title: První směrnice Komise ze dne 28. července 1981, kterou se stanoví analytické metody Společenství, jimiž se ověřuje splnění kritérií pro čistotu u některých přídatných látek použitých v potravinách

text:
Důležité právní upozornění

|

31981L0712

Úřední věstník L 257 , 10/09/1981 S. 0001 - 0027 Finské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 11 S. 0154  Španělské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 11 S. 0220  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 11 S. 0154  Portugalské zvláštní vydání Kapitola 13 Svazek 11 S. 0220

		První směrnice Komiseze dne 28. července 1981,kterou se stanoví analytické metody Společenství, jimiž se ověřuje splnění kritérií pro čistotu u některých přídatných látek použitých v potravinách(81/712/EHS)KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,s ohledem na směrnici Rady ze dne 23. října 1962 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se barviv povolených pro použití v potravinách určených k lidské spotřebě [1], naposledy pozměněnou směrnicí 78/144/EHS [2], a zejména na čl. 11 odst. 2 uvedené směrnice,s ohledem na směrnici Rady 64/54/EHS ze dne 5. listopadu 1963 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se konzervantů povolených pro použití v potravinách určených k lidské spotřebě [3], naposledy pozměněnou směrnicí 79/40/EHS [4], a zejména na čl. 8 odst. 2 uvedené směrnice,s ohledem na směrnici Rady 70/357/EHS ze dne 13. července 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se antioxidantů povolených pro použití v potravinách určených k lidské spotřebě [5], naposledy pozměněnou směrnicí 78/143/EHS [6], a zejména na čl. 5 odst. 2 uvedené směrnice,vzhledem k tomu, že výše uvedené předpisy stanoví, že budou stanoveny analytické metody Společenství, jimiž se bude ověřovat splnění obecných a specifických kritérií pro čistotu u výše uvedených přídatných látek;vzhledem k tomu, že by nyní měla být přijata první řada metod, jejichž studium bylo ukončeno;vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potraviny,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Členské státy stanoví, že analýzy, jimiž se ověřuje splnění obecných a specifických kritérií pro čistotu u některých přídatných látek použitých v potravinách, musejí být prováděny metodami, které jsou popsány v příloze II a jejichž oblast působnosti je stanovena v příloze I.Článek 2Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 20. února 1983. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.Článek 3Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 28. července 1981.Za KomisiKarl-Heinz Narjesčlen Komise[1] Úř. věst. č. 115, 11.11.1962, s. 2645/62.[2] Úř. věst. L 44, 15.2.1978, s. 20.[3] Úř. věst. č. 12, 27.1.1964, s. 161/64.[4] Úř. věst. L 13, 19.1.1979, s. 50.[5] Úř. věst. L 157, 18.7.1970, s. 31.[6] Úř. věst. L 44, 15.2.1978, s. 18.--------------------------------------------------PŘÍLOHA IPŘEDMĚT ANALYTICKÝCH METOD SPOLEČENSTVÍ, JIMIŽ SE OVĚŘUJE SPLNĚNÍ KRITÉRIÍ PRO ČISTOTU U URČITÝCH PŘÍDATNÝCH LÁTEK POUŽITÝCH V POTRAVINÁCHI. ÚVOD…II. BARVIVAII.1. Stanovení látek extrahovatelných diethyletherem ze sulfonovaných organických barviv rozpustných ve vodě, jež jsou používána v potravinách, podle přílohy II metody 1.III. KONZERVANTYIII.1. Stanovení kyseliny mravenčí, mravenčanů a dalších oxidovatelných nečistot v kyselině octové (E 260), octanu draselném (E 261), dioctanu sodném (E 262) a octanu vápenatém (E 263) podle přílohy II metody 2.III.2. Stanovení netěkavých látek v kyselině propionové (E 280) podle přílohy II metody 3.III.3. Stanovení úbytku hmotnosti sušením u dusitanu sodného (E 250) podle přílohy II metody 4.III.4. Důkaz nadlimitního množství pro kyselinu salicylovou v ethylphydroxybenzoátu (E 214), ethylphydroxybenzoátu sodném (E 215), npropylphydroxybenzoátu (E 216), npropylphydroxybenzoátu sodném (E 217), methylphydroxybenzoátu (E 218) a methylphydroxybenzoátu sodném (E 219) podle přílohy II metody 5.III.5. Stanovení volné kyseliny octové v dioctanu sodném (E 262) podle přílohy II metody 6.III.6. Stanovení octanu sodného v dioctanu sodném (E 262) podle přílohy II metody 7.III.7. Důkaz nadlimitního množství aldehydů v kyselině sorbové (E 200), v sorbanu sodném, draselném a vápenatém (E 201, E 202, E 203) a v kyselině propionové (E 280) podle přílohy II metody 8.IV. ANTIOXIDANTYIV.1. Stanovení počtu peroxidových skupin lecitinů (E 322) podle přílohy II metody 9.IV.2. Stanovení látek nerozpustných v toluenu obsažených v lecitinu (E 322) podle přílohy II metody 10.IV.3. Důkaz nadlimitního množství redukujících látek v mléčnanu sodném, draselném a vápenatém (E 325, E 326, E 327) podle přílohy II metody 11.IV.4. Stanovení těkavých kyselin v kyselině orthofosforečné (E 338) podle přílohy II metody 12.IV.5. Důkaz nadlimitního množství dusičnanů v kyselině orthofosforečné (E 338) podle přílohy II metody 13.IV.6. Stanovení látek nerozpustných ve vodě v orthofosforečnanu sodném, disodném a trisodném a orthofosforečnanu draselném, didraselném a tridraselném (E 339(i), E 339(ii), E 339(iii), E 340(i), E 340(ii), E 340(iii)) podle přílohy II metody 14.V. OBECNĚV.1. Stanovení pH v potravinářských přídatných látkách podle přílohy II metody 15.--------------------------------------------------PŘÍLOHA IIANALYTICKÉ METODY TÝKAJÍCÍ SE KRITÉRIÍ PRO ČISTOTU POTRAVINÁŘSKÝCH PŘÍDATNÝCH LÁTEKÚVOD1. Příprava analyzovaného vzorku1.1. ObecněMnožství laboratorního vzorku určeného k analýze musí být obvykle 50 g, pokud není pro specifické stanovení požadováno větší množství.1.2. Příprava vzorkuVzorek musí být před analýzou zhomogenizován.1.3. UchováníPřipravený vzorek musí být vždy uchován ve vzduchotěsné a vlhkotěsné nádobě a musí být skladován tak, aby se zabránilo jeho poškození.2. Reakční činidla2.1. Voda2.1.1. Pokud je zmíněna voda pro roztoky, ředění nebo promývání, míní se destilovaná voda nebo demineralizovaná voda alespoň rovnocenné čistoty.2.1.2. Pokud jsou zmíněny "roztok" nebo "ředění", aniž je uveden další údaj o reakčním činidle, míní se vodný roztok.2.2. ChemikáliePokud není stanoveno jinak, musejí být všechny chemikálie analytické čistoty.3. Zařízení3.1. Seznam zařízeníSeznam zařízení obsahuje pouze položky pro zvláštní použití a položky se zvláštní specifikací.3.2. Analytické váhyAnalytickými váhami se rozumějí váhy s citlivostí 0,1 mg nebo vyšší.4. Vyjádření výsledků4.1. VýsledkyVýsledky uvedené v úřední zprávě o analýze musejí být průměrnou hodnotou nejméně dvou stanovení, jejichž opakovatelnost je uspokojivá.4.2. Výpočet procentPokud není stanoveno jinak, musí být výsledky vyjádřeny v procentech hmotnosti původního vzorku tak, jak byl přijat do laboratoře.4.3. Počet platných číslicPočet platných číslic takto vyjádřeného výsledku se musí řídit přesností metody.METODA 1STANOVENÍ LÁTEK EXTRAHOVATELNÝCH DIETHYLETHEREM ZE SULFONOVANÝCH ORGANICKÝCH BARVIV ROZPUSTNÝCH VE VODĚ A URČENÝCH PRO POTRAVINY1. Předmět a oblast použitíTouto metodou se stanovují látky, které lze extrahovat diethyletherem ze sulfonovaných organických barviv, která nebyla smíchána s žádným nosičem.2. DefiniceSloučeniny extrahovatelné diethyletherem: obsah látek, jak je stanoven předepsanou metodou.3. Podstata metodyExtrakce barviva diethyletherem a vážení extrahovaného zbytku po odpaření etheru.4. Reakční činidla4.1. Diethylether, bez vody, bez peroxidu (vysušený pomocí čerstvě kalcinovaného chloridu vápenatého).5. Přístroje a pomůcky5.1. Soxhletův přístroj s baňkou.5.2. Exsikátor obsahující čerstvě aktivovaný silikagel nebo rovnocenný vysoušeč s indikátorem vlhkosti.5.3. Analytické váhy.5.4. Sušárna, regulovaná termostatem na 85 ± 2 °C.6. PostupNa kousek filtračního papíru se s přesností na 10 mg naváží asi 10 g vzorku barviva. Papír se složí, umístí se do papírové extrakční patrony, která se uzavře nemastnou vatou. Extrahuje se diethyletherem (4.1.) šest hodin v Soxhletově extrakčním přístroji (5.1.). Ether se odpaří při co nejnižší teplotě. Předem zvážená Soxhletova baňka se spolu se zbytkem umístí do sušárny (5.4.) a suší se 20 minut při teplotě 85 ± 2 °C. Baňka se přemístí do exsikátoru (5.2.), volně se přikryje víčkem a nechá se vychladnout. Baňka a zbytek se zváží.Sušení a vážení se opakuje, dokud se dvě po sobě jdoucí vážení neliší o méně než 0,5 mg. Pokud dojde ke zvýšení hmotnosti, použije se při výpočtu nejnižší zaznamenaný odečet.7. Vyjádření výsledků7.1. Vzorec a metoda výpočtuObsah látek extrahovatelných etherem vyjádřený v procentech vzorku je dán vzorcem:m× 100mkde:m1 = množství zbytku po odpaření (g)m0 = počáteční množství odebraného vzorku (g).7.2. OpakovatelnostRozdíl mezi výsledky dvou stanovení prováděných současně nebo rychle po sobě ve stejném vzorku a stejným analytikem za stejných podmínek nesmí být větší než 20 mg na 100 g vzorku.METODA 2STANOVENÍ KYSELINY MRAVENČÍ, MRAVENČANŮ A DALŠÍCH OXIDOVATELNÝCH NEČISTOT V KYSELINĚ OCTOVÉ (E 260), OCTANU DRASELNÉM (E 261), DIOCTANU SODNÉM (E 262) A OCTANU VÁPENATÉM (E 263)1. Předmět a oblast použitíTouto metodou se stanoví kyselina mravenčí, mravenčany a další oxidovatelné nečistoty, vyjádřené jako kyselina mravenčí:- v kyselině octové (E 260),- v octanu draselném (E 261),- v dioctanu sodném (E 262),- v octanu vápenatém (E 263).2. DefiniceObsah kyseliny mravenčí, mravenčanů a dalších oxidovatelných nečistot: obsah kyseliny mravenčí, mravenčanů a dalších oxidovatelných nečistot, jak je stanoven předepsanou metodou.3. Podstata metodyPůsobením přebytku manganistanu draselného na roztok vzorku v alkalickém prostředí se vytvoří oxid manganičitý. Oxid manganičitý a přebytek manganistanu draselného jsou stanoveny jodometricky v kyselém prostředí a koncentrace oxidovatelných nečistot se vypočte a vyjádří jako kyselina mravenčí.4. Reakční činidla4.1. Jodid draselný.4.2. Manganistan draselný: 0,02 mol/l.4.3. Uhličitan sodný (bezvodý).4.4. Thiosíran sodný: 0,1 mol/l.4.5. Roztok škrobu (asi 1 % m/V).4.6. Zředěná kyselina sírová: do vody se přidá 90 ml kyseliny sírové (ρ20 = 1,84 g/ml) a zředí se 1:1.5. Přístroje a pomůcky5.1. Vroucí vodní lázeň.5.2. Analytické váhy.6. PostupPokud je vzorkem volná kyselina, naváží se s přesností na 10 mg asi 10 g vzorku, zředí se 70 ml vody a přidá se roztok obsahující 10 g bezvodého uhličitanu sodného (4.3.) ve 30 ml vody. Pokud je vzorkem sůl, naváží se s přesností na 10 mg asi 10 g vzorku a rozpustí se ve 100 ml vody. Přidá se 1 g bezvodého uhličitanu sodného (4.3.) a protřepe se, aby se rozpustil. Přidá se 20 ml manganistanu draselného (4.2.) o koncentraci 0,02 mol/l a 15 minut se zahřívá na vroucí vodní lázni. Směs se ochladí. Přidá se 50 ml zředěné kyseliny sírové (4.6.) a 0,5 g jodidu draselného (4.1.). Směs se míchá krouživým pohybem, dokud se veškerý vysrážený oxid manganičitý znovu nerozpustí. Titruje se thiosíranem sodným (4.4.) o koncentraci 0,1 mol/l do světle žlutého zbarvení roztoku. Přidá se několik kapek škrobového roztoku (4.5.) a v titraci se pokračuje, dokud roztok není bezbarvý.7. Vyjádření výsledků7.1. Vzorec a metoda výpočtuProcentuální obsah kyseliny mravenčí, mravenčanů a dalších oxidovatelných nečistot vyjádřený jako kyselina mravenčí je dán vzorcem:2,3b×b− Vkde:a = molarita manganistanu draselného,b = molarita thiosíranu sodného,m0 = počáteční hmotnost odebraného vzorku (g),V = objem thiosíranu sodného o koncentraci 0,1 mol/l spotřebovaného při titraci (ml).7.2. OpakovatelnostRozdíl mezi výsledky dvou stanovení prováděných současně nebo rychle po sobě ve stejném vzorku a stejným analytikem za stejných podmínek nesmí být větší než 5 mg na 100 g vzorku.8. Poznámky8.1. Objem 11,3 ml thiosíranu sodného o koncentraci 0,1 mol/l odpovídá 0,2 % kyseliny mravenčí v 10 g vzorku.8.2. Pokud nejsou přítomny žádné mravenčany, je spotřeba 20 ml, ale pokud je přítomno více než 0,27 % (m/m) kyseliny mravenčí, není přebytek manganistanu draselného dostatečný a při titraci se spotřebuje stálý minimální objem 8 ml. V tomto případě se stanovení zopakuje s menším množstvím vzorku.METODA 3STANOVENÍ NETĚKAVÝCH LÁTEK V KYSELINĚ PROPIONOVÉ (E 280)1. Předmět a oblast použitíTouto metodou se stanoví netěkavé látky v kyselině propionové (E 280).2. DefiniceObsah netěkavých látek v kyselině propionové: obsah netěkavých látek, jak je stanoven předepsanou metodou.3. Podstata metodyVzorek se odpaří a poté suší při teplotě 103 ± 2 °C a zbytek se stanoví gravimetricky.4. Přístroje a pomůcky4.1. Odpařovací miska porcelánová nebo platinová o dostatečném objemu, aby pojala 100 g vzorku.4.2. Sušárna, elektricky vyhřívaná, regulovaná termostatem na 103 ± 2 °C.4.3. Analytické váhy.4.4. Vroucí vodní lázeň.4.5. Exsikátor obsahující čerstvě aktivovaný silikagel nebo odpovídající vysoušedlo s indikátorem vlhkosti.5. PostupDo předem vysušené a zvážené misky (4.1.) se s přesností na 0,1 g naváží 100 g vzorku kyseliny propionové. Odpařuje se nad vroucí vodní lázní (4.4.) v digestoři. Po odpaření veškeré kyseliny propionové se umístí na jednu hodinu do sušárny (4.2.) při teplotě 103 ± 2 °C. Umístí se do exsikátoru a nechá se vychladnout a poté se zváží. Zahřívání, vychladnutí a vážení se opakuje, dokud není rozdíl mezi dvěma po sobě jdoucími váženími menší než 0,5 mg. Pokud dojde ke zvýšení hmotnosti, použije se při výpočtu nejnižší zaznamenaný odečet.6. Vyjádření výsledků6.1. Vzorec a metoda výpočtuObsah netěkavých látek vypočítaný jako procento vzorku je dán vzorcem:100 × mmkde:m1 = hmotnost zbytku po odpaření (g),m0 = hmotnost odebraného vzorku (g).6.2. OpakovatelnostRozdíl mezi výsledky dvou stanovení prováděných současně nebo rychle po sobě ve stejném vzorku a stejným analytikem za stejných podmínek nesmí být větší než 5 mg na 100 g vzorku.METODA 4STANOVENÍ ÚBYTKU HMOTNOSTI SUŠENÍM U DUSITANU SODNÉHO (E 250)1. Předmět a oblast použitíTouto metodou se stanoví úbytek hmotnosti sušením u dusitanu sodného (E 250).2. DefiniceObsah vlhkosti v dusitanu sodném; úbytek hmotnosti sušením, jak je stanoveno předepsanou metodou.3. Podstata metodyÚbytku hmotnosti sušením se dosáhne zahříváním v sušárně při teplotě 103 ± 2 °C, vážením a výpočtem úbytku hmotnosti.4. Přístroje a pomůcky4.1. Sušárna, elektricky vyhřívaná, regulovaná termostatem na 103 ± 2 °C.4.2. Miska na vážení, s plochým dnem, skleněná, o průměru 60 až 80 mm a hloubce alespoň 25 mm, s volným víčkem.4.3. Exsikátor obsahující čerstvě aktivovaný silikagel nebo odpovídající vysoušedlo s indikátorem obsahu vlhkosti.4.4. Analytické váhy.5. PostupZ misky na vážení (4.2.) se sejme víčko a miska i víčko se hodinu zahřívají v sušárně (4.1.) při 103 ± 2 °C. Miska (4.2.) se přikryje víčkem, umístí se do exsikátoru (4.3.) a nechá se vychladnout na teplotu místnosti. Přikrytá miska (4.2.) se zváží s přesností na 10 mg. Do misky s víčkem se s přesností na 10 mg naváží asi 10 g vzorku. Víčko se sejme a miska (4.2.) i víčko se umístí na jednu hodinu do sušárny (4.1.) při teplotě 103 ± 2 °C. Miska se znovu přikryje víčkem a nechá se v exsikátoru (4.3.) vychladnout na teplotu místnosti. Zváží se s přesností na 10 mg. Zahřívání, vychladnutí a vážení se opakuje, dokud rozdíl mezi dvěma po sobě jdoucími váženími není menší než 10 mg. Pokud dojde ke zvýšení hmotnosti, použije se při výpočtu nejnižší zaznamenaný odečet.6. Vyjádření výsledků6.1. Vzorec a metoda výpočtuÚbytek hmotnosti sušením počítaný jako procento hmotnosti vzorku je dán vzorcem:100 ×m− m1kde:m1 = hmotnost misky (g),m2 = hmotnost misky a vzorku před sušením (g),m3 = hmotnost misky a vzorku po vysušení (g).6.2. OpakovatelnostRozdíl mezi výsledky dvou stanovení prováděných současně nebo rychle po sobě ve stejném vzorku a stejným analytikem za stejných podmínek nesmí být větší než 100 mg na 100 g vzorku.METODA 5DŮKAZ NADLIMITNÍHO MNOŽSTVÍ KYSELINY SALICYLOVÉ V ETHYLpHYDROXYBENZOÁTU (E 214), ETHYLpHYDROXYBENZOÁTU SODNÉM (E 215), nPROPYLpHYDROXYBENZOÁTU (E 216), nPROPYLpHYDROXYBENZOÁTU SODNÉM (E 217), METHYLpHYDROXYBENZOÁTU (E 218) A METHYLpHYDROXYBENZOÁTU SODNÉM (E 219)1. Předmět a oblast použitíTouto metodou se zjistí přítomnost kyseliny salicylové v ethylphydroxybenzoátu (E 214), npropylphydroxybenzoátu (E 216) a methylphydroxybenzoátu (E 218) a jejich sodných solích (E 215, E 217, E 219).2. DefiniceZjištění přítomnosti kyseliny salicylové v limitní koncentraci: výsledek důkazu nadlimitního množství, jak je stanoven předepsanou metodou.3. Podstata metodyReakcí síranu amonnoželezitého s roztokem vzorku vznikne fialové zabarvení. Jeho intenzita se porovnává s intenzitou zabarvení vzniklou reakcí srovnávacího roztoku.4. Reakční činidla4.1. Roztok síranu amonnoželezitého, 0,2 % (m/V). Připraví se rozpuštěním 0,2 g dodekahydrátu síranu amonnoželezitého v 50 ml vody, přidáním 10 ml 10 % (V/V) kyseliny dusičné a zředěním vodou na 100 ml.4.2. Ethanol, 95 % (V/V).4.3. Roztok kyseliny salicylové, 0,1 g/l.4.4. Kyselina sírová, 1 mol/l.5. Přístroje a pomůcky5.1. Nesslerovy válce s dělením na 50 ml. Celkový objem přibližně 60 ml.6. Postup6.1. Vzorky ethylnpropyl a methylphydroxybenzoátu6.1.1. S přesností na 1 mg se naváží 0,1 g vzorku a rozpustí se v 10 ml 95 % (m/V) ethanolu (4.2.). Roztok se převede to odměrného Nesslerova válce (5.1.) a zředí se vodou na 50 ml. Zamíchá se a při míchání se přidá 1 g síranu amonnoželezitého (4.1.). Nechá se minutu stát.6.1.2. Současně se zopakováním postupu 6.1.1. připraví srovnávací roztok, ale 0,1 g vzorku se nahradí 1 ml roztoku kyseliny salicylové (4.3.).6.1.3. Zabarvení roztoku vzorku se porovná se zabarvením srovnávacího roztoku.6.2. Vzorky sodných solí ethylnpropyl a methylphydroxybenzoátu6.2.1. Zopakuje se postup 6.1.1., před zředěním na 50 ml se provede okyselení kyselinou sírovou (4.4.) o koncentraci 1 mol/l na pH 5.6.2.2. Zopakuje se postup 6.1.2.6.2.3. Zopakuje se postup 6.1.3.7. Vyjádření výsledků7.1. Vyhodnocení důkazu nadlimitního množstvíPokud je načervenale fialová barva ve zkumavce s roztokem vzorku intenzivnější než barva ve zkumavce se srovnávacím vzorkem, je zkouška pozitivní a vzorek obsahuje více než 0,1 % kyseliny salicylové.7.2. CitlivostMezí detekce je 30 mg kyseliny salicylové na 100 g vzorku.7.3. PoznámkyVýsledky dvou důkazů nadlimitního množství prováděných současně nebo rychle za sebou se stejným vzorkem a stejným analytikem za stejných podmínek musí být stejné.METODA 6STANOVENÍ VOLNÉ KYSELINY OCTOVÉ V DIOCTANU SODNÉM (E 262)1. Předmět a oblast použitíTouto metodou se stanoví kyselina octová v dioctanu sodném (E 262).2. DefiniceObsah kyseliny octové: obsah kyseliny octové, jak je stanoven předepsanou metodou.3. Podstata metodyPřímá titrace kyseliny octové ve vzorku odměrným roztokem hydroxidu sodného za použití fenolftaleinu jako indikátoru.4. Reakční činidla4.1. 1 % (m/V) roztok fenolftaleinu v ethanolu.4.2. Hydroxid sodný, 1 mol/l.5. Přístroje a pomůcky5.1. Analytické váhy.6. PostupS přesností na 1 mg se naváží asi 3 g vzorku a rozpustí se v asi 50 ml vody. Přidají se dvě nebo tři kapky indikátorového roztoku fenolftaleinu (4.1.) a titruje se hydroxidem sodným (4.2.) o koncentraci 1 mol/l, dokud červené zabarvení nepřetrvá 5 sekund.7. Vyjádření výsledků7.1. Vzorec a metoda výpočtuObsah kyseliny octové v procentech hmotnosti vzorku je dán vzorcem:mkde:V = spotřebovaný objem hydroxidu sodného (4.2.) (ml),c = koncentrace roztoku hydroxidu sodného (mol/l),m0 = počáteční hmotnost odebraného vzorku (g).7.2. OpakovatelnostRozdíl mezi výsledky dvou stanovení prováděných současně nebo rychle po sobě ve stejném vzorku a stejným analytikem za stejných podmínek nesmí být větší než 500 mg na 100 g vzorku.8. PoznámkaK titraci 3 g vzorku obsahujícího čtyřicet procent kyseliny octové je potřeba 20 ml hydroxidu sodného o koncentraci 1 mol/l.METODA 7STANOVENÍ OCTANU SODNÉHO V DIOCTANU SODNÉM (E 262)1. Předmět a oblast použitíTouto metodou se stanoví octan sodný a voda, vyjádřené jako octan sodný, v dioctanu sodném (E 262).2. DefiniceObsah octanu sodného: obsah octanu sodného a vody vyjádřených jako octan sodný, jak je stanoven předepsanou metodou.3. Podstata metodyVzorek se rozpustí v ledové kyselině octové a titruje se odměrným roztokem kyseliny chloristé při použití krystalové violeti jako indikátoru.4. Reakční činidla4.1. Ledová kyselina octová ρ20 °C = 1,049 g/ml (pro bezvodé titrace).4.2. Krystalová violeť C.I. 42555, 0,2 % (m/V) indikátorový roztok v ledové kyselině octové.4.3. Hydrogenftalan draselný, C8H5KO4.4.4. Anhydrid kyseliny octové (CH3CO)2O.4.5. Kyselina chloristá o koncentraci 0,1 mol/l, v ledové kyselině octové. Musí být připravena a standardizována následujícím způsobem:Do 1000 ml odměrné baňky se skleněnou zabroušenou zátkou se naváží P (g) roztoku kyseliny chloristé. Množství P se vypočte ze vzorce:P =1004,6mkde m je koncentrace kyseliny chloristé v procentech (m/m) stanovená alkalimetrickou titrací (nejvhodnější je koncentrace 70 až 72 % m/m). Přidá se asi 100 ml ledové kyseliny octové a poté postupně v malých dávkách množství Q (g) anhydridu kyseliny octové. Během přidávání se směs neustále míchá a chladí. Množství Q může být vypočteno ze vzorce:Q =− 5695akde P je navážené množství kyseliny chloristé a a je koncentrace v procentech (m/m) anhydridu kyseliny octové. Baňka se zazátkuje a nechá se 24 hodin stát na temném místě, poté se přidá dostatečné množství ledové kyseliny octové, aby se získalo 1000 ml roztoku. Roztok připravený touto cestou je prakticky bezvodý. Roztok se standardizuje hydrogenftalanem draselným tímto způsobem:S přesností na 0,1 mg se naváží asi 0,2 g hydrogenftalanu draselného předem vysušeného 2 hodiny při 110 °C a v titrační baňce se za mírného zahřívání rozpustí ve 25 ml ledové kyseliny octové. Ochladí se, přidají se dvě kapky 0,2 % (m/m) roztoku krystalové violeti (4.2.) v ledové kyselině octové a titruje se roztokem kyseliny chloristé, dokud se barva indikátoru nezmění na světle zelenou. Za použití stejného objemu rozpouštědel se provede slepá titrace a hodnota slepého pokusu se odečte od hodnoty zjištěné při skutečném stanovení. Každých 20,42 mg hydrogenftalanu draselného odpovídá 1 ml kyseliny chloristé o koncentraci 0,1 mol/l.5. Přístroje a pomůcky5.1. Analytické váhy.6. PostupS přesností na 0,5 mg se naváží asi 0,2 g vzorku a rozpustí se v 50 ml ledové kyseliny octové (4.1.). Přidá se několik kapek indikátorového roztoku krystalové violeti (4.2.) a titruje se do světle zeleného zabarvení odměrným roztokem kyseliny chloristé (4.5.) o koncentraci 0,1 mol/l.7. Vyjádření výsledků7.1. Vzorec a metoda výpočtuObsah octanu sodného ve smyslu bodu 2 vyjádřený v procentech hmotnosti vzorku, je dán vzorcem podle tohoto vzorce:mkde:V = objem spotřebovaného odměrného roztoku kyseliny chloristé (4.5.) (ml),c = molarita roztoku kyseliny chloristé (4.5.),m0 = počáteční hmotnost odebraného vzorku (g).7.2. OpakovatelnostRozdíl mezi výsledky dvou stanovení, prováděných současně nebo rychle po sobě ve stejném vzorku a stejným analytikem za stejných podmínek nesmí být větší než 1,5 g na 100 g vzorku.8. PoznámkyReakční činidla používaná v této metodě jsou toxická a výbušná a vyžadují opatrné zacházení.METODA 8DŮKAZ NADLIMITNÍHO MNOŽSTVÍ ALDEHYDŮ V KYSELINĚ SORBOVÉ (E 200) V SORBANU SODNÉM, DRASELNÉM A VÁPENATÉM (E 201, E 202, E 203) A V KYSELINĚ PROPIONOVÉ (E 280)1. Předmět a oblast použitíTouto metodou se zjistí přítomnost aldehydů vyjádřených jako formaldehyd:- v kyselině sorbové (E 200),- v sorbanu sodném, draselném a vápenatém (E 201, E 202, E 203),- v kyselině propionové (E 280).2. DefiniceZjištění přítomnosti aldehydů v limitní koncentraci: výsledek důkazu nadlimitního množství, jak je stanoven předepsanou metodou.3. Podstata metodyAldehydy ve zkušebním roztoku a formaldehyd ve srovnávacím roztoku reagují se Schiffovým činidlem za vzniku červeně zabarvených komplexů, jejichž intenzity se porovnají.4. Reakční činidla4.1. Odměrný roztok formaldehydu (0,01 mg/ml): připraví se zředěním koncentrovaného roztoku formaldehydu (400 mg/ml).4.2. Schiffovo činidlo.5. Postup5.1. S přesností na 1 mg se naváží asi 1 g vzorku, přidá se 100 ml vody a protřepe se. V případě potřeby se roztok zfiltruje a k 1 ml filtrátu nebo vzorku se přidá 1 ml Schiffova činidla (4.2.). Současně se k 1 ml srovnávacího roztoku formaldehydu přidá 1 ml Schiffova činidla (4.2.).5.2. Zabarvení roztoku vzorku se porovná se zabarvením srovnávacího roztoku.6. Vyjádření výsledků6.1. Vyhodnocení důkazu nadlimitního množstvíPokud je červené zabarvení ve zkumavce s roztokem vzorku intenzivnější než zabarvení ve zkumavce se srovnávacím roztokem, je zkouška pozitivní a vzorek obsahuje více než 0,1 % aldehydů vyjádřených jako formaldehyd.6.2. CitlivostMezí detekce této zkoušky je 30 mg formaldehydu na 100 g vzorku.6.3. PoznámkyVýsledky dvou důkazů nadlimitního množství, které jsou prováděny současně nebo rychle po sobě ve stejném vzorku a stejným analytikem za stejných podmínek musí být stejné.METODA 9STANOVENÍ PEROXIDOVÉHO ČÍSLA LECITINU (E 322)1. Předmět a oblast použitíTouto metodou se stanoví peroxidové číslo lecitinů (E 322).2. DefinicePeroxidové číslo lecitinů: výsledek stanovený předepsanou metodou.3. Podstata metodyOxidace jodidu draselného peroxidy lecitinu a titrace uvolněného jodu odměrným roztokem thiosíranu sodného.4. Reakční činidla4.1. Ledová kyselina octová.4.2. Chloroform.4.3. Jodid draselný.4.4. Thiosíran sodný, 0,1 mol/l nebo 0,01 mol/l.4.5. Roztok škrobu (asi 1 % (m/V)).5. Přístroje a pomůcky5.1. Analytické váhy.5.2. Aparatura, viz obrázek, která se skládá ze:5.2.1. 100ml baňky s kulatým dnem;5.2.2. zpětného chladiče;5.2.3. skleněné trubičky, 250 mm dlouhé s vnitřním průměrem 22 mm, se skleněnými zabroušenými zátkami;5.2.4. mikrokádinky (vnější rozměry: průměr 20 mm a výška 35 až 50 mm).6. Postupy6.1. Do 100ml baňky (5.2.1) se nalije 10 ml ledové kyseliny octové (4.1.) a 10 ml chloroformu (4.2.). Nasadí se skleněná trubička (5.2.3.) a zpětný chladič (5.2.2.) a směs se mírně vaří 2 minuty, aby se vypudil veškerý rozpuštěný vzduch. 1 g jodidu draselného (4.3.) se rozpustí v 1,3 ml vody a tento roztok se přidá ke směsi v baňce (5.2.1.), přitom se dbá na to, aby nedošlo k přerušení varu.Pokud se v této fázi objeví žluté zabarvení, musí být stanovení zrušeno a musí být zopakováno s čerstvými reakčními činidly.6.2. S přesností na 1 mg se naváží asi 1 g vzorku a po dalších dvou minutách varu se navážený vzorek přidá k obsahu baňky (5.2.1.), opět se musí dbát na to, aby nedošlo k přerušení varu. Za tímto účelem by měl být vzorek uložen v mikrokádince (5.2.4.) s vhodně tvarovaným dnem, jak je zobrazeno na schématu, která může být spuštěna skleněnou trubicí pomocí skleněné tyčinky (5.2.3.). Chladič (5.2.2.) může být na krátký čas odstraněn. Ve vaření se pokračuje další tři až čtyři minuty. Zahřívání se skončí a ihned se odpojí chladič (5.2.2.). Skleněnou trubičkou (5.2.3.) se rychle přidá 50 ml vody. Skleněná trubička (5.2.3.) se odstraní a baňka (5.2.1.) se pod vodovodem ochladí na teplotu místnosti. Titruje se thiosíranem sodným (0,1 mol/l nebo 0,01 mol/l) (4.4.), dokud vodní vrstva nezmění barvu na světle žlutou. Přidá se 1 ml roztoku škrobu (4.5.) a v titraci se pokračuje, dokud nezmizí modré zbarvení. Baňka (5.2.1.) se během titrace důkladně protřepává, aby se zajistila úplná extrakce jodu z nevodné vrstvy.6.3. Hodnota slepé titrace se získá zopakováním celého postupu 6.1. a 6.2., ale bez přidání vzorku.7. Vyjádření výsledků7.1. Vzorec a metoda výpočtuPeroxidové číslo vzorku v miliekvivalentech na kilogram je dáno vzorcem:1000 × a ×mkde:V1 = objem roztoku thiosíranu spotřebovaného při titraci vzorku (6.2.) (ml),V2 = objem roztoku thiosíranu spotřebovaného při titraci slepého vzorku (6.3.) (ml),a = koncentrace thiosíranu sodného (mol/l),m0 = počáteční hmotnost odebraného vzorku (g).7.2. OpakovatelnostRozdíl mezi výsledky dvou stanovení prováděných současně nebo rychle po sobě ve stejném vzorku a stejným analytikem za stejných podmínek nemá být větší než 0,5 (vyjádřeno jako peroxidové číslo v miliekvivalentech na kilogram vzorku).8. Poznámky8.1. Volba koncentrace použitého thiosíranu sodného závisí na očekávaném výsledku titrace. Pokud se spotřebuje méně než 0,5 ml roztoku thiosíranu sodného o koncentraci 0,1 mol/l, opakuje se stanovení s použitím roztoku thiosíranu sodného o koncentraci 0,01 mol/l.8.2. Stanovení by nemělo být prováděno na silném světle.+++++ TIFF +++++METODA 10STANOVENÍ LÁTEK NEROZPUSTNÝCH V TOLUENU OBSAŽENÝCH V LECITINECH (E 322)1. Předmět a oblast použitíTouto metodou se stanoví látky nerozpustné v toluenu obsažené v lecitinech (E 322).2. DefiniceObsah látek nerozpustných v toluenu: obsah látek nerozpustných v toluenu, jak je stanoven předepsanou metodou.3. Podstata metodyVzorek se rozpustí v toluenu, zfiltruje se a zbytek se vysuší a zváží.4. Reakční činidla4.1. Toluen5. Přístroje a pomůcky5.1. Kelímek s fritou, objem 30 ml, porosita G3 nebo rovnocenný.5.2. Sušárna, elektricky vyhřívaná a regulovaná termostatem na 103 ± 2 °C.5.3. Vodní lázeň, pracující při teplotě nepřevyšující 60 °C.5.4. Exsikátor obsahující čerstvě aktivovaný silikagel nebo rovnocenné vysoušedlo s indikátorem obsahu vlhkosti.5.5. 500ml kónická baňka.5.6. Vývěva.5.7. Analytické váhy.6. Postup6.1. Kelímek o obsahu 30 ml s fritou (5.1.) se vysuší v sušárně při 103 ± 2 °C (5.2.). Kelímek se přenese do exsikátoru (5.4.), nechá se vychladnout a poté se zváží.6.2. Vzorek lecitinů se po případném zahřátí na vodní lázni (5.3.) důkladně promíchá. Do kónické baňky (5.5.) se s přesností na 1 mg opatrně naváží asi 10 g vzorku. Přidá se 100 ml toluenu (4.1.) a směs se krouživým pohybem promíchává, dokud se veškerý lecitin zjevně nerozpustí. Roztok se zfiltruje přes kelímek s fritou (5.1.). Kónická baňka (5.5.) se vypláchne 25 ml toluenu (4.1.) a výplachy se prolijí kelímkem (5.1.). Tento postup se zopakuje s dalšími 25 ml toluenu (4.1.). Přebytek toluenu se z kelímku (5.1.) odstraní odsátím.6.3. Kelímek (5.1.) se vysuší v sušárně (5.2.) dvě hodiny při 103 ± 2 °C. Umístí se do exsikátoru (5.4.) a nechá se vychladnout. Po vychlazení se kelímek se zbytkem zváží.6.4. Postup 6.3. se opakuje, dokud není rozdíl mezi dvěma po sobě jdoucími váženími menší než 0,5 mg.Pokud dojde ke zvýšení hmotnosti, použije se při výpočtu nejnižší zaznamenaný odečet.7. Vyjádření výsledků7.1. Vzorec a metoda výpočtuObsah látek nerozpustných v toluenu je dán vzorcem:100mkde:m1 = hmotnost prázdného kelímku (6.1.) (g),m2 = hmotnost kelímku a zbytku (6.4.) (g),m0 = počáteční hmotnost odebraného vzorku (g).7.2. OpakovatelnostRozdíl mezi výsledky dvou stanovení prováděných současně nebo rychle po sobě ve stejném vzorku a stejným analytikem za stejných podmínek nesmí být větší než 30 mg na 100 g vzorku.METODA 11DŮKAZ NADLIMITNÍHO MNOŽSTVÍ REDUKUJÍCÍCH LÁTEK V MLÉČNANU SODNÉM, DRASELNÉM A VÁPENATÉM (E 325, E 326, E 327)1. Předmět a oblast použitíZkouška slouží ke kvantitativnímu důkazu redukujících látek:- v mléčnanu sodném (E 325),- v mléčnanu draselném (E 326),- v mléčnanu vápenatém (E 327).2. DefiniceDůkaz redukujících látek: výsledek důkazu nadlimitního množství, jak je stanoven předepsanou metodou.3. Podstata metodyFehlingův roztok je redukován látkami vykazujícími redukční schopnost. Takovými látkami jsou obvykle redukující cukry.4. Reakční činidla4.1. Fehlingův roztok A: 6,93 g pentahydrátu síranu měďnatého se rozpustí ve vodě a objem se doplní do 100 ml vodou.4.2. Fehlingův roztok B: 34,6 g vinanu draselnosodného a 10 g hydroxidu sodného se rozpustí ve vodě a objem se doplní do 100 ml vodou.5. PostupyS přesností na 1 mg se naváží asi 1 g vzorku a rozpustí se v 10 ml teplé vody. Přidají se 2 ml Fehlingova roztoku A (4.1.) a 2 ml Fehlingova roztoku B (4.2.) a poté se směs minutu povaří a sleduje se, zdali dojde ke změně barvy. Vysrážení síranu vápenatého, ke kterému někdy dojde, stanovení neovlivní.6. Vyjádření výsledků6.1. Vyhodnocení důkazu nadlimitního množstvíPokud po povaření (5) dojde ke změně barvy, je zkouška pozitivní a přítomnost redukčních látek je prokázána.6.2. CitlivostMezí detekce reagujících redukčních látek je 100 mg glukosy na 100 g vzorku.6.3. Poznámky6.3.1. Výsledky dvou důkazů nadlimitního množství prováděných současně nebo rychle po sobě ve stejném vzorku a stejným analytikem za stejných podmínek musí být stejné.6.3.2. Oba Fehlingovy roztoky reagují v případě, že jsou ve vzorku přítomna 2 % glukosy.METODA 12STANOVENÍ TĚKAVÝCH KYSELIN V KYSELINĚ ORTHOFOSFOREČNÉ (E 338)1. Předmět a oblast použitíTouto metodou se stanoví těkavé kyseliny, vyjádřené jako kyselina octová, v kyselině orthofosforečné (E 338).2. DefiniceObsah těkavých kyselin: obsah těkavých kyselin, vyjádřených jako kyselina octová, jak je stanoven předepsanou metodou.3. Podstata metodyDo vzorku se přidá voda a roztok se destiluje. Destilát se titruje odměrným roztokem hydroxidu sodného a kyselost je vypočtena a vyjádří se jako kyselina octová.4. Reakční činidla4.1. 1 % (m/V) roztok fenolftaleinu v ethanolu.4.2. Hydroxid sodný, 0,01 mol/l.5. Přístroje a pomůcky5.1. Destilační aparatura s odlučovačem kapek.6. PostupS přesností na 50 mg se naváží asi 60 g vzorku a navážený vzorek a 75 ml čerstvě převařené a ochlazené vody se vpraví do destilační baňky opatřené odlučovačem kapek (5.1.). Promíchá se a poté se předestiluje asi 50 ml.Destilát se titruje odměrným roztokem hydroxidu sodného (4.2.) o koncentraci 0,01 mol/l, za použití fenolftaleinu (4.1.) jako indikátoru. Titrace pokračuje, dokud první červené zabarvení roztoku nepřetrvá 10 sekund.7. Vyjádření výsledků7.1. Vzorec a metoda výpočtuObsah těkavých kyselin, vyjádřených v miligramech na kilogram kyseliny octové, je dán vzorcem:mkde:V = objem hydroxidu sodného o koncentraci 0,01 mol/l spotřebovaného při neutralizaci (ml),m0 = hmotnost vzorku kyseliny orthofosforečné (g).7.2. OpakovatelnostRozdíl mezi výsledky dvou stanovení prováděných současně nebo rychle po sobě ve stejném vzorku a stejným analytikem za stejných podmínek nesmí být větší než 1 mg na 100 g vzorku.METODA 13DŮKAZ NADLIMITNÍHO MNOŽSTVÍ DUSIČNANŮ V KYSELINĚ ORTHOFOSFOREČNÉ (E 338)1. Předmět a oblast použitíTouto metodou se zjistí přítomnost dusičnanů v kyselině orthofosforečné (E 338).2. DefiniceZjištění přítomnosti dusičnanů, vyjádřených jako dusičnan sodný: výsledek důkazu nadlimitního množství, jak je stanoven předepsanou metodou.3. Podstata metodyVzorek se přidá do roztoku indigokarmínu v prostředí koncentrované kyseliny sírové. Přítomné modré zabarvení zmizí působením oxidujících látek včetně dusičnanů.4. Reakční činidla4.1. Roztok indigokarmínu, 0,18 % (m/V): 0,18 g disulfonanu indigotinu sodného se rozpustí ve vodě a doplní se do 100 ml vodou.4.2. Roztok chloridu sodného, 0,05 % (m/V).4.3. Koncentrovaná kyselina sírová (ρ20 = 1,84 g/ml).5. PostupOdměří se 2 ml vzorku a zředí se roztokem chloridu sodného (4.2.) na 10 ml. Přidá se 0,1 ml roztoku indigokarmínu (4.1.) a poté se pomalu přidává 10 ml koncentrované kyseliny sírové (4.3.), během přidávání se chladí. Pozoruje se, zda modré zbarvení roztoku přetrvá pět minut.6. Vyjádření výsledků6.1. Vyhodnocení důkazu nadlimitního množstvíPokud modré zabarvení během pěti minut zmizí, je zkouška pozitivní a obsah oxidujících látek, vyjádřených jako dusičnan sodný, je vyšší než 5 mg/kg.6.2. Poznámky6.2.1. Provede se slepý pokus.6.2.2. Výsledky dvou důkazů nadlimitního množství prováděných současně nebo rychle po sobě ve stejném vzorku a stejným analytikem za stejných podmínek musí být stejné.6.2.3. Roztok indigokarmínu by se neměl používat, pokud je připraven déle než 60 dní.6.2.4. Pokud se získá pozitivní výsledek, může vzorek obsahovat dusičnany a další oxidující látky a zkouška musí být zopakována podle metody ISO 3709 (1976) "Kyselina fosforečná pro průmyslové použití (včetně potravin) – stanovení obsahu oxidů dusíku spektrofotometrickou metodou s 3,4xylenolem".METODA 14STANOVENÍ LÁTEK NEROZPUSTNÝCH VE VODĚ PŘÍTOMNÝCH V ORTHOFOSFOREČNANU SODNÉM, DISODNÉM A TRISODNÉM A ORTHOFOSFOREČNANU DRASELNÉM, DIDRASELNÉM A TRIDRASELNÉM (E 339(i), E 339(ii), E 339(iii), E 340(i), E 340(ii), E 340(iii))1. Předmět a oblast použitíTouto metodou se stanoví látky nerozpustné ve vodě:- v orthofosforečnanu sodném (E 339(i)),- v orthofosforečnanu disodném (E 339(ii)),- v orthofosforečnanu trisodném (E 339(iii)),- v orthofosforečnanu draselném (E 340(i)),- v orthofosforečnanu didraselném (E 340(ii)),- v orthofosforečnanu tridraselném (E 340(iii)).2. DefiniceLátky nerozpustné ve vodě: obsah látek nerozpustných ve vodě, jak je stanoven předepsanou metodou.3. Podstata metodyVzorek se rozpustí ve vodě a zfiltruje přes vhodný porcelánový kelímek. Po promytí a vysušení se zbytek zváží a vypočte se jako obsah látek nerozpustných ve vodě.4. Přístroje a pomůcky4.1. Kelímek s fritou, porozita G3 nebo rovnocenná.4.2. Exsikátor obsahující čerstvě aktivovaný silikagel s indikátorem vlhkosti nebo odpovídající vysoušedlo s indikátorem vlhkosti.4.3. Sušárna regulovaná termostatem na 103 ± 2 °C.4.4. 400ml propylenová kádinka.4.5. Vroucí vodní lázeň.5. PostupS přesností na 10 mg se naváží asi 10 g vzorku fosforečnanu a v polypropylenové kádince (4.4.) se rozpustí ve 100 ml horké vody uvedením do varu a 15minutovým zahříváním na horké vodní lázni (4.5.). Roztok se zfiltruje přes předem vyčištěný, vysušený a zvážený kelímek (4.1.). Nerozpuštěný zbytek se promyje horkou vodou. Kelímek se zbytkem se umístí do sušárny (4.3.) a dvě hodiny se suší při 103 ± 2 °C.Kelímek se umístí do exsikátoru, nechá se vychladnout a poté se zváží.Sušení, vychladnutí a vážení se opakuje, dokud není rozdíl dvou po sobě jdoucích vážení menší než 0,5 mg. Dojde-li ke zvýšení hmotnosti, pak se použije při výpočtu nejnižší zaznamenaný odečet.6. Vyjádření výsledků6.1. Vzorec a metoda výpočtuObsah látek nerozpustných ve vodě je dán vzorcem:× 100kde:m1 = hmotnost zbytku po vysušení (g),m0 = hmotnost odebraného vzorku (g).6.2. OpakovatelnostRozdíl mezi výsledky dvou stanovení prováděných současně nebo rychle po sobě ve stejném vzorku a stejným analytikem za stejných podmínek nemají být větší než 10 mg na 100 g vzorku.METODA 15STANOVENÍ pH POTRAVINÁŘSKÝCH PŘÍDATNÝCH LÁTEK1. Předmět a oblast použitíV této metodě jsou podány obecné pokyny pro stanovení pH potravinářských přídatných látek.2. DefinicepH potravinářských přídatných látek: hodnota pH, jak je stanovena podle předepsané metody.3. Podstata metodyHodnota pH vodného roztoku rozpuštěného nebo suspendovaného vzorku se stanoví obvyklým způsobem pomocí skleněné elektrody, referenční elektrody a pH metru.4. Reakční činidla4.1. Přístroj se kalibruje pomocí následujících tlumivých roztoků:4.1.1. Tlumivý roztok, který má při 20 °C pH 6,88, sestává ze stejných objemů dihydrogenfosforečnanu draselného (KH2PO4) o koncentraci 0,05 mol/l a dihydrátu hydrogenfosforečnanu sodného (Na2HPO4·2H2O) o koncentraci 0,05 mol/l.4.1.2. Tlumivý roztok, který má při 20 °C pH 4, sestává z hydrogenftalanu draselného (C8H5KO4) o koncentraci 0,05 mol/l.4.1.3. Tlumivý roztok, který má při 20 °C pH 9,22, sestává z roztoku boritanu sodného (Na2B4O7·10H2O) o koncentraci 0,05 mol/l.4.2. Nasycený roztok nebo roztok chloridu draselného o koncentraci 3 mol/l nebo jiný vhodný roztok předepsaný výrobcem elektrody k naplnění referenční elektrody.4.3. Destilovaná voda bez oxidu uhličitého, která má pH mezi 5 a 6.5. Přístroje a pomůcky5.1. pH metr s přesností do 0,01 jednotek pH.5.2. Elektrody; buď kombinovaná skleněná elektroda, nebo jednoduchá skleněná elektroda a referenční elektrody s vhodnými svorkami pro jejich přichycení.5.3. Magnetické míchadlo s topným článkem.5.4. Teploměr kalibrovaný v rozsahu 0 až 100 °C.6. Postup6.1. Kalibrace pH metruSkleněné elektrody se musejí upevnit podle pokynů výrobce. Odečítání pH pomocí elektrod se musí pravidelně kontrolovat porovnáním s tlumivými roztoky o známém pH.Před vložením do roztoku vzorku/kalibračního roztoku by se měly elektrody opláchnout vodou a poté jemně otřít měkkým hadříkem nebo opláchnout vodou a poté dvakrát roztokem vzorku/kalibračního roztoku.Pokud má vzorek pH v kyselé oblasti, měly by se ke kontrole odečítání pH použít tlumivé roztoky o pH 4 (4.1.2.) a pH 6,88 (4.1.1.). Pokud má analyzovaný vzorek pH v alkalické oblasti, měly by se pro kontrolu odečítání pH použít tlumivé roztoky o pH 9,22 (4.1.3.) a pH 6,88 (4.1.1.).6.2. Měření roztoku vzorkuKoncentrace používaného vzorku nebo použitý postup přípravy vzorku je předepsán v odpovídající směrnici Společenství pro potravinářské přídatné látky.Roztok vzorku se připraví podle pokynů za použití destilované vody (4.3.) a poté se za míchání upraví teplota na 20 °C. Míchání se přeruší, do roztoku se vloží skleněné elektrody a po dvou minutách se zaznamená pH odečtené z pH metru (5.1.).7. Vyjádření výsledků7.1. OpakovatelnostRozdíl mezi výsledky dvou stanovení prováděných současně nebo rychle po sobě ve stejném vzorku a stejným analytikem za stejných podmínek nesmí být větší než 0,05 jednotek pH.8. PoznámkaTato metoda je použitelná pouze v případě, kdy jsou směrnicemi Společenství týkajícími se potravinářských přídatných látek stanoveny požadavky na pH potravinářských přídatných látek rozpuštěných nebo suspendovaných ve vodě.--------------------------------------------------


title: Směrnice Komise ze dne 27. června 1979, kterou se mění směrnice Rady 66/401/EHS, 66/402/EHS, 69/208/EHS a 70/458/EHS o uvádění osiva pícnin, osiva obilovin, osiva olejnin a přadných rostlin a osiva zeleniny na trh

text:
Důležité právní upozornění

|

31979L0641

Úřední věstník L 183 , 19/07/1979 S. 0013 - 0016 Řecké zvláštní vydání: Kapitola 03 Svazek 25 S. 0230  Španělské zvláštní vydání: Kapitola 03 Svazek 16 S. 0163  Portugalské zvláštní vydání Kapitola 03 Svazek 16 S. 0163  Finské zvláštní vydání: Kapitola 3 Svazek 11 S. 0032  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 3 Svazek 11 S. 0032

		Směrnice Komiseze dne 27. června 1979,kterou se mění směrnice Rady 66/401/EHS, 66/402/EHS, 69/208/EHS a 70/458/EHS o uvádění osiva pícnin, osiva obilovin, osiva olejnin a přadných rostlin a osiva zeleniny na trh(79/641/EHS)KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,s ohledem na směrnici Rady 66/401/EHS ze dne 14. června 1966 o uvádění osiva pícnin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 78/1020/EHS [2], a zejména na čl. 2 odst. 1a a článek 21a uvedené směrnice,s ohledem na směrnici Rady 66/402/EHS ze dne 14. června 1966 o uvádění osiva obilovin na trh [3], naposledy pozměněnou směrnicí 78/1020/EHS, a zejména na čl. 2 odst. 1a a článek 21a uvedené směrnice,s ohledem na směrnici Rady 69/208/EHS ze dne 30. června 1969 o uvádění osiva olejnin a přadných rostlin na trh [4], naposledy pozměněnou směrnicí 78/1020/EHS, a zejména na čl. 2 odst. 1a a článek 40a uvedené směrnice,s ohledem na směrnici Rady 70/458/EHS ze dne 29. září 1970 o uvádění osiva zeleniny na trh [5], naposledy pozměněnou směrnicí 78/692/EHS [6], a zejména na čl. 2 odst. 1a a článek 40a uvedené směrnice,vzhledem k tomu, že se v důsledku vývoje vědeckých a technických poznatků ukázalo, že některé botanické názvy použité ve směrnicích o uvádění osiv na trh jsou nesprávné nebo jejich hodnověrnost je nejistá;vzhledem k tomu, že by se tyto názvy měly sjednotit s názvy běžně užívanými na mezinárodním úrovni;vzhledem k tomu, že by proto měly být změněny směrnice 66/401/EHS, 66/402/EHS, 69/208/EHS a 70/458/EHS o uvádění osiva pícnin, osiva obilovin, osiva olejnin a přadných rostlin a osiva zeleniny na trh;vzhledem k tomu, že některá ustanovení uvedených směrnic a směrnice Rady 70/457/EHS ze dne 29. září 1970 o Společném katalogu odrůd druhů zemědělských rostlin [7], naposledy pozměněné směrnicí 78/55/EHS [8], používají pojem druh, čímž určují oblast působnosti uvedených ustanovení; že změny nomenklatury podle této směrnice by neměly ovlivnit výklad těchto ustanovení;vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Směrnice Rady 66/401/EHS o uvádění osiva pícnin na trh se mění takto:1. V čl. 2 odst. 1 části A písm. a) se názvy druhů:Agrostis canina L. ssp. canina Hwd. – psineček psí,Arrhenatherum elatius (L.) J. et. C. Presl. – ovsík vyvýšený,Phleum bertolinii DC – bojínek cibulkatý,Trisetum flavescens (L.) Pal. Beauv. – trojštět žlutavý,nahrazují tímto:Agrostis canina L. – psineček psí,Arrhenatherum elatius (L.) Beauv. ex J. et K. Presl. – ovsík vyvýšený,Phleum bertolonii DC – bojínek cibulkatý,Trisetum flavescens (L.) Beauv. – trojštět žlutavý.2. V čl. 2 odst. 1 části A písm. b) se názvy druhů:Medicago varia Martyn – vojtěška proměnlivá,Onobrychis sativa Lam. – vičenec setý,Pisum arvense L. – hrách krmný,Trigonella foenumgraecum L. – pískavice řecké seno,nahrazují tímto:Medicago x varia Martyn – vojtěška proměnlivá,Onobrychis viciifolia Scop. – vičenec setý,Pisum sativum L. (partim) – hrách setý, krmný,Trigonella foenum-graecum L. – pískavice řecké seno.3. V čl. 2 odst. 1 části A písm. b) se názvy druhů:Vicia faba L. ssp. faba var. equina Pers. – bob polní,Vicia faba L. var. minor (Peterm.) Bull – bob polní menší,nahrazují tímto:Vicia faba L. (partim) – bob.4. V čl. 3 odst. 1 se názvy druhů:Medicago varia Martyn,Pisum arvense L.nahrazují tímto:Medicago x varia Martyn,Pisum sativum L.5. V příloze I bodech 2 a 4 a v příloze II části I bodě 1 a části II bodě 1 název druhu:Pisum arvense,nahrazuje tímto:Pisum sativum.6. V příloze II části I bodě 2 oddíle A a části II bodě 2 oddíle A a v příloze III se názvy druhů:Agrostis canina ssp. canina,Medicago varia,Onobrychis sativa,Pisum arvense,nahrazují tímto:Agrostis canina,Medicago x varia,Onobrychis viciifolia,Pisum sativum.7. V příloze II části I bodě 2 oddíle A a části II bodě 2 oddíle A a v příloze III se názvy druhů:Vicia faba ssp. var. equina,Vicia faba var. minor,nahrazují tímto:Vicia faba.8. V příloze II části I bodě 2 oddíle B písm. e) se názvy druhů:Pisum arvense,Vicia faba spp.,nahrazují tímto:Pisum sativum,Vicia faba.Článek 2Směrnice Rady 66/402/EHS o uvádění osiva obilovin na trh se mění takto:1. V čl. 2 odst. 1 části A se názvy druhů:Hordeum distichum L. – ječmen dvouřadý,Hordeum polystichum L. – ječmen šestiřadý,nahrazují tímto:Hordeum vulgare L. – ječmen.2. V čl. 2 odst. 1 části A se názvy druhů:Triticum aestivum L. – pšenice obecná,Triticum durum L. – pšenice tvrdá,nahrazují tímto:Triticum aestivum L. emend. Fiori et Paol. – pšenice obecná,Triticum durum Desf. – pšenice tvrdá.3. V příloze I bodě 5 oddíle B písm. a), v příloze II bodě 1 oddíle A a bodě 2 oddíle A a v příloze III se názvy druhů:Hordeum distichum,Hordeum polystichum,nahrazují tímto:Hordeum vulgare.Článek 3Směrnice Rady 69/208/EHS o uvádění osiva olejnin a přadných rostlin na trh se mění takto:1. Názvy druhů v čl. 2 odst. 1 části A se nahrazují tímto:Arachis hypogaea L. – podzemnice olejná,Brassica juncea (L.) Czern. et Coss. in Czern. – hořčice sareptská,Brassica napus L. ssp. oleifera (Metzg.) Sinsk. – řepka olejka,Brassica nigra (L.) W. Koch – hořčice černá,Brassica rapa L. (partim) – řepice olejná,Cannabis sativa L. – konopí seté,Carum carvi L. – kmín kořenný,Glycine max (L.) Merr. – soja luštinatá,Gossypium spp. – bavlník,Helianthus annuus L. – slunečnice roční,Linum usitatissimum L. – len setý,Papaver somniferum L. – mák setý,Sinapis alba L. – hořčice bílá.2. V čl. 3 odst. 1 se zrušuje název druhu Brassica campestris L. ssp. oleifera (Metzg.) Sinsk.Za název Brassica napus L. ssp. oleifera (Metzg.) Sinsk. se vkládá název Brassica rapa L. (partim).3. V příloze I bodě 2 se název druhu Brassica napus oleifera nahrazuje názvem Brassica napus ssp. oleifera.4. V příloze II části I bodě 3 oddíle A se zrušuje název druhu Brassica campestris ssp. oleifera.Za název Brassica napus ssp. oleifera se vkládá název Brassica rapa.5. V příloze III se název druhu Brassica campestris spp. oleifera nahrazuje názvem Brassica rapa.Článek 4Směrnice Rady 70/458/EHS o uvádění osiva zeleniny na trh se mění takto:1. V čl. 2 odst. 1 části A se názvy druhů:Citrullus vulgaris L. – meloun vodní,Daucus carota L. ssp. sativus (Hoffm.) Hayek – mrkev obecná,Petroselinum hortense Hoffm. – petržel kadeřavá,Pisum sativum L. (excl. P. arvense L.) – hrách setý,Valerianella locusta (L.) Betcke (V. olitoria Polt.) – kozlíček polníček,Vicia faba major L. – bob,nahrazují tímto:Citrullus lanatus (Thumb.) Matsum. et Nakai – meloun vodní,Daucus carota L. – mrkev obecná,Petroselinum crispum (Mill.) Nym. ex A. W. Hill – petržel kadeřavá,Pisum sativum L. (partim) – hrách setý, vyjma krmného,Valerianella locusta (L.) Laterr. – kozlíček polníček,Vicia faba L. (partim) – bob.2. V čl. 2 odst. 1 část A se zrušuje název druhu Solanum lycopersicum L. (Lycopersicum esculentum Mill.) – rajče.Za název Lactuca sativa L. – salát se vkládá název Lycopersicon lycopersicum (L.) Karst. ex Farwell – rajče.3. V příloze II bodě 3 písm. a) a v příloze III bodě 2 se názvy druhů:Citrullus vulgaris,Petroselinum hortense,Solanum lycopersicum,nahrazují tímto:Citrullus lanatus,Petroselinum crispum,Lycopersicon lycopersicum.Článek 5Touto směrnicí není dotčeno použití ostatních ustanovení směrnic 66/401/EHS, 66/402/EHS, 69/208/EHS a 70/458/EHS ani ustanovení směrnice 70/457/EHS.Článek 6Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s ustanoveními této směrnice nejpozději 1. července 1980. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.Článek 7Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 27. června 1979.Za KomisiFinn Gundelachmístopředseda[1] Úř. věst. 125, 11.7.1966, s. 2298/66.[2] Úř. věst. L 350, 14.12.1978, s. 27.[3] Úř. věst. 125, 11.7.1966, s. 2309/66.[4] Úř. věst. L169, 10.7.1969, s. 3.[5] Úř. věst. L 225, 12.10.1970, s. 7.[6] Úř. věst. L 236, 26.8.1978, s. 13.[7] Úř. věst. L 225, 12.10.1970, s. 1.[8] Úř. věst. L 16, 20.1.1978, s. 23.--------------------------------------------------


title: Směrnice Rady ze dne 26. července 1971 o odstranění omezení volného pohybu služeb v souvislosti s veřejnými zakázkami na stavební práce a se zadáváním veřejných zakázek na stavební práce zhotovitelům jednajícím prostřednictvím zastoupení nebo poboček

text:
Důležité právní upozornění

|

31971L0304

Úřední věstník L 185 , 16/08/1971 S. 0001 - 0004 Finské zvláštní vydání: Kapitola 6 Svazek 1 S. 0107  Dánské zvláštní vydání: Řada I Kapitola 1971(II) S. 0610  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 6 Svazek 1 S. 0107  Anglické zvláštní vydání: Řada I Kapitola 1971(II) S. 0678  Řecké zvláštní vydání: Kapitola 17 Svazek 1 S. 0003  Španělské zvláštní vydání: Kapitola 06 Svazek 1 S. 0129  Portugalské zvláštní vydání Kapitola 06 Svazek 1 S. 0129

		Směrnice Radyze dne 26. července 1971o odstranění omezení volného pohybu služeb v souvislosti s veřejnými zakázkami na stavební práce a se zadáváním veřejných zakázek na stavební práce zhotovitelům jednajícím prostřednictvím zastoupení nebo poboček(71/304/EHS)RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na čl. 54 odst. 2 a čl. 63 odst. 2 této smlouvy,s ohledem na Obecný program pro odstranění omezení svobody usazování [1], a zejména na hlavu IV B uvedeného programu,s ohledem na Obecný program pro odstranění omezení volného pohybu služeb [2], a zejména na hlavu V C písm. e) bod 1 uvedeného programu,s ohledem na návrh Komise,s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [3],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [4],vzhledem k tomu, že pravidla pro dosažení svobody usazování a volného pohybu služeb a pravidla týkající se přechodných opatření již byla stanovena, pokud jde o činnosti osob samostatně výdělečně činných oddílu 40 ISIC, ve směrnicích Rady 64/427/EHS a 64/429/EHS ze dne 7. července 1964 [5]; že podle těchto směrnic nesmějí zadavatelé diskriminovat fyzické ani právnické osoby, kterým je zakázka zadána, na základě státní příslušnosti subdodavatelů; že omezení jsou prozatímně povolena pouze pro účast na veřejných zakázkách na stavební práce formou poskytování služeb nebo prostřednictvím zastoupení nebo poboček; že proto mají ustanovení výše uvedených směrnic obecnou působnost a bylo by nadbytečné je v této směrnici opakovat;vzhledem k tomu, že veřejné zakázky oddílu 40 ISIC mohou být zadány subjektům nebo prováděny subjekty, jež jsou držiteli koncesí, které jim byly uděleny státem, regiony, obcemi nebo jinými veřejnoprávními právnickými osobami; že tato směrnice musí tedy do své oblasti působnosti zahrnout tyto zakázky, jež představují značný objem práce; že jinak by byla její působnost značně omezena;vzhledem k tomu, že Smlouva o založení Evropského společenství pro atomovou energii obsahuje v článku 97 zvláštní ustanovení týkající se výstavby jaderného zařízení vědecké či průmyslové povahy; že podle článku 232 Smlouvy o založení Evropského hospodářského společenství musí být tyto případy vyloučeny z oblasti působnosti této směrnice;vzhledem k tomu, že od přijetí obecných programů vypracovalo Evropské hospodářské společenství vlastní klasifikaci průmyslových činností, které se nazývá "klasifikace odvětví v Evropských společenstvích" (NICE); že tato klasifikace, která obsahuje odkazy na vnitrostátní klasifikace, je tedy lépe přizpůsobena potřebám členských států než klasifikace ISIC (Mezinárodní standardní klasifikace ekonomických činností); že klasifikace NICE by proto měla být použita za předpokladu, že to nebude mít vliv na změnu časového plánu stanoveného v obecných programech, jenž obsahuje odkazy na klasifikaci ISIC; že použití klasifikace NICE v této směrnici nemůže mít takový účinek;vzhledem k tomu, že u veřejných zakázek na stavební práce je často činěn odkaz na technickou specifikaci; že Rada ve svém stanovisku zaujatém při přijetí obecných programů stanovila, že technické specifikace by neměly obsahovat žádná diskriminační ustanovení; že je tedy nezbytné do této směrnice zahrnout určitá upřesnění v této věci;vzhledem k tomu, že ustanovení pro všechny činnosti osob samostatně výdělečně činných související s pohybem a bydlištěm osob, které požívají svobody usazování a volného pohybu služeb, jsou nebo budou předmětem samostatných směrnic a že systém pro zaměstnance, kteří jsou spojeni s poskytovatelem služeb nebo kteří jednají na jeho účet, se řídí předpisy přijatými na základě článků 48 a 49 Smlouvy,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Pokud jde o fyzické osoby a společnosti uvedené v hlavě 1 obecných programů, které poskytují služby nebo jednají prostřednictvím zastoupení nebo poboček (dále pouze "příjemci"), zruší členské státy omezení uvedenáv hlavě III obecných programů, která se týkají práva uzavírat, udělovat, provádět nebo se účastnit provádění veřejných zakázek na stavební práce na účet státu, regionů nebo obcí nebo veřejnoprávních právnických osob.Článek 21. Tato směrnice se vztahuje na činnosti osob samostatně výdělečně činných oddílu 40 uvedené v příloze I obecného programu pro odstranění omezení svobody usazování. Tyto činnosti odpovídají činnostem, které patří do oddílu 40 "klasifikace odvětví v Evropských společenstvích" (NICE); jsou uvedeny v příloze k této směrnici.2. Tato směrnice se nevztahuje na:a) průmyslová zařízení mechanická, elektrická nebo vyrábějící energii, s výjimkou jakékoli části těchto zařízení, která patří do oblasti pozemního a inženýrského stavitelství;b) stavbu jaderných zařízení vědecké nebo průmyslové povahy;c) výkopové práce, hloubení šachet, bagrovací práce a likvidace odpadů, které se provádějí v souvislosti s těžbou hornin (těžební průmysl a lomy).Článek 31. Členské státy odstraní zejména ta omezení, kteráa) zabraňují příjemcům poskytovat služby za stejných podmínek jako státním příslušníkům daného státu a se stejnými právy; omezení, která budou zrušena, zahrnují zejména právní a správní předpisy a správní postupy, které způsobují nebo dovolují diskriminační zacházení vůči fyzickým nebo právnickým osobám, kterým byla zadána zakázka k výkonu nebo řízení stavebních prací nebo k řízení veřejných služeb prostřednictvím udělení zvláštních nebo výlučných práv týkajících se zakázek, které tyto osoby mohou k výkonu prací samy udělit;b) vyplývají z užívání správních postupů, které vedou k zacházení s příjemci, které je diskriminační ve srovnání s těmi postupy, které jsou uplatňovány při jednání s vlastními státními příslušníky;c) vyplývají z uplatňování předpisů nebo praktik, které, ačkoliv jsou použitelné bez ohledu na státní příslušnost, v zásadě nebo výlučně brání státním příslušníkům jiných členských států v provozování odborné nebo obchodní činnosti; mezi omezeními, která budou zrušena, jsou zejména diskriminační technické specifikace; nebudou považovány za diskriminační, jsou-li odůvodněny předmětem zakázky.2. Členské státy zejména zajistí to,a) aby mohli příjemci získat k provádění stavebních prací na jejich území různé druhy úvěrů, podpor a dotací, které k tomu účelu poskytují orgány veřejné moci, a to za stejných podmínek, jako vlastní státní příslušníci;b) aby měli příjemci bez omezení a ve všech případech za stejných podmínek jako státní příslušníci přístup ke zdrojům, které jsou řízeny státem a které potřebují pro provedení zakázky.Článek 4Členské státy přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do dvanácti měsíců od jejího oznámení a neprodleně o nich uvědomí Komisi.Článek 5Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 26. července 1971.Za RadupředsedaA. Moro[1] Úř. věst. 2, 15.1.1962, s. 36/62.[2] Úř. věst. 2, 15.1.1962, s. 36/62.[3] Úř. věst. 62, 12.4.1965, s. 883/65.[4] Úř. věst. 13, 29.1.1965, s. 158/65.[5] Úř. věst. 117, 23.7.1964, s. 1863/64 a s. 1880/64.--------------------------------------------------PŘÍLOHASEZNAM ODBORNÝCH ČINNOSTÍpodle klasifikace odvětví v Evropských společenstvích(NICE)Oddíl | Skupina | |40 | | VÝSTAVBA |400 | | Výstavba (nespecializovaná) Demolice |400.1 | Výstavba nespecializovaná |400.2 | Demolice |401 | | Výstavba pozemních staveb (bytová nebo jiná výstavba) |401.1 | Všeobecné stavební práce |401.2 | Pokrývačské práce |401.3 | Výstavba komínů a topenišť |401.4 | Izolace proti povětrnostním vlivům |401.5 | Obnova a údržba fasád |401.6 | Lešenářské práce |401.7 | Jiné stavební činnosti (včetně stavebních konstrukčních prací) |402 | | Stavební inženýrství; stavby silnic, mostů, železnic, apod. |402.1 | Všeobecné stavební inženýrství, inženýrské stavitelství |402.2 | Zemní práce |402.3 | Výstavba inženýrských staveb (nad i pod úrovní terénu) |402.4 | Výstavba vnitrozemských vodních cest a námořních inženýrských staveb |402.5 | Výstavba dálnic (včetně staveb letišť a rozjezdových drah) |402.6 | Specializované činnosti v jiných oblastech stavebního inženýrství (včetně instalace dopravních značek, signalizace a navigačních značek, instalace plynových, vodovodních a uhlovodíkových vedení a potrubí a zařízení přenosu elektrické energie a telekomunikačních linek) |403 | | Instalační práce |403.1 | Všeobecné instalační práce |403.2 | Služby (instalace plynu, vody a sanitárního zařízení) |403.3 | Instalace vytápění a vzduchotechnického zařízení (instalace ústředního vytápění, klimatizace a větracího zařízení) |403.4 | Tepelná a zvuková izolace a izolace proti vibracím |403.5 | Elektroinstalace |403.6 | Instalace antén, hromosvodů, telefonů, apod. |404 | | Stavební dokončovací práce |404.1 | Všeobecné stavební dokončovací práce |404.2 | Omítání |404.3 | Truhlářské práce, a zejména instalace dřevěného vybavení (včetně pokládání dřevěných podlah) |404.4 | Natěračské, malířské a sklenářské práce, tapetování |404.5 | Obkládání a pokládání podlahových krytin, obkládání stěn (pokládání dlažeb, jiných podlahových krytin a lepení povrchových úprav) |404.6 | Různé stavební dokončovací práce (včetně instalací kamen a krbů, apod.) |--------------------------------------------------


title: SmĚrnice Rady ze dne 21. prosince 1982 o hlášení chorob zvířat ve Společenství

text:
Důležité právní upozornění

|

31982L0894

Úřední věstník L 378 , 31/12/1982 S. 0058 - 0062 Finské zvláštní vydání: Kapitola 3 Svazek 15 S. 0215  Španělské zvláštní vydání: Kapitola 03 Svazek 26 S. 0227  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 3 Svazek 15 S. 0215  Portugalské zvláštní vydání Kapitola 03 Svazek 26 S. 0227

		SmĚrnice Radyze dne 21. prosince 1982o hlášení chorob zvířat ve Společenství(82/894/EHS)RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na články 43 a 100 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise,s ohledem na stanovisko Shromáždění [1],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],vzhledem k tomu, že Společenství vydalo předpisy pro obchod uvnitř Společenství se skotem a prasaty, s čerstvým masem, s čerstvým drůbežím masem a. s. masnými výrobky;vzhledem k tomu, že vzplanutí nebo výskyt určitých nakažlivých nemocí zvířat představuje nebezpečí pro stavy dobytka ve Společenství, obzvláště z důvodu jejich šíření v důsledku obchodu uvnitř Společenství; že je nezbytná rychlá a přesná informace pro provádění různých ochranných opatření uvedených v předpisech Společenství;vzhledem k tomu, že povinnosti každého členského státu je hlásit ostatním členským státům a Komisi propuknutí a zánik některých chorob na jeho území v souladu s článkem 9 směrnice Rady 64/432/EHS ze dne 26. června 1964 o veterinárních otázkách obchodu se skotem a prasaty uvnitř Společenství [3], naposledy pozměněné směrnicí 80/1274/EHS [4], s článkem 11 směrnice Rady 71/118/EHS ze dne 15. února 1971 o hygienických otázkách obchodu s čerstvým drůbežím masem [5], naposledy pozměněné směrnicí 80/216/EHS [6], s článkem 7 směrnice Rady 72/461/EHS ze dne 12. prosince 1972 o veterinárních otázkách obchodu s čerstvým masem uvnitř Společenství [7], naposledy pozměněné směrnicí 80/1099/EHS [8], a článkem 7 směrnice Rady 80/215/EHS ze dne 22. ledna 1980 o veterinárních otázkách obchodu s masnými výrobky uvnitř Společenství [9], naposledy pozměněné směrnicí 80/1100/EHS [10];vzhledem k tomu, že se musí specifikovat způsob hlášení i choroby povinné hlášením a že je zvláště vhodné pravidelně informovat o nákazové situaci v každém členském státě;vzhledem k tomu, že na základě zkušeností s tímto hlášením se přizpůsobení technickým potřebám bude provádět postupem zakládajícím úzkou spolupráci mezi členskými státy a Komisí,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 11. Tato směrnice se týká hlášení:- vzplanutí jedné z chorob uvedených v příloze I,- zrušení (po eradikaci posledního ohniska) omezení zavedených ve spojení se vzplanutím jedné z chorob uvedených v příloze I.2. Touto směrnicí nejsou dotčena zvláštní ustanovení týkající se informací o sladění opatření pro eradikaci a/nebo profylaxi chorob zvířat.Článek 2Pro účely této směrnice se rozumí:a) "hospodářstvím" zemědělské nebo jiné zařízení umístěné na území členského státu, ve kterém jsou zvířata držena nebo chována;b) "případem" úřední zjištění jedné z chorob uvedených v příloze I u kteréhokoli zvířete nebo mrtvého těla;c) "ohniskem" hospodářství nebo místo nacházející se na území Společenství, kde jsou zvířata shromážděna a kde byl úředně potvrzen jeden nebo více případů;d) "primárním ohniskem" každé ohnisko nesouvisející z epizootologického hlediska s nějakým předchozím ohniskem zjištěným ve stejné oblasti členského státu ve smyslu definice podle článku 2 směrnice 64/432/EHS, anebo první vzplanutí v jiné oblasti stejného členského státu.Článek 31. Každý členský stát hlásí do 24 hodin přímo jak Komisi, tak i dalším členským státům:- primární ohnisko jedné z chorob uvedených v příloze 1, zjištěné na jeho území,- zrušení (po eradikaci posledního ohniska) omezení zavedených ve spojení se vzplanutím jedné z chorob uvedených v příloze I na jeho území.2. Hlášení uvedená v odstavci 1 obsahují informace uvedené v příloze II a předávají se dálnopisem.3. V případě klasického moru prasat stačí poskytnout informaci v souladu se směrnicí Rady 80/217/EHS ze dne 20. ledna 1980 [11], kterou se zavádějí opatření Společenství pro tlumení klasického moru prasat, naposledy pozměněnou směrnicí 80/1274/EHS [12].Článek 41. Aniž by tím byla dotčena ustanovení čl. 1 odst, 2, hlásí každý členský stát přímo Komisi nejpozději první pracovní den každého týdne sekundární ohniska chorob uvedených v příloze I, zjištěných na jeho území.Výše uvedené hlášení se týká týdne, který končí o půlnoci neděle před hlášením.Komise uvede různé informace do případné vzájemné souvislosti a oznámí ji veterinárním útvarům každého členského státu.2. Skutečnost, že Komise neobdrží hlášení, znamená, že se během doby uvedené v pododstavci 2 odstavce 1 neobjevilo žádné druhotné ohnisko.3. Hlášení uvedená v odstavci 1 obsahují informace uvedené v příloze II a předávají se dálnopisem.Článek 51. Před datem provedení této směrnice se postupem podle článku 6 stanoví kodifikovaný formulář pro předávání informací uvedených v příloze II.2. Postupem podle článku 6 může být rozhodnuto:- doplnit nebo pozměnit přílohy,- aby bez ohledu na článek 4 byly dočasně pozměněny rozsah, obsah a četnost hlášení s ohledem na dotyčnou chorobu, a zejména na vývoj nákazové situace.Článek 61. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, přednese věc Stálému veterinárnímu výboru (dále jen "výbor"), zřízenému rozhodnutím Rady ze dne 15. října 1968, jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce některého členského státu.2. Hlasům členských států ve výboru je přidělena váha podle čl. 148 odst. 2 Smlouvy. Předseda nehlasuje.3. Zástupce Komise předloží návrh opatření, která mají být přijata. Výbor zaujme stanovisko k opatřením ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou 45 hlasů.4. Komise přijme zamýšlená opatření a ihned je provede, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru. Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrhopatření, která mají být přijata. Rada přijme opatření kvalifikovanou většinou.Pokud se Rada neusnese do tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise a ihned je provede s výjimkou případů, kdy se Rada proti nim vysloví prostou většinou.Článek 7Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. ledna 1984 a neprodleně o nich uvědomí Komisi.Článek 8Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 21. prosince 1982.Za RadupředsedaO. Møller[1] Stanovisko přijaté ve dnech 12. až 13. dubna 1982 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku).[2] Úř. věst. C 112, 3.5.1982, s. 4.[3] Úř. věst. 121, 29.7.1964, s. 1977/64.[4] Úř. věst. L 375, 31.12.1980, s. 75.[5] Úř. věst. L 55, 8.3.1971, s. 23.[6] Úř. věst. L 47, 21.2.1980, s. 8.[7] Úř. věst. L 302, 31.12.1972, s. 24.[8] Úř. věst. L 325, 1.12.1980, s. 14.[9] Úř. věst. L 47, 21.2.1980, s. 4.[10] Úř. věst. L 325, 1.12.1980, s. 16.[11] Úř. věst. L 47, 21.2.1980, s. 11.[12] Úř. věst. L 375, 31.12.1980, s. 75.--------------------------------------------------PŘÍLOHA IChoroby povinné hlášenímSlintavka a kulhavkaMor skotuPlicní nákaza skotuKatarální horečka ovcíVezikulární choroba prasatKlasický mor prasatAfrický mor prasatNakažlivá obrna prasat (Těšínská choroba prasat)Influenza ptákůNewcastleská choroba--------------------------------------------------PŘÍLOHA IIInformace uváděné v rámci hlášení1. Informace požadované ve smyslu článku 3 při výskytu primárních ohnisek chorob uvedených v příloze I:1) datum odeslání;2) hodina odeslání;3) název členského státu,4) a) název choroby,b) popřípadě typ viru;5) datum potvrzení;6) zeměpisná lokalizace hospodářství;7) počet vnímavých zvířat v areálu: a) skot, b) prasata, c) ovce, d) kozy, e) drůbež;8) počet poražených zvířat: a) skot, b) prasata, c) ovce, d) kozy, e) drůbež;9) počet neškodně zlikvidovaných mrtvých těl: a) skot, b) prasata, c) ovce, d) kozy, e) drůbež.2. Informace požadované ve smyslu článku 4 při výskytu sekundárních ohnisek chorob uvedených v příloze I:1) datum odeslání;2) hodina odeslání;3) název členského státu;4) u každé hlášené choroby:a) název choroby,b) počet ohnisek.3. Informace požadované ve smyslu článku 3 při zrušení omezení zavedených v členském státě po eradikaci posledního ohniska chorob uvedených v příloze I:1) datum odeslání;2) hodina odeslání;3) název členského státu;4) název choroby;5) datum zrušení omezení.--------------------------------------------------