince 1993 přezkoumá Komise po konzultaci výboru uvedeného v článku 19 praktické uplatňování postupů stanovených touto směrnicí a v případě potřeby předloží návrhy vhodných změn.Článek 24Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 21. prosince 1988.Za RadupředsedkyněV. Papandreou[1] Úř. věst. C 93, 6.4.1987, s. 1.[2] Úř. věst. C 305, 16.11.1987, s. 74 a Úř. věst. C 326, 19.12.1988.[3] Úř. věst. C 95, 11.4.1988, s. 29.[4] Úř. věst. C 136, 4.6.1985, s. 1.[5] Úř. věst. L 109, 26.4.1983, s. 8.[6] Tato směrnice byla členským státům oznámena dne 27. prosince 1988.--------------------------------------------------PŘÍLOHA IZÁKLADNÍ POŽADAVKYVýrobky musí být vhodné pro stavby, aby stavby byly (jako celek i jako jejich jednotlivé části) při respektování hospodárnosti vhodné k jejich určenému použití a zároveň plnily níže uvedené základní požadavky, pokud se na tyto stavby vztahují předpisy, které takové požadavky obsahují. Tyto požadavky musí být při běžné údržbě plněny po dobu ekonomicky přiměřené životnosti. Požadavky obecně předpokládají předvídatelné vlivy.1. Mechanická odolnost a stabilitaStavba musí být navržena a provedena takovým způsobem, aby zatížení, která na ni budou pravděpodobně působit v průběhu výstavby a užívání, neměla za následeka) zřícení celé stavby nebo její části;b) větší stupeň nepřípustného přetvoření;c) poškození jiných částí stavby nebo technických zařízení nebo instalovaného vybavení v důsledku většího přetvoření nosné konstrukce;d) poškození v případě, kdy je rozsah neúměrný původní příčině.2. Požární bezpečnostStavba musí být navržena a provedena takovým způsobem, aby v případě požáru:- byla po určenou dobu zachována únosnost konstrukce,- byl uvnitř stavby omezen vznik a šíření ohně a kouře,- bylo omezeno šíření požáru na sousední stavby,- mohli uživatelé opustit stavbu nebo být zachráněni jiným způsobem,- byla brána v úvahu bezpečnost záchranných jednotek.3. Hygiena, ochrana zdraví a životního prostředíStavba musí být navržena a provedena takovým způsobem, aby neohrožovala hygienu nebo zdraví jejích uživatelů nebo sousedů, zejména v důsledku:- uvolňování toxických plynů,- přítomnosti nebezpečných částic nebo plynů v ovzduší,- emisí nebezpečného záření,- znečišťování nebo zamořování vody nebo půdy,- nedostatečného zneškodňování odpadních vod, kouře a tuhých nebo kapalných odpadů,- výskytu vlhkosti v částech stavby nebo na površích uvnitř stavby.4. Bezpečnost při užíváníStavba musí být navržena a provedena takovým způsobem, aby při jejím užívání nebo provozu nevznikalo nepřijatelné nebezpečí nehod, např. uklouznutím, pádem, nárazem, popálením, zásahem elektrickým proudem, zranění výbuchem.5. Ochrana proti hlukuStavba musí být navržena a provedena takovým způsobem, aby hluk vnímaný uživateli nebo osobami poblíž stavby byl udržován na úrovni, která neohrozí jejich zdraví a umožní jim spát, odpočívat a pracovat v uspokojivých podmínkách.6. Úspora energie a ochrana teplaStavba a její zařízení pro vytápění, chlazení a větrání musí být navrženy a provedeny takovým způsobem, aby spotřeba energie při provozu byla nízká s ohledem na místní klimatické podmínky a požadavky uživatelů.--------------------------------------------------PŘÍLOHA IIEVROPSKÉ TECHNICKÉ SCHVÁLENÍ1. Žádost o schválení může být podána výrobcem nebo jeho zástupcem usazeným ve Společenství pouze u jediného orgánu pověřeného k tomuto účelu.2. Schvalovací orgány jmenované členskými státy tvoří organizaci. Tato organizace je povinna při výkonu svých povinností pracovat v úzkém kontaktu s Komisí, která konzultuje důležité otázky s výborem uvedeným v článku 19 směrnice. Jestliže členský stát jmenuje více než jeden schvalovací orgán, je odpovědný za jejich koordinaci; musí rovněž určit, který orgán bude mluvčím v organizaci.3. Společná pravidla postupu pro podání žádosti, přípravu a udělení schválení jsou vypracována organizací sdružující jmenované schvalovací orgány. Společná pravidla postupu schvaluje Komise na základě stanoviska výboru v souladu s článkem 20.4. Schvalovací orgány si v rámci organizace, ve které jsou sdruženy, navzájem poskytují veškerou potřebnou podporu. Tato organizace rovněž odpovídá za koordinaci specifických otázek technického schvalování. V případě potřeby zřídí organizace za tímto účelem podskupiny.5. Evropská technická schválení zveřejňují schvalovací orgány, přičemž to oznamují všem ostatním schvalovacím orgánům. Na vyžádání musí být pověřenému schvalovacímu orgánu předložen pro informaci úplný soubor podkladových materiálů týkajících se uděleného schválení.6. Náklady na evropské technické schválení hradí žadatel v souladu s vnitrostátními předpisy.--------------------------------------------------PŘÍLOHA IIIOVĚŘOVÁNÍ SHODY S TECHNICKÝMI SPECIFIKACEMI1. METODY KONTROLY SHODYPři určování postupů ověřování shody výrobku s technickými specifikacemi podle článku 13 se použijí následující metody kontroly shody; volba a kombinace metod pro jakýkoli daný systém závisí na požadavcích na konkrétní výrobek nebo skupinu výrobků podle kritérií uvedených v čl. 13 odst. 3 a 4:a) počáteční zkoušky typu výrobku provedené výrobcem nebo schváleným orgánem;b) zkoušky vzorků odebraných u výrobce podle předepsaného plánu zkoušek provedené výrobcem nebo schváleným orgánem;c) prověřovací zkoušky vzorků odebraných u výrobce, na volném trhu nebo na staveništi provedené výrobcem nebo schváleným orgánem;d) zkoušky vzorků z dávky připravené k dodávce nebo již dodané provedené výrobcem nebo schváleným orgánem;e) řízení výroby;f) počáteční inspekce výroby a řízení výroby provedená schváleným orgánem;g) průběžný dozor, hodnocení a posuzování řízení výroby schváleným orgánem.Řízením výroby se ve směrnici rozumí stálé vnitřní řízení výroby prováděné výrobcem. Všechny základní principy, požadavky a opatření přijaté výrobcem musí být systematicky dokumentovány ve formě písemných opatření a postupů. Tato dokumentace systému řízení výroby musí umožnit jednoznačný výklad zabezpečení jakosti a dosažení požadovaných vlastností výrobku a účinnosti prověřovaného systému řízení výroby.2. SYSTÉMY OVĚŘOVÁNÍ SHODYPřednostně se používají následující systémy ověřování shody.i) Certifikace shody výrobku schváleným certifikačním orgánem na základě těchto metod:a) (úkoly výrobce)1) řízení výroby;2) následné zkoušky vzorků odebraných u výrobce výrobcem podle předepsaného plánu zkoušek;b) (úkoly schváleného orgánu)3) počáteční zkoušky typu výrobku;4) počáteční inspekce v místě výroby a řízení výroby;5) průběžný dozor, posuzování a schvalování řízení výroby;6) popřípadě prověřovací zkoušky vzorků odebraných u výrobce, na trhu nebo na staveništi.ii) Prohlášení výrobce o shodě výrobku na základě těchto metod:První možnost:a) (úkoly výrobce)1) počáteční zkoušky typu výrobku;2) řízení výroby,3) popřípadě zkoušky vzorků odebraných u výrobce podle předepsaného plánu zkoušek,b) (úkoly schváleného orgánu)4) certifikace řízení výroby na základě těchto metod:- počáteční inspekce v místě výroby a řízení výroby,- popřípadě průběžný dozor, posuzování a schvalování řízení výroby.Druhá možnost:1) počáteční zkoušky typu výrobku schválenou laboratoří;2) řízení výroby.Třetí možnost:a) počáteční zkoušky typu výrobcem;b) řízení výroby.3. ORGÁNY ZAPOJENÉ DO OVĚŘOVÁNÍ SHODYPodle funkce orgánů zapojených do ověřování shody se rozlišuje:i) certifikační orgán, kterým se rozumí nestranný orgán, státní nebo nestátní, který disponuje nezbytnou pravomocí a odpovědností provádět certifikaci shody podle daných pravidel postupu a řízení;ii) inspekční orgán, kterým se rozumí nestranný orgán s organizací, pracovníky, pravomocí a důvěryhodností, aby mohl podle specifikovaných kritérií vykonávat takové funkce, jako je posuzování, doporučování k přijetí a následnou kontrolu řízení jakosti u výrobce a výběr a hodnocení výrobků na staveništi, u výrobců nebo jinde podle specifických kritérií;iii) zkušební laboratoř, kterou se rozumí laboratoř, která měří, prověřuje, zkouší, kalibruje nebo jinak určuje vlastnosti nebo ukazatele vlastností materiálů nebo výrobků.V případě bodu i) a ii) (první možnost) oddílu 2 může tři funkce v bodu i) až iii) oddílu 3 vykonávat jeden a tentýž orgán nebo různé orgány, přičemž inspekční orgán a/nebo zkušební laboratoř zapojené do ověřování shody plní svou funkci z pověření certifikačního orgánu.Kritéria způsobilosti, nestrannosti a důvěryhodnosti certifikačních orgánů, inspekčních orgánů a zkušebních laboratoří jsou uvedena v příloze IV.4. ES ZNAČKA SHODY, ES CERTIFIKÁT SHODY, ES PROHLÁŠENÍ O SHODĚ4.1 ES značka shodyES značka shody se skládá z iniciál "CE" v tomto tvaru:+++++ TIFF +++++Musí být provázena:- jménem nebo identifikační značkou výrobce av případě potřeby:- údaji pro určení vlastností výrobku, popřípadě podle technických specifikací,- posledním dvojčíslím roku výroby,- identifikačním symbolem zapojeného inspekčního orgánu,- číslem ES certifikátu shody.4.2 ES certifikát shodyES certifikát shody musí obsahovat zejména:- jméno a adresu certifikačního orgánu,- jméno a adresu výrobce nebo jeho zástupce usazeného ve Společenství,- popis výrobku (druh, identifikace, použití …),- předpisy, se kterými je výrobek v souladu,- zvláštní podmínky použití výrobku,- číslo certifikátu,- popřípadě podmínky a dobu platnosti certifikátu,- jméno a postavení osoby zmocněné podepsat certifikát.4.3 ES prohlášení o shoděES prohlášení o shodě musí obsahovat zejména:- jméno a adresu výrobce nebo jeho zástupce usazeného ve Společenství,- popis výrobku (druh, identifikace, použití …),- předpisy, se kterými je výrobek v souladu,- zvláštní podmínky použití výrobku,- popřípadě jméno a adresu schváleného orgánu,- jméno a postavení osoby zmocněné podepsat prohlášení v zastoupení výrobce nebo jeho pověřeného zástupce.4.4 Certifikát a prohlášení o shodě se předkládají v úředním jazyce nebo jazycích členského státu, ve kterém se má výrobek používat.--------------------------------------------------PŘÍLOHA IVSCHVALOVÁNÍ ZKUŠEBNÍCH LABORATOŘÍ, INSPEKČNÍCH ORGÁNŮ A CERTIFIKAČNÍCH ORGÁNŮZkušební laboratoře, inspekční orgány a certifikační orgány jmenované členskými státy musí splňovat následující minimální podmínky:1. dostupnost pracovníků a nezbytných prostředků a vybavení;2. technickou způsobilost a profesionální bezúhonnost pracovníků;3. nestrannost při provádění zkoušek, vypracovávání zpráv, vystavování certifikátů a provádění dozoru podle směrnice vedoucími a technickými pracovníky, a to ve vztahu ke všem okruhům, skupinám nebo osobám zainteresovaným přímo nebo nepřímo na stavebních výrobcích;4. zachovávání služebního tajemství pracovníky;5. uzavření pojištění občanskoprávní odpovědnosti, pokud odpovědnost nepřejímá podle vnitrostátních právních předpisů stát.Plnění podmínek uvedených v bodech 1 a 2 se pravidelně kontroluje příslušnými orgány členských států.--------------------------------------------------


title: Směrnice Rady 2011/84/EU ze dne 20. září 2011 , kterou se mění směrnice 76/768/EHS týkající se kosmetických prostředků za účelem přizpůsobení přílohy III uvedené směrnice technickému pokroku Text s významem pro EHP

text:
               29.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 283/36

         SMĚRNICE RADY 2011/84/EU
   ze dne 20. září 2011,
   kterou se mění směrnice 76/768/EHS týkající se kosmetických prostředků za účelem přizpůsobení přílohy III uvedené směrnice technickému pokroku
   (Text s významem pro EHP)
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
   s ohledem na směrnici Rady 76/768/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kosmetických prostředků (1), a zejména na čl. 8 odst. 2 uvedené směrnice,
   s ohledem na návrh Evropské komise,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Na používání peroxidu vodíku se již vztahují omezení a podmínky stanovené v části 1 přílohy III směrnice 76/768/EHS.

               (2)

               Vědecký výbor pro spotřební zboží, který byl na základě rozhodnutí Komise 2008/721/ES ze dne 5. srpna 2008 o zřízení poradní struktury vědeckých výborů a odborníků v oblasti bezpečnosti spotřebitele, veřejného zdraví a životního prostředí a o zrušení rozhodnutí 2004/210/ES (2) nahrazen Vědeckým výborem pro bezpečnost spotřebitele (dále jen „výbor“), potvrdil, že maximální bezpečná koncentrace peroxidu vodíku přítomného v prostředcích pro ústní hygienu nebo uvolněného z jiných složek nebo směsí v uvedených prostředcích je 0,1 %. Proto by mělo být možné nadále používat peroxid vodíku v uvedené koncentraci v prostředcích pro ústní hygienu, včetně prostředků na bělení nebo zesvětlení zubů.

               (3)

               Výbor se domnívá, že používání prostředků na bělení nebo zesvětlení zubů, které obsahují více než 0,1 % a nejvýše 6 % peroxidu vodíku přítomného nebo uvolněného z jiných složek nebo směsí v uvedených prostředcích, může být bezpečné, pokud jsou splněny následující podmínky: je provedeno příslušné klinické vyšetření pro zajištění toho, že neexistují žádné rizikové faktory ani závažné patologie ústní dutiny, a expozice těmto prostředkům je omezena tak, aby bylo zajištěno, že budou používány pouze tak, jak je určeno, pokud jde o četnost a dobu jejich používání. Tyto podmínky by měly být splněny, aby se zabránilo rozumně předvídatelnému nesprávnému použití.

               (4)

               Uvedené prostředky by proto měly být regulovány tak, aby bylo zajištěno, že nebudou přímo dostupné pro spotřebitele. U každého cyklu použití uvedených prostředků by první použití mělo být vyhrazeno pro zubní lékaře ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES ze dne 7. září 2005 o uznávání odborných kvalifikací (3) nebo by mělo být prováděno pod jejich přímým dohledem, pokud je zaručena rovnocenná úroveň bezpečnosti. Zubní lékaři by poté měli umožnit přístup k uvedeným prostředkům po zbytek cyklu použití.

               (5)

               Aby se zajistilo správné použití prostředků na bělení nebo zesvětlení zubů obsahujících více než 0,1 % peroxidu vodíku, je třeba stanovit vhodné označení, pokud jde o koncentraci uvedené látky v těchto prostředcích. Proto by na etiketě měla být jasně uvedena přesná koncentrace peroxidu vodíku přítomného nebo uvolněného z jiných složek nebo směsí v uvedených prostředcích v procentech.

               (6)

               Směrnice 76/768/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.

               (7)

               Stálý výbor pro kosmetické přípravky nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,

         PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
   Článek 1
   Příloha III směrnice 76/768/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
   Článek 2
   1.   Do 30. října 2012 členské státy přijmou a zveřejní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
   Budou tyto předpisy používat od 31. října 2012.
   Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
   2.   Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
   Článek 3
   Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
   Článek 4
   Tato směrnice je určena členským státům.

      V Bruselu dne 20. září 2011.

            Za Radu

            předseda

         M. SAWICKI

      (1)  Úř. věst. L 262, 27.9.1976, s. 169.

      (2)  Úř. věst. L 241, 10.9.2008, s. 21.

      (3)  Úř. věst. L 255, 30.9.2005, s. 22.

      PŘÍLOHA
      V části 1 přílohy III směrnice 76/768/EHS se referenční číslo 12 nahrazuje tímto:

                     Referenční číslo

                     Látka

                     Omezení

                     Podmínky použití a varování, které musí být tištěny na etiketě

                     Oblast aplikace a/nebo použití

                     Nejvyšší povolená koncentrace v konečném kosmetickém výrobku

                     Jiná omezení a požadavky

                     „12

                     Peroxid vodíku a ostatní sloučeniny nebo směsi, které peroxid vodíku uvolňují, včetně látek karbamid peroxid a peroxid zinečnatý

                                 a)

                                 Směsi pro péči o vlasy

                                 a)

                                 12 % H2O2 (40 objemů), přítomného nebo uvolněného

                     a) Používejte vhodné rukavice.
                     a) b) c) e) Obsahuje peroxid vodíku.
                     Zamezte styku s očima.
                     Při zasažení očí okamžitě vypláchněte vodou.

                                 b)

                                 Směsi pro péči o pokožku

                                 b)

                                 4 % H2O2, přítomného nebo uvolněného

                                 c)

                                 Směsi pro tvrzení nehtů

                                 c)

                                 2 % H2O2, přítomného nebo uvolněného

                                 d)

                                 Prostředky pro ústní hygienu, včetně ústní vody, zubní pasty a prostředků na bělení nebo zesvětlení zubů

                                 d)

                                 ≤ 0,1 % H2O2, přítomného nebo uvolněného

                                 e)

                                 Prostředky na bělení nebo zesvětlení zubů

                                 e)

                                 > 0,1 % ≤ 6 % H2O2, přítomného nebo uvolněného

                                 e)

                                 K prodeji pouze zubním lékařům. U každého cyklu použití je první použití vyhrazeno pro zubní lékaře ve smyslu směrnice 2005/36/ES (1) nebo k provedení pod jejich přímým dohledem, pokud je zaručena rovnocenná úroveň bezpečnosti. Poté poskytnout spotřebiteli k dokončení cyklu použití.
                                 Nepoužívat pro osoby mladší 18 let.

                     e) Koncentrace H2O2, přítomného nebo uvolněného, uvedena v procentech.
                     Nepoužívat pro osoby mladší 18 let.
                     K prodeji pouze zubním lékařům. U každého cyklu použití se první použití provádí pouze zubními lékaři nebo pod jejich přímým dohledem, pokud je zaručena rovnocenná úroveň bezpečnosti. Poté poskytnout spotřebiteli k dokončení cyklu použití.

         (1)  Úř. věst. L 255, 30.9.2005, s. 22.“


Důležité právní upozornění

|

31998L0058

Směrnice Rady 98/58/ES ze dne 20. července 1998 o ochraně zvířat chovaných pro hospodářské účely

Úřední věstník L 221 , 08/08/1998 S. 0023 - 0027 CS.ES Kapitola 3 Svazek 23 S. 316  - 320 ET.ES Kapitola 3 Svazek 23 S. 316  - 320 HU.ES Kapitola 3 Svazek 23 S. 316  - 320 LT.ES Kapitola 3 Svazek 23 S. 316  - 320 LV.ES Kapitola 3 Svazek 23 S. 316  - 320 MT.ES Kapitola 3 Svazek 23 S. 316  - 320 PL.ES Kapitola 3 Svazek 23 S. 316  - 320 SK.ES Kapitola 3 Svazek 23 S. 316  - 320 SL.ES Kapitola 3 Svazek 23 S. 316  - 320

		Směrnice Rady 98/58/ESze dne 20. července 1998o ochraně zvířat chovaných pro hospodářské účelyRADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise [1],s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],vzhledem k tomu, že všechny členské státy ratifikovaly Evropskou úmluvu o ochraně zvířat chovaných pro hospodářské účely (dále jen "Bumluva"); že Společenství tuto úmluvu rovněž schválilo rozhodnutím 78/923/EHS [4] a uložilo listiny o schválení;vzhledem k tomu, že Společenství jako smluvní strana je povinno účinně uplatňovat zásady stanovené v této úmluvě;vzhledem k tomu, že tyto zásady se týkají ustájení, výživy a péče odpovídajícím fyziologickým a etologickým potřebám zvířat v souladu s dosaženými zkušenostmi a vědeckými poznatky;vzhledem k tomu, že je rovněž vhodné, aby Společenství dbalo na jednotné uplatňování úmluvy a doporučení přijatá na jejím základě a aby přijalo zvláštní předpisy týkající se uplatňování této směrnice;vzhledem k tomu, že Evropský parlament v usnesení ze dne 20. února 1987 o opatřeních k zajištění dobrých životních podmínek hospodářských zvířat [5] vyzval Komisi, aby předložila návrhy předpisů Společenství o obecných hlediscích chovu hospodářských zvířat;vzhledem k tomu, že prohlášení č. 24 připojené k závěrečnému aktu Smlouvy o Evropské unii vyzývá evropské orgány a členské státy, aby při přípravě a používání právních předpisů Společenství, zejména v oblasti společné zemědělské politiky, věnovaly plnou pozornost požadavkům na dobré životní podmínky zvířat;vzhledem k tomu, že rozdíly, které mohou narušit podmínky hospodářské soutěže, brání řádnému fungování organizace trhu se zvířaty;vzhledem k tomu, že je tedy nezbytné stanovit společné minimální normy pro ochranu zvířat chovaných pro hospodářské účely, aby byl zajištěn racionální rozvoj produkce a usnadněna organizace trhu se zvířaty; že za tímto účelem je vhodné vzít v úvahu také opatření pro zajištění dobrých životních podmínek zvířat, která již byla vyjádřena v předpisech Společenství;vzhledem k tomu, že je vhodné provést srovnávací přezkum opatření pro zajištění dobrých životních podmínek zvířat uplatňovaných ve Společenství a v některých třetích zemích, doplněný jejich vyhodnocením s cílem stanovit povahu budoucích iniciativ Společenství, které povedou k odstranění narušení hospodářské soutěže,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 11. Tato směrnice stanoví minimální normy týkající se ochrany zvířat chovaných pro hospodářské účely.2. Nevztahuje se na:a) volně žijící zvířata;b) zvířata chovaná pro účast v soutěžích, na výstavách, na kulturních nebo sportovních akcích či činnostech;c) pokusná nebo laboratorní zvířata;d) bezobratlé živočichy.3. Tato směrnice se použije, aniž jsou dotčeny zvláštní předpisy Společenství uvedené jinde, a zejména směrnice 88/166/EHS [6], 91/629/EHS [7] a 91/630/EHS [8], které se použijí i nadále.Článek 2Pro účely této směrnice se použijí následující definice:1) "zvíře": jakékoli zvíře (včetně ryb, plazů nebo obojživelníků) chované nebo držené pro výrobu potravin, vlny, kůže nebo kožešin nebo pro jiné hospodářské účely;2) "vlastník" nebo „držitel “: jakákoli fyzická nebo právnická osoba, která je odpovědná za zvířata nebo je má na starosti, trvale nebo dočasně;3) "příslušný orgán": příslušný orgán ve smyslu čl. 2 bodu 6 směrnice Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [9].Článek 3Členské státy přijmou opatření k tomu, aby vlastníci nebo držitelé přijali všechna vhodná opatření s cílem zajistit dobré životní podmínky zvířat, která jsou v jejich péči, a aby tato zvířata nebyla vystavena žádné zbytečné bolesti, utrpení nebo poškození.Článek 4Členské státy zajistí, aby podmínky, ve kterých jsou zvířata (jiná než ryby, plazi nebo obojživelníci) chována nebo držena, s ohledem na jejich druh, stupeň vývoje, přizpůsobení a zdomácnění a na jejich fyziologické a etologické potřeby v souladu s dosaženými zkušenostmi a vědeckými poznatky, odpovídaly ustanovením stanoveným v příloze.Článek 51. Komise předloží Radě veškeré návrhy nezbytné pro jednotné provádění Evropské úmluvy o ochraně zvířat chovaných pro hospodářské účely a na základě vědeckého hodnocení veškerá doporučení přijatá k provedení této úmluvy, jakož i veškerá další zvláštní pravidla.2. Kromě toho každých pět let a poprvé pět let po dni, kdy tato směrnice vstoupila v platnost, Komise předloží Radě na základě zkušeností získaných od zavedení této směrnice, zejména pokud jde o opatření zmíněná v odstavci 1 a vědeckotechnický vývoj, zprávu popřípadě doplněnou vhodnými návrhy vyplývajícími ze závěrů této zprávy.3. Rada se o těchto návrzích usnáší kvalifikovanou většinou.Článek 61. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby příslušné orgány prováděly inspekce k zajištění dodržování této směrnice. Tyto inspekce mohou být prováděny zároveň s kontrolami pro jiné účely.2. Ode dne, který bude určen postupem podle odstavce 3, předloží členské státy Komisi zprávy o inspekcích uvedených v odstavci 1. Komise předloží shrnutí těchto zpráv Stálému veterinárnímu výboru.3. Komise předloží do 1. července 1999 postupem podle článku 9 návrhy na harmonizování:a) inspekcí požadovaných podle odstavce 1;b) formy, obsahu a frekvence předkládání zpráv podle odstavce 2.Článek 71. Je-li to nezbytné pro jednotné uplatňování požadavků této směrnice, mohou veterinární znalci Komise ve spolupráci s příslušnými orgány:a) prověřovat, zda členské státy plní uvedené požadavky;b) provádět kontroly na místě, aby bylo zajištěno, že se inspekce provádějí v souladu s touto směrnicí.2. Členský stát, na jehož území se provádí inspekce, poskytne veterinárním znalcům z Komise veškerou pomoc nezbytnou pro splnění jejich úkolu. Výsledek provedených kontrol musí být projednán s příslušným orgánem dotyčného členského státu, než bude vypracována a vydána závěrečná zpráva.3. Příslušný orgán dotyčného členského státu přijme všechna opatření, která jsou nezbytná k tomu, aby výsledky kontroly byly vzaty v úvahu.4. Prováděcí pravidla k tomuto článku se podle potřeby stanoví postupem podle článku 9.Článek 81. Komise předloží Radě do 30. června 1999 zprávu o:- srovnání ustanovení pro zajištění dobrých životních podmínek zvířat ve Společenství a v třetích zemích, které jsou dodavateli do Společenství,- možnosti dosáhnout toho, aby zásady pro zajištění dobrých životních podmínek zvířat stanovené v této směrnici byly rovněž přijaty i na mezinárodní úrovni, a- rozsahu, v jakém mohou být cíle Společenství pro zajištění dobrých životních podmínek zvířat poškozeny následkem konkurence z třetích zemí, které neuplatňují obdobné normy.2. Zpráva uvedená v odstavci 1 bude doplněna nezbytnými návrhy s cílem odstranit narušení hospodářské soutěže.Článek 91. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, přednese věc neprodleně Stálému veterinárnímu výboru zřízenému podle směrnice 68/361/EHS [10] (dále jen "výbor") jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce některého členského státu.2. Zástupce Komise předloží výboru návrh na opatření, která mají být přijata. Výbor zaujme stanovisko k tomuto návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou podle čl. 148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise. Při hlasování ve výboru je hlasům členských států přidělena váha stanovená ve zmíněném článku. Předseda nehlasuje.3. a) Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.b) Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, Komise neprodleně předloží Radě návrh opatření, která mají být přijata.Pokud se Rada neusnese ve lhůtě tří měsíců od předložení věci Radě, přijme navrhovaná opatření Komise a ihned je provede s výjimkou případů, kdy se Rada proti zmíněným opatřením vysloví prostou většinou.Článek 101. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní přepisy, včetně všech případných sankcí, nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 1999, ledaže Rada rozhodne na základě zprávy uvedené v článku 8 jinak. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.2. Členské státy však mohou, pokud jde o ochranu zvířat pro hospodářské účely, za dodržování obecných ustanovení Smlouvy, po 31. prosinci 1999 zachovat nebo používat na svém území přísnější předpisy, než jaká stanoví tato směrnice. Uvědomí Komisi o všech těchto opatřeních.3. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.Článek 11Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.Článek 12Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 20. července 1998.Za RadupředsedaW. Molterer[1] Úř. věst. C 156, 23.6.1992, s. 11.[2] Úř. věst. C 337, 21.12.1992, s. 225.[3] Úř. věst. C 332, 16.12.1992, s. 22.[4] Úř. věst. L 323, 17.11.1978, s. 12[5] Úř. věst. C 76, 23.3.1987, s. 185.[6] Směrnice Rady 88/166/EHS ze dne 7. března 1988, kterou se vykonává rozsudek Soudního dvora ve věci 131-86 (prohlášení za neplatnou směrnice Rady 86/113/EHS ze dne 25. března 1986, kterou se stanoví minimální požadavky na ochranu nosnic v klecových chovech) (Úř. věst. L 74, 19.3.1988, s. 83).[7] Směrnice Rady 91/629/EHS ze dne 19. listopadu 1991, kterou se stanovují minimální požadavky pro ochranu telat (Úř. věst. L 340, 11.12.1991, s. 28). Směrnice naposledy pozměněná směrnicí 97/2/ES (Úř. věst. L 25, 28.1.1997, s. 24).[8] Směrnice Rady 91/630/EHS ze dne 19. listopadu 1991, kterou se stanovují minimální požadavky pro ochranu prasat (Úř. věst. L 340, 11.12.1991, s. 33).[9] Úř. věst. č. 224, 18.8.1990, s. 29. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí 92/118/EHS (Úř. věst. č. 62, 15.3.1993, s. 49).[10] Úř. věst. L 255, 18.10.1968, s. 23.--------------------------------------------------PŘÍLOHAPersonál1. O zvířata pečuje dostatečný počet zaměstnanců, který má náležité schopnosti, znalosti a odbornou způsobilost.Kontrola2. U všech zvířat držených v chovných systémech, jejichž dobré životní podmínky závisí na časté lidské pozornosti, budou kontroly prováděny alespoň jednou denně. U zvířat chovaných nebo držených v jiných systémech bude kontrola prováděna v intervalech dostatečných pro zamezení jakémukoli utrpení.3. K dispozici je přiměřené osvětlení (pevné nebo přenosné), které umožní kdykoli provést důkladnou kontrolu zvířat.4. Každé zvíře, které se jeví jako nemocné nebo zraněné, musí být bezodkladně náležitě ošetřeno a pokud ošetření stav zvířete neovlivní, musí být co nejdříve zajištěna veterinární pomoc. Je-li to nezbytné, jsou nemocná nebo zraněná zvířata izolována ve vhodném zařízeném ustájení a popřípadě se suchou a pohodlnou podestýlkou.Vedení záznamů5. Vlastník nebo držitel zvířat vede záznamy o každém poskytnutém lékařském ošetření a o počtu uhynulých zvířat zjištěném při každé kontrole.Veškeré obdobné informace, které se uchovávají pro jiné účely, postačují rovněž pro účely této směrnice.6. Tyto záznamy se uchovávají na dobu nejméně tří let a jsou k dispozici příslušnému orgánu během inspekce, nebo pokud o ně požádá.Volnost pohybu7. Volnost pohybu zvířete s ohledem na jeho druh a v souladu s dosavadními zkušenostmi a vědeckými poznatky nesmí být omezována způsobem, který vede ke zbytečnému utrpení nebo poškození zvířete.Pokud je zvíře stále nebo obvykle uvázáno, připoutáno nebo uzavřeno, musí mu být poskytnut náležitý prostor pro jeho fyziologické a etologické potřeby v souladu s dosavadními zkušenostmi a vědeckými poznatky.Budovy a ustájení8. Materiál použitý na výstavbu ustájení, a zejména pro ohrady a vybavení, s nímž zvířata mohou být ve styku, jim nesmí škodit a musí být možné jej důkladně čistit a dezinfikovat.9. Ustájení a vybavení určená pro připoutání zvířat mají být vyrobena a udržována tak, aby neměla ostré okraje nebo výčnělky, které by mohly zvířata zranit.10. Oběh vzduchu, prašnost, teplota, relativní vlhkost vzduchu a koncentrace plynů musí být udrženy v mezích, které nejsou pro zvířata škodlivé.11. Zvířata chovaná v budovách nesmějí být trvale ponechávána v temnotě ani nesmějí být neustále vystavena umělému osvětlení. Pokud je přirozené světlo nedostatečné pro uspokojení fyziologických a etologických potřeb zvířat, musí být zajištěno náležité umělé osvětlení.Zvířata, která nejsou chována v budovách12. Zvířata, která nejsou chována v budovách, jsou podle potřeby a možností chráněna před nepříznivými povětrnostními podmínkami, predátory a riziky ohrožujícími jejich zdraví.Automatická nebo mechanická vybavení13. Všechna automatická nebo mechanická vybavení nezbytná pro zajištění dobrých životních podmínek zvířat musí být kontrolována alespoň jednou denně. Jakákoli zjištěná závada musí být okamžitě odstraněna; není-li to možné, jsou přijata vhodná opatření pro ochranu zdraví a dobrých životních podmínek zvířat.Pokud zdraví a dobré životní podmínky zvířat závisí na umělém větracím systému, je třeba určit vhodný náhradní systém, který zajistí dostatečnou obnovu vzduchu pro ochranu zdraví a dobrých životních podmínek zvířat v případě poruchy systému, a musí být zaveden poplašný systém, který upozorní na poruchu větrání. Poplašný systém musí být pravidelně zkoušen.Krmivo, voda a jiné látky14. Zvířata musí dostávat zdravou potravu, přizpůsobenou jejich věku a druhu, která je jim podávána v dostatečném množství, aby bylo zachováno jejich dobré zdraví a uspokojeny potřeby jejich výživy. Žádné zvíře nesmí být krmeno a napájeno tak, aby mu bylo způsobeno zbytečné utrpení nebo poškození a krmivo nebo tekutina nesmí obsahovat žádné látky, které by mohly zvířeti způsobit zbytečné utrpení nebo poškození.15. Všechna zvířata musí mít přístup ke krmivu v intervalech odpovídajících jejich fyziologickým potřebám.16. Všechna zvířata musí mít přístup k náležitému množství vody odpovídající kvality nebo musí mít možnost uspokojovat své potřeby doplnění tekutin jinými prostředky.17. Zařízení pro dodávky krmiva a tekutin musí být sestrojena a umístěna tak, aby se omezilo riziko znečistění krmiva a vody a rovněž škodlivé účinky, které mohou vyplývat z rivality mezi zvířaty.18. Žádné jiné látky s výjimkou těch, které jsou podávány pro léčebné nebo profylaktické účely nebo pro účely zootechnického vyšetření, jak je vymezeno v čl. 1 odst. 2 písm. c) směrnice 96/22/EHS [1], nesmějí být podávány zvířeti, ledaže je prokázáno vědeckými studiemi o dobrých životních podmínkách zvířat nebo na základě dosavadních zkušeností, že účinek těchto látek neškodí zdraví nebo dobrým životním podmínkám zvířete.Úpravy vzhledu zvířat19. Do přijetí zvláštních ustanovení o úpravách vzhledu zvířat postupem podle článku 5 směrnice, a aniž je tím dotčena směrnice 91/630/EHS, se použijí vnitrostátní předpisy v souladu s obecnými pravidly Smlouvy.Způsoby chovu20. Nesmí se používat způsoby přirozeného nebo umělého chovu, které způsobují nebo mohou způsobit utrpení nebo poškození dotčeným zvířatům.Toto ustanovení nebrání použití některých způsobů, které mohou vést k minimálnímu nebo chvilkovému utrpení nebo poškození nebo které mohou vyžadovat zákroky, jež nemohou způsobit trvalé poškození, pokud jsou tyto způsoby povoleny vnitrostátními předpisy.21. Žádné zvíře nesmí být chováno, pokud není možné na základě jeho genotypu nebo fenotypu rozumně předpokládat, že může být chováno bez škodlivých účinků na jeho zdraví nebo dobré životní podmínky.[1] Směrnice Rady 96/22/ES ze dne 29. dubna 1996 o zákazu používání některých látek s hormonálními nebo thyreostatickými účinky a betamimetik při chovu zvířat (Úř. věst. L 125, 23.5.1996, s. 3).--------------------------------------------------


title: Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/34/ES ze dne 11. března 2008 , kterou se mění směrnice 2002/96/ES o odpadních elektrických a elektronických zařízeních (OEEZ), pokud jde o prováděcí pravomoci svěřené Komisi

text:
               20.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 81/65

      SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2008/34/ES
   ze dne 11. března 2008,
   kterou se mění směrnice 2002/96/ES o odpadních elektrických a elektronických zařízeních (OEEZ), pokud jde o prováděcí pravomoci svěřené Komisi
   EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1 této Smlouvy,
   s ohledem na návrh Komise,
   s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
   po konzultaci s Výborem regionů,
   v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy (2),
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/96/ES (3) stanoví, že některá opatření mají být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi (4).

               (2)

               Rozhodnutí 1999/468/ES bylo změněno rozhodnutím 2006/512/ES, které zavedlo regulativní postup s kontrolou pro přijímání opatření obecného významu, jejichž předmětem je změna jiných než podstatných prvků základního aktu přijatého postupem podle článku 251 Smlouvy, a to i zrušením některých těchto prvků nebo doplněním aktu o nové jiné než podstatné prvky.

               (3)

               Aby se v souladu s prohlášením Evropského parlamentu, Rady a Komise (5) k rozhodnutí 2006/512/ES mohl regulativní postup s kontrolou použít pro nástroje přijaté postupem podle článku 251 Smlouvy, které jsou již v platnosti, musí být tyto nástroje upraveny podle platných postupů.

               (4)

               Je třeba zmocnit Komisi k úpravě příloh a k přijetí pravidel pro kontrolu dodržování předpisů. Jelikož tato opatření mají obecný význam a jejich účelem je změnit jiné než podstatné prvky směrnice 2002/96/ES, včetně jejím doplněním o nové jiné než podstatné prvky, musí být přijata regulativním postupem s kontrolou stanoveným v článku 5a rozhodnutí 1999/468/ES.

               (5)

               Vzhledem k tomu, že Komise stanovila rozhodnutím 2005/369/ES (6) podrobná pravidla uvedená v čl. 7 odst. 3 směrnice 2002/96/ES, je vhodné vypustit odkaz na lhůtu, která uplynula 13. srpna 2004.

               (6)

               Směrnice 2002/96/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.

               (7)

               Vzhledem k tomu, že změny, které se provádějí touto směrnicí ve směrnici 2002/96/ES, jsou technické povahy a týkají se pouze postupů projednávání ve výborech, nevyžadují provedení v členských státech. Proto není nutné přijmout k tomuto účelu zvláštní ustanovení,

         PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
   Článek 1
   Změny
   Směrnice 2002/96/ES se mění takto:

               1)

               V čl. 6 odst. 1 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
               „Příloha II může být změněna, pokud jde o jiné technologie zpracování, které zajišťují přinejmenším stejnou úroveň ochrany lidského zdraví a životního prostředí. Tato opatření, jež mají za účel změnit jiné než podstatné prvky této směrnice, se přijímají regulativním postupem s kontrolou podle čl. 14 odst. 3.“

               2)

               V čl. 7 odst. 3 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
               „Budou přijata prováděcí pravidla pro kontrolu souladu členských států s cíli stanovenými v odstavci 2, včetně specifikací týkajících se materiálů. Tato opatření, jež mají za účel změnit jiné než podstatné prvky této směrnice jejím doplněním, se přijímají regulativním postupem s kontrolou podle čl. 14 odst. 3.“

               3)

               Článek 13 se nahrazuje tímto:
               „Článek 13
               Přizpůsobování vědeckému a technickému pokroku
               Přijmou se jakékoli změny, které jsou nezbytné k přizpůsobení čl. 7 odst. 3, přílohy IB (zejména vzhledem k možnému doplnění o svítidla v domácnostech, přímo žhavené žárovky a fotoelektrické výrobky, tj. solární panely), přílohy II (zejména při zohlednění nového technického vývoje ve zpracování OEEZ) a příloh III a IV vědeckému a technickému pokroku. Tato opatření, jež mají za účel změnit jiné než podstatné prvky této směrnice, se přijímají regulativním postupem s kontrolou podle čl. 14 odst. 3.
               Před provedením změn příloh Komise mimo jiné vede konzultace s výrobci elektrických a elektronických zařízení, provozovateli recyklačních zařízení, zpracovateli odpadů, organizacemi zaměřenými na ochranu životního prostředí a sdruženími zaměstnanců a spotřebitelů.“

               4)

               V článku 14 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
               „3.   Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se čl. 5a odst. 1 až 4 a článek 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.“

               5)

               V příloze II se bod 4 nahrazuje tímto:

                           „4.

                           Regulativním postupem s kontrolou podle čl. 14 odst. 3 Komise přednostně posoudí, zda je třeba změnit body týkající se desek tištěných spojů pro mobilní telefony a displejů z tekutých krystalů.“

         Článek 2
   Vstup v platnost
   Tato směrnice vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
   Článek 3
   Určení
   Tato směrnice je určena členským státům.

      Ve Štrasburku dne 11. března 2008.

            Za Evropský parlament

            předseda

         H.-G. PÖTTERING

            Za Radu

            předseda

         J. LENARČIČ

      (1)  Úř. věst. C 161, 13.7.2007, s. 45.

      (2)  Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 11. července 2007 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku) a rozhodnutí Rady ze dne 3. března 2008.

      (3)  Úř. věst. L 37, 13.2.2003, s. 24. Směrnice ve znění směrnice 2003/108/ES (Úř. věst. L 345, 31.12.2003, s. 106).

      (4)  Úř. věst. L 184, 17.7.1999, s. 23. Rozhodnutí ve znění rozhodnutí 2006/512/ES (Úř. věst. L 200, 22.7.2006, s. 11).

      (5)  Úř. věst. C 255, 21.10.2006, s. 1.

      (6)  Rozhodnutí Komise 2005/369/ES ze dne 3. května 2005, kterým se stanoví pravidla pro sledování souladu členských států a kterým se zřizují formáty údajů pro účely směrnice 2002/96/ES (Úř. věst. L 119, 11.5.2005, s. 13).


title: Směrnice Komise 2004/103/ES ze dne 7. října 2004 o kontrolách totožnosti a rostlinolékařských kontrolách rostlin, rostlinných produktů nebo jiných předmětů uvedených v části B přílohy V směrnice Rady 2000/29/ES, které lze provádět jinde než ve vstupním místě do Společenství nebo v místě jeho blízkosti, a o podmínkách souvisejících s těmito kontrolami

text:
               12.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 313/16

         SMĚRNICE KOMISE 2004/103/ES
   ze dne 7. října 2004
   o kontrolách totožnosti a rostlinolékařských kontrolách rostlin, rostlinných produktů nebo jiných předmětů uvedených v části B přílohy V směrnice Rady 2000/29/ES, které lze provádět jinde než ve vstupním místě do Společenství nebo v místě jeho blízkosti, a o podmínkách souvisejících s těmito kontrolami
   KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
   s ohledem na směrnici Rady 2000/29/ES ze dne 8. května 2000 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství (1), a zejména na čl. 13c odst. 2 písm. d) a čl. 13c odst. 2 písm. e) a na čl. 13c odst. 4 čtvrtý a pátý pododstavec této směrnice,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Podle směrnice 2000/29/ES by rostliny, rostlinné produkty nebo jiné předměty uvedené v části B přílohy V uvedené směrnice měly v zásadě podléhat kontrolám totožnosti a rostlinolékařským kontrolám ve vstupním místě do Společenství nebo v jeho blízkosti.

               (2)

               V případě tranzitu zboží třetích zemí lze tyto kontroly totožnosti a rostlinolékařské kontroly provádět také v prostorách úředního subjektu místa určení nebo na jakémkoli místě v jeho blízkosti. V některých ostatních případech mohou být tyto kontroly prováděny v místě určení, jako např. v místě výroby, pokud jsou poskytnuty zvláštní záruky a dokumenty týkající se přepravy rostlin, rostlinných produktů nebo jiných předmětů.

               (3)

               Je třeba vymezit případy, kdy je možné kontroly totožnosti a rostlinolékařské kontroly provádět v místě určení.

               (4)

               S cílem vyloučit hrozbu rozšíření škodlivých organismů během přepravy je třeba přijmout ustanovení nebo stanovit zvláštní záruky a dokumenty týkající se přepravy.

               (5)

               Je třeba stanovit minimální podmínky pro provádění kontrol totožnosti a rostlinolékařských kontrol, co se týče technických požadavků použitelných pro odpovědné úřední subjekty, které provádějí inspekci na místech určení, a také co se týče zařízení, nástrojů a vybavení, jež umožňují uvedeným odpovědným úředním subjektům provádět kontroly totožnosti a rostlinolékařské kontroly.

               (6)

               Je třeba stanovit podrobná pravidla spolupráce odpovědných úředních subjektů a celních úřadů, včetně vzorových formulářů dokumentů, které budou v rámci této spolupráce používány, způsobu předávání těchto dokumentů a postupů pro výměnu informací.

               (7)

               Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,

         PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
   Článek 1
   1.   Tato směrnice se použije pro rostliny, rostlinné produkty nebo jiné předměty ze třetích zemí uvedené v části B přílohy V směrnice 2000/29/ES (dále jen „dotčené produkty“). V případech a za okolností vymezených touto směrnicí mohou členské státy stanovit, že inspekce uvedené v čl. 13a odst. 1 písm. b) bodu ii) a iii) směrnice 2000/29/ES týkající se dotčených produktů lze provádět na jiném místě. V případě tranzitu zboží ze třetích zemí, jak je uvedeno v čl. 13c odst. 2 písm. c) směrnice 2000/29/ES, se inspekce může uskutečnit v prostorách úředního subjektu místa určení nebo na jakémkoli místě v jeho blízkosti, jsou-li splněny podmínky uvedené v odstavci 2. V případech uvedených v čl. 13c odst. 2 písm. d) směrnice 2000/29/ES se inspekce může uskutečnit v místě určení, jako např. v místě výroby, jsou-li splněny podmínky uvedené v odstavci 2.
   2.   Podmínkami uvedenými v odstavci se rozumí tyto podmínky:

               a)

               pokud úřední subjekty vstupního místa a místa určení rozhodnou, případně na základě dohody mezi odpovědnými úředními subjekty členských států, že by kontroly totožnosti a rostlinolékařské kontroly (dále jen „kontroly“) mohly být pečlivěji prováděny v místě jiném, než je vstupní místo do Společenství nebo místo v jeho blízkosti;
               a

               b)

               pokud jakýkoli dovozce nebo jiná osoba odpovědná za místa či prostory, kde mají být kontroly zásilky obsahující dotčené produkty prováděny (dále jen „žadatel“), získá souhlas na základě schvalovacího postupu vymezeného v čl. 2 odst. 2 pro kontroly, jež mají být prováděny na „schváleném inspekčním místě“, kterým jsou:

                           —

                           v případě tranzitu zboží ze třetích zemí, jak je uvedeno v čl. 13c odst. 2 písm. c) směrnice 2000/29/ES,

                                       —

                                       prostory úředního subjektu místa určení nebo

                                       —

                                       místo, které se nachází v blízkosti těchto prostor a bylo určeno či schváleno celními orgány a odpovědným úředním subjektem, nebo

                           —

                           v případech uvedených v čl. 13c odst. 2 písm. d) směrnice 2000/29/ES

                                       —

                                       místo určení schválené úředním subjektem a celními orgány odpovědnými za oblast, ve které se nachází místo určení;

                     a

               c)

               pokud jsou zajištěny zvláštní záruky a dokumenty týkající se přepravy zásilky dotčených produktů (dále jen „zásilka“) na schválené inspekční místo a pokud jsou případně splněny minimální podmínky pro skladování těchto produktů na těchto inspekčních místech.

         3.   Zvláštními zárukami, dokumenty a minimálními podmínkami uvedenými v odst. 2 písm. c) se rozumí, že:

               a)

               obal zásilky nebo způsob přepravy použitý pro tuto zásilku je uzavřený nebo zapečetěný takovým způsobem, aby dotčené produkty během své přepravy na schválené inspekční místo nemohly způsobit zamoření nebo nákazu a aby jejich totožnost zůstala nezměněna. V náležitě opodstatněných případech mohou příslušné úřední subjekty členských států povolit zásilky, které nejsou uzavřené či zapečetěné, pokud dotčené produkty nemohou během své přepravy na schválené inspekční místo způsobit zamoření nebo nákazu;

               b)

               zásilka se zašle na schválené inspekční místo. Není povolena žádná změna inspekčního místa, s výjimkou změny schválené příslušnými úředními subjekty ve vstupním místě a celními orgány odpovědnými za oblast, ve které se nachází požadované inspekční místo;

               c)

               zásilku doprovází „rostlinolékařský přepravní doklad“, aniž jsou dotčena osvědčení předepsaná v čl. 13 odst. 1 směrnice 2000/29/ES, a obsahuje požadované informace v souladu se vzorem uvedeným v příloze této směrnice. Tento dokument se vyplní na stroji či ručně čitelně hůlkovým písmem nebo elektronickou cestou se souhlasem příslušných úředních subjektů vstupního místa a místa určení, a to nejméně v jednom z úředních jazyků Společenství;

               d)

               příslušné položky dokumentu uvedeného v odst. 3 písm. c) vyplní a podepíše dovozce zásilky pod dohledem příslušného úředního subjektu ve vstupním místě;

               e)

               v případech uvedených v odst. 2 písm. b) druhé odrážce se zásilka na schváleném místě skladuje odděleně od zboží Společenství i zásilek, jež jsou zamořené škodlivými organismy či u nich existuje takové podezření.

         Článek 2
   1.   Členské státy zajistí, aby byl v souladu se specifikacemi v odst. 2, 3 a 4 zaveden schvalovací postup s cílem vyhodnotit a případně schválit, zda je z rostlinolékařského hlediska vhodné provádět kontroly na místech navrhovaných na schválená inspekční místa.
   2.   Postupem uvedeným v odstavci 1 se určí, zda, pokud mají být kontroly prováděny na schválených inspekčních místech, má žadatel požádat odpovědné úřední subjekty provádějící takové kontroly o to, aby kontroly byly provedeny na místech uvedených v žádosti.
   3.   Žádost obsahuje technickou složku s informacemi nezbytnými pro vyhodnocení, zda se navrhovaná místa hodí pro schválená inspekční místa, a obsahujícími zejména:

               a)

               informace týkající se dotčených produktů, které mají být dováženy, a míst, na kterých budou dotčené dovážené produkty skladovány nebo umístěny do doby, kdy budou známy konečné výsledky kontrol, a zejména informace o tom, jak má být zajištěno oddělení produktů uvedené v čl. 1 odst. 3 písm. e), a

               b)

               případně, pokud jsou dotčené produkty určeny osobě, jíž byl udělen status „autorizovaného zasilatele“, a splňují podmínky stanovené v článku 406 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 (2), nebo pokud dotčená místa podléhají autorizaci, jak je uvedeno v článku 497 uvedeného nařízení, příslušný důkaz o těchto skutečnostech.

         4.   Členské státy zajistí, aby uplatnění postupu uvedené v odstavci 2 bylo zaznamenáno a aby odpovědné úřední subjekty:

               a)

               přezkoumaly informace obsažené v žádosti;

               b)

               zhodnotily vhodnost pro provádění kontrol na navrhovaných inspekčních místech, které by měly splňovat minimální požadavky, jimiž jsou alespoň požadavky stanovené v odst. 3 bodu b) a c) přílohy směrnice Komise 98/22/ES (3), nebo jakékoli další požadavky, které mohou stanovit členské státy nediskriminačním způsobem a které jsou oprávněné vzhledem k cíli umožnit účinné inspekce;

               c)

               odpověděly žadateli

                           i)

                           a oznámily mu, že jeho žádost je přijatelná a že dotčená místa jsou určena jako schválená inspekční místa, nebo

                           ii)

                           mu oznámily, že jeho žádost není přijatelná, a uvedly důvod.

         5.   Členské státy uchovávají a na žádost předloží Komisi a členským státům aktualizovaný seznam schválených inspekčních míst.
   6.   Členské státy zajistí, aby odpovědné úřední subjekty podnikly nezbytná opatření, pokud se zjistí, že existuje něco, co brání řádnému provádění kontrol na schválených inspekčních místech nacházejících se na jejich území.
   Členské státy oznámí Komisi a dotčeným členským státům veškeré významné případy nedodržení podmínek, jež se vztahují na schválené inspekční místo.
   Článek 3
   Členské státy zajistí, aby dovozce zásilek, pro které bylo rozhodnuto, že jejich kontroly mohou být provedeny na schváleném inspekčním místě, podléhal těmto povinnostem, aniž jsou dotčeny povinnosti již stanovené směrnicí Komise 92/90/EHS (4):

               a)

               dovozce oznámí dovoz dotčených produktů s dostatečným předstihem příslušnému úřednímu subjektu místa určení. Toto oznámení obsahuje zejména:

                           i)

                           jméno, adresu a umístění schváleného inspekčního místa,

                           ii)

                           plánovaný den a čas, kdy dotčené produkty dorazí na plánované inspekční místo,

                           iii)

                           individuální sériové číslo „rostlinolékařského přepravního dokladu“ uvedeného v čl. 1 odst. 3 písm. c), je-li k dispozici,

                           iv)

                           den a místo vystavení rostlinolékařského přepravního dokladu uvedeného v čl. 1 odst. 3 písm. c), je-li k dispozici,

                           v)

                           jméno, adresu a úřední evidenční číslo dovozce,

                           vi)

                           evidenční číslo rostlinolékařského osvědčení a/nebo rostlinolékařského osvědčení pro zpětný vývoz nebo jakéhokoli jiného požadovaného rostlinolékařského dokumentu;

               b)

               dovozce oznámí příslušnému úřednímu subjektu místa určení jakékoli změny týkající se informací předložených podle pododstavce a).

         Článek 4
   Členské státy zajistí, aby kontroly dotčených produktů prováděné na schváleném inspekčním místě splňovaly minimální podmínky, jimiž jsou alespoň požadavky stanovené v odst. 1, odst. 2 a odst. 3 bodu a) přílohy směrnice Komise 98/22/ES nebo jakékoli další požadavky, které mohou stanovit členské státy nediskriminačním způsobem a které jsou oprávněné vzhledem k cíli umožnit účinné inspekce.
   Článek 5
   Členské státy mohou stanovit další požadavky, které považují za nutné, aby bylo jako schválené inspekční místo určeno navrhované místo.
   Článek 6
   1.   Členské státy případně zajistí spolupráci

               a)

               úředního subjektu vstupního místa a úředního subjektu místa určení
               a

               b)

               úředního subjektu vstupního místa a celního úřadu vstupního místa
               a

               c)

               úředního subjektu místa určení a celního úřadu místa určení
               a

               d)

               úředního subjektu vstupního místa a celního úřadu místa určení,

         a to na základě výměny relevantních informací o rostlinách, rostlinných produktech nebo jiných předmětech, jež budou dovezeny, o jejich obalu a způsobu přepravy písemně či elektronickou cestou za použití rostlinolékařského přepravního dokladu uvedeného v čl. 1 odst. 3 písm. c).
   2.   Nachází-li se vstupní místo dotčených produktů do Společenství a schválené inspekční místo v různých členských státech, je možné zásilku zaslat na schválené místo a provést kontroly tam, pokud se tak odpovědné úřední subjekty dotčených členských států dohodnou. Důkaz o této dohodě odpovědných úředních subjektů členských států se zaznamená na rostlinolékařský přepravní doklad.
   3.   Po inspekci dotčených produktů na schváleném inspekčním místě úřední subjekt místa určení potvrdí na rostlinolékařském přepravním dokladu pomocí úředního razítka a data, že byly provedeny příslušné kontroly totožnosti a rostlinolékařské kontroly uvedené v čl. 13a odst. 1 písm. b) bodech ii) a iii) směrnice 2000/29/ES. Konečný výsledek těchto kontrol se uvede v kolonce „Rozhodnutí“. Toto ustanovení se přiměřeně použije v případě, že byly rovněž dodrženy kontroly dokumentů uvedené v čl. 13c odst. 2 písm. a) směrnice 2000/29/ES.
   4.   Je-li výsledkem kontrol uvedených v odstavci 3 „Propuštění“, předloží se zásilka a doprovodný rostlinolékařský přepravní doklad celním úřadům odpovědným za oblast „schváleného inspekčního místa“, čímž se umožní, aby byla zásilka propuštěna do příslušného celního režimu uvedeného v čl. 13 odst. 1 směrnice 2000/29/ES. Rostlinolékařský přepravní doklad již zásilku doprovázet nemusí a je třeba, aby úřední subjekt místa určení tento dokument či jeho kopii uchoval po dobu nejméně jednoho roku.
   5.   Vede-li výsledek kontrol uvedených v odstavci 3 k povinnosti přemístit dotčené produkty ze Společenství na území mimo Společenství, zůstanou tyto produkty pod celním dohledem až doby, kdy dojde k jejich zpětnému vývozu.
   Článek 7
   Tato směrnice se přezkoumá nejpozději 1. ledna 2007.
   Článek 8
   1.   Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 2004. Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisy a srovnávací tabulku pro tyto předpisy a tuto směrnici.
   Tyto předpisy členské státy použijí od 1. ledna 2005.
   Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
   2.   Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
   Článek 9
   Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
   Článek 10
   Tato směrnice je určena členským státům.

      V Bruselu dne 7. října 2004.

            Za Komisi

         David BYRNE

            člen Komise

      (1)  Úř. věst. L 169, 10.7.2000, s. 1. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí Komise 2004/70/ES (Úř. věst. L 127, 29.4.2004, s. 97).

      (2)  Úř. věst. L 253, 11.10.1993, s. 1. Směrnice naposledy pozměněná nařízením (ES) č. 2286/2003 (Úř. věst. L 343, 31.12.2003, s. 1).

      (3)  Úř. věst. L 126, 28.4.1998, s. 26.

      (4)  Úř. věst. L 344, 26.11.1992, s. 38.

      PŘÍLOHA


title: Patnáctá směrnice Komise 92/86/EHS ze dne 21. října 1992, kterou se přizpůsobují technickému pokroku přílohy II, III, IV, V, VI a VII směrnice Rady 76/768/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kosmetických prostředků

text:
Důležité právní upozornění

|

31992L0086

Úřední věstník L 325 , 11/11/1992 S. 0018 - 0022 Finské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 23 S. 0199  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 23 S. 0199

		Patnáctá směrnice Komise 92/86/EHSze dne 21. října 1992,kterou se přizpůsobují technickému pokroku přílohy II, III, IV, V, VI a VII směrnice Rady 76/768/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kosmetických prostředkůKOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,s ohledem na směrnici Rady 76/768/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kosmetických prostředků [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 92/8/EHS [2], a zejména na čl. 8 odst. 2 uvedené směrnice,vzhledem k tomu, že na základě dostupných informací mohou být s konečnou platností povoleny některé dočasně povolené látky, barviva, konzervační přísady a filtry ultrafialového záření, avšak jiné musí být zakázány s konečnou platností nebo povoleny na další stanovené období;vzhledem k tomu, že pro ochranu veřejného zdraví je nezbytné zakázat použití látek 1,2-epoxybutan, CI 15585, mléčnan strontnatý, dusičnan strontnatý, polykarboxylát strontnatý, pramokain, 4-ethoxy-m-fenylendiamin a jeho soli, 2,4-diaminofenyletanol a jeho soli, pyrokatechol, pyrogalol, nitrosaminy a dialkanolaminy;vzhledem k tomu, že na základě nejnovějšího vědeckého a technického výzkumu může být za určitých omezení a podmínek a při povinném zařazení zdravotních varování na etiketu povoleno použití látek chlorid strontnatý, octan strontnatý, dialkanolamidů mastných kyselin, monoalkanolaminů, trialkanolaminů a hydratovaného křemičitanu hořečnatého;vzhledem k tomu, že na základě nejnovějšího vědeckého a technického výzkumu mohou být do 30. června 1993 za určitých omezení a podmínek používány látky 3-jodo-2-propynylbutyl karbamát a hydroxymethylaminoacetát sodný jako konzervační přísady v kosmetických prostředcích;vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobení směrnic týkajících se odstranění technických překážek obchodu v sektoru kosmetických prostředků technickému pokroku,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Směrnice 76/768/EHS se mění takto:1. V příloze II se doplňují nové položky, které znějí:"400. 1,2-Epoxybutan401. Barvivo CI 15585402. Mléčnan strontnatý403. Dusičnan strontnatý404. Polykarboxylát strontnatý405. Pramokain406. 4-Ethoxy-m-fenylendiamin a jeho soli407. (2,4-Diaminofenyl)ethanol a jeho soli408. Pyrokatechol409. Pyrogalol410. Nitrosaminy411. Sekundární dialkanolaminy".2. V příloze III části 1 sea) doplňují nová referenční čísla, která znějí:"a | b | c | d | e | f |57 | Chlorid strontnatý hexahydrát | Zubní pasta | 3,5 % v přepočtu na stroncium. Ve směsi s jinými povolenými sloučeninami stroncia nesmí celkový obsah stroncia překročit 3,5 % | | Obsahuje chlorid strontnatý. Časté použití dětmi se nedoporučuje. |58 | Octan strontnatý hemihydrát | Zubní pasta | 3,5 % v přepočtu na stroncium. Ve směsi s jinými povolenými sloučeninami stroncia nesmí celkový obsah stroncia překročit 3,5 % | | Obsahuje octan strontnatý. Časté použití dětmi se nedoporučuje. |59 | Talek: Hydratovaný křemičitan draselný Pudrové výrobky: | | | | Zabraňte vdechnutí dětmi. |60 | Dialkanolamidy mastných kyselin | | Maximální obsah dialkanolaminů: 0,5 % | Nepoužívejte se systémy s nitrosačním účinkemMaximální obsah dialkanolaminů: 5 % (týká se surovin)Maximální obsah Nnitrosodialkanolaminů: 50 μg/kgUchovávejte v nádobách bez obsahu dusitanů | |61 | Monoalkanolaminy | | Maximální obsah dialkanolaminů: 0,5 % | Nepoužívejte se systémy s nitrosačním účinkemMinimální čistota: 99 %Maximální obsah sekundárních alkanolaminů: 5 % (týká se surovin)Maximální obsah Nnitrosodialkanolaminů: 50 μg/kgUchovávejte v nádobách bez obsahu dusitanů | |62 | Trialkanolaminy | a)Prostředky, které se neoplachujíb)Jiné prostředky | a)2,5 % | a) b): Nepoužívejte se systémy s nitrosačním účinkemMinimální čistota: 99 %Maximální obsah sekundárních alkanolaminů: 5 % (týká se surovin)Maximální obsah Nnitrosodialkanolaminů: 50 μg/kgUchovávejte v nádobách bez obsahu nitritů" | |b) zrušuje referenční číslo 20;c) u referenčních čísel 8, 9 a 10 zrušují slova "Před použitím je vhodné provést zkoušku citlivosti." ve sloupci f písm. a) a b);d) referenční číslo 12 se nahrazuje tímto:"a | b | c | d | e | f |12 | Peroxid vodíku a ostatní sloučeniny nebo směsi, které peroxid vodíku uvolňují, včetně látek karbamid peroxid a peroxid zinečnatý | a)Prostředky pro péči o vlasyb)Prostředky pro péči o pokožkuc)Prostředky pro tvrzení nehtůd)Prostředky pro ústní hygienu | 12 % H2O2 (40 objemů), přítomného nebo uvolněného 4 % H2O2, přítomného nebo uvolněného 2 % H2O2, přítomného nebo uvolněného 0,1 % H2O2, přítomného nebo uvolněného | | a) b) c): Obsahuje peroxid vodíku. Zamezte styku s očima. Při zasažení očí okamžitě vypláchněte vodou." |3. V příloze III části 2 se zrušuje referenční číslo 2.4. V příloze IV části 1 sea) doplňuje nové číslo, které zní:"Číslo podle colour indexu nebo označení | Barva | Oblast aplikace | Jiná omezení a požadavky |1 | 2 | 3 | 4 |26100 | Červená | | | × | | Kritéria čistoty: anilin ≤ 0,2 % 2naftol ≤ 0,2 % 4aminobenzen ≤ 0,1 % 1(fenylazo)2naftol ≤ 3 % 1[2(fenylazo)fenylazo]2naftalenol ≤ 2 %" |b) u barviv CI 73900 a CI 74180 zrušují slova "Viz příloha IV část 2" ve sloupci "Jiná omezení a požadavky".5. V příloze IV části 2 se zrušují barviva CI 26100, CI 73900, CI 74180, CI 15585 a Solvent Yellow 98.6. V příloze V se referenční číslo 5 nahrazuje tímto:"5. Stroncium a jeho sloučeniny, s výjimkou mléčnanu strontnatého, dusičnanu strontnatého a polykarboxylátu strontnatého uvedených v příloze II, sulfidu strontnatého, chloridu strontnatého a octanu strontnatého za podmínek stanovených v příloze III části 1 a laků, solí a pigmentů se stronciem připravených z barviv uvedených s odkazem 3 v příloze IV části 1."7. V příloze VI části 1 sea) slova "Nepoužívat v kosmetických prostředcích na ochranu proti slunečnímu záření" u referenčního čísla 36 nahrazují slovy "Nepoužívat v kosmetických prostředcích na ochranu proti slunečnímu záření v koncentraci vyšší než 0,025 %";b) doplňuje nová položka, která zní:"a | b | c | d | e |47 | 4,4′(Hexan1,6diyldioxy)dibenzimidamid (hexamidin) a jeho soli (včetně isethionátu a phydroxybenzoátu) (+) | 0,1 %" | | |8. V příloze VI části 2 sea) datum "30. 6. 1992" u referenčních čísel 2, 21, 26, 27 nahrazuje datem "30. 6. 1993";b) datum "31. 12. 1992" u referenčního čísla 28 nahrazuje datem "30. 6. 1993";c) zrušuje referenční číslo 20;d) referenční číslo 15 nahrazuje tímto:"a | b | c | d | e | f |15 | Benzyl{2[2-(diisobutylfenoxy)ethoxy]ethyl}dimethylamonium-chlorid+ (benzethoniumchlorid) | 0,1 % | Pouze pro deodoranty, prostředky pro péči o vlasy a prostředky po holení. Zakázáno v prostředcích určených pro styk se sliznicemi | | 30. 6. 1993" |e) referenční číslo 16 nahrazuje tímto:"a | b | c | d | e | f |16 | Alkyl (C8C18)(benzyl)dimethylamoniumchlorid, bromid a sůl cukerné kyseliny+ (benzalkoniumchlorid, bromid a sůl cukerné kyseliny) | 0,1 % | | | 30. 6. 1993" |f) doplňují nová referenční čísla, která znějí:"a | b | c | d | e | f |29 | 3Jodprop2yn1ylN-butylkarbamát | 0,1 % | | | 30. 6. 1993 |30 | Hydroxymethylaminoacetát sodný | 0,1 % | | | 30. 6. 1993" |9. V příloze VII části 2 sea) zrušují referenční čísla 1, 4 a 16;b) datum "30. 6. 1992" nahrazuje datem "30. 6. 1993" u těchto referenčních čísel: 2, 5, 6, 12, 13, 17, 24, 25, 26, 28, 29, 31 a 32.Článek 21. Aniž jsou dotčena data povolení uvedená v článku 1, členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření, aby zajistily, že od 1. července 1993 v případě látek uvedených v článku 1 nebudou výrobci ani dovozci usazení ve Společenství uvádět na trh výrobky, které nesplňují požadavky této směrnice.2. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily, že od 1. července 1994 nebudou konečnému spotřebiteli prodávány ani jinak přenechávány výrobky uvedené v odstavci 1, které obsahují látky uvedené v článku 1, pokud nesplňují požadavky této směrnice.Článek 31. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. června 1993. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí takový odkaz být učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.Článek 4Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 21. října 1992.Za KomisiKarel van Miertčlen Komise[1] Úř. věst. L 262, 27.9.1976, s. 169.[2] Úř. věst. L 70, 17.3.1992, s. 23.--------------------------------------------------