title: Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/110/ES ze dne 16. září 2009 o přístupu k činnosti institucí elektronických peněz, o jejím výkonu a o obezřetnostním dohledu nad touto činností, o změně směrnic 2005/60/ES a 2006/48/ES a o zrušení směrnice 2000/46/ES (Text s významem pro EHP)

text:
               10.10.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 267/7

      SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2009/110/ES
   ze dne 16. září 2009
   o přístupu k činnosti institucí elektronických peněz, o jejím výkonu a o obezřetnostním dohledu nad touto činností, o změně směrnic 2005/60/ES a 2006/48/ES a o zrušení směrnice 2000/46/ES
   (Text s významem pro EHP)
   EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 47 odst. 2 první a třetí větu a na článek 95 této smlouvy,
   s ohledem na návrh Komise,
   s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
   s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky (2),
   v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy (3),
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/46/ES ze dne 18. září 2000 o přístupu k činnosti institucí elektronických peněz, o jejím výkonu a o obezřetnostním dohledu nad touto činností (4) byla přijata v reakci na vznik nových předplacených elektronických platebních produktů s cílem vytvořit jasný právní rámec pro upevnění vnitřního trhu při zajištění náležité úrovně obezřetnostního dohledu.

               (2)

               V přezkumu směrnice 2000/46/ES Komise zdůraznila potřebu revidovat uvedenou směrnici vzhledem k tomu, že některá její ustanovení byla považována za překážku vytvoření skutečného jednotného trhu služeb elektronických peněz a rozvoje těchto uživatelsky přívětivých služeb.

               (3)

               Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/64/ES ze dne 13. listopadu 2007 o platebních službách na vnitřním trhu (5) vytvořila moderní a soudržný právní rámec pro platební služby, zahrnující koordinaci vnitrostátních předpisů týkajících se obezřetnostních požadavků na novou kategorii poskytovatelů platebních služeb, totiž na platební instituce.

               (4)

               S cílem odstranit překážky přístupu na trh a usnadnit přístup k činnosti vydávání elektronických peněz a její výkon je třeba revidovat pravidla, kterým instituce elektronických peněz podléhají, aby byly zajištěny rovné podmínky pro všechny poskytovatele platebních služeb.

               (5)

               Působnost této směrnice je vhodné omezit na poskytovatele platebních služeb, kteří vydávají elektronické peníze. Tato směrnice by se neměla vztahovat na peněžní hodnotu uchovávanou na konkrétních předplacených platebních nástrojích určených k řešení přesně stanovených potřeb, které lze použít pouze omezeně, a to buď proto, že umožňují držiteli elektronických peněz nákup zboží nebo služeb pouze v prostorách vydavatele elektronických peněz nebo v rámci omezené sítě poskytovatelů služeb na základě přímé obchodní dohody s profesionálním vydavatelem, anebo proto, že mohou být použity pouze za účelem získání omezeného sortimentu zboží nebo služeb. Nástroj by měl být považován za použitelný v rámci takové omezené sítě tehdy, pokud je možné jej použít pouze pro nákup zboží a služeb v konkrétní prodejně či řetězci prodejen anebo k nákupu omezeného sortimentu zboží nebo služeb bez ohledu na polohu prodejního místa. Takové nástroje by mohly zahrnovat zákaznické platební karty, karty pro odběr pohonných hmot, členské platební karty, karty používané ve veřejné dopravě, stravenky nebo poukazy na služby (například poukazy na péči o děti nebo poukazy pro systémy sociálních služeb, které slouží jako příspěvek na zaměstnávání pracovníků vykonávajících práce v domácnosti, například úklid, žehlení nebo zahradnické práce), na něž se někdy uplatňují zvláštní daně a pracovněprávní rámec, které mají podpořit využívání takovýchto nástrojů, a splnit tak cíle stanovené v právních předpisech v oblasti sociálního zabezpečení. Pokud se z tohoto zvláštního nástroje stane všeobecně používaný nástroj, nemělo by se vyloučení z oblasti působnosti této směrnice dále uplatňovat. Nástroje, které mohou být použity k nákupu v obchodech stanoveného okruhu prodejců, by neměly být vyloučeny z oblasti působnosti této směrnice, neboť takové nástroje jsou většinou určeny pro síť poskytovatelů služeb, která průběžně roste.

               (6)

               Je rovněž vhodné, aby se tato směrnice nevztahovala na peněžní hodnotu, která je použita k nákupu digitálního zboží nebo služeb, kde provozovatel přidává k výrobku nebo službě vzhledem k jeho povaze reálnou hodnotu, například v podobě přístupových, vyhledávacích či distribučních možností, za předpokladu, že předmětné zboží nebo službu lze použít pouze na digitálním zařízení jako například na mobilním telefonu nebo počítači a že provozovatel daného telekomunikačního, digitálního nebo informatického systému nejedná pouze jako zprostředkovatel mezi uživatelem platebních služeb a dodavatelem zboží nebo poskytovatelem služeb. Tak je tomu v situaci, kdy předplatitel mobilního telefonu nebo jiné digitální sítě platí přímo provozovateli a mezi předplatitelem sítě a třetí stranou – dodavatelem zboží nebo poskytovatelem služeb poskytovaných jako součást transakce – neexistuje přímý platební vztah ani přímý vztah dlužníka a věřitele.

               (7)

               Je třeba zavést jasnou definici elektronických peněz, která bude technicky neutrální. Tato definice by měla zahrnovat všechny situace, kdy poskytovatel platebních služeb poskytuje výměnou za peněžní prostředky předplacenou uchovávanou hodnotu, která může být použita k platebním účelům, protože ji třetí osoba přijímá jako platbu.

               (8)

               Definice elektronických peněz by měla zahrnovat elektronické peníze, ať už jsou drženy na platebním zařízení, které má držitel elektronických peněz k dispozici, nebo jsou na dálku uchovávány na serveru a spravovány držitelem elektronických peněz prostřednictvím zvláštního účtu pro elektronické peníze. Tato definice by měla být dostatečně obecná, aby nebránila technické inovaci, a měla by zahrnovat nejen veškeré produkty elektronických peněz, které jsou dnes k dispozici na trhu, ale také produkty, které by mohly být vyvinuty v budoucnosti.

               (9)

               Režim obezřetnostního dohledu nad institucemi elektronických peněz by měl být přezkoumán a uveden do souladu s riziky, kterým jsou tyto instituce vystaveny. Měl by být také uveden do souladu s obezřetnostním dohledem, kterému podléhají platební instituce podle směrnice 2007/64/ES. V tomto ohledu by se příslušné články směrnice 2007/64/ES měly obdobně použít na instituce elektronických peněz, aniž je dotčena tato směrnice. Proto je třeba výrazem „platební instituce“ ve směrnici 2007/64/ES rozumět „instituce elektronických peněz“; výrazem „platební služby“ je třeba rozumět též „platební služby a vydávání elektronických peněz“; výrazem „uživatel platebních služeb“ je třeba rozumět též „uživatele platebních služeb a držitele elektronických peněz“; výrazem „tato směrnice“ je třeba rozumět směrnici 2007/64/ES i tuto směrnici; odkazu na hlavu II směrnice 2007/64/ES je třeba rozumět jako odkazu na hlavu II směrnice 2007/64/ES i hlavu II této směrnice; odkazu na článek 6 směrnice 2007/64/ES je třeba rozumět též jako odkazu na článek 4 této směrnice; odkazu na čl. 7 odst. 1 směrnice 2007/64/ES je třeba rozumět též jako odkazu na čl. 5 odst. 1 této směrnice; odkazu na čl. 7 odst. 2 směrnice 2007/64/ES je třeba rozumět též jako odkazu na čl. 5 odst. 6 této směrnice; odkazu na článek 8 směrnice 2007/64/ES je třeba rozumět též jako odkazu na čl. 5 odst. 2 až 5 této směrnice; odkazu na článek 9 směrnice 2007/64/ES je třeba rozumět též jako odkazu na článek 7 této směrnice; odkazu na čl. 16 odst. 1 směrnice 2007/64/ES je třeba rozumět též jako odkazu na čl. 6 odst. 1 písm. c), d) a e) této směrnice; a odkazu na článek 26 směrnice 2007/64/ES je třeba rozumět též jako odkazu na článek 9 této směrnice.

               (10)

               Uznává se, že instituce elektronických peněz distribuují elektronické peníze, a to též prostřednictvím prodeje nebo dalšího prodeje produktů elektronických peněz veřejnosti tím, že poskytují prostředky pro distribuci elektronických peněz zákazníkům, pro provádění zpětné výměny elektronických peněz na žádost zákazníků nebo pro dobíjení produktů elektronických peněz zákazníků, svým jménem a prostřednictvím fyzických nebo právnických osob v souladu s požadavky svých příslušných obchodních modelů. I když by instituce elektronických peněz neměly vydávat elektronické peníze prostřednictvím zástupců, mělo by jim být nicméně povoleno poskytovat platební služby uvedené v příloze směrnice 2007/64/ES prostřednictvím zástupců za předpokladu, že jsou splněny podmínky článku 17 uvedené směrnice.

               (11)

               Je třeba stanovit požadavky na počáteční kapitál a následný kapitál, aby byla zajištěna odpovídající úroveň ochrany spotřebitelů i řádná a obezřetná činnost institucí elektronických peněz. Vzhledem ke specifičnosti elektronických peněz by měla být stanovena doplňková metoda výpočtu následného kapitálu. Mělo by být plně ponecháno na uvážení orgánu dohledu, aby zajistil, že stejná rizika jsou u všech poskytovatelů platebních služeb posuzována stejným způsobem a že metoda výpočtu zohledňuje specifické obchodní postavení daných institucí elektronických peněz. Kromě toho je třeba stanovit, aby byly instituce elektronických peněz povinny držet peněžní prostředky držitelů elektronických peněz odděleně od peněžních prostředků instituce elektronických peněz určených na jiné obchodní činnosti. Instituce elektronických peněz by měly rovněž podléhat účinným pravidlům proti praní peněz a financování terorismu.

               (12)

               Provozování platebních systémů je činnost, která není vyhrazena zvláštním kategoriím institucí. Je však třeba uznat, že, stejně jako tomu je u platebních institucí, ji mohou provádět i instituce elektronických peněz.

               (13)

               Vydávání elektronických peněz není činností přijímání vkladů ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/48/ES ze dne 14. června 2006 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu (6) vzhledem k jejich specifické povaze jakožto elektronické náhrady mincí a bankovek používané pouze k provádění plateb obvykle omezeného rozsahu, a nikoli ke spoření. Instituce elektronických peněz by neměly smět poskytovat úvěry z peněžních prostředků získaných nebo držených za účelem vydávání elektronických peněz. Vydavatelé elektronických peněz by rovněž neměli smět poskytovat úroky nebo jakýkoli jiný prospěch kromě případů, kdy tento prospěch není spojen s délkou doby, během níž má držitel elektronických peněz tyto peníze v držení. Podmínky pro udělení a zachování povolení pro instituce elektronických peněz by měly obsahovat obezřetnostní požadavky přiměřené provozním a finančním rizikům, kterým jsou tyto subjekty vystaveny při své činnosti související s vydáváním elektronických peněz, nezávisle na jakýchkoli jiných obchodních činnostech provozovaných institucí elektronických peněz.

               (14)

               Je však nutné zachovat rovné podmínky mezi institucemi elektronických peněz a úvěrovými institucemi, pokud jde o vydávání elektronických peněz, a tím zajistit spravedlivou hospodářskou soutěž pro stejnou službu v rámci většího množství institucí přinášející výhody držitelům elektronických peněz. Toho by mělo být dosaženo vyvážením méně těžkopádné formy obezřetnostního dohledu, která bude uplatňována u institucí elektronických peněz, ustanoveními přísnějšími, než jsou ta, která platí pro úvěrové instituce, zejména pokud jde o ochranu peněžních prostředků držitele elektronických peněz. Vzhledem ke klíčovému významu ochrany je nutné, aby byly příslušné orgány předem informovány o jakékoli podstatné změně, například změně metod ochrany, změně úvěrové instituce, u které jsou chráněné peněžní prostředky uloženy, nebo změně pojišťovny nebo úvěrové instituce, u níž byly peněžní prostředky pojištěny nebo která na ně poskytla záruku.

               (15)

               Pravidla činnosti poboček institucí elektronických peněz s ústředím mimo Společenství by měla být obdobná ve všech členských státech. Je důležité zajistit, aby tato pravidla nebyla příznivější než ta, jež platí pro pobočky institucí elektronických peněz s ústředím v jiném členském státě. Společenství by mělo mít možnost uzavírat dohody se třetími zeměmi o použití pravidel, která poskytnou pobočkám institucí elektronických peněz s ústředím mimo Společenství stejné zacházení v celém Společenství. Na pobočky institucí elektronických peněz s ústředím mimo Společenství by se nemělo vztahovat právo usazování podle článku 43 Smlouvy v jiných členských státech než těch, kde jsou usazeny, ani volný pohyb služeb podle čl. 49 druhého pododstavce Smlouvy.

               (16)

               Je vhodné umožnit členským státům, aby upustily od uplatňování některých ustanovení této směrnice na instituce, které vydávají elektronické peníze pouze v omezeném objemu. Instituce, na něž se taková výjimka vztahuje, by neměly být podle této směrnice oprávněny uplatňovat právo usazování ani volný pohyb služeb a ani by neměly tato práva vykonávat nepřímo jako členové platebního systému. Je však žádoucí, aby byly registrovány údaje o všech subjektech poskytujících služby v oblasti elektronických peněz, včetně těch, na něž se vztahuje výjimka. Za tímto účelem by členské státy měly takové subjekty zapisovat do rejstříku institucí elektronických peněz.

               (17)

               Z důvodu obezřetnosti by členské státy měly zajistit, aby elektronické peníze mohly vydávat pouze instituce elektronických peněz řádně schválené podle této směrnice nebo ty, na něž se vztahuje výjimka, úvěrové instituce schválené podle směrnice 2006/48/ES, poštovní žirové instituce, které jsou v souladu s vnitrostátními právními předpisy oprávněny vydávat elektronické peníze, instituce uvedené v článku 2 směrnice 2006/48/ES, Evropská centrální banka a národní centrální banky, pokud nejednají jako měnový orgán nebo jiný orgán veřejné moci, a členské státy nebo jejich regionální a místní orgány, pokud jednají jako orgány veřejné moci.

               (18)

               Elektronické peníze musí být zpětně vyměnitelné, aby byla zachována důvěra držitelů elektronických peněz. Zpětná výměna sama o sobě neznamená, že by peněžní prostředky přijaté výměnou za elektronické peníze měly být považovány za vklady nebo jiné splatné peněžní prostředky ve smyslu směrnice 2006/48/ES. Zpětná výměna by měla být možná kdykoli, a to za jmenovitou hodnotu a bez možnosti dohodnout se na minimální výši částky pro zpětnou výměnu. Zpětná výměna by obecně měla být bezplatná. Ve zvláštních případech řádně uvedených v této směrnici by však mělo být možné vyžadovat poplatek přiměřený nákladům, aniž by byly dotčeny vnitrostátní daňové nebo sociální předpisy ani jakékoli jiné povinnosti vydavatele elektronických peněz, které vyplývají z ostatních příslušných předpisů Společenství nebo z vnitrostátních právních předpisů, jako jsou předpisy v oblasti boje proti praní peněz a financování terorismu, ani žádná opatření zaměřená na zmrazení finančních prostředků nebo jakákoli specifická opatření související s bojem proti trestné činnosti a jejím vyšetřováním.

               (19)

               Držitelé elektronických peněz by měli mít možnost využívat mimosoudní postupy pro vyřizování stížností a zjednávání nápravy s cílem urovnání sporů. Proto by se měla v souvislosti s touto směrnicí obdobně použít kapitola 5 hlavy IV směrnice 2007/64/ES, aniž je dotčena tato směrnice. Výrazem „poskytovatel platebních služeb“ je tedy třeba rozumět též „vydavatele elektronických peněz“, výrazem „uživatel platebních služeb“ je třeba rozumět též „držitele elektronických peněz“ a odkazu na hlavy III a IV směrnice 2007/64/ES je třeba rozumět též jako odkazu na hlavu III této směrnice.

               (20)

               Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi (7).

               (21)

               Zejména je třeba zmocnit Komisi k přijetí prováděcích předpisů, aby byla zohledněna inflace nebo technologický rozvoj a rozvoj trhu a zajištěno konvergentní uplatňování výjimek stanovených v této směrnici. Jelikož tato opatření mají obecný význam a jejich účelem je změnit jiné než podstatné prvky této směrnice, musí být přijata regulativním postupem s kontrolou stanoveným v článku 5a rozhodnutí 1999/468/ES.

               (22)

               Účinnost této směrnice je třeba přezkoumat. Tři roky po uplynutí lhůty pro provedení této směrnice by proto Komise měla vypracovat zprávu. Členské státy by měly Komisi informovat o uplatňování některých ustanovení této směrnice.

               (23)

               V zájmu právní jistoty by měla být přijata přechodná ustanovení, podle nichž by instituce elektronických peněz, které zahájily činnost v souladu s vnitrostátními právními předpisy provádějícími směrnici 2000/46/ES, mohly pokračovat ve své činnosti v daném členském státě po určitou dobu. Tato doba by měla být delší v případě institucí elektronických peněz, kterým byla udělena výjimka podle článku 8 směrnice 2000/46/ES.

               (24)

               Tato směrnice zavádí novou definici elektronických peněz, na jejichž vydávání je možno použít výjimky podle článků 34 a 53 směrnice 2007/64/ES. Proto by měl být odpovídajícím způsobem změněn režim zjednodušené hloubkové kontroly institucí elektronických peněz podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/60/ES ze dne 26. října 2005 o předcházení zneužití finančního systému k praní peněz a financování terorismu (8).

               (25)

               Podle směrnice 2006/48/ES jsou instituce elektronických peněz považovány za úvěrové instituce, přestože nemohou ani přijímat vklady od veřejnosti, ani z prostředků od veřejnosti získaných poskytovat úvěry. S ohledem na systém zavedený touto směrnicí je vhodné změnit definici úvěrové instituce uvedenou ve směrnici 2006/48/ES, aby bylo zajištěno, že instituce elektronických peněz nebudou považovány za úvěrové instituce. Úvěrové instituce by však měly být i nadále oprávněny vydávat elektronické peníze a vykonávat tuto činnost v celém Společenství, s výhradou vzájemného uznávání a komplexního obezřetnostního dohledu, který se na ně vztahuje v souladu s právními předpisy Společenství v oblasti bankovnictví. V zájmu zachování rovných podmínek by však mělo být úvěrovým institucím umožněno, aby případně tuto činnost vykonávaly prostřednictvím dceřiné společnosti v rámci režimu obezřetnostního dohledu podle této směrnice namísto podle směrnice 2006/48/ES.

               (26)

               Ustanovení této směrnice nahrazují všechna odpovídající ustanovení směrnice 2000/46/ES. Směrnice 2000/46/ES by proto měla být zrušena.

               (27)

               Jelikož cílů této směrnice nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, protože je k tomu zapotřebí harmonizace řady různých pravidel, která v současnosti existují v právních řádech jednotlivých členských států, a proto jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.

               (28)

               Podle bodu 34 interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů (9) jsou členské státy vybízeny k tomu, aby jak pro sebe, tak i v zájmu Společenství sestavily vlastní tabulky, z nichž bude co nejvíce patrné srovnání mezi touto směrnicí a prováděcími opatřeními, a aby tyto tabulky zveřejnily,

         PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
   HLAVA I

      OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE

   Článek 1
   Předmět a oblast působnosti
   1.   Tato směrnice stanoví pravidla pro výkon činnosti vydávání elektronických peněz; za tímto účelem členské státy rozlišují následující kategorie vydavatelů elektronických peněz:

               a)

               úvěrové instituce ve smyslu čl. 4 bodu 1 směrnice 2006/48/ES, včetně, v souladu s vnitrostátním právem, poboček, ve smyslu čl. 4 bodu 3 uvedené směrnice, úvěrových institucí s ústředím mimo Společenství, které se nacházejí ve Společenství v souladu s článkem 38 uvedené směrnice;

               b)

               instituce elektronických peněz ve smyslu čl. 2 bodu 1 této směrnice, včetně, v souladu článkem 8 této směrnice a s vnitrostátním právem, poboček institucí elektronických peněz s ústředím mimo Společenství, které se nacházejí ve Společenství;

               c)

               poštovní žirové instituce, které jsou podle vnitrostátního práva oprávněny vydávat elektronické peníze;

               d)

               Evropská centrální banka a národní centrální banky, pokud nejednají jako měnový orgán nebo jiný orgán veřejné moci;

               e)

               členské státy a jejich regionální a místní orgány, pokud jednají jako orgány veřejné moci.

         2.   Hlava II této směrnice stanoví pravidla pro přístup k činnosti institucí elektronických peněz, její výkon a obezřetnostní dohled nad touto činností.
   3.   Členské státy mohou upustit od uplatňování všech nebo části ustanovení hlavy II této směrnice na instituce uvedené v článku 2 směrnice 2006/48/ES, s výjimkou institucí uvedených v první a druhé odrážce zmíněného článku.
   4.   Tato směrnice se nevztahuje na peněžní hodnotu uchovávanou na nástrojích, pro něž platí výjimka podle čl. 3 písm. k) směrnice 2007/64/ES.
   5.   Tato směrnice se nevztahuje na peněžní hodnotu, která je použita na platební transakce, pro něž platí výjimka podle čl. 3 písm. l) směrnice 2007/64/ES.
   Článek 2
   Definice
   Pro účely této směrnice se rozumí:

               1)

               „institucí elektronických peněz“ právnická osoba, jíž bylo podle hlavy II uděleno povolení vydávat elektronické peníze;

               2)

               „elektronickými penězi“ elektronicky, a to i magneticky, uchovávaná peněžní hodnota vyjádřená pohledávkou za vydavatelem, vydaná proti přijetí peněžních prostředků za účelem provádění platebních transakcí vymezených v čl. 4 bodě 5 směrnice 2007/64/ES a přijímaná jinou fyzickou či právnickou osobou, než je vydavatel elektronických peněz;

               3)

               „vydavatelem elektronických peněz“ subjekty uvedené v čl. 1 odst. 1, instituce, kterým byla udělena výjimka podle čl. 1 odst. 3, nebo právnické osoby, kterým byla udělena výjimka podle článku 9;

               4)

               „průměrem elektronických peněz v oběhu“ průměrná celková výše finančních závazků z elektronických peněz vydaných na konci každého kalendářního dne za předcházejících šest kalendářních měsíců, jež je vypočítána prvního kalendářního dne každého kalendářního měsíce a používána pro tento kalendářní měsíc.

         HLAVA II

      POŽADAVKY NA PŘÍSTUP K ČINNOSTI INSTITUCÍ ELEKTRONICKÝCH PENĚZ, NA JEJÍ VÝKON A OBEZŘETNOSTNÍ DOHLED NAD NÍ

   Článek 3
   Obecná obezřetnostní pravidla
   1.   Aniž je dotčena tato směrnice, použijí se článek 5, články 10 až 15, čl. 17 odst. 7 a články 18 až 25 směrnice 2007/64/ES obdobně na instituce elektronických peněz.
   2.   Instituce elektronických peněz informují příslušné orgány předem o každé podstatné změně opatření přijatých na ochranu peněžních prostředků, které obdržely výměnou za vydané elektronické peníze.
   3.   Každá fyzická nebo právnická osoba, která se rozhodla nabýt nebo držet, přímo nebo nepřímo, kvalifikovanou účast ve smyslu čl. 4 bodu 11 směrnice 2006/48/ES v instituci elektronických peněz nebo tuto kvalifikovanou účast dále zvýšit nebo snížit, přímo nebo nepřímo, čímž by její podíl na kapitálu nebo na hlasovacích právech dosáhl nebo překročil hranice 20 %, 30 % nebo 50 % anebo pod ně poklesl, anebo pokud by se tím instituce elektronických peněz stala nebo přestala být její dceřinou společností, informuje příslušné orgány předem o svém záměru nabýt, držet, zvýšit nebo snížit kvalifikovanou účast.
   Navržený nabyvatel poskytne příslušnému orgánu informace o výši zamýšlené účasti a příslušné informace uvedené v čl. 19a odst. 4 směrnice 2006/48/ES.
   Jestliže je pravděpodobné, že vliv osob uvedených ve druhém pododstavci bude mít nepříznivý dopad na řádné a obezřetné řízení instituce, vyjádří příslušné orgány nesouhlas nebo učiní jiná vhodná opatření nezbytná k ukončení tohoto stavu. Tato opatření mohou zahrnovat soudní příkazy, sankce proti vedoucím osobám nebo pozastavení hlasovacích práv spojených s podíly drženými dotyčnými společníky nebo členy.
   Podobná opatření se uplatní na fyzické nebo právnické osoby, které nesplní povinnost předem poskytnout informace stanovené v tomto odstavci.
   Pokud je podíl nabyt přes nesouhlas příslušných orgánů, přijmou tyto orgány bez ohledu na jakékoli další přijaté sankce opatření, kterými se buď pozastaví výkon hlasovacích práv nabyvatele, nebo zajistí neplatnost odevzdaných hlasů nebo možnost jejich zrušení.
   Členské státy mohou osvobodit instituce elektronických peněz, které vykonávají jednu nebo více činností uvedených v čl. 6 odst. 1 písm. e), od některých nebo všech povinností podle tohoto odstavce nebo umožnit svým příslušným orgánům, aby je od nich osvobodily.
   4.   Členské státy umožní institucím elektronických peněz, aby distribuovaly elektronické peníze a prováděly jejich zpětnou výměnu prostřednictvím fyzických nebo právnických osob, které jednají jejich jménem. Přeje-li si instituce elektronických peněz distribuovat elektronické peníze v jiném členském státě a využít přitom takovéto fyzické nebo právnické osoby, postupuje podle článku 25 směrnice 2007/64/ES.
   5.   Bez ohledu na odstavec 4 nesmějí instituce elektronických peněz vydávat elektronické peníze prostřednictvím zástupců. Instituce elektronických peněz mohou poskytovat platební služby uvedené v čl. 6 odst. 1 písm. a) prostřednictvím zástupců pouze tehdy, pokud jsou splněny podmínky stanovené v článku 17 směrnice 2007/64/ES.
   Článek 4
   Počáteční kapitál
   Členské státy vyžadují, aby počáteční kapitál institucí elektronických peněz složený z položek stanovených v čl. 57 písm. a) a b) směrnice 2006/48/ES činil při udělení povolení nejméně 350 000 EUR.
   Článek 5
   Kapitál
   1.   Kapitál instituce elektronických peněz ve smyslu článků 57 až 61, 63, 64 a 66 směrnice 2006/48/ES nesmí klesnout pod vyšší z částek požadovaných podle odstavců 2 až 5 tohoto článku nebo podle článku 4 této směrnice.
   2.   Ve vztahu k činnostem uvedeným v čl. 6 odst. 1 písm. a), které nejsou spojeny s vydáváním elektronických peněz, se požadavky na kapitál instituce elektronických peněz vypočítají jednou ze tří metod (A, B nebo C) stanovených v čl. 8 odst. 1 a 2 směrnice 2007/64/ES. Vhodnou metodu určí příslušné orgány v souladu s vnitrostátními právními předpisy.
   Ve vztahu k činnosti vydávání elektronických peněz se požadavky na kapitál instituce elektronických peněz vypočítají metodou D stanovenou v odstavci 3.
   Instituce elektronických peněz musí mít vždy kapitál, který je nejméně roven součtu požadavků stanovených v prvním a druhém pododstavci.
   3.   Metoda D: Kapitál instituce elektronických peněz pro vydávání elektronických peněz činí nejméně 2 % průměru elektronických peněz v oběhu.
   4.   Pokud instituce elektronických peněz vykonává některou z činností uvedených v čl. 6 odst. 1 písm. a), která není spojena s vydáváním elektronických peněz, nebo některou z činností uvedených v čl. 6 odst. 1 písm. b) až e) a částka elektronických peněz v oběhu není předem známa, povolí příslušné orgány této instituci vypočítat požadavky na svůj kapitál na základě reprezentativní části, jež má být podle předpokladu použita na vydávání elektronických peněz, pod podmínkou, že tuto reprezentativní část lze rozumným způsobem odhadnout na základě dřívějších údajů a že to příslušné orgány považují za uspokojivé. Pokud instituce elektronických peněz nevyvíjela činnost po dostatečně dlouhou dobu, vypočítají se její požadavky na kapitál na základě předpokládané výše elektronických peněz v oběhu doložené obchodním plánem, s výhradou úprav tohoto plánu požadovaných příslušnými orgány.
   5.   Příslušné orgány mohou na základě vyhodnocení postupů pro řízení rizik, databází ztrát z rizik a vnitřních kontrolních mechanismů instituce elektronických peněz požadovat, aby tato instituce měla kapitál až o 20 % vyšší, než je částka stanovená pomocí příslušné metody v souladu s odstavcem 2, nebo povolit, aby instituce elektronických peněz měla kapitál až o 20 % nižší, než je částka stanovená pomocí příslušné metody v souladu s odstavcem 2.
   6.   Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby se předešlo vícenásobnému použití prvků způsobilých pro výpočet kapitálu:

               a)

               pokud instituce elektronických peněz patří do stejné skupiny jako jiná instituce elektronických peněz, úvěrová instituce, platební instituce, investiční podnik, společnost pro správu aktiv, pojišťovna nebo zajišťovna;

               b)

               pokud instituce elektronických peněz vykonává jiné činnosti než vydávání elektronických peněz.

         7.   Jsou-li splněny podmínky stanovené v článku 69 směrnice 2006/48/ES, mohou se členské státy nebo jejich příslušné orgány rozhodnout neuplatňovat odstavce 2 a 3 tohoto článku na instituce elektronických peněz, které jsou zahrnuty do konsolidovaného dohledu nad mateřskou úvěrovou institucí podle směrnice 2006/48/ES.
   Článek 6
   Činnosti
   1.   Instituce elektronických peněz jsou vedle vydávání elektronických peněz oprávněny vykonávat i kteroukoli z těchto činností:

               a)

               poskytování platebních služeb uvedených v příloze směrnice 2007/64/ES;

               b)

               poskytování úvěrů souvisejících s platebními službami uvedenými v bodech 4, 5 nebo 7 přílohy směrnice 2007/64/ES, pokud jsou splněny podmínky stanovené v čl. 16 odst. 3 a 5 uvedené směrnice;

               c)

               poskytování provozních služeb a úzce spojených doplňkových služeb souvisejících s vydáváním elektronických peněz nebo s poskytováním platebních služeb uvedených v písmenu a);

               d)

               provozování platebních systémů ve smyslu čl. 4 bodu 6 směrnice 2007/64/ES, aniž je dotčen článek 28 uvedené směrnice;

               e)

               obchodní činnosti jiné než vydávání elektronických peněz s ohledem na platné právo Společenství a vnitrostátní právo.

         Úvěr podle prvního pododstavce písm. b) nesmí být poskytován z peněžních prostředků přijatých výměnou za elektronické peníze a držených v souladu s čl. 7 odst. 1.
   2.   Instituce elektronických peněz nesmí od veřejnosti přijímat vklady ani jiné splatné peněžní prostředky ve smyslu článku 5 směrnice 2006/48/ES.
   3.   Veškeré peněžní prostředky, které instituce elektronických peněz získá od držitele elektronických peněz, musí být neprodleně vyměněny za elektronické peníze. Tyto peněžní prostředky nepředstavují vklad ani jiné splatné peněžní prostředky přijaté od veřejnosti ve smyslu článku 5 směrnice 2006/48/ES.
   4.   Ustanovení čl. 16 odst. 2 a 4 směrnice 2007/64/ES se vztahují na peněžní prostředky obdržené na činnosti uvedené v odst. 1 písm. a) tohoto článku, které nejsou spojeny s vydáváním elektronických peněz.
   Článek 7
   Požadavky na ochranu peněžních prostředků
   1.   Členské státy vyžadují, aby instituce elektronických peněz chránila peněžní prostředky, které získala výměnou za vydané elektronické peníze v souladu s čl. 9 odst. 1 a 2 směrnice 2007/64/ES. Peněžní prostředky získané formou platby prostřednictvím platebního nástroje nemusí být chráněny až do doby, kdy jsou připsány na platební účet instituce elektronických peněz nebo dány instituci elektronických peněz jinak k dispozici, v souladu s případnými požadavky na lhůty pro provedení transakce stanovenými ve směrnici 2007/64/ES. V každém případě jsou tyto peněžní prostředky chráněny nejpozději po uplynutí pěti pracovních dní ve smyslu čl. 4 bodu 27 uvedené směrnice od vydání elektronických peněz.
   2.   Pro účely odstavce 1 jsou bezpečnými aktivy s nízkým rizikem položky aktiv spadající do kategorií v tabulce 1 bodě 14 přílohy I směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/49/ES ze dne 14. června 2006 o kapitálové přiměřenosti investičních podniků a úvěrových institucí (10), u nichž kapitálový požadavek pro specifické riziko nepřekračuje 1,6 %, avšak s vyloučením jiných kvalifikujících položek, jak jsou definovány v bodě 15 uvedené přílohy.
   Pro účely odstavce 1 jsou bezpečnými aktivy s nízkým rizikem rovněž podílové jednotky v subjektu kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP), který investuje pouze do aktiv uvedených v prvním pododstavci.
   Za výjimečných okolností, a existuje-li řádné zdůvodnění, mohou příslušné orgány na základě zhodnocení bezpečnosti, splatnosti, hodnoty nebo jiných rizikových prvků aktiv, které jsou uvedeny v prvním a druhém pododstavci, určit, která z těchto aktiv nepředstavují pro účely odstavce 1 bezpečná aktiva s nízkým rizikem.
   3.   Článek 9 směrnice 2007/64/ES se vztahuje na instituce elektronických peněz pro činnosti uvedené v čl. 6 odst. 1 písm. a) této směrnice, které nejsou spojeny s vydáváním elektronických peněz.
   4.   Pro účely odstavců 1 a 3 mohou členské státy nebo jejich příslušné orgány v souladu s vnitrostátními právními předpisy určit, kterou metodu mají instituce elektronických peněz použít pro ochranu peněžních prostředků.
   Článek 8
   Vztahy se třetími zeměmi
   1.   Členské státy neuplatňují vůči pobočkám institucí elektronických peněz s ústředím mimo Společenství v případě, že zahajují nebo provozují činnost, ustanovení, jež by je ve výsledku zvýhodňovala před institucí elektronických peněz s ústředím ve Společenství.
   2.   Příslušné orgány oznámí Komisi veškerá povolení vydaná institucím elektronických peněz s ústředím mimo Společenství pro jejich pobočky.
   3.   Aniž je dotčen odstavec 1, může Společenství v dohodách uzavřených s jednou nebo více třetími zeměmi sjednat použití ustanovení, jež zajistí pobočkám instituce elektronických peněz s ústředím mimo Společenství stejné zacházení v celém Společenství.
   Článek 9
   Volitelné výjimky
   1.   Členské státy mohou upustit od uplatňování nebo umožnit svým příslušným orgánům, aby upustily od uplatňování, všech nebo některých částí postupů a podmínek stanovených v článcích 3, 4, 5 a 7 této směrnice, s výjimkou článků 20, 22, 23 a 24 směrnice 2007/64/ES, a umožnit právnickým osobám zápis do rejstříku institucí elektronických peněz, pokud splňují oba tyto požadavky:

               a)

               veškeré obchodní činnosti vytvářejí průměr elektronických peněz v oběhu, který nepřekračuje limit stanovený členským státem a v žádném případě není vyšší než 5 000 000 EUR, a

               b)

               žádná z fyzických osob odpovědných za řízení nebo provoz podniku nebyla odsouzena za trestné činy související s praním peněz nebo financováním terorismu nebo jiné finanční trestné činy.

         Pokud instituce elektronických peněz vykonává některou z činností uvedených v čl. 6 odst. 1 písm. a), která není spojena s vydáváním elektronických peněz, nebo některou z činností uvedených v čl. 6 odst. 1 písm. b) až e) a částka elektronických peněz v oběhu není předem známa, povolí příslušné orgány této instituci elektronických peněz používat první pododstavec písm. a) na základě reprezentativní části, jež má být podle předpokladu použita na vydávání elektronických peněz, pod podmínkou, že tuto reprezentativní část lze rozumným způsobem odhadnout na základě dřívějších údajů a že to příslušné orgány považují za uspokojivé. Pokud instituce elektronických peněz nevyvíjela obchodní činnost po dostatečně dlouhou dobu, je splnění tohoto požadavku hodnoceno na základě předpokládané výše elektronických peněz v oběhu doložené obchodním plánem, s výhradou úprav tohoto plánu požadovaných příslušnými orgány.
   Členské státy mohou rovněž podmínit udělení volitelných výjimek splněním dalšího požadavku na maximální částku uchovávanou na platebním prostředku nebo platebním účtu spotřebitele, na němž jsou elektronické peníze uchovávány.
   Právnická osoba zapsaná v rejstříku v souladu s tímto odstavcem může poskytovat platební služby nesouvisející s elektronickými penězi vydanými v souladu s tímto článkem pouze za předpokladu, že jsou splněny podmínky stanovené v článku 26 směrnice 2007/64/ES.
   2.   Právnická osoba zapsaná v rejstříku podle odstavce 1 je povinna mít ústředí v členském státě, ve kterém svou činnost skutečně vykonává.
   3.   Na právnickou osobu zapsanou v rejstříku podle odstavce 1 se pohlíží jako na instituci elektronických peněz. Ustanovení čl. 10 odst. 9 a článku 25 směrnice 2007/64/ES se však na ni nepoužijí.
   4.   Členské státy mohou stanovit, že právnická osoba zapsaná v rejstříku podle odstavce 1 smí vykonávat pouze některé z činností uvedených v čl. 6 odst. 1.
   5.   Právnická osoba uvedená v odstavci 1:

               a)

               oznámí příslušným orgánům všechny změny své situace, jež mají význam pro podmínky uvedené v odstavci 1, a

               b)

               nejméně jednou ročně ke dni stanovenému příslušnými orgány podá hlášení o průměrné výši elektronických peněz v oběhu.

         6.   Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby v případě, že podmínky stanovené v odstavcích 1, 2 a 4 přestanou být plněny, dotyčná právnická osoba požádala o povolení do 30 kalendářních dnů v souladu s článkem 3. Každé takové osobě, která nepožádá o povolení v této lhůtě, je v souladu s článkem 10 vydávání elektronických peněz zakázáno.
   7.   Členské státy zajistí, aby jejich příslušné orgány měly dostatečné pravomoci ke kontrole průběžného plnění požadavků stanovených v tomto článku.
   8.   Tento článek se nepoužije na směrnici 2005/60/ES ani na vnitrostátní právní předpisy proti praní peněz.
   9.   Jestliže členský stát využije výjimku uvedenou v odstavci 1, oznámí to Komisi do 30. dubna 2011. Neprodleně jí oznámí veškeré následné změny. Kromě toho členský stát sdělí Komisi počet dotčených právnických osob a uvědomí ji každoročně o celkové částce elektronických peněz vydaných k 31. prosinci každého kalendářního roku v oběhu, jak je uvedeno v odstavci 1.
   HLAVA III

      VYDÁVÁNÍ A ZPĚTNÁ VÝMĚNA ELEKTRONICKÝCH PENĚZ

   Článek 10
   Zákaz vydávání elektronických peněz
   Aniž je dotčen článek 18, zakáží členské státy vydávat elektronické peníze fyzickým nebo právnickým osobám, které nejsou vydavateli elektronických peněz.
   Článek 11
   Vydávání a zpětná výměna
   1.   Členské státy zajistí, aby vydavatelé elektronických peněz vydávali elektronické peníze proti přijetí peněžních prostředků ve jmenovité hodnotě odpovídající výši přijatých peněžních prostředků.
   2.   Členské státy zajistí, aby vydavatelé elektronických peněz na žádost držitele elektronických peněz provedli kdykoli zpětnou výměnu peněžní hodnoty držených elektronických peněz ve výši odpovídající jejich jmenovité hodnotě.
   3.   Smlouva mezi vydavatelem elektronických peněz a držitelem elektronických peněz jasně a zřetelně stanoví podmínky pro zpětnou výměnu, včetně jakýchkoli s tím spojených poplatků, a držitel elektronických peněz je o těchto podmínkách informován před tím, než je vázán jakoukoli smlouvou nebo nabídkou.
   4.   Zpětná výměna může podléhat poplatku pouze tehdy, pokud je tak stanoveno ve smlouvě v souladu s odstavcem 3, a pouze v některém z těchto případů:

               a)

               je-li zpětná výměna požadována před ukončením smlouvy;

               b)

               je-li ve smlouvě uveden den ukončení smlouvy a držitel elektronických peněz vypoví smlouvu před tímto datem nebo

               c)

               je-li zpětná výměna požadována více než jeden rok po dni ukončení smlouvy.

         Každý takovýto poplatek musí být přiměřený a úměrný skutečným nákladům vynaloženým vydavatelem elektronických peněz.
   5.   Pokud je zpětná výměna požadována před ukončením smlouvy, může držitel elektronických peněz požadovat zpětnou výměnu části nebo všech elektronických peněz.
   6.   Pokud držitel elektronických peněz požaduje zpětnou výměnu v den ukončení smlouvy nebo do jednoho roku od tohoto dne:

               a)

               je zpětně vyměněna celková peněžní hodnota držených elektronických peněz nebo

               b)

               v případě, že instituce elektronických peněz provozuje jednu nebo více činností uvedených v čl. 6 odst. 1 písm. e) a není předem známo, jaká část peněžních prostředků bude použita jako elektronické peníze, jsou zpětně vyměněny veškeré peněžní prostředky, které držitel elektronických peněz vyžaduje.

         7.   Bez ohledu na odstavce 4, 5 a 6 upravuje práva osoby přijímající elektronické peníze jiné než spotřebitele na zpětnou výměnu smlouva mezi vydavatelem elektronických peněz a touto osobou.
   Článek 12
   Zákaz úročení
   Členské státy zakáží poskytování úroků nebo jakéhokoli jiného prospěchu spojeného s dobou, během níž držitel elektronických peněz tyto peníze drží.
   Článek 13
   Mimosoudní postupy vyřizování stížností a zjednávání nápravy s cílem urovnání sporů
   Aniž je dotčena tato směrnice, použije se kapitola 5 hlavy IV směrnice 2007/64/ES obdobně na vydavatele elektronických peněz ve vztahu k jejich povinnostem vyplývajícím z této hlavy.
   HLAVA IV

      ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ A PROVÁDĚCÍ OPATŘENÍ

   Článek 14
   Prováděcí opatření
   1.   Komise může přijmout opatření, která jsou nezbytná k aktualizaci této směrnice s cílem zohlednit inflaci nebo technologický vývoj a vývoj trhu. Tato opatření, jež mají za účel změnit jiné než podstatné prvky této směrnice, se přijímají regulativním postupem s kontrolou podle čl. 15 odst. 2.
   2.   Komise přijme opatření, aby zajistila konvergentní uplatňování výjimek uvedených v čl. 1 odst. 4 a 5. Tato opatření, jež mají za účel změnit jiné než podstatné prvky této směrnice, se přijímají regulativním postupem s kontrolou podle čl. 15 odst. 2.
   Článek 15
   Postup projednávání ve výboru
   1.   Komisi je nápomocen Platební výbor, zřízený článkem 85 směrnice 2007/64/ES.
   2.   Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se čl. 5a odst. 1 až 4 a článek 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
   Článek 16
   Plná harmonizace
   1.   Aniž je dotčen čl. 1 odst. 3, čl. 3 odst. 3 šestý pododstavec, čl. 5 odst. 7, čl. 7 odst. 4, článek 9 a čl. 18 odst. 2, a v míře, ve které tato směrnice stanoví harmonizaci, nesmějí členské státy zachovávat ani zavádět jiná ustanovení, než která jsou stanovena v této směrnici.
   2.   Členské státy zajistí, aby se vydavatelé elektronických peněz neodchylovali v neprospěch držitelů elektronických peněz od ustanovení vnitrostátních právních předpisů, kterými se provádějí ustanovení této směrnice nebo která jim odpovídají, není-li v nich výslovně stanoveno jinak.
   Článek 17
   Přezkum
   Do 1. listopadu 2012 předloží Komise Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Evropské centrální bance zprávu o uplatňování a dopadu této směrnice, zejména o uplatňování obezřetnostních požadavků na instituce elektronických peněz, popřípadě doplněnou návrhem na její změnu.
   Článek 18
   Přechodná ustanovení
   1.   Členské státy povolí institucím elektronických peněz, které před 30. dubnem 2011 zahájily činnosti v souladu s vnitrostátními právními předpisy provádějícími směrnici 2000/46/ES v členském státě, ve kterém mají ústředí, aby pokračovaly v těchto činnostech v daném členském státě a v jakémkoli jiném členském státě v souladu s úpravou vzájemného uznávání obsaženou ve směrnici 2000/46/ES, aniž by byly povinny žádat o povolení podle článku 3 této směrnice a splňovat ostatní ustanovení hlavy II této směrnice nebo ustanovení, na něž uvedená hlava odkazuje.
   Členské státy uloží těmto institucím elektronických peněz povinnost předložit veškeré potřebné informace příslušným orgánům, které do 30. října 2011 posoudí, zda tyto instituce splňují požadavky této směrnice, a pokud ne, jaká opatření musí být přijata, aby bylo jejich splnění zajištěno, nebo zda je vhodné povolení odejmout.
   Institucím elektronických peněz, které splňují požadavky, se udělí povolení, zapíší se do rejstříku a jsou povinny splňovat požadavky stanovené v hlavě II. Pokud instituce elektronických peněz nesplní požadavky stanovené v této směrnici do 30. října 2011, je jim zakázáno vydávat elektronické peníze.
   2.   Členské státy mohou stanovit, že instituce elektronických peněz automaticky získají povolení a zapíší se do rejstříku uvedeného v článku 3, pokud příslušné orgány již mají doklad, že dotčená instituce elektronických peněz splňuje požadavky stanovené v článcích 3, 4 a 5. Příslušné orgány vyrozumí dotčené instituce elektronických peněz před udělením povolení.
   3.   Členské státy povolí institucím elektronických peněz, které před 30. dubnem 2011 zahájily činnosti v souladu s vnitrostátními právními předpisy, kterými se provádí článek 8 směrnice 2000/46/ES, aby pokračovaly ve své činnosti na území dotčeného členského státu v souladu se směrnicí 2000/46/ES do 30. dubna 2012, aniž by byly povinny žádat o povolení podle článku 3 této směrnice a splňovat ostatní ustanovení hlavy II této směrnice nebo ustanovení, na něž uvedená hlava odkazuje. Institucím elektronických peněz, kterým v uvedené lhůtě není uděleno povolení ani výjimka podle článku 9, je zakázáno vydávat elektronické peníze.
   Článek 19
   Změny směrnice 2005/60/ES
   Směrnice 2005/60/ES se mění takto:

               1)

               V čl. 3 odst. 2 se písmeno a) nahrazuje tímto:

                           „a)

                           podnik jiný než úvěrová instituce, který provádí jednu nebo více operací uvedených v bodech 2 až 12 a v bodech 14 a 15 přílohy I směrnice 2006/48/ES, včetně činností směnáren;“.

               2)

               V čl. 11 odst. 5 se písmeno d) nahrazuje tímto:

                           „d)

                           elektronických peněz ve smyslu čl. 2 bodu 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/110/ES ze dne 16. září 2009 o přístupu k činnosti institucí elektronických peněz, o jejím výkonu a o obezřetnostním dohledu nad touto činností (11), pokud maximální částka elektronicky uchovávaná na médiu nepřekračuje 250 EUR a toto médium nelze dobíjet, nebo pokud lze médium dobíjet, je pro kalendářní rok stanoven celkový limit transakcí ve výši 2 500 EUR, s výjimkou případů, kdy je na žádost držitele elektronických peněz v témže kalendářním roce v souladu s článkem 11 směrnice 2009/110/ES zpětně vyměněna částka 1 000 EUR nebo vyšší. Pokud jde o vnitrostátní platební transakce, mohou členské státy nebo jejich příslušné orgány zvýšit částku 250 EUR uvedenou v tomto písmenu na 500 EUR.

         Článek 20
   Změny směrnice 2006/48/ES
   Směrnice 2006/48/ES se mění takto:

               1)

               Článek 4 se mění takto:

                           a)

                           bod 1 se nahrazuje tímto:

                                       „1)

                                       ‚úvěrovou instituci‘ se rozumí podnik, jehož činnost spočívá v přijímání vkladů nebo jiných splatných peněžních prostředků od veřejnosti a poskytování úvěrů na vlastní účet;“;

                           b)

                           bod 5 se nahrazuje tímto:

                                       „5)

                                       ‚finanční institucí‘ se rozumí podnik jiný než úvěrová instituce, jehož hlavní činností je nabývání účastí nebo výkon jedné nebo více činností uvedených v příloze I bodech 2 až 12 a 15;“.

               2)

               V příloze I se doplňuje nový bod, který zní:

                           „15.

                           Vydávání elektronických peněz“.

         Článek 21
   Zrušení
   Směrnice 2000/46/ES se zrušuje s účinkem ode dne 30. dubna 2011, aniž je dotčen čl. 18 odst. 1 a 3 této směrnice.
   Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici.
   Článek 22
   Provedení
   1.   Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 30. dubna 2011. Jejich znění sdělí neprodleně Komisi.
   Budou tyto předpisy používat ode dne 30. dubna 2011.
   Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
   2.   Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
   Článek 23
   Vstup v platnost
   Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
   Článek 24
   Určení
   Tato směrnice je určena členským státům.

      Ve Štrasburku dne 16. září 2009.

            Za Evropský parlament

            předseda

         J. BUZEK

            Za Radu

            předsedkyně

         C. MALMSTRÖM

      (1)  Stanovisko ze dne 26. února 2009 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku).

      (2)  Úř. věst. C 30, 6.2.2009, s. 1.

      (3)  Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 24. dubna 2009 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku) a rozhodnutí Rady ze dne 27. července 2009.

      (4)  Úř. věst. L 275, 27.10.2000, s. 39.

      (5)  Úř. věst. L 319, 5.12.2007, s. 1.

      (6)  Úř. věst. L 177, 30.6.2006, s. 1.

      (7)  Úř. věst. L 184, 17.7.1999, s. 23.

      (8)  Úř. věst. L 309, 25.11.2005, s. 15.

      (9)  Úř. věst. C 321, 31.12.2003, s. 1.

      (10)  Úř. věst. L 177, 30.6.2006, s. 201.

      (11)  Úř. věst. L 267, 10.10.2009, s. 7“.


title: Směrnice Komise 94/38/ES ze dne 26. července 1994, kterou se mění přílohy C a D směrnice Rady 92/51 EHS o druhém obecném systému pro uznávání odborného vzdělávání a přípravy, kterou se doplňuje směrnice 89/48/EHS

text:
Důležité právní upozornění

|

31994L0038

Úřední věstník L 217 , 23/08/1994 S. 0008 - 0017 Finské zvláštní vydání: Kapitola 5 Svazek 6 S. 0147  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 5 Svazek 6 S. 0147

		Směrnice Komise 94/38/ESze dne 26. července 1994,kterou se mění přílohy C a D směrnice Rady 92/51 EHS o druhém obecném systému pro uznávání odborného vzdělávání a přípravy, kterou se doplňuje směrnice 89/48/EHSKOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,s ohledem na směrnici Rady 92/51/EHS ze dne 18. června 1992 o druhém obecném systému pro uznávání odborného vzdělávání a přípravy, kterou se doplňuje směrnice 89/48/EHS [1], a zejména na článek 15 uvedené směrnice,vzhledem k tomu, že při zkoumání odůvodněné žádosti o zařazení oboru odborné přípravy do seznamu v příloze C nebo D nebo o odstranění takového oboru z jedné z uvedených příloh si musí Komise podle čl. 15 odst. 2 směrnice 92/51/EHS ověřit zejména, zda kvalifikace vyplývající z dotyčného oboru poskytuje držiteli úroveň odborného vzdělávání nebo přípravy srovnatelně vysokou s úrovní postsekundárního studia uvedeného v čl. 1 písm. a) prvním pododstavci druhé odrážce bodě i) uvedené směrnice a obdobnou úroveň odpovědnosti a činnosti;vzhledem k tomu, že německá vláda podala odůvodněnou žádost o změnu příloh C a D a italská vláda podala odůvodněnou žádost o změnu přílohy C;vzhledem k tomu, že je v Německu třeba změnit zejména odkaz na profesní označení rehabilitačního pracovníka ("Krankengymnast(in)") v důsledku změny vnitrostátních právních předpisů, které zavedly nové profesní označení, i když nebyla změněna struktura odborného vzdělávání a přípravy;vzhledem k tomu, že zejména obory odborné přípravy, které mají být zařazeny na seznam přílohy C, pokud jde o Německo, mají stejnou strukturu jako ty již uvedené pro Německo, Itálii a Lucembursko v bodě 1 ("Oblast zdravotnická a péče o dítě") ve zmíněné příloze;vzhledem k tomu, že Itálie změnila obory vzdělávání a odborné přípravy účetních ("regioniere") a účetních znalců ("perito commerciale") tak, že se na tyto obory nyní vztahuje směrnice Rady 89/48/EHS [2]; že v případě sociálně-právních poradců ("consulenti del lavoro") je nyní obor vzdělávání a odborné přípravy týkající se tohoto povolání, na který se vztahuje směrnice 89/48/EHS, hlavní formou vzdělávání a odborné přípravy pro toto povolání; že by proto obory vzdělávání a odborné přípravy pro tato dvě povolání neměly být dále zahrnuty do přílohy C, jelikož držitelé kvalifikací, na které se vztahuje směrnice 92/51/EHS, by mohli s ohledem na čl. 1 písm. a) směrnice 89/48/EHS požadovat, aby bylo s nimi jednáno stejným způsobem;vzhledem k tomu, že v souladu s článkem 2 směrnice 92/51/EHS se uvedená směrnice nevztahuje na činnosti, na které se vztahuje některá ze směrnic uvedených v příloze A této směrnice, včetně směrnic vztahujících se na zaměstnance vykonávajícího činnosti uvedené v příloze B, i když státní příslušník členského státu ukončil jeden z "oborů vzdělávání a odborné přípravy se zvláštní strukturou" uvedených v příloze D;vzhledem k tomu, že zejména obory odborné přípravy, které se mají zařadit na seznam v příloze D, pokud jde o Německo, mají podobnou strukturu jako některé obory odborné přípravy v příloze C a vždy trvají třináct a více let, včetně tří nebo více let odborné přípravy;vzhledem k tomu, že v souladu s čl. 17 odst. 2 směrnice 92/51/EHS a za účelem zvýšení efektivnosti obecného systému, by měly členské státy, jejichž obory vzdělávání a odborné přípravy jsou uvedeny na seznamu v příloze D, zaslat Komisi seznam dotyčných diplomů;vzhledem k tomu, že pro snazší orientaci v přílohách C a D by se měly pozměněné seznamy zveřejnit;vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 15 směrnice 92/51/EHS,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Přílohy C a D směrnice 92/51/EHS se mění v souladu s přílohou I této směrnice.Článek 2Pozměněné seznamy oborů vzdělávání a odborné přípravy v přílohách C a D směrnice 92/51/EHS jsou uvedeny v příloze II této směrnice.Článek 31. Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. října 1994. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.Článek 4Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.V Bruselu dne 26. července 1994.Za KomisiRaniero Vanni d'Archirafičlen Komise[1] Úř. věst. L 209, 24.7.1992, s. 25.[2] Úř. věst. L 19, 24.1.1989, s. 16.--------------------------------------------------PŘÍLOHA I1. Příloha C se mění takto:1. V části "1. Oblast zdravotnická a péče o dítě" v oddíle "V Německu":a)druhá odrážka se mění takto:"— rehabilitační pracovník ("Krankengymnast(in)/Physiotherapeut (in)" [1]);"b)vkládají se nové odrážky, které zní:"— zdravotní laborant ("medizinischtechnische(r) Laboratoriums- Assistent(in)"),— radiologický laborant ("medizinisch-technische(r) Radiologie-Assistent(in)"),— zdravotní technik ("medizinisch-technische(r) Assistent(in) für Funktionsdiagnostik"),— veterinární technik ("veterinärmedizinisch-technische(r) Assistent(in)"),— dietní sestra, dietní ošetřovatel ("Diätassistent(in)"),— farmaceutický laborant ("Pharmazieingenieur"), profesní označení získávané do 31. března 1994 v bývalé NDR nebo na území nových spolkových zemí,— psychiatrická sestra, psychiatrický ošetřovatel ("Psychiatrische(r) Krankenschwester, Krankenpfleger"),— logoped ("Sprachtherapeut(in)")".2. V části "4. Technická oblast" v oddíle "V Itálii":—se třetí odrážka"— účetní ("ragioniere") a účetní znalec ("perito commerciale")"zrušuje,—se čtvrtá odrážka"— sociálně-právní poradce ("consulente del lavoro")"zrušuje,—se šestá odrážka nahrazuje tímto:"— v případě zemědělských techniků splněním alespoň dvouleté stáže".2. Příloha D se mění takto:vkládá se nový oddíl, který zní:"V Německu:následující regulované vzdělávání:- regulované vzdělávání připravující na výkon povolání technického asistenta ("technishe(r) Assistent(in)"), obchodního asistenta ("kaufmänische(r) Assistent(in)"), sociálních povolání ("soziale Berufe") a povolání diplomovaných instruktorů dýchaní a správné výslovnosti ("staatlich geprüfte(r) Atem-, Sprech- und Stimmlehrer(in)") v celkové délce nejméně třináct let, které vyžaduje úspěšné absolvování středoškolského studia ("mittlerer Bildungsbschluss"), a zahrnuje:- nejméně tři roky [2] odborné přípravy na specializované škole ("Fachschule") ukončeným zkouškou a případně doplněné jednoletým nebo dvouletým specializovaným studiem ukončeným zkouškou,- nebo nejméně dva a půl roku na specializované škole("Fachschule") ukončené zkouškou a doplněné odbornou praxí v délce nejméně šesti měsíců nebo stáží ve schváleném zařízení v délce nejméně šesti měsíců,- nebo nejméně dva roky na specializované škole ("Fachschule") ukončené zkouškou a doplněné odbornou praxí v délce nejméně jednoho roku nebo stáží ve schváleném zařízení v délce nejméně jednoho roku,- regulované vzdělávání pro výkon povolání diplomovaného ("staatlich geprüft") technika ("Techniker(in)"), ekonoma ("Betriebswit(in)"), návrháře ("Gestalter(in)"), pomocníka v rodině ("Familienpfleger(in)") v celkové délce nejméně šestnácti let, jehož podmínkou je úspěšné ukončení povinné školní docházky nebo rovnocenného vzdělání (v délce nejméně devět let) a úspěšné ukončení studia na příslušné odborné škole ("Berufsschule") v délce nejméně tří let a které po ukončení alespoň dvou let odborné praxe zahrnuje denní studium a odbornou přípravu v délce alespoň dvou let nebo rozvolněné studium a odbornou přípravu odpovídající délky,- regulované vzdělávání a regulovaná další příprava v zaměstnání o celkové délce nejméně patnácti let, kde je obecným předpokladem úspěšné ukončení povinné školní docházky (v délce nejméně devět let) a odborné přípravy (obvykle tříleté), a zpravidla zahrnuje alespoň dva roky odborné praxe (ve většině případů tři roky) a zkoušku v rámci další přípravy v zaměstnání, přičemž příprava na ni obecně vyžaduje studium, která buď probíhá souběžně s odbornou praxí (nejméně 1000 hodin), nebo má formu denního studia (po dobu nejméně jednoho roku).Německé orgány zašlou Komisi a ostatním členským státům seznam oborů odborné přípravy, na které se vztahuje tato příloha."[1] Od 1. června 1994 byl název povolání "Krankengymnast(in)" nahrazen názvem "Physiotherapeut(in)". Nicméně příslušníci tohoto povolání, kteří obdrželi diplomy před tímto datem, mohou, pokud chtějí, užívat dřívější název "Krankengymnast(in)".[2] Minimální délka může být kratší než tři roky, pokud dotyčná osoba má kvalifikaci nezbytnou k přijetí na vysokou školu ("Abitur"), například třináct let předchozího vzdělávání a odborné přípravy, nebo kvalifikaci nezbytnou k přijetí na "Fachhochschule" ("Fachhochschulreife"), například dvanáct let předchozího vzdělávání a odborné přípravy.--------------------------------------------------PŘÍLOHA IISEZNAM OBORŮ ODBORNÉ PŘÍPRAVY, KTERÉ MAJÍ ZVLÁŠTNÍ STRUKTURU, UVEDENÝCH V ČL. 1 PÍSM. a) PRVNÍM PODODSTAVCI DRUHÉ ODRÁŽCE BODU ii)1. Oblast zdravotnická a péče o dítěOdborná příprava pro povolání:v Německu:- dětská sestra, dětský ošetřovatel ("Kinderkrankenschwester/Kinderkrankenpfleger"),- rehabilitační pracovník ("Krankengymnast(in)/Physiotherapeut(in)") [1],- ergoterapeut ("Beschäftigungs- und Arbeitstherapeut(in)"),- logoped ("Logopäde, Logopädin"),- ortopedický protetik ("Orthoptist(in)"),- státem uznaný vychovatel ("Staatlich anerkannte(r) Erzieher(in)"),- státem uznaný pedagog-terapeut ("Staatlich anerkannte(r) Heilpädagoge (in)"),- zdravotní laborant ("medizinisch-technische(r) Laboratoriums-Assistent(in)"),- radiologický laborant ("medizinisch-technische(r) Radiologie-Assistent(in)"),- zdravotní technik ("medizinisch-technische(r) Assistent(in) für Funktionsdiagnostik"),- veterinární technik ("veterinärmedizinisch-technische(r) Assistent(in)"),- dietní sestra ("Diätassistent(in)"),- farmaceutický laborant ("Pharmazieingenier"), profesní označení získávané do 31. března 1994 v bývalé NDR nebo na území nových spolkových zemí,- psychiatrická sestra, psychiatrický ošetřovatel ("Psychiatrische(r) Krankenschwester, Krankenpfleger"),- logoped ("Sprachtherapeut(in)"),v Itálii- zubní laborant ("odontotecnico"),- oční optik ("ottico"),- pedikér ("podologo"),v Lucembursku- radiologický laborant ("assistant(e) technique médical(e) en radiologie"),- zdravotní laborant ("assistant(e) technique médical(e) de labaratoire"),- psychiatrická sestra, psychiatrický ošetřovatel ("infirmier/ière psychiatrique"),- zdravotnický asistent na chirurgii ("assistant(e) technique médical(e) en chirurgie"),- dětská sestra, dětský ošetřovatel ("infirmier/ière puériculteur/trice"),- zdravotní sestra na anesteziologii, ošetřovatel na anesteziologii ("infirmier/ière anesthésiste"),- diplomovaný masér ("masseur/euse diplômé(e)"),- vychovatel ("éducateur/trice"),které představují vzdělávání a odbornou přípravu v celkové délce nejméně třináct let, zahrnující:- buď nejméně tříletou odbornou přípravu na specializované škole ukončenou zkouškou, v některých případech doplněnou jednoletým nebo dvouletým specializačním studiem ukončeným zkouškou,- nebo nejméně dva a půlletou odbornou přípravu na specializované škole ukončenou zkouškou a doplněnou alespoň šestiměsíční odbornou praxí nebo alespoň šestiměsíční stáží ve schváleném zařízení,- nebo nejméně dvouletou odbornou přípravu na specializované škole ukončenou zkouškou a doplněnou alespoň jednoletou odbornou praxí nebo alespoň jednoletou stáží ve schváleném zařízení.2. Obor mistra řemesel ("Mester"/"Meister"/"Maître"), který představuje obory vzdělávání a odborné přípravy týkající se řemeslných dovedností, na které se nevztahují směrnice vyjmenované v příloze AOdborná příprava pro povolání:v Dánsku- optometrik ("optometrist"),toto studium trvá celkem čtrnáct let, včetně pětileté odborné přípravy rozdělené na dva a půl roku teoretického vzdělávání v zařízení pro odbornou přípravu a dva a půl roku praktické přípravy na pracovišti, a je ukončeno uznanou zkouškou týkající se řemesla a udělující právo užívat titul "Mester",- ortopedický technik ("ortopædimekaniker"),toto studium trvá celkem dvanáct a půl roku, včetně tři a půlleté odborné přípravy rozdělené na šest měsíců teoretického vzdělávání v zařízení pro odbornou přípravu a tři roky praktické přípravy na pracovišti a je ukončeno uznanou zkouškou týkající se řemesla a udělující právo užívat titul "Mester",- ortopedický obuvník ("ortopædiskomager"),toto studium trvá celkem třináct a půl roku, včetně odborné přípravy v délce čtyř a půl roku rozdělené na dva roky teoretického vzdělávání v zařízení pro odbornou přípravu a dva a půl roku praktické přípravy na pracovišti a je ukončen uznávanou zkouškou týkající se řemesla a udělující právo užívat titul "Mester".Odborná příprava pro povolání:v Německu- oční optik ("Augenoptiker"),- zubní technik ("Zahntechniker"),- bandážista ("Bandagist"),- výrobce pomůcek pro sluchově postižené ("Hörgeräte-Akustiker"),- ortopedický technik ("Orthopädiemechaniker"),- ortopedický obuvník ("Orthopädieschuhmacher"),v Lucembursku- oční optik ("opticien"),- zubní technik ("mécanicien dentaire"),- výrobce pomůcek pro sluchově postižené ("audioprothésiste"),- ortopedický technik/bandážista ("mécanicien orthopédiste/bandagiste"),- ortopedický obuvník ("orthopédiste-cordonnier").Toto studium trvá celkem čtrnáct let, včetně nejméně pěti let odborné přípravy podle strukturované osnovy získávané částečně na pracovišti a částečně zajišťované zařízením pro odbornou přípravu, a je ukončeno zkouškou, jejíž úspěšné složení je nezbytné pro výkon činnosti považované za řemeslnou, ať již jako samostatně výdělečně činná osoba či jako zaměstnanec se srovnatelnou odpovědností.3. Oblast námořnictvía) Námořní dopravaOdborná příprava pro povolání:v Dánsku- kapitán lodi ("skibsfører"),- první důstojník ("overstyrmand"),- kormidelník, palubní důstojník ("enestyrmand, vagthavende styrmand"),- palubní důstojník ("vagthavende styrmand"),- lodní strojník ("maskinchef"),- první strojní důstojník ("1. maskinmester"),- první strojní důstojník/palubní strojní důstojník ("1. maskinmester/vagthavende maskinmester"),v Německu- kapitán lodi velké pobřežní plavby ("Kapitän AM"),- kapitán lodi pobřežní plavby ("Kapitän AK"),- palubní důstojník lodi velké pobřežní plavby ("Nautischer Schiffsoffizier AMW"),- palubní důstojník lodi pobřežní plavby ("Nautischer Schiffsoffizier AMW"),- první strojní důstojník třídy C ("Schiffsbetriebstechniker CT – Leiter von Maschinenanlagen"),- lodní mechanik třídy C ("Schiffsmaschinist CMa – Leiter von Maschinenanlagen"),- strojní důstojník třídy C ("Schiffsbetriebstechniker CTW"),- lodní mechanik třídy C – jediný strojní důstojník ("Schiffsmaschinist CMaW – Alleinoffizier"),v Itálii- palubní důstojník ("ufficiale de coperta"),- strojní důstojník ("ufficiale di macchina"),v Nizozemsku- první palubní důstojník (loď pro pobřežní plavbu) (s doplňkovou přípravou) ("sturman kleine handelsvaart (met aanvulling)"),- diplomovaný strojník ("diploma motordrijver"),která představuje odbornou přípravu:- v Dánsku devět let základního vzdělávání následovaného základní odbornou přípravou a/nebo službou na moři trvající sedmnáct až třicet šest měsíců doplněnou:- u palubních důstojníků jednoletou specializovanou odbornou přípravou,- u ostatních tříletou specializovanou odbornou přípravou,- v Německu o celkové délce čtrnáct až osmnáct let, včetně tříleté základní odborné přípravy a jednoleté služby na moři následované jedním nebo dvěma roky specializované odborné přípravy doplněné popřípadě dvouletou odbornou praxí v navigaci,- v Itálii od celkové délce třináct let, z nichž je alespoň pět let profesní přípravy ukončené zkouškou popřípadě doplněné stáží,- v Nizozemsku zahrnující čtrnáct let studia, ze kterého alespoň dva roky probíhají ve specializovaném zařízení pro odbornou přípravu, doplněnou dvanáctiměsíční stáží,a které jsou uznány Mezinárodní úmluvou STCW (Mezinárodní úmluva o normách výcviku, kvalifikace a strážní služby námořníků, 1978).b) Námořní rybolovOdborná příprava pro povolání:v Německu- kapitán, hlubinný rybolov ("Kapitän BG/Fischerei"),- kapitán, pobřežní rybolov ("Kapitän BK/Fischerei"),- palubní důstojník lodi určené pro hlubinný rybolov ("Nautischer Schiffsoffizier BGW/Fischerei"),- palubní důstojník lodi určené pro pobřežní rybolov ("Nautischer Schiffsoffizier BKW/Fischerei"),v Nizozemsku- první důstojník/strojník V ("stuurman werkuigkundige V"),- strojník IV rybářské lodi ("werkuigkundige IV visvaart"),- první důstojník IV rybářské lodi ("stuurman IV visvaart"),- první důstojník/strojník VI ("stuurman werkuigkundige VI"),které představuje odbornou přípravu:- v Německu o celkové délce čtrnáct až osmnáct let, včetně tříleté základní odborné přípravy a jednoleté služby na moři, po níž následuje jeden nebo dva roky specializované odborné přípravy doplněné popřípadě dvouletou odbornou praxí v navigaci,- v Nizozemsku zahrnující třináct až patnáct let studia, ze kterého alespoň dva roky probíhají ve specializovaných odborných školách, doplněného dvanáctiměsíční odbornou praxí,a je uznané Úmluvou z Torremolinos (Mezinárodní úmluva o bezpečnosti rybářských plavidel z roku 1977).4. Technická oblastOdborná příprava pro povolání:v Itálii- geodet ("geometra"),- zemědělský technik ("perito agrario"),která představuje střední technické studium o celkové délce nejméně třináct let, zahrnující osm let povinné školní docházky, následované pěti lety středoškolského studia, včetně tříletého odborného studia zakončené zkouškou na technický Baccaulaureat, a doplněné- u geodetů buď alespoň dvouletou stáží v příslušném provozu, nebo pětiletou odbornou praxí,- u zemědělských techniků splněním alespoň dvouleté stáže ukončené státní zkouškou.Odborná příprava pro povolání:v Nizozemsku- soudní vykonavatel ("Gerechtsdeurwaarder"),která představuje studium a odbornou přípravu o celkové délce 19 let, skládající se z osmi let povinné školní docházky následované osmi lety středoškolského vzdělávání, včetně čtyř let technického vzdělávání ukončeného státní zkouškou a doplněného tříletým teoretickou a praktickou odbornou přípravou.5. Studium ve Spojeném království schválené jako Národní profesní kvalifikace ("National Vocational Qualifications") nebo jako Skotské profesní kvalifikace ("Scottish Vocational Qualifications")Odborná příprava pro povolání:- zdravotní laborant ("Medical laboratory scientific officer"),- důlní elektroinženýr ("Mine electrical engineer"),- důlní inženýr ("Mine mechanical engineer"),- kvalifikovaný sociální pracovník v oblasti duševních chorob ("Approved social worker – mental health"),- probační úředník ("Probation officer"),- zubní lékař ("Dental therapist"),- zubní asistent ("Dental hygienist"),- oční optik ("Dispensing optician"),- důlní dozorce ("Mine deputy"),- konkursní správce ("Insolvency practitioner"),- notář ("Licensed conveyancer"),- protetik ("Prosthetist"),- první důstojník na nákladní/osobní lodi – bez omezení ("First mate – Freight/Passenger ships – unrestricted"),- druhý důstojník na nákladní/osobní lodi – bez omezení ("Second mate – Freight/Passenger ships – unrestricted"),- třetí důstojník na nákladní/osobní lodi – bez omezení ("Third mate – Freight/Passenger ships – unrestricted"),- palubní důstojník na nákladní/osobní lodi – bez omezení ("Deck officer – Freight/Passenger ships – unrestricted"),- strojní důstojník na nákladní/osobní lodi – neomezená oblast obchodování ("Engineer officer – Freight/Passenger ships – unlimited trading area"),- obchodní zástupce ochranné známky ("Trade mark agent"),které vedou k získaní kvalifikací schválených jako Národní profesní kvalifikace ("National Vocational Qualifications") nebo potvrzených nebo uznaných za rovnocenné Národní radou pro profesní kvalifikace ("National Council for Vocational Qualifications") nebo ve Skotsku schválených jako Skotské profesní kvalifikace ("Scottish Vocational Qualifications") a odpovídají úrovním 3 a 4 Národního rámce profesních kvalifikací Spojeného království ("National Framework of Vocational Qualifications").Tyto úrovně jsou vymezeny následovně:úroveň 3 : způsobilost vykonávat velký rozsah různých pracovních úkolů v celé řadě oblastí a většina z nich je složitá a není rutinní. Je v nich zahrnuta značná odpovědnost, samostatnost a často je vyžadován dozor nebo rada ostatních,úroveň 4 : způsobilost vykonávat velký rozsah složitých, technických a odborných pracovních úkolů v celé řadě oblastí a se značným stupněm osobní odpovědnosti a samostatnosti. Funkce vykonávané na této úrovni zahrnují často odpovědnost za práci vykonávanou ostatními osobami a rozdělování zdrojů.SEZNAM OBORŮ VZDĚLÁVÁNÍ A ODBORNÉ PŘÍPRAVY, KTERÉ MAJÍ ZVLÁŠTNÍ STRUKTURU UVEDENOU V ČL. 3 PÍSM. B) PRVNÍM PODODSTAVCI TŘETÍ ODRÁŽCEVe Spojeném královstvíRegulované vzdělávání a odborná příprava vedoucí k získaní kvalifikací schválených Národní radou pro profesní kvalifikace ("National Council for Vocational Qualifications") jako Národní profesní kvalifikace ("National Vocational Qualifications"), nebo ve Skotsku schválené jako Skotské profesní kvalifikace ("Scottish Vocational Qualifications"), na úrovni 3 a 4 Národního rámce profesních kvalifikací Spojeného království ("National Framework of Vocational Qualifications").Tyto úrovně jsou vymezeny následovně:úroveň 3 : způsobilost vykonávat velký rozsah různých pracovních úkolů v celé řadě oblastí a většina z nich je složitá a není rutinní. Je v nich zahrnuta značná odpovědnost, samostatnost a často je vyžadován dozor nebo rada ostatních,úroveň 4 : způsobilost vykonávat velký rozsah složitých, technických a odborných pracovních úkolů v celé řadě oblastí a se značným stupněm osobní odpovědnosti a samostatnosti. Funkce vykonávané na této úrovni zahrnují často odpovědnost za práci vykonávanou ostatními osobami a rozdělování zdrojů.V NěmeckuNásledující regulované vzdělávání:- regulované vzdělávání připravující na výkon povolání technického asistenta ("technishe(r) Assistent(in)"), obchodního asistenta ("kaufmänische(r) Assistent(in)"), sociálních povolání ("soziale Berufe") a povolání diplomovaných instruktorů dýchaní a správné výslovnosti ("staatlich geprüfte(r) Atem-, Sprech- und Stimmlehrer(-in)") v celkové délce nejméně třináct let, které vyžaduje úspěšné absolvování středoškolského studia ("mittlerer Bildungsbschluss") a zahrnuje:- nejméně tři roky [2] odborné přípravy na specializované škole ("Fachschule") ukončené zkouškou a případně doplněné jednoletým nebo dvouletým specializovaným studiem ukončeným zkouškou,- nebo nejméně dva a půl roku na specializované škole ("Fachschule") ukončených zkouškou a doplněných odbornou praxí v délce nejméně šesti měsíců nebo stáží ve schváleném zařízení v délce nejméně šesti měsíců,- nebo nejméně dva roky na specializované škole ("Fachschule") ukončené zkouškou a doplněné odbornou praxí v délce nejméně jednoho roku nebo stáží ve schváleném zařízení v délce nejméně jednoho roku,- regulované vzdělávání pro výkon povolání diplomovaného ("staatlich geprüfte(r)") technika ("Techniker(in)"), ekonoma ("Betriebswit(in)"), návrháře ("Gestalter(in)"), pomocníka v rodině ("Familienpfleger(in)") v celkové délce nejméně šestnácti let, kde je obecným předpokladem úspěšné ukončení povinné školní docházky nebo rovnocenného vzdělání a odborné přípravy (v délce nejméně devět let) a úspěšné ukončení studia na příslušné odborné škole ("Berufsschule") v délce nejméně tří let a které zahrnuje po splnění alespoň dvou let odborné praxe, denní studium a odbornou přípravu po dobu alespoň dvou let nebo rozvolněné studium a odbornou přípravu odpovídající délky,- regulované vzdělávání a regulovaná další příprava v zaměstnání o celkové délce nejméně patnácti let, kde je obecným předpokladem úspěšné ukončení povinné školní docházky (v délce nejméně devět let) a odborné přípravy (obvykle tříleté), a zpravidla zahrnuje alespoň dva roky odborné praxe (ve většině případů tři roky) a zkoušku v rámci další přípravy v zaměstnání, přičemž příprava na ni obecně vyžaduje studium, které buď probíhá souběžně s odbornou praxí (nejméně 1000 hodin), nebo má formu denního studia (po dobu nejméně jednoho roku).Německé orgány zašlou Komisi a ostatním členským státům seznam oborů odborné přípravy, na které se vztahuje tato příloha[1] Od 1. června 1994 bylo profesní označení "Krankengymnast(in)" nahrazeno názvem "Physiotherapeut(in)". Nicméně příslušníci tohoto povolání, kteří obdrželi diplomy před tímto datem, mohou, pokud chtějí, užívat dřívější profesní označení. "Krankengymnast(in)"[2] Minimální délka může být kratší než tři roky, pokud dotyčná osoba má kvalifikaci nezbytnou k přijetí na vysokou školu ("Abitur"), například třináct let předchozího vzdělávání a odborné přípravy, nebo kvalifikaci nezbytnou k přijetí na "Fachhochschule" ("Fachhochschulreife"), například dvanáct let předchozího vzdělávání a výcviku.--------------------------------------------------


title: Směrnice Rady ze dne 9. října 1984 o mezních hodnotách a jakostních cílech pro vypouštění hexachlorcyklohexanu

text:
Avis juridique important

|

31984L0491

Official Journal L 274 , 17/10/1984 P. 0011 - 0017 Spanish special edition: Chapter 15 Volume 5 P. 0059  Portuguese special edition Chapter 15 Volume 5 P. 0059  Finnish special edition: Chapter 15 Volume 6 P. 0159  Swedish special edition: Chapter 15 Volume 6 P. 0159

SMĚRNICE RADYze dne 9. října 1984o mezních hodnotách a jakostních cílech pro vypouštění hexachlorcyklohexanu(84/491/EHS)RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na články 100 a 235 této smlouvy,s ohledem na směrnici Rady 76/464/EHS[1] ze dne 4. května 1976 o znečišťování některými nebezpečnými látkami vypouštěnými do vodního prostředí Společenství, a zejména na čl. 6 a 12 této směrnice,s ohledem na návrh Komise[2],s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu[3],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru[4],vzhledem k tomu, že pro účely ochrany vodního prostředí Společenství před znečišťováním některými nebezpečnými látkami zavádí článek 3 směrnice 76/464/EHS systém předem uděleného povolení, které stanoví emisní normy pro vypouštění látek ze seznamu I přílohy uvedené směrnice; že článek 6 uvedené směrnice vyžaduje, aby byly stanoveny mezní hodnoty pro tyto emisní normy a rovněž jakostní cíle pro vodní prostředí ovlivněné vypouštěním těchto látek;vzhledem k tomu, že hexachlorcyklohexan (dále jen "HCH") je organohalogenová sloučenina uvedená v seznamu I s ohledem na svou toxicitu, perzistenci a bioakumulaci;vzhledem k tomu, že se od členských států požaduje, aby uplatňovaly mezní hodnoty, s výjimkou případů, kde mohou použít jakostních cílů;vzhledem k tomu, že z důvodu znečištění přímým vypouštěním HCH do vod, ve značné míře způsobovanému závody, které ho produkují, nakládají s ním a jako vedlejší činnost ho na stejném místě zpracovávají, musí být stanoveny mezní hodnoty pro vypouštění z takových závodů a určeny jakostní cíle pro vodní prostředí, do něhož tyto závody HCH vypouštějí;vzhledem k tomu, že vliv znečištění z dalších přímých průmyslových zdrojů HCH je rovněž významný; že v případě vypouštění, u něhož není z technických důvodů možné stanovit emisní mezní hodnoty v rámci Společenství, by členské státy měly nezávisle stanovit emisní normy s ohledem na nejlepší dostupné technické prostředky;vzhledem k tomu, že by členské státy měly zajistit, aby opatření přijatá podle této směrnice nevedla ke zvýšenému znečišťování půdy a ovzduší;vzhledem k tomu, že by se měl zavést zvláštní postup monitorování umožňující členským státům prokázat, že jakostní cíle jsou dodržovány;vzhledem k tomu, že za účelem účinného provádění této směrnice by měla být přijata opatření k tomu, aby členské státy monitorovaly vodní prostředí ovlivněné výše uvedeným vypouštěním HCH;vzhledem k tomu, že je důležité, aby Komise podávala Radě každých pět let zprávy o provádění této směrnice členskými státy;vzhledem k tomu, že podzemní vody podléhající směrnici 80/68/EHS[5] jsou vyňaty z působnosti této směrnice,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 11. Tato směrnice:- stanoví podle čl. 6 odst. 1 směrnice 76/464/EHS mezní hodnoty emisních norem uvedených v čl. 2 písm. g) této směrnice pro HCH vypouštěnou z průmyslových závodů,- stanoví podle čl. 6 odst. 2 směrnice 76/464/EHS jakostní cíle pro HCH ve vodním prostředí,- stanoví podle čl. 6 odst. 4 směrnice 76/464/EHS lhůty ke splnění podmínek obsažených v povoleních udělených příslušnými orgány členských států pro stávající vypouštění,- stanoví podle čl. 12 odst. 1 směrnice 76/464/EHS referenční metody stanovení umožňující určit koncentraci HCH v odpadních vodách a ve vodním prostředí,- stanoví podle čl. 6 odst. 3 směrnice 76/464/EHS monitorovací postup,- vyžaduje od členských států, aby vzájemně spolupracovaly v případě vypouštění, které zasahuje vody více členských států.2. Tato směrnice se vztahuje na vody uvedené v článku 1 směrnice 76/464/EHS, s výjimkou podzemních vod.Článek 2Pro účely této směrnice se rozumí:a) "HCH" izomery 1,2,3,4,5,6-hexachlorcyklohexanu;b) "lindanem" produkt obsahující nejméně 99 % -izomeru 1,2,3,4,5,6- hexachlorcyklohexanu;c) "extrakcí lindanu" oddělení lindanu ze směsi izomerů hexachlorcyklohexanu;d) "mezními hodnotami" mezní hodnoty uvedené v příloze I;e) "jakostními cíli" požadavky uvedené v příloze II;f) "nakládáním s HCH" průmyslový proces zahrnující výrobu nebo používání HCH nebo jakýkoli jiný průmyslový proces, v němž je přítomnost HCH podstatná;;g) "průmyslovým závodem"závod, ve kterém se nakládá s HCH nebo s látkami, které HCH obsahují;h) "stávajícím závodem"průmyslový závod, který je v provozu v den oznámení této směrnice;i) "novým závodem"- průmyslový závod, v němž se zahájí provoz po dni oznámení této směrnice,- stávající průmyslový závod, jehož kapacita produkce nebo nakládání s HCH se po dni oznámení této směrnice podstatně zvýší..Článek 31. Mezní hodnoty, lhůty pro jejich splnění a monitorovací postup pro vypouštění jsou stanoveny v příloze I.2. Mezní hodnoty se obvykle používají v místě, kde odpadní vody obsahující HCH opouštějí průmyslový závod.Jsou-li odpadní vody obsahující HCH čištěny mimo průmyslový podnik v čistírně odpadních vod určené k odstraňování HCH, mohou dotyčné členské státy povolit použití mezních hodnot v místě, kde se odpadní vody z čistírny odpadních vod vypouštějí.3. Povolení podle článku 3 směrnice 76/464/EHS musí obsahovat nejméně tak přísná ustanovení, jako jsou ustanovení uvedená v příloze I této směrnice, s výjimkou případů, kdy členský stát splňuje ustanovení čl. 6 odst. 3 směrnice 76/464/EHS na základě příloh II a IV této směrnice.Povolení je nutno přezkoumat nejméně každé čtyři roky.4. Aniž jsou dotčeny povinnosti vyplývající z odstavců 1, 2 a 3 a z ustanovení směrnice 76/464/EHS, mohou členské státy vydat povolení novým závodům jen tehdy, jestliže se podniky řídí normami odpovídajícími nejlepším dostupným technickým prostředkům, pokud je to nezbytné k odstranění znečištění v souladu s článkem 2 uvedené směrnice, nebo aby se předešlo narušení hospodářské soutěže.Pokud zamýšlená opatření neodpovídají z technických důvodů nejlepším dostupným technickým prostředkům, předloží dotyčný členský stát Komisi, nezávisle na zvolené metodě a před vydáním povolení, zdůvodnění svého postupu.Komise bez odkladů postoupí tyto důkazy ostatním členským státům a zašle při nejbližší příležitosti všem členským státům zprávu se svým stanoviskem k výjimce uvedené ve druhém pododstavci. Pokud je to nutné, předloží současně Radě příslušné návrhy.5. Referenční metoda rozboru používaná ke stanovení přítomnosti HCH je uvedena v příloze III bodu 1. Jiné metody mohou být použity za předpokladu, že mez detekce, přesnost a správnost těchto metod jsou alespoň takové, jako u metod stanovených v příloze III bodu 1. Požadovaná přesnost pro měření průtoku při vypouštění je stanovena v příloze III bodu 2.6. Členské státy zajistí, aby opatření přijatá podle této směrnice nevedla ke zvýšení znečišťování HCH jiných složek životního prostředí, zejména ovzduší a půdy.Článek 4Dotyčné členské státy odpovídají za monitorování vodního prostředí, které je zasaženo průmyslovým vypouštěním.V případě vypouštění, které zasahuje vody více než jednoho členského státu, spolupracují dotyčné členské státy na sladění svých monitorovacích postupů.Článek 51. Komise vypracuje srovnávací hodnocení týkající se provádění této směrnice členskými státy na základě informací, které jí členské státy na žádost v jednotlivých případech poskytnou podle článku 13 směrnice 76/464/EHS. Tyto informace musí obsahovat zejména:- podrobnosti o povoleních, v nichž jsou stanoveny emisní normy pro vypouštění HCH,- výsledky soupisu vypouštění HCH do vod uvedených v čl. 1. odst. 2,- výsledky stanovení vnitrostátní monitorovací sítě zaměřené na koncentraci HCH.2. Komise zašle Radě srovnávací hodnocení uvedené v odstavci 1 každých pět let, poprvé čtyři roky od oznámení této směrnice.3. V případě zásadních změn ve vědeckém poznání o toxicitě, perzistenci a akumulaci HCH v živých organismech a sedimentech nebo v případě zdokonalení nejlepších dostupných technických prostředků předloží Komise Radě v případě potřeby příslušné návrhy na zpřísnění mezních hodnot a jakostních cílů nebo na stanovení nových mezních hodnot a dalších jakostních cílů.Článek 61. Členské státy uvedou v účinnost opatření nezbytná pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. dubna 1986. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.Článek 7Tato směrnice je určena členským státům.V Lucemburku dne 9. října 1984.Za RadupředsedaJ. BRUTONPŘÍLOHA IMEZNÍ HODNOTY, LHŮTY PRO DODRŽENÍ TĚCHTO HODNOT A POSTUPY PRO MONITOROVÁNÍ ODPADNÍCH VOD1. Mezní hodnoty a časové lhůtyPrůmyslové odvětví a) Jednotka Mezní hodnoty d) platné od1. dubna 1986 1. října 19881. Závody na výrobu HCH g HCH/t vyrobeného HCH b) 3 2mg HCH/l odpadní vody c) 3 22. Závody na extrakci lindanu g HCH/t zpracovaného HCH b) 15 4mg HCH/l odpadní vody c) 8 23. Závody s výrobou HCH i s extrakcí lindanu g HCH/t vyrobeného HCH b) 16 5mg HCH/l odpadní vody c) 6 2a) Mezní hodnoty v tabulce zahrnují rovněž výpusti ze zpracování lindanu v tomtéž místě.Rada později podle potřeby určí mezní hodnoty a vhodná opatření pro průmyslové závody zpracovávající lindan, které nejsou uvedeny v této tabulce, a zejména pro průmyslové závody na zpracování lindanu, které vyrábějí prostředky pro ochranu rostlin, dřeva a lan. Do té doby budou členské státy nezávisle určovat emisní normy u odpadních vod z těchto podniků s ohledem na nejlepší dostupné technické prostředky.b) Mezní hodnoty hmotnostní (měsíční průměr).c) Mezní hodnoty koncentrační (průměrná měsíční koncentrace HCH vztažená na průtok).d) Mezní hodnoty vztažené na celkové množství HCH ve všech odpadních vodách obsahujících HCH v místě průmyslového podniku.2. Mezní hodnoty vyjádřené jako koncentrace, které zásadně nesmějí být překročeny, jsou udány v předchozí tabulce. Mezní hodnoty vyjádřené jako koncentrace nesmějí být v žádném případě vyšší než mezní hodnoty vyjádřené jako hmotnost dělená množstvím vody spotřebovaným na tunu vyrobeného nebo zpracovaného HCH.Mezní hodnoty udané v tabulce, vyjádřené pomocí množství HCH vyrobeného nebo zpracovaného, je třeba dodržovat ve všech případech.3. Denní průměrné mezní hodnoty monitorované v souladu s opatřeními v odstavcích 4 a 5 uvedených níže jsou dvojnásobkem odpovídajících měsíčních průměrných mezních hodnot udaných v tabulce.4. Pro kontrolu, zda se v odpadních vodách dodržují emisní normy, které byly stanoveny v souladu s touto směrnicí, musí být zaveden monitorovací postup.Tento postup musí zabezpečovat odběr a rozbor vzorků a měření průtoku v odpadních vodách a množství vyráběného nebo zpracovávaného HCH. Jestliže není možno určit množství vyráběného nebo zpracovávaného HCH, monitorovací postup může být založen na pravděpodobných množstvích, která mohou být vyrobena nebo zpracována v uvažovaném období, přičemž se přihlíží ke kapacitě zařízení v provozu a k mezím stanoveným v povolení.5. Odebírají se 24hodinové reprezentativní vzorky odpadních vod. Množství HCH vypouštěného za měsíc se počítá z denních vypouštěných množství.V případě průmyslových závodů, které nevypouštějí více než 3 kg HCH za rok, je možno zavést zjednodušený monitorovací postup.PŘÍLOHA IIJAKOSTNÍ CÍLEPro členské státy, které uplatňují výjimku uvedenou v čl. 6 odst. 3 směrnice 76/464/EHS, budou emisní normy, které členské státy musí podle článku 5 uvedené směrnice stanovit a zabezpečit jejich používání, stanoveny tak, aby na území zasaženém vypouštěním HCH byly dodržovány odpovídající níže uvedené jakostní cíle. Příslušný orgán určí v každém případě zasažené území a z jakostních cílů uvedených v odstavci 1 vybere jakostní cíl nebo cíle, o nichž soudí, že jsou vhodné k použití v zasaženém území, přičemž vezme v úvahu, že účelem této směrnice je odstranit znečištění.1. Následující jakostní cíle[6], jež musí být měřeny v přiměřené blízkosti od místa vypouštění, jsou stanoveny v souladu s článkem 2 směrnice 76/464/EHS s cílem odstraňovat znečištění ve smyslu této směrnice[7].1.1 Koncentrace celkového HCH ve vnitrozemských vodách nesmí překročit 100 ng/l.1.2 Celková koncentrace HCH v ústí řek a v teritoriálních mořských vodách nesmí překročit 20 ng/l.1.3 V případě vody používané k odběru pitné vody musí obsah HCH vyhovovat požadavkům směrnice 75/440/EHS[8].2. Kromě výše uvedených požadavků musí být koncentrace HCH ve vnitrozemských povrchových vodách určována vnitrostátní sítí uvedenou v článku 5 této směrnice a výsledky porovnávány s celkovou koncentrací HCH 50 ng/l.Jestliže je tato koncentrace v některém místě vnitrostátní sítě překračována, důvody musí být oznámeny Komisi.3. Celková koncentrace HCH v sedimentech a/nebo tělech měkkýšů a/nebo korýšů a/nebo v rybách nesmí v závislosti na čase podstatně vzrůstat.4. Jestliže je v některé oblasti použito pro vody několika jakostních cílů, jakost vody musí splňovat každý z těchto cílů.PŘÍLOHA IIIMETODY STANOVENÍ1. Referenční metoda rozboru pro určení zmíněných látek při vypouštění a ve vodách je plynová chromatografie s detekcí elektronovým záchytem po extrakci vhodným rozpouštědlem a vyčištění.Správnost1 a přesnost1 metody musí být  50 % při koncentraci představující dvojnásobek meze detekce.Mez detekce musí být:- v případě vypouštění desetina koncentrace potřebné v místě vzorkování;- v případě vod podmíněna jakostními cíli:(i) u vnitrozemských povrchových vod desetina koncentrace udané jako jakostní cíl,(ii) v ústí řek a teritoriálních vodách pětina koncentrace udané jako jakostní cíl;- v případě sedimentů 1 g/kg sušiny;- v případě živých organismů 1 g/kg vlhké hmotnosti.2. Průtok se měří se správností  20.1 Definice těchto termínů jsou ve směrnici Rady 79/869/EHS ze dne 9. října 1979 o metodách stanovení a četnosti vzorkování a rozborů povrchových vod určených v členských státech k odběru pitné vody (Úř. věst. 271, 29.10.1979, s. 44)._________PŘÍLOHA IVMONITOROVACÍ POSTUP PRO JAKOSTNÍ CÍLE1. U každého povolení uděleného ve shodě s touto směrnicí určí příslušný orgán podrobné předpisy, monitorovací postupy a časové lhůty pro dodržování příslušného jakostního cíle nebo cílů.2. V souladu s čl. 6 odst. 3 směrnice 76/464/EHS oznámí členské státy Komisi u každého zvoleného a použitého jakostního cíle:- místa vypouštění a způsoby rozptylu,- oblast, v níž se jakostní cíl sleduje,- polohu míst vzorkování,- četnost vzorkování,- metody vzorkování a měření,- získané výsledky.3. Vzorky musí být dostatečně reprezentativní pro kvalitu vodního prostředí v zasažené oblasti a četnost vzorkování musí být dostatečná, aby prokázala jakékoli změny vodního prostředí, s přihlédnutím zejména k přirozeným změnám v hydrologickém režimu.[1] Úř. věst. L 129, 18.5.1976, s. 23.[2] Úř. věst. C 215, 11.8.1983, s. 3.[3] Úř. věst. C 127, 14.5.1984, s. 138.[4] Úř. věst. C 57, 29.2.1984, s. 1.[5] Úř. věst. L 20, 26. 1. 1980, s. 43.[6] Koncentrace uvedené v bodech 1.1 a 1.2 jsou minimální požadavky nutné k ochraně života ve vodě ve smyslu čl. 1. odst. 2 písm. e) směrnice 76/464/EHS.[7] S výjimkou jakostního cíle 1.3 se všechny koncentrace vztahují na aritmetický průměr výsledků získaných během roku.[8] Směrnice 75/440/EHS ze dne 16. června 1975 o požadované jakosti povrchových vod určených v členských státech k odběru pitné vody. (Úř. věst. L 194, 25.7.1975, s. 26) obsahuje povinnou hodnotu pro celkové pesticidy (vč. HCH).


title: Směrnice Rady ze dne 24. června 1981, kterou se mění směrnice 64/432/EHS, 64/433/EHS, 71/118/EHS, 72/461/EHS, 72/462/EHS, 77/96/EHS, 77/99/EHS, 77/391/EHS, 80/215/EHS, 80/217/EHS a 80/1095/EHS, pokud se týká postupů Stálého veterinárního výboru

text:
Důležité právní upozornění

|

31981L0476

Úřední věstník L 186 , 08/07/1981 S. 0020 - 0021 Španělské zvláštní vydání: Kapitola 03 Svazek 22 S. 0124  Portugalské zvláštní vydání Kapitola 03 Svazek 22 S. 0124  Finské zvláštní vydání: Kapitola 3 Svazek 13 S. 0149  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 3 Svazek 13 S. 0149

		Směrnice Radyze dne 24. června 1981,kterou se mění směrnice 64/432/EHS, 64/433/EHS, 71/118/EHS, 72/461/EHS, 72/462/EHS, 77/96/EHS, 77/99/EHS, 77/391/EHS, 80/215/EHS, 80/217/EHS a 80/1095/EHS, pokud se týká postupů Stálého veterinárního výboru(81/476/EHS)RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na články 43 a 100 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise [1],s ohledem na stanovisko Shromáždění [2],vzhledem k tomu, že Stálý veterinární výbor, zřízený rozhodnutím 68/361/EHS [3], zaujímá své stanovisko postupy, jejichž platnost je omezena do 21. července 1981;vzhledem k tomu, že výbor byl požádán o stanovisko poprvé dne 22. prosince 1972; že se tato lhůta ukazuje nedostatečnou k podání konečného posudku a že je proto třeba dočasně prodloužit platnost těchto postupů;vzhledem k tomu, že zkušenost získaná při uplatňování stávajících postupů ukázala, že se jedná v zásadě o účinnou metodu umožňující rychle přijímat rozhodnutí, pro něž byly původně určeny;vzhledem k tomu, že je navíc nezbytné upravit v důsledku přistoupení Řecka počet hlasů tvořících většinu vyžadovanou ve výboru u předpisů přijatých po přijetí aktu o přistoupení z roku 1979 a dosud neupravených,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Následující ustanovení se zrušují:- článek 14 směrnice 64/432/EHS [4],- článek 9b směrnice 64/433/EHS [5],- článek 13 směrnice 71/118/EHS [6],- článek 10 směrnice 72/461/EHS [7],- článek 31 směrnice 72/462/EHS [8],- článek 10 směrnice 77/96/EHS [9],- článek 21 směrnice 77/99/EHS [10],- článek 12 směrnice 77/391/EHS [11],- článek 9 směrnice 80/215/EHS [12],- článek 17 směrnice 80/217/EHS [13],- článek 10 směrnice 80/1095/EHS [14].Článek 2V odstavci 3 článku 8 směrnice 80/215//EHS, článku 16 směrnice 80/217/EHS a článku 9 směrnice 80/1095/EHS se číslice "41" nahrazuje číslicí "45".Článek 3Rada do 1. července 1987 na základě zprávy Komise o fungování Stálého veterinárního výboru, případně doplněné vhodnými návrhy, přezkoumá postupy uvedeného výboru.Článek 4Tato směrnice je určena členským státům.V Lucemburku dne 24. června 1981.Za RadupředsedaG. M. V. van Aardenne[1] Úř. věst. C 102, 5.5.1981, s. 2.[2] Stanovisko ze dne 19. června 1981 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku).[3] Úř. věst. L 255, 18.10.1968, s. 23.[4] Úř. věst. 121, 29.7.1964, s. 1977/64.[5] Úř. věst. 121, 29.7.1964, s. 2012/64.[6] Úř. věst. L 55, 8.3.1971, s. 23.[7] Úř. věst. L 302, 31.12.1972, s. 24.[8] Úř. věst. L 302, 31.12.1972, s. 28.[9] Úř. věst. L 26, 31.1.1977, s. 67.[10] Úř. věst. L 26, 31.1.1977, s. 85.[11] Úř. věst. L 145, 13.6.1977, s. 44.[12] Úř. věst. L 47, 21.2.1980, s. 4.[13] Úř. věst. L 47, 21.2.1980, s. 11.[14] Úř. věst. L 325, 1.12.1980, s. 1.--------------------------------------------------


title: Směrnice Rady 2006/138/ES ze dne 19. prosince 2006 , kterou se mění směrnice 2006/112/ES o společném systému daně z přidané hodnoty, pokud jde o dobu použitelnosti úpravy daně z přidané hodnoty uplatňované na služby rozhlasového a televizního vysílání a na určité elektronicky poskytované služby

text:
               29.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 384/92

      SMĚRNICE RADY 2006/138/ES
   ze dne 19. prosince 2006,
   kterou se mění směrnice 2006/112/ES o společném systému daně z přidané hodnoty, pokud jde o dobu použitelnosti úpravy daně z přidané hodnoty uplatňované na služby rozhlasového a televizního vysílání a na určité elektronicky poskytované služby
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 93 této smlouvy,
   s ohledem na návrh Komise,
   s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
   s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Přechodná úprava daně z přidané hodnoty ve směrnici 77/388/EHS (1) uplatňovaná na služby rozhlasového a televizního vysílání a na určité elektronicky poskytované služby byla prodloužena do 31. prosince 2006 směrnicí Rady 2006/58/ES ze dne 27. června 2006, kterou se mění směrnice Rady 2002/38/ES, pokud jde o dobu použití úpravy daně z přidané hodnoty uplatňované na služby rozhlasového a televizního vysílání a na určité elektronicky poskytované služby (2).

               (2)

               Dosud nebylo možné přijmout ustanovení o místě poskytnutí služby a o obecnějším elektronickém mechanismu. Vzhledem k tomu, že se nezměnil právní stav ani skutečnosti odůvodňující prodloužení platnosti do 31. prosince 2006 a že je třeba zabránit dočasnému nedostatku právní úpravy daně z přidané hodnoty uplatňované na služby rozhlasového a televizního vysílání a na určité elektronicky poskytované služby, měla by být uvedená úprava dále uplatňována až do 31. prosince 2008.

               (3)

               Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, která přepracovává směrnici 77/388/EHS, by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.

               (4)

               Vzhledem k naléhavosti situace, a aby bylo možné předejít nedostatku právní úpravy, je nutné udělit výjimku ze lhůty šesti týdnů podle části I bodu 3 Protokolu o úloze vnitrostátních parlamentů v Evropské unii, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke smlouvám o založení Evropských společenství,

         PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
   Článek 1
   Směrnice 2006/112/ES se mění takto:

               1.

               V článku 56 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
               „3.   Ustanovení odst. 1 písm. j) a k) a odstavce 2 se použijí do 31. prosince 2008.“

               2.

               V článku 57 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
               „2.   Odstavec 1 se použije do 31. prosince 2008.“

               3.

               V článku 59 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
               „2.   Členské státy uplatňují čl. 58 písm. b) do 31. prosince 2008 na služby rozhlasového a televizního vysílání uvedené v čl. 56 odst. 1 písm. j), jsou-li poskytnuty osobě nepovinné k dani, která je usazena nebo má bydliště nebo místo, kde se obvykle zdržuje, v členském státě, osobou povinnou k dani, která má sídlo ekonomické činnosti nebo stálou provozovnu, z níž poskytuje služby, mimo Společenství, nebo nemá-li takové sídlo nebo stálou provozovnu, která má bydliště nebo místo, kde se obvykle zdržuje, mimo Společenství.“

               4.

               Článek 357 se nahrazuje tímto:
               „Článek 357
               Tato kapitola se použije do 31. prosince 2008.“

         Článek 2
   Provedení
   1.   Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí k 1. lednu 2007. Neprodleně sdělí jejich znění Komisi.
   Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
   2.   Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních a správních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
   Článek 3
   Tato směrnice vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
   Použije se ode dne 1. ledna 2007.
   Článek 4
   Tato směrnice je určena členským státům.

      V Bruselu dne 19. prosince 2006.

            Za Radu

            předseda

         J. KORKEAOJA

      (1)  Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, 13.6.1977, s. 1). Směrnice zrušená směrnicí 2006/112/ES (Úř. věst. L 347, 11.12.2006, s. 1).

      (2)  Úř. věst. L 174, 28.6.2006, s. 5.