Důležité právní upozornění

|

31998L0064

Směrnice Komise 98/64/ES ze dne 3. září 1998, kterou se stanoví analytické metody Společenství pro stanovení aminokyselin, tuků a olachindoxu v krmivech a kterou se mění směrnice 71/393/EHSText s významem pro EHP

Úřední věstník L 257 , 19/09/1998 S. 0014 - 0028 CS.ES Kapitola 3 Svazek 23 S. 433  - 447 ET.ES Kapitola 3 Svazek 23 S. 433  - 447 HU.ES Kapitola 3 Svazek 23 S. 433  - 447 LT.ES Kapitola 3 Svazek 23 S. 433  - 447 LV.ES Kapitola 3 Svazek 23 S. 433  - 447 MT.ES Kapitola 3 Svazek 23 S. 433  - 447 PL.ES Kapitola 3 Svazek 23 S. 433  - 447 SK.ES Kapitola 3 Svazek 23 S. 433  - 447 SL.ES Kapitola 3 Svazek 23 S. 433  - 447

		Směrnice Komise 98/64/ESze dne 3. září 1998,kterou se stanoví analytické metody Společenství pro stanovení aminokyselin, tuků a olachindoxu v krmivech a kterou se mění směrnice 71/393/EHS(Text s významem pro EHP)KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,s ohledem na směrnici Rady 70/373/EHS za dne 20. července 1970 o zavedení metod odběru vzorků a analytických metod Společenství pro úřední kontrolu krmiv [1], naposledy pozměněnou Aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 2 uvedené směrnice,vzhledem k tomu, že směrnice 70/373/EHS stanoví, že úřední kontrola krmiv za účelem kontroly, zda krmiva splňují požadavky vyplývající z právních a správních předpisů týkajících se jejich jakosti a složení, se provádí za použití metod odběru vzorků a analýzy platných ve Společenství;vzhledem k tomu, že směrnice Rady 79/373/EHS ze dne 2. dubna 1979 o uvádění krmných směsí na trh [2], naposledy pozměněná směrnicí Komise 97/47/ES [3], a směrnice Rady 93/74/EHS ze dne 13. září 1993 o krmivech určených ke zvláštním účelům výživy [4], naposledy pozměněná směrnicí 96/25/ES [5], stanoví, že obsah aminokyselin a tuku musí být uvedeny na označení krmiv;vzhledem k tomu, že směrnice Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [6], naposledy pozměněná směrnicí Komise 98/19/ES [7], stanoví, že obsah olachindoxu musí být uveden na označení, pokud je tato látka přidána do krmných směsí;vzhledem k tomu, že druhá směrnice Komise 71/393/EHS ze dne 18. listopadu 1971, kterou se stanoví analytické metody Společenství pro úřední kontrolu krmiv [8], naposledy pozměněná směrnicí Komise 84/4/EHS [9], stanoví metody analýzy mimo jiné i pro zjišťování obsahu tuku; že je vhodné uvedené metody upravit;vzhledem k tomu, že musí být stanoveny analytické metody Společenství pro kontrolu těchto látek;vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro krmiva,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Členské státy stanoví, že analýzy pro úřední kontrolu obsahu aminokyselin, tuku a obsahu olachindoxu v krmivech se provádějí za použití metod uvedených v příloze této směrnice.Článek 2V příloze směrnice Komise 71/393/EHS se bod "4. Stanovení obsahu tuku" nahrazuje částí B přílohy této směrnice.Článek 31. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 1998. Uvědomí o nich neprodleně Komisi.Budou tyto předpisy používat od 1. ledna 1999.Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.Článek 4Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.Článek 5Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 3. září 1998.Za KomisiFranz Fischlerčlen Komise[1] Úř. věst. L 170, 3.8.1970, s. 2.[2] Úř. věst. L 86, 6.4.1979, s. 30.[3] Úř. věst. L 211, 5.8.1977, s. 45.[4] Úř. věst. L 237, 22.9.1993, s. 23.[5] Úř. věst. L 125, 23.5.1996, s. 35.[6] Úř. věst. L 270, 14.12.1970, s. 1.[7] Úř. věst. L 96, 28.3.1998, s. 39.[8] Úř. věst. L 279, 2.12.1971, s. 7.[9] Úř. věst. L 15, 18.1.1984, s. 28.--------------------------------------------------PŘÍLOHAČÁST A Stanovení aminokyselin1. Účel a oblast použitíTato metoda slouží ke stanovení obsahu volných (syntetických a přirozených) a vázaných (peptidy vázané a volné) aminokyselin v krmivech za použití analyzátoru aminokyselin. Metoda je použitelná pro tyto aminokyseliny: cyst(e)in, methionin, lysin, threonin, alanin, arginin, kyselinu asparagovou, kyselinu glutamovou, glycin, histidin, isoleucin, leucin, fenylalanin, prolin, serin, tyrosin a valin.Tato metoda nerozlišuje mezi solemi aminokyselin a nemůže také u aminokyselin rozlišovat mezi formami D a L. Není použitelná pro stanovení tryptofanu nebo hydroxy analogů aminokyselin.2. Princip2.1 Volné aminokyselinyVolné aminokyseliny se extrahují zředěnou kyselinou chlorovodíkovou. Současně extrahované dusíkaté makromolekuly se srážejí kyselinou sulfosalycilovou a odstraňují se filtrací. Zfiltrovaný roztok se upraví na pH 2,20. Aminokyseliny se separují iontoměničovou chromatografií a stanoví se po reakci s ninhydrinem fotometrickou detekcí při 570 nm.2.2 Vázané aminokyselinyZvolený proces závisí na stanovovaných aminokyselinách. Cyst(e)in a methionin musí být před hydrolýzou oxidovány na kyselinu cysteovou a na methioninsulfon. Tyrosin se musí stanovovat v hydrolyzátech neoxidovaných vzorků. Ostatní aminokyseliny uvedené v bodě 1 mohou být zjišťovány buď v oxidovaném nebo v neoxidovaném vzorku.Oxidace se provádí při 0 oC směsí kyseliny permravenčí a fenolu. Nadbytečné oxidační činidlo se rozloží dvojsíranem sodným. Oxidovaný nebo neoxidovaný vzorek se hydrolyzuje kyselinou chlorovodíkovou (c = 6 mol/l) po 23 hodin. Hydrolyzát se upraví na pH 2,20. Aminokyseliny se separují iontoměničovou chromatografií a stanovují se po reakci s ninhydrinem fotometrickou detekcí při 570 nm (440 nm pro prolin).3. ČinidlaMusí být použita dvakrát destilovaná voda nebo voda obdobné jakosti (vodivost < 10 μS).3.1 peroxid vodíku, w = 30 %3.2 kyselina mravenčí, w = 98–100 %3.3 fenol3.4 dvojsíran sodný3.5 hydroxid sodný3.6 kyselina 5-sulfosalicylová, dihydrát3.7 kyselina chlorovodíková o hustotě přibližně 1,18 g/ml3.8 citronan sodný, dihydrát3.9 2,2-thiodiethanol (thiodiglykol)3.10 chlorid sodný3.11 ninhydrin3.12 petrolether, bod varu 40–60 °C3.13 norleucin nebo jiná sloučenina použitelná jako vnitřní standard3.14 dusík – plyn (< 10 ppm kyslíku)3.15 1-oktanol3.16 aminokyseliny3.16.1 standardní látky uvedené v bodě 1; čisté sloučeniny neobsahující krystalizační vodu. Vysuší se ve vakuu nad P2O5 nebo H2SO4 týden před použitím3.16.2 kyselina cysteová3.16.3 methioninsulfon3.17 hydroxid sodný, roztok c = 7,5 mol/l:300 g NaOH (3.5) se rozpustí ve vodě a doplní do 1 litru.3.18 hydroxid sodný, roztok c = 1 mol/l:40 g NaOH (3.5) se rozpustí ve vodě a doplní do 1 litru.3.19 roztok kyseliny mravenčí a fenolu:Smíchá se 889 g kyseliny mravenčí (3.2) se 111 g vody a přidá se 4,73 g fenolu (3.3).3.20 hydrolyzační směs, c = 6 mol HCl/l s přídavkem 1 g fenolu/l:K 492 ml HCl (3.7) se přidá 1 g fenolu (3.3) a doplní se vodou do 1 litru.3.21 extrakční směs, c = 6 mol HCl/l s přídavkem 2% thiodiglykolu:8,2 ml HCl (3.7) se rozředí přibližně 900 ml vody, přidá se 20 ml thiodiglykolu (3.9) a doplní vodou na 1 litr (3.7 a 3.9 se nesmí smíchat přímo).3.22 kyselina 5-sulfosalicylová, β = 6 %:60 g kyseliny 5-sulfosalicylové (3.6) se rozpustí ve vodě a doplní vodou na 1 litr.3.23 oxidační směs (kyselina permravenčí – fenol):V malé kádince se smíchá 0,5 ml peroxidu vodíku (3.1) s 4,5 ml roztoku kyseliny mravenčí s fenolem (3.19); ponechá se v klidu 1 hodinu při 20–30 oC, aby se utvořila kyselina permravenčí, před přidáním ke vzorku se směs ochladí v lázni s ledovou vodou (15 minut).Pozor:Je nutno zamezit kontaktu s kůží a používat ochranný oděv.3.24 citronanový tlumivý roztok, c = 0,2 mol Na+/l, pH 2,20:V přibližně 800 ml vody se rozpustí 19,61 g citronanu sodného (3,8), 5 ml thiodiglykolu (3.9), 1 g fenolu (3.3) a 16,50 ml HCl (3.7). pH se upraví na 2,20. Doplní se vodou na objem 1 litru.3.25 eluční tlumivé roztoky připravované podle podmínek pro použitý analyzátor (4.9)3.26 ninhydrinové činidlo připravované podle podmínek pro použitý analyzátor (4.9)3.27 Standardní roztoky aminokyselin. Tyto roztoky je nutno uschovávat při teplotě pod 5 oC.3.27.1 zásobní standardní základní roztoky aminokyselin (3.16.1), c = 2,5 μmol/ml pro každou aminokyselinu v kyselině chlorovodíkové. Tento roztok lze obdržet i komerčně připravené.3.27.2 zásobní standardní základní roztok kyseliny cysteové a methioninsulfonu, c = 1,25 μmol/ml0,2115 g kyseliny cysteové (3.16.2) a 0,2265 g methioninsulfonu se rozpustí (3.16.3) v citronanovém tlumivém roztoku (3.24) v litrové odměrné baňce a doplní se po značku citronanovým tlumivým roztokem. Skladuje se při teplotě pod 5 oC nejdéle 12 měsíců. Tento roztok se nepoužívá, pokud standardní základní roztok (3.27.1) obsahuje kyselinu cysteovou a methioninsulfon.3.27.3 zásobní standardní základní roztok vnitřního standardu, např. norleucinu, c = 20 μmol/ml0,6560 g norleucinu (3.13) se rozpustí v citronanovém tlumivém roztoku (3.24) v odměrné baňce na 250 ml a doplní se po značku citronanovým tlumivým roztokem. Skladuje se při teplotě pod 5 oC nejdéle 6 měsíců.3.27.4 kalibrační roztok standardních aminokyselin pro použití s hydrolyzáty, c = 5 nmol/50 μl kyseliny cysteové a methioninsulfonu a c = 10 nmol/50 μl u ostatních aminokyselinVe 100 ml kádince se rozpustí 2,2 g chloridu sodného (3.10) v 30 ml citronanového tlumivého roztoku (3.24). Přidají se 4,00 ml zásobního standardního základního roztoku aminokyselin (3.27.1), 4,00 ml zásobního standardního základního roztoku kyseliny cysteové a methioninsulfonu (3.27.2) a 0,50 ml zásobního standardního základního roztoku vnitřního standardu (3.27.3), pokud se používá. pH se upraví na 2,20 hydroxidem sodným (3.18).Roztok se kvantitativně převede do 50 ml odměrné baňky, doplní po značku citronanovým tlumivým roztokem (3.24) a zamíchá se.Skladuje se při teplotě pod 5 oC nejdéle 3 měsíce.Viz také poznámky 9.1.3.27.5 kalibrační roztok standardních aminokyselin pro použití s hydrolyzáty, připravenými podle bodu 5.3.3.1 a pro extrakty (5.2). Kalibrační roztok se připravuje podle 3.27.4 s vynecháním chloridu sodného.Skladujte při teplotě pod 5 oC nejdéle 3 měsíce.4. Přístroje a pomůcky4.1 baňka s kulatým dnem o obsahu 100 nebo 250 ml opatřená zpětným chladičem4.2 nádoba z borosilikátového skla o obsahu 100 ml se šroubovým uzávěrem s gumovým nebo teflonovým těsněním (např. Duran, Schott) pro použití v sušárně4.3 sušárna s nuceným větráním a tepelnou regulací s přesností lepší než ±2 °C4.4 pH metr (tři desetinná místa)4.5 membránový filtr (0,2 μm)4.6 odstředivka4.7 rotační vakuová odparka4.8 mechanická třepačka nebo magnetická míchačka4.9 analyzátor aminokyselin nebo zařízení HPLC s iontoměničovou kolonou, zařízením pro ninhydrin, post kolonovou derivatizaci a fotometrickým detektorem.Kolona se naplní sulfonovanou polystyrenovou pryskyřicí, která umožňuje vzájemné oddělení aminokyselin a separaci od jiných ninhydrin pozitivních látek. Průtok tlumivého roztoku a ninhydrinu zajišťují čerpadla se stálostí průtoku ± 0,5 % po dobu zahrnující standardní kalibraci i analýzu vzorku.Některé analyzátory aminokyselin je možno použít v případě, že hydrolyzát vykazuje koncentraci sodíkových iontů c = 0,8 mol/l a obsahuje zbytkovou mravenčí kyselinu z oxidačního kroku. Jiné analyzátory nezaručují uspokojivou separaci určitých aminokyselin, obsahuje-li hydrolyzát nadbytečnou mravenčí kyselinu a/nebo vysoké koncentrace sodíkových iontů. V takovém případě se sníží objem kyseliny před úpravou pH odpařením hydrolyzátu na objem 5 ml. Odpaření se má provádět ve vakuu při teplotě nejvýše 40 oC.5. Postup5.1 Příprava vzorkuVzorek se upraví mletím tak, aby prošel sítem s oky 0,5 mm. Vzorky s vysokou vlhkostí se musí před mletím vysušit na vzduchu při teplotě nepřesahující 50 oC nebo při zmrazení. Vzorky s vysokým obsahem tuku se před mletím extrahují petroletherem (3.12).5.2 Stanovení volných aminokyselin v krmivech a v premixechDo kónické baňky se odváží příslušné množství (1–5 g) upraveného vzorku (5.1) s přesností na 0,2 mg a přidá se 100,0 ml extrakční směsi (3.21). Potom se třepe 60 minut na mechanické třepačce nebo míchá na magnetické míchačce (4.8). Po usazení sedimentu se odpipetuje 10,0 ml supernatantu do kádinky o obsahu 100 ml.Za stálého míchání se přidá 50 ml roztoku kyseliny sulfosalicylové a pokračuje se v míchání na magnetické míchačce dalších 5 minut. Supernantant se přefiltruje nebo odstředí tak, aby se odstranila veškerá sraženina. 10,0 ml odstředěného roztoku se přenese do kádinky o obsahu 100 ml, pH se upraví na 2,20 pomocí roztoku hydroxidu sodného (3.18), potom se roztok převede pomocí citronanového tlumivého roztoku (3.24) do odměrné baňky přiměřené velikosti a doplní po značku tlumivým roztokem (3.24).Použije-li se interní standard, přidá se 1,00 ml interního standardu (3.27.3) na každých 100 ml odstředěného roztoku a potom se doplní po značku tlumivým roztokem (3.24).Dále se pokračuje podle bodu 5.4 – chromatografie.Nejsou-li extrakty zpracovány týž den, uschovávají se při teplotě pod 5 oC.5.3 Stanovení celkových aminokyselin5.3.1 oxidace0,1 až 1 g upraveného vzorku (5.1) se odváží s přesností 0,2 mg:- do baňky s kulatým dnem o obsahu 100 ml (4.1) pro otevřenou hydrolýzu (5.3.2.3) nebo- do baňky s kulatým dnem o obsahu 250 ml (4.1), požaduje-li se nízká koncentrace sodíku nebo- do nádoby o obsahu 100 ml se šroubovací uzávěrem (4.2) (pro uzavřenou hydrolýzu 5.3.2.4).Odvážená část vzorku by měla mít obsah dusíku asi 10 mg a obsah vlhkosti nepřesahující 100 mg.Baňka/nádoba se umístí do lázně s ledovou vodou a ochladí se na 0 oC, potom se přidá 5 ml oxidační směsi (3.23) a promíchá se skleněnou lžící se zahnutou špičkou. Baňka/nádoba se uzavře i se lžící vzduchotěsnou folií a vloží se i s lázní s ledovou vodou do chladničky při 0 oC a ponechá se tam 16 hodin. Po 16 hodinách se vyjme z chladničky a přebytečné oxidační činidlo se rozloží přidáním 0,84 g dvojsíranu sodného (3.4).Dále se pokračuje podle 5.3.2.1.5.3.2 hydrolýza5.3.2.1 hydrolýza oxidovaných vzorkůK oxidovanému vzorku připravenému podle 5.3.1 se přidá 25 ml hydrolyzační směsi (3.20) tak, aby neulpěl žádný vzorek na stěnách nádoby ani na lžíci. Podle zvoleného postupu hydrolýzy se pokračuje podle 5.3.2.3 nebo 5.3.2.4.5.3.2.2 hydrolýza neoxidovaných vzorkůDo baňky s kulatým dnem o obsahu 100 ml nebo 250 ml (4.1) nebo do nádoby o obsahu100 ml se šroubovacím uzávěrem (4.2) se odváží 0,1 až 1 g upraveného vzorku (5.1) s přesností na 0,2 mg. Odvážená část vzorku by měla mít obsah dusíku asi 10 mg. Opatrně se přidá 25 ml hydrolyzační směsi (3.20) a smíchá se se vzorkem. Dále se postupuje buď podle 5.3.2.3 nebo podle 5.3.2.4.5.3.2.3 otevřená hydrolýzaKe směsi v baňce (připravené podle 5.3.2.1 nebo 5.3.2.2) se přidají 3 skleněné kuličky a směs se uvede do mírného varu pod zpětným chladičem na dobu 23 hodin. Po skončení hydrolýzy se zpětný chladič promyje 5 ml citronanového tlumivého roztoku (3.24). Baňka se odpojí a ochladí se v ledové lázni. Dále se postupuje podle 5.3.3.5.3.2.4 uzavřená hydrolýzaBaňka se směsí připravenou podle 5.3.2.1 nebo 5.3.2.2 se umístí do sušárny (4.3) při 110 oC. Aby se během první hodiny zabránilo narůstání tlaku (v důsledku vyvíjení plynných látek) a nedošlo k výbuchu, položí se šroubovací uzávěr volně na baňku. Nádoba se neuzavírá. Po uplynutí jedné hodiny se uzávěr zašroubuje a uzavřená baňka se ponechá v sušárně (4.3) 23 hodin. Po skončení hydrolýzy se baňka vyjme ze sušárny, opatrně se odšroubuje uzávěr a postaví se do lázně s ledovou vodou. Baňka se nechá vychladnout.Podle zvoleného postupu při úpravě pH (5.3.3) se obsah baňky kvantitativně převede pomocí citronanového tlumivého roztoku (3.24) do kádinky o obsahu 250 ml nebo do baňky s kulatým dnem o obsahu 250 ml.Dále se postupuje podle 5.3.35.3.3 úprava pHPodle toho, jakou toleranci k sodíku má analyzátor aminokyselin (4.9), postupujte při úpravě pH podle 5.3.3.1 nebo 5.3.3.2.5.3.3.1 pro chromatografické systémy (4.9), vyžadující nízkou koncentraci sodíku:Pokud analyzátor aminokyselin vyžaduje nízkou koncentraci sodíku (má-li se snížit obsah kyselin), doporučuje se použít vnitřní zásobní standardní roztok (3.27.3).V takovém případě se před odpařováním přidají do hydrolyzátu 2,00 ml vnitřního zásobního standardního základního roztoku (3.27.3).Do hydrolyzátu pořízeného podle 5.3.2.3 nebo 5.3.2.4. se přidají 2 kapky 1-oktanolu (3.15).Na rotační odparce (4.7) se sníží objem na 5-10 ml za vakua při 40 o C. Pokud by se objem náhodou snížil pod 5 ml, hydrolyzát je třeba odstranit a začít analýzu znovu.pH se upraví na 2,20 roztokem hydroxidu sodného (3.18) a pokračuje se podle bodu 5.3.4.5.3.3.2 pro všechny ostatní analyzátory aminokyselin (4.9)Hydrolyzáty připravené podle 5.3.2.3 nebo 5.3.2.4 se částečně zneutralizují opatrným přidáním 17 ml roztoku hydroxidu sodného (3.17), za stálého míchání a při zajištěné teplotě pod 40 oC.pH se upraví na 2,20 roztokem hydroxidu sodného (3.18) při pokojové teplotě. Dále se pokračuje podle bodu 5.3.4.5.3.4 roztok vzorků pro chromatografiiHydrolyzát (5.3.3.1 nebo 5.3.3.2) s upraveným pH se kvantitativně převede pomocí citronanového tlumivého roztoku (3.24) do odměrné baňky o obsahu 200 ml a tlumivým roztokem (3.24) se doplní po značku.Nebyl-li dosud použit vnitřní standard, přidají se 2,00 ml vnitřního standardu (3.27.3) a potom se doplní po značku citronanovým tlumivým roztokem (3.24). Důkladně se promíchá.Dále se přejde k chromatografii (5.4)Nejsou-li roztoky vzorků analyzovány týž den, uschovávají se při teplotě pod 5 oC.5.4 ChromatografiePřed chromatografií musí mít extrakt (5.2) a hydrolyzát (5.3.4) pokojovou teplotu. Směs se protřepe a potřebné množství se zfiltruje membránovým filtrem 0,2 μ (4.5). Výsledný čirý roztok se podrobí ionexové chromatografii na analyzátoru aminokyselin (4.9).Nástřik lze provést ručně nebo automaticky. Přitom je důležité, aby se na sloupec nastřikovalo stejné množství roztoku ± 0,5 % jak při analýze standardů tak vzorků s výjimkou, kdy je použito vnitřního standardu. Rovněž poměr sodíku k aminokyselinám by měl být v standardních roztocích a v roztocích vzorků co možná nejpodobnější.Frekvence kalibrace závisí hlavně na stabilitě ninhydrinového činidla a analytického systému. Standard nebo vzorek se ředí citronanovým tlumivým roztokem (3.24) tak, aby plocha píku standardu tvořila 30 – 200 % plochy píku pro jednotlivé aminokyseliny v roztoku vzorků.Chromatografie aminokyselin se mírně liší v závislosti na typu použitého analyzátoru a použitého ionexu. Zvolený systém musí být schopen separovat jednotlivé aminokyseliny od sebe vzájemně i od ostatních ninhydrin pozitivních materiálů. V rozsahu svého působení by měl chromatografický systém lineárně reagovat na změny objemů aminokyselin dávkovaných na sloupec.Při analýze equimolárního roztok zkoušených aminokyselin, by měly být dosaženy dále uvedené poměry sedla k vrcholu píku. Tyto equimolární roztoky musí obsahovat nejméně 30 % maximálního obsahu jednotlivých aminokyselin, které mohou být ještě přesně stanoveny na použitém analyzátoru aminokyselin (4.9).Při separaci threoninu a serinu by poměr výšky sedla a vrcholu píku nižšího z obou překrývajících se aminokyselin na chromatogramu neměl přesahovat 2:10 (pokud se stanoví pouze cyst(e)in, methionin, threonin a lysin, je stanovení nepříznivě ovlivněno nedostatečnou separací přilehlých píků). Pro všechny ostatní aminokyseliny musí být separace lepší než 1:10.Systém musí zaručit, že lysin bude separován od "lysinových náhražek" a ornithinu.6. Výpočet a vyjádření výsledkůPlocha píků vzorků a standardu se měří pro každou jednotlivou aminokyselinu a vypočítává se množství aminokyseliny v g na kg vzorku.g aminokyseliny na kg vzorku =Je-li použit interní standard, násobí se výsledek:A = plocha píku hydrolyzátu nebo extraktuB = plocha píku kalibračního standardního roztokuC = plocha píku interního standardu v hydrolyzátu nebo v extraktuD = plocha píku interního standardu v kalibračním standardním roztokuMV = molekulární váha stanovovaných aminokyselinE = koncentrace standardu v μmol/mlV = hmotnost navážky vzorku (g) (korigovaná na původní váhu pokud je vzorek vysušen nebo odtučněn)F = celkový objem zkušebního roztoku (5.3.4) v ml nebo celkový objem zředěného extraktu vypočteného podle 6.1Cystin a cystein se v hydrolyzátech oxidovaného vzorku stanoví jako kyselina cysteová, ale vypočítávají se jako cystin (C6H12N2O4S2, MV 240,30) s použitím MV 120,15 (= 0,5 x 240,30).Methionin se v hydrolyzátech oxidovaného vzorku stanoví jako methioninsulfon, ale vypočítává se jako methionin s použitím MV methioninu: 149,21.Přidaný volný methionin se zjišťuje po extrakci jako methionin, pro výpočet se použije stejná MV.6.1 Celkový objem zředěného extraktu (F) při stanovení volných aminokyselin (5.2) se vypočítá podle tohoto vzorce:F = 100 ml ××V = objem výsledného extraktu7. Vyhodnocení metodyTato metoda byla vyzkoušena porovnáním na mezinárodní úrovni v roce 1990 při použití čtyř různých krmiv (krmná směs pro prasata, krmná směs pro broilery, proteinový koncentrát, premix). Po vyloučení extrémů jsou výsledky středních hodnot a standardních odchylek uvedeny v následující tabulce:střední hodnoty v g/kgReferenční materiál | Aminokyselina |Threonin | cyst(e)in | Methionin | lysin |Krmná směs pro prasata | 6,94 n = 15 | 3,01 n = 17 | 3.27 n =.17 | 9,55 n = 13 |Krmná směs pro brojlery | 9,31 n = 16 | 3,92 n = 18 | 5,08 n = 18 | 13,93 n = 16 |Proteinový koncentrát | 22,32 n = 16 | 5,06 n = 17 | 12,01 n = 17 | 47,74 n = 15 |Premix | 58,42 n = 16 | _ | 90,21 n = 16 | 98,03 n = 16 |n = počet zúčastněných laboratoří7.1 OpakovatelnostOpakovatelnost vyjádřená jako vnitrolaboratorní standardní odchylka je dána následující tabulkou:standardní odchylka (Sr) opakovatelnosti v laboratoři v g/kgReferenční materiál | Aminokyselina |Threonin | cyst(e)in | Methionin | lysin |Krmná směs pro prasata | 0,13 n = 15 | 0,10 n = 17 | 0,11 n = 17 | 0,26 n = 13 |Krmná směs pro brojlery | 0,20 n = 16 | 0,11 n = 18 | 0,16 n = 18 | 0,28 n = 16 |Proteinový koncentrát | 0,48 n = 16 | 0,13 n = 17 | 0,27 n = 17 | 0,99 n = 15 |Premix | 1.30 n = 16 | _ | 2,19 n = 16 | 2,06 n = 16 |n = počet zúčastněných laboratoříVariační koeficient (%) vnitrlaboratorních standardních odchylek (Sr)Referenční materiál | Aminokyselina |Threonin | cyst(e)in | Methionin | lysin |Krmná směs pro prasata | 1,9 a = 15 | 3,3 n = 17 | 3,4 n =.17 | 2,8 n = 13 |Krmná směs pro brojlery | 2,1 n = 16 | 2,8 n = 18 | 3,1 n = 18 | 2,1 n = 16 |Proteinový koncentrát | 2,7 n = 16 | 2,6 n = 17 | 2,2 n = 17 | 2,4 n = 15 |Premix | 2,2 n = 16 | _ | 2,4 n = 16 | 2,1 n = 16 |n = počet zúčastněných laboratoří7.2 ReprodukovatelnostVýsledky mezilaboratorních standardních odchylek vyplývající ze shora uvedených zkoušek jsou obsaženy v následující tabulce:Mezilaboratorní standardní odchylka (SR) v g/kgReferenční materiál | Aminokyselina |threonin | Cyst(e)in | methionin | lysin |Krmná směs pro prasata | 0,28 n = 15 | 0,30 n = 17 | 0,23 n = 17 | 0,30 n = 13 |Krmná směs pro brojlery | 0,48 n = 16 | 0,34 n = 18 | 0,55 n = 18 | 0,75 n = 16 |Proteinový koncentrát | 0,85 n = 16 | 0,62 n = 17 | 1,57 n = 17 | 1,24 n = 15 |Premix | 2,49 n = 16 | - | 6,20 n = 16 | 6,62 n = 16 |n = počet zúčastněných laboratoříVariační koeficient (%) mezilaboratorních standardních odchylek (SR)Referenční matriál | aminokyselina |threonin | Cyst(e)in | methionin | lysin |Krmná směs pro prasata | 4,1 n = 15 | 9,9 n = 17 | 7,0 n = 17 | 3,2 n = 13 |Krmná směs pro brojlery | 5,2 n = 16 | 8,8 n = 18 | 10,9 n = 18 | 5,4 n = 16 |Proteinový koncentrát | 3,8 n = 16 | 12,3 n = 17 | 13,0 n = 17 | 3,0 n = 15 |Premix | 4,3 n = 16 | _ | 6,9 n = 16 | 6,7 n = 16 |n = počet zúčastněných laboratoří8. Použití referenčních materiálůSprávné použití uvedené metody se ověřuje opakovaným měřením certifikovaných referenčních materiálů, jsou-li k dispozici. Doporučuje se kalibrace certifikovanými kalibračními roztoky aminokyselin.9. Poznámky9.1 Vzhledem k rozdílům mezi analyzátory aminokyselin by se měly uvedené koncentrace kalibračních roztoků standardů aminokyselin (viz 3.27.4 a 3.27.5) a roztoků vzorků (5.3.4) považovat za doporučené.Lineární rozsah přístroje se musí zkontrolovat pro všechny aminokyseliny.Standardní roztok se ředí citronanovým tlumivým roztokem tak, aby se dosáhlo ploch píků uprostřed tohoto rozsahu.9.2 Pokud se k analýze hydrolyzátů použije zařízení pro vysoce účinnou kapalinovou chromatografii, musí být podmínky zkoušek optimalizovány v souladu s doporučením výrobce.9.3 Při použití této metody u krmiv obsahujících více než 1 % chloridu (koncentráty, minerální krmiva, doplňková krmiva) může dojít k podhodnocení obsahu methioninu a musí se proto použít speciální postup.ČÁST B STANOVENÍ TUKŮ1. Účel a oblast použitíTouto metodou se stanoví obsah tuku v krmivech. Metoda se nevztahuje na analýzu olejnatých semen a plodin, jejichž zkoušení se řídí podle nařízení Rady 136/66/EHS ze dne 22. září 1996.Podle druhu a složení krmiva se pro analýzu použije jeden ze dvou následujících postupů:1.1 Postup A – přímo extrahovatelné tukyTato metoda je použitelná pro krmiva rostlinného původu, s výjimkou těch, které jsou zahrnuty do okruhu postupu B.1.2 Postup B – celkový tukTato metoda je použitelná pro krmiva živočišného původu a pro všechny krmné směsi. Používá se pro všechny materiály, z nichž není možno tuk úplně extrahovat bez předchozí hydrolýzy (např. lepky, kvasnice, bramborové proteiny a výrobky, které byly podrobeny zpracování, jako vytlačování, vločkování a zahřívání).1.3 Interpretace výsledkůVe všech případech, kdy se dosáhlo vyššího výsledku postupem B, než postupem A, je třeba považovat za platnou hodnotu podle postupu B.2. Princip2.1 Postup AVzorek se extrahuje petroletherem. Rozpouštědlo se oddestiluje a zbytek se vysuší a zváží.2.2 Postup BVzorek se zahřívá s kyselinou chlorovdíkovou. Směs se ochladí a přefiltruje. Promytý a usušený zbytek se pak zpracuje podle postupu A.3. Činidla3.1 petrolether s bodem varu mezi 40 a 50 oC. Hodnota bromového čísla musí být menší než 1 a zbytek po odpařování menší než 2 mg/100 ml3.2 síran sodný, bezvodý3.3 kyselina chlorovodíková, c = 3 mol HCl/l3.4 filtrační prostředky, např. křemelina, Hyflo-supercel.4. Přístroje a pomůcky4.1 Extrakční přístroj, se sifonem (Soxhletův přístroj), refluxní rychlost by měla umožnit asi 10 cyklů za hodinu. U typu bez sifonu by měla být refluxní rychlost asi 10 ml za minutu.4.2 Extrakční patrony, bez látek rozpustných v petroletheru, s porositou v souladu s požadavky podle bodu 4.1.4.3 Sušárna, buď vakuová nařízená na 75 oC ± 3 oC, nebo horkovzdušná nařízená na 100 oC ± 3 oC.5. Postup5.1 Postup A (viz bod 8.1)Do extrakční patrony se naváží 5 g vzorku s přesností na 1 mg (4.2) a přikryjte smotkem vaty bez tuku.Patrona se umístí do extrakčního přístroje (4.1) a extrahujte šest hodin petroletherem (3.1). Petroletherový extrakt se jímá do suché, předem zvážené baňky, která obsahuje úlomky pemzy [1].Rozpouštědlo se oddestiluje, zbytek v baňce se suší 1,5 hodiny v sušárně (4.3). Nechá se vychladnout v exsikátoru a zváží. Suší se dalších 30 minut, aby se zjistilo, zda je hmotnost tuku konstantní (ztráta hmotnosti mezi dvěma následujícími váženími musí být menší než 1 mg).5.2 Postup BDo kádinky o obsahu 400 ml nebo do kónické baňky o obsahu 300 ml se odváží 2,5 g vzorku s přesností na 1 mg (viz bod (8,2) a přidá se 100 ml kyseliny chlorovodíkové (3.3) a úlomky pemzy. Kádinka se přikryje hodinovým sklem nebo se kónická baňka opatří refluxním chladičem. Směs se přivede do mírného varu na malém plameni nebo na topné desce a vaří se po dobu jedné hodiny. Během varu se musí zabránit usazování částeček vzorku na stěnách nádoby.Směs se ochladí a přidá se dostatečné množství filtračního prostředku (3.4), aby při filtraci nedošlo ke ztrátám tuku. Filtruje se přes navlhčený dojitý filtrační papír zbavený tuku. Zbytek se promývá studenou vodou, až se získá neutrální filtrát. Provede se kontrola, zda filtrát neobsahuje žádný tuk. Jeho přítomnost ukazuje, že se vzorek musí před hydrolýzou extrahovat petroletherem podle postupu A.Dvojitý filtrační papír se zbytkem se položí na hodinové sklo a suší se půldruhé hodiny v horkovzdušné sušárně (4.3) při teplotě 100 oC ± 3 oC.Dvojitý filtrační papír s vysušeným zbytkem se vloží do extrakční patrony (4.2) a přikryje smotkem vaty bez tuku. Patrona se vloží do extrakčního přístroje (4.1) a dále se pokračuje podle druhého a třetího odstavce bodu 5.1.6. Vyjádření výsledkuHmotnost zbytku se vyjádří jako procento ze vzorku.7. OpakovatelnostRozdíl ve výsledcích dvou souběžných stanovení prováděných na stejném vzorku stejným pracovníkem by neměl přesáhnout:- 0,2 % v absolutní hodnotě, při obsahu tuku nižším než 5 %,- 4,0 % relativně k nejvyššímu výsledku při obsahu od 5 do 10 %,- 0,4 % v absolutní hodnotě, při obsahu nad 10 %.8. Poznámky8.1 U výrobků s vysokým obsahem olejů a tuků, které se obtížně drtí nebo které neumožňují odebrat redukovaný homogenní vzorek, se postupuje následujícím způsobem:Odváží se 20 g vzorku s přesností na 1 mg a smíchá se s 10 nebo i více gramy bezvodého síranu sodného (3.2). Extrahuje se petroletherem (3.1) podle bodu 5.1. Výsledný extrakt se doplní na 500 ml petroletherem (3.1) a promíchá se. 50 ml roztoku se odpipetuje do malé suché, předem zvážené baňky, obsahující úlomky pemzy [2].Rozpouštědlo se oddestilujte, baňka se vysuší a pokračuje se podle posledního odstavce bodu 5.1.Obsah tuku se vypočítá jako procento ze vzorku pomocí následujícího vzorce:(10 a + b) × 5kde:a = hmotnost zbytku po první extrakci v gramech (poměrná část extraktu)b = hmotnost zbytku po druhé extrakci v gramech8.2 U výrobků, které mají nízký obsah tuku se může navážka zkušebního vzorku zvýšit na 5 g.8.3 Krmiva pro domácí zvířata, která mají vysoký obsah vody, se musí před hydrolýzou a extrakcí podle postupu B smíchat s bezvodým síranem sodným.8.4 V bodě 5.2 se může na opláchnutí zbytků po filtraci účinněji použít horká voda místo vody studené.8.5 U některých krmiv se musí prodloužit doba sušení nad 1,5 hod. Je však třeba zamezit přílišnému vysoušení, které může vést k nízkým výsledkům. Je možno použít i mikrovlnnou troubu.8.6 Při obsahu tuku nad 15 % se doporučuje provést před hydrolýzou extrakci podle postupu A a následně extrakci podle postupu B. Záleží to do jisté míry na druhu krmiva a druhu tuku v krmivu.ČÁST C STANOVENÍ OLACHINDOXU(2-[N-2-(hydroxyethyl)karbamoyl]-3-methylchinoxalin-N1,N4-dioxid)1. Účel a oblast použitíTouto metodou se stanoví obsah olachindoxu v krmivech. Dolní mez stanovitelnosti je 5 mg/kg.2. PrincipVzorek se extrahuje směsí vody a methanolu. Obsah olachindoxu se zjišťuje vysoce účinnou kapalinovou chromatografií (HPLC) na reverzní fázi za použití UV detektoru.3. Činidla3.1 methanol3.2 methanol, pro HPCL3.3 voda, pro HPLC3.4 mobilní fáze pro HPLC:Směs vody (3.3) a methanolu (3.2), 900 + 100 (V + V)3.5 standardní látka: čistý olachindox 2-[N-2-(hydroxyethyl)karbomoyl]-3-methylchinoxalin-N1,N4-dioxid, E 8513.5.1 zásobní standardní základní roztok olachindoxu, 250 μg/mlDo odměrné baňky o obsahu 200 ml se odváží 50 mg olachindoxu (3.5) s přesností na 0,1 mg a přidá cca 190 ml vody. Baňka se postaví na 20 minut do ultrazvukové lázně (4.1). Po vyjmutí z ultrazvukové lázně se roztok ochladí na laboratorní teplotu, doplní vodou po značku a zamíchá. Baňka se obalí hliníkovou fólií a uschovává v chladničce. Tento roztok se musí připravovat čerstvý každý měsíc.3.5.2 pracovní standardní roztok olachindoxu, 25 μg/ml10,0 ml zásobního standardního základního roztoku (3.5.1) se přenese do odměrné baňky o obsahu 100 ml, doplní se po značku mobilní fází (3.4) a promíchá. Baňka se obalí hliníkovou fólií a uschovává v chladničce. Tento roztok se musí připravovat denně čerstvý.3.5.3 kalibrační roztokyDo řady odměrných baněk o obsahu 50 ml se odpipetuje 1,0, 2,0, 5,0, 10,0, 15,0 a 20,0 ml pracovního standardního roztoku (3.5.2). Doplní se mobilní fází (3.4) po značku a promíchá. Baňka se obalí hliníkovou fólií. Tyto roztoky odpovídají 0,5, 1,0, 2,5, 5,0, 7,5 a 10,0 μg olachindoxu na ml.Tyto roztoky se musí připravovat denně čerstvé.4. Přístroje a pomůcky4.1 ultrazvuková lázeň4.2 mechanická třepačka4.3 zařízení HPLC s proměnnou vlnovou délkou ultrafialového detektoru nebo s detektorem diodového pole4.3.1 kolona pro kapalinovou chromatografii, 250 mm x 4 mm, plnidlo C18, 10 μm, nebo srovnatelná kolona4.4 membránové filtry s póry 0,45 μm5. PostupPoznámka:Olachindox je citlivý na světlo. Všechny postupy se musí provádět při tlumeném světle nebo v nádobách z tmavého skla.5.1 Obecně5.1.1 Modelové krmivo se musí předem analyzovat pro kontrolu, zda neobsahuje olachindox nebo jiné interferující látky.5.1.2 Zkouška na výtěžnost se provede analýzou modelového krmiva obohaceného přidáním takového množství olachindoxu, které odpovídá jeho obsahu ve vzorku K fortifikaci na úroveň 50 mg/kg se odpipetuje 10,0 ml zásobního standardního základního roztoku (3.5.1) do kónické baňky o obsahu 250 ml a roztok se odpaří na cca 0,5 ml. Přidá se 50 g modelového krmiva, řádně se promíchá a nechá se 10 minut odstát, přičemž se ještě několikrát promíchá. Dále se přejde k extrakci (5.2).Poznámka:Pro účely této metody má být modelové krmivo podobného typu jako zkoušený vzorek a nesmí obsahovat olachindox.5.2 ExtrakceNaváží se přibližně 50 g vzorku s přesností na 0,01 g. Přenese se do kónické baňky o obsahu 1000 ml, přidá se 100 ml methanolu (3.1) a baňka se umístí na pět minut do ultrazvukové lázně (4.1). Přidá se 410 ml vody a ponechá se v ultrazvukové lázni dalších 15 minut. Baňka se vyjme z ultrazvukové lázně, dále se třepe 30 minut ve třepačce (4.2) a potom se přefiltruje složeným filtrem. 10,0 ml filtrátu se přenese do odměrné baňky o obsahu 20 ml, doplní se vodou po značku a promíchá. Poměrná část se přefiltruje membránovým filtrem (4.4) (viz bod 9. Poznámky). Dále se pokračuje stanovením HPLC (5.3).5.3 Stanovení HPLC5.3.1 Parametry:Následující podmínky jsou doporučené, mohou být použity jiné podmínky, za předpokladu, že dávají rovnocenné výsledky.analytická kolona (4.3.1)mobilní fáze (3,4): | Směs vody (3.3) a methanolu (3.2), 900 + 100 (V + V) |průtoková rychlost: | 1,5–2 ml/min |detekční vlnová délka: | 380 nm |objem nástřiku: | 20 μl–100 μl |Stabilita chromatografického systému se zkontroluje tím, že se několikrát nastříkne kalibrační roztok (3.5.3) obsahující 2,5 μg/ml, až se dosáhne konstantních výšek píků a retenčních časů.5.3.2 Kalibrační grafPro každý kalibrační roztok se provede několik nástřiků a zjistí se střední hodnota výšky (plochy) píku pro každou koncentraci. Sestrojí se graf za použití středních hodnot výšek (ploch) píků kalibračních roztoků jako ordinát a příslušných koncentrací v μg/ml jako souřadnic.5.3.3 Roztok vzorkuProvede se několik nástřiků extraktu vzorku (5.2) při použití stejného objemu jako u kalibračních roztoků a zjistí se střední výška (plocha) píků olachindoxu.6. Výpočet výsledkůZe střední hodnoty výšky (plochy) píků olachindoxu v roztoku vzorku se zjistí koncentrace v roztoku vzorku v μg/ml porovnáním s kalibračním grafem (5.3.2).Obsah olachindoxu ve vzorku w v mg/kg je dán následující rovnicí:w =kde:c = koncentrace olachindoxu v extraktu vzorku (5.2) v μg/mlm = hmotnost navážky vzorku v g (5.2)7. Vyhodnocení výsledků7.1 IdentitaIdentita analytu může být potvrzena opakovaným stanovením s přídavkem (co-chromatography) anebo využitím detektoru s diodovým polem, přičemž se porovnávají spektra extraktu vzorku (5.2) a kalibračního roztoku (3.5.3), obsahujícího 5,0 μg/ml olachindoxu.7.1.1 Opakované stanovením s přídavkem (co-chromatography)Extrakt vzorku (5.2) se obohatí přídavkem přiměřeného množství kalibračního roztoku (3.5.3). Množství přidaného olachindoxu by mělo odpovídat množství olachindoxu nalezeného v extraktu vzorku.S ohledem na přidané množství a zředění extraktu by mělo dojít jen ke zvýšení výšky píku olachindoxu. Šířka píku v polovině jeho výšky musí být v rozmezí ±10 % původní šířky píku olachindoxu v neobohaceném extraktu vzorku.7.1.2 Detektor diodového poleVýsledky se vyhodnocují podle následujících kritérií:a) při vlnové délce maximální absorpce vzorku i standardu musí být záznam spektra zaznamenaný ve vrcholu píku na chromatogramu stejný s nepřesností danou rozlišovací schopností detekčního systému. Pro detektor s diodovým polem se udává ±2 nm;b) při vlnové délce mezi 220 a 400 nm se nesmí záznam spektra zkoušeného vzorku a standardu zaznamenaný ve vrcholu píku chromatogramu lišit od ostatních částí spektra v rozsahu 10 až 100 % relativní absorbance. Tohoto kritéria je dosaženo, jestliže jsou vykázána stejná maxima a jestliže nikde odchylka mezi dvěma spektry nepřesahuje 15 % absorbance standardního analytu;b) při vlnové délce mezi 220 a 350 nm se nesmí spektrum vzestupu, vrcholu a sestupu píku zkoušeného vzorku lišit od ostatních v této částí spektra v rozsahu 10 až 100 % relativní absorbance. Tohoto kritéria je dosaženo, jestliže jsou vykázána stejná maxima a jestliže ve všech sledovaných bodech odchylka mezi spektry nepřesahuje nikde 15 % absorbance spektra ve vrcholu píku.Není-li některé z těchto kritérií splněno, přítomnost analytu není potvrzena.7.2 OpakovatelnostRozdíl mezi výsledky dvou souběžných stanovení, prováděných na stejném vzorku při obsahu olachindoxu mezi 10 a 20 mg/kg, nesmí přesáhnout15 % vyššího výsledku.7.3 VýtěžnostPro obohacený modelový vzorek musí být výtěžnost nejméně 90 %.8. Výsledky kruhového testuV rámci ES byl proveden kruhový test, při němž až 13 laboratoří analyzovalo čtyři vzorky krmiva pro selata, včetně jednoho modelového vzorku. Výsledky jsou uvedeny v následující tabulce:| vzorek 1 | vzorek 2 | vzorek 3 | vzorek 4 |L | 13 | 10 | 11 | 11 |A | 40 | 40 | 44 | 44 |střední (mg/kg) | - | 14,6 | 48,0 | 95,4 |(Sr) (mg/kg) | - | 0,82 | 2,05 | 6,36 |(SR) (mg/kg) | - | 1,62 | 4,28 | 8,42 |CVr (%) | - | 5,6 | 4,3 | 6,7 |CVR (%) | - | 11,1 | 8,9 | 8,8 |nominální obsah (mg/kg) | - | 15 | 50 | 100 |výtěžnost (%) | - | 97,3 | 96,0 | 95,4 |L : počet laboratořín : počet jednotlivých hodnotSr : standardní odchylka opakovatelnostiSR : standardní odchylka reprodukovatelnostiCVr : variační koeficient opakovatelnostiCVR : variační koeficient reprodukovatelnosti9. PoznámkyAčkoliv tato metoda nebyla ověřena pro krmivo obsahující více než 100 mg/kg olachindoxu, je možné obdržet uspokojivé výsledky menší navážkou vzorku a/nebo zředěním extraktu (5.2) tak, aby se dosáhlo koncentrace v rozsahu kalibračního grafu (5.3.2).[1] Pokud se má tuk následně zkoušet na kvalitu, zamění se úlomky pemzy za skleněné kuličky.[2] Pokud se má tuk následně zkoušet na kvalitu, zamění se úlomky pemzy za skleněné kuličky.--------------------------------------------------


title: První směrnice Rady ze dne 11. dubna 1967 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu

text:
Důležité právní upozornění

|

31967L0227

Úřední věstník 071 , 14/04/1967 S. 1301 - 1303 Finské zvláštní vydání: Kapitola 9 Svazek 1 S. 0003  Dánské zvláštní vydání: Řada I Kapitola 1967 S. 0012  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 9 Svazek 1 S. 0003  Anglické zvláštní vydání: Řada I Kapitola 1967 S. 0014  Řecké zvláštní vydání: Kapitola 09 Svazek 1 S. 0003  Španělské zvláštní vydání: Kapitola 09 Svazek 1 S. 0003  Portugalské zvláštní vydání Kapitola 09 Svazek 1 S. 0003

		První směrnice Radyze dne 11. dubna 1967o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu(67/227/EHS)RADA EVROPSKÉHO HOSPODÁŘSKÉHO SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na články 99 a 100 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise,s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru,vzhledem k tomu, že hlavním cílem Smlouvy je vytvořit v rámci hospodářské unie společný trh s poctivou hospodářskou soutěží, který má stejné vlastnosti jako vnitrostátní trh;vzhledem k tomu, že dosažení tohoto cíle předpokládá, že v členských státech jsou předem používány právní předpisy o daních z obratu, které nenarušují podmínky hospodářské soutěže ani nebrání volnému pohybu zboží a služeb na společném trhu;vzhledem k tomu, že stávající platné právní předpisy těmto požadavkům neodpovídají; že je proto v zájmu společného trhu dosáhnout harmonizace právních předpisů týkajících se daní z obratu, aby se co nejvíce vyloučily faktory, které mohou narušovat podmínky hospodářské soutěže, jak na úrovni členských států, tak na úrovni Společenství, a aby bylo následně možné dosáhnout cíle zrušit zdaňování při dovozu a vracení daně při vývozu v obchodě mezi členskými státy;vzhledem k tomu, že provedené studie ukázaly, že tato harmonizace musí vést ke zrušení kumulativních vícefázových daní a k přijetí společného systému daně z přidané hodnoty všemi členskými státy;vzhledem k tomu, že systém daně z přidané hodnoty dosahuje největší jednoduchosti a neutrality, je-li daň vybírána co nejvšeobecněji a pokud její oblast působnosti pokrývá všechny stupně výroby a distribuce, a rovněž poskytování služeb; že je proto v zájmu společného trhu a členských států přijmout společný systém, který se vztahuje také na maloobchod;vzhledem k tomu, že by se však uplatnění zmíněné daně na maloobchod mohlo v některých členských státech setkat s praktickými a politickými potížemi; že by proto mělo být členským státům povoleno, s výhradou předchozí konzultace, uplatňovat společný systém pouze do stupně velkoobchodu včetně, a případně uplatňovat samostatnou doplňkovou daň na maloobchodní stupeň nebo na předcházející stupeň;vzhledem k tomu, že je nutné postupovat postupně, protože harmonizace daní z obratu povede v členských státech k podstatným změnám daňové struktury a bude mít značné důsledky v rozpočtové, hospodářské a sociální oblasti;vzhledem k tomu, že nahrazení platného systému kumulativních vícefázových daní společným systémem daně z přidané hodnoty ve většině členských států musí, přestože sazby a osvobození od daně nejsou harmonizovány současně, vést k neutralitě v hospodářské soutěži tak, že obdobné zboží v každé zemi nese stejné daňové zatížení bez ohledu na délku výrobního a distribučního řetězce a že v mezinárodním obchodě je známa částka daňového zatížení zboží, aby mohlo být zajištěno přesné vyrovnání této částky; že by proto mělo být v první etapě upraveno přijetí společného systému daně z přidané hodnoty všemi členskými státy bez současné harmonizace sazeb a osvobození od daně;vzhledem k tomu, že není možné nyní předvídat, jak a v jaké lhůtě může harmonizace daní z obratu dosáhnout cíle zrušit zdaňování při dovozu a vracení daně při vývozu v obchodě mezi členskými státy; že je proto vhodnější, aby druhá etapa a opatření, která v ní mají být přijata, byly určeny později na základě návrhů, které Komise předloží Radě,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Členské státy nahradí svůj stávající systém daní z obratu společným systémem daně z přidané hodnoty vymezeným v článku 2.V každém členském státě bude co nejdříve přijat právní úprava potřebná pro toto nahrazení, aby mohla nabýt účinnosti dnem, který stanoví členské státy s ohledem na situaci konjunktury, nejpozději však dnem 1. ledna 1970.Od nabytí účinnosti této právní úpravy nesmí členský stát udržovat nebo zavádět opatření k paušálnímu vyrovnání při dovozu nebo vývozu týkající se daní z obratu v obchodě mezi členskými státy.Článek 2Společný systém daně z přidané hodnoty je založen na zásadě, že na zboží a služby se uplatňuje všeobecná daň ze spotřeby přesně poměrně k ceně zboží a služeb, bez ohledu na počet plnění uskutečněných ve výrobním a distribučním procesu před stupněm, který je daní zatížen.Každé plnění je podrobeno dani z přidané hodnoty vypočítané z ceny zboží nebo služby podle sazeb platných pro toto zboží nebo tuto službu po odečtení částky daně z přidané hodnoty, kterou byly přímo zatíženy jednotlivé nákladové prvky.Společný systém daně z přidané hodnoty se uplatňuje až do stupně maloobchodu včetně.Až do zrušení zdaňování při dovozu a vracení daně při vývozu v obchodě mezi členskými státy mohou členské státy, s výhradou předchozí konzultace podle článku 5, uplatňovat tento systém jen do stupně velkoobchodu včetně, a případně mohou uplatňovat samostatnou doplňkovou daň na stupeň maloobchodu nebo na předcházející stupeň.Článek 3Rada na návrh Komise vydá druhou směrnici o struktuře společného systému daně z přidané hodnoty a prováděcí pravidla k němu.Článek 4Aby Rada mohla projednat a pokud možno přijmout rozhodnutí před uplynutím přechodného období, předloží Komise Radě do konce roku 1968 návrhy, jak a v jaké lhůtě může harmonizace daní z obratu dosáhnout cíle zrušit zdaňování při dovozu a vracení daně při vývozu v obchodě mezi členskými státy a současně zajistit neutralitu těchto daní vzhledem k původu zboží a služeb.V této souvislosti je třeba brát v úvahu zejména poměr mezi přímými a nepřímými daněmi, který se liší v různých členských státech, účinek změny daňových systémů na daňovou a rozpočtovou politiku členských států a vliv daňových systémů na podmínky hospodářské soutěže a na sociální situaci ve Společenství.Článek 5Hodlá-li členský stát využít možnost uvedenou v čl. 2 čtvrtém pododstavci, sdělí to Komisi včas s ohledem na článek 102 Smlouvy.Článek 6Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 11. dubna 1967.Za RadupředsedaR. Van Elslande--------------------------------------------------


title: Směrnice Komise 2005/9/ES ze dne 28. ledna 2005, kterou se mění směrnice Rady 76/768/EHS týkající se kosmetických prostředků za účelem přizpůsobení její přílohy VII technickému pokrokuText s významem pro EHP

text:
               29.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 27/46

         SMĚRNICE KOMISE 2005/9/ES
   ze dne 28. ledna 2005,
   kterou se mění směrnice Rady 76/768/EHS týkající se kosmetických prostředků za účelem přizpůsobení její přílohy VII technickému pokroku
   (Text s významem pro EHP)
   KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
   s ohledem na směrnici Rady 76/768/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kosmetických prostředků (1), a zejména na čl. 8 odst. 2 uvedené směrnice,
   po konzultaci s Vědeckým výborem pro kosmetické prostředky a nepotravinářské výrobky určené spotřebitelům,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Část 1 přílohy VII směrnice 76/768/EHS stanoví seznam filtrů ultrafialového záření, které mohou být obsaženy v kosmetických prostředcích.

               (2)

               Vědecký výbor pro kosmetické prostředky a nepotravinářské výrobky určené spotřebitelům se domnívá, že použití hexyl-2-[4-(diethylamino)-2-hydroxybenzoyl]benzoátu v prostředcích ke slunění je bezpečné v koncentraci do 10 %, a to jak samostatně, tak v kombinaci s jinými absorbéry ultrafialového záření. Proto by hexyl-2-[4-(diethylamino)-2-hydroxybenzoyl]benzoát měl být doplněn do části 1 přílohy VII směrnice 76/768/EHS jako referenční číslo 28.

               (3)

               Směrnice 76/768/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem pozměněna.

               (4)

               Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro kosmetické prostředky,

         PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
   Článek 1
   Příloha VII směrnice 76/768/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
   Článek 2
   1.   Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 28. července 2005. Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi ustanoveními těchto předpisů a této směrnice.
   Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
   2.   Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
   Článek 3
   Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
   Článek 4
   Tato směrnice je určena členským státům.

      V Bruselu dne 28. ledna 2005.

            Za Komisi

         Günter VERHEUGEN

            místopředseda

      (1)  Úř. věst. L 262, 27.9.1976, s. 169. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí Komise 2004/93/ES (Úř. věst. L 300, 25.9.2004, s. 13).
   PŘÍLOHA
   V části 1 přílohy VII směrnice 76/768/EHS se doplňuje následující referenční číslo:

                  Referenční č.

                  Látka

                  Nejvyšší povolená koncentrace

                  Jiná omezení a požadavky

                  Podmínky použití a varování, která musí být vytištěna na obalu

                  a

                  b

                  c

                  d

                  e

                  „28

                  hexyl-2-[4-(diethylamino)-2-hydroxybenzoyl]benzoát
                  (INCI název: Diethylamino Hydroxybenzoyl Hexyl Benzoate;
                  CAS číslo 302776-68-7)

                  10 % v prostředcích ke slunění“


title: Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/13/ES ze dne 11. března 2008 , kterou se zrušuje směrnice Rady 84/539/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zdravotnických elektrických přístrojů používaných ve veterinářství (Text s významem pro EHP)

text:
               19.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 76/41

      SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2008/13/ES
   ze dne 11. března 2008,
   kterou se zrušuje směrnice Rady 84/539/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zdravotnických elektrických přístrojů používaných ve veterinářství
   (Text s významem pro EHP)
   EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
   s ohledem na návrh Komise,
   s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
   v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy (2),
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Politiky Společenství týkající se zlepšení právní úpravy vyzdvihují význam zjednodušování vnitrostátních právních předpisů a právních předpisů Společenství jako klíčový prvek pro zlepšení konkurenceschopnosti podniků a dosažení cílů Lisabonské agendy.

               (2)

               Metoda posuzování shody stanovená ve směrnici Rady 84/539/EHS (3) již není pro účely vnitřního trhu nebo obchod se třetími zeměmi nezbytná.

               (3)

               Fungování vnitřního trhu a ochranu uživatelů a zvířat lze lépe zajistit jinými právními předpisy Společenství.

               (4)

               Směrnice 84/539/EHS by proto měla být zrušena.

               (5)

               Zrušení směrnice 84/539/EHS má za následek, že po 31. prosinci 2008 se již nebude používat vzor značky shody podle přílohy III uvedené směrnice a že musí být zrušena příslušná vnitrostátní prováděcí opatření,

         PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
   Článek 1
   Směrnice 84/539/EHS se zrušuje s účinkem od 31. prosince 2008.
   Článek 2
   Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 31. prosince 2008. Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů spolu se srovnávací tabulkou mezi nimi a touto směrnicí.
   Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
   Článek 3
   Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

      Ve Štrasburku dne 11. března 2008.

            Za Evropský parlament

            předseda

         H.-G. PÖTTERING

            Za Radu

            předseda

         J. LENARČIČ

      (1)  Stanovisko ze dne 16. ledna 2008 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku).

      (2)  Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 29. listopadu 2007 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku) a rozhodnutí Rady ze dne 14. února 2008.

      (3)  Úř. věst. L 300, 19.11.1984, s. 179. Směrnice naposledy pozměněná nařízením (ES) č. 807/2003 (Úř. věst. L 122, 16.5.2003, s. 36).


title: Směrnice Rady 2010/45/EU ze dne 13. července 2010 , kterou se mění směrnice 2006/112/ES o společném systému daně z přidané hodnoty, pokud jde o pravidla fakturace

text:
               22.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 189/1

         SMĚRNICE RADY 2010/45/EU
   ze dne 13. července 2010,
   kterou se mění směrnice 2006/112/ES o společném systému daně z přidané hodnoty, pokud jde o pravidla fakturace
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 113 této smlouvy,
   s ohledem na návrh Evropské komise,
   s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
   s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru,
   v souladu se zvláštním legislativním postupem,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               K zajištění řádného fungování vnitřního trhu stanoví směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1) podmínky a pravidla týkající se daně z přidané hodnoty (dále jen „DPH“ nebo „daň“), pokud jde o faktury. V souladu s článkem 237 uvedené směrnice Komise předložila zprávu, která v souvislosti s technologickým vývojem shledává určité potíže s elektronickou fakturací a která mimoto vymezuje některé další oblasti, v nichž by bylo možno zjednodušit pravidla týkající se daně v zájmu lepšího fungování vnitřního trhu.

               (2)

               Jelikož vedení záznamů musí být dostatečné, aby členské státy mohly kontrolovat zboží dočasně se přemisťující z jednoho členského státu do druhého, mělo by být zřejmé, že vedení záznamů musí obsahovat údaje o ocenění zboží dočasně se přemisťujícího mezi členskými státy. Přemístění zboží za účelem ocenění do jiného členského státu by pro účely DPH rovněž nemělo být považováno za dodání zboží.

               (3)

               Pravidla týkající se vzniku daňové povinnosti při dodání zboží uvnitř Společenství a při pořízení zboží uvnitř Společenství by měla být vyjasněna s cílem zajistit jednotnost informací uváděných v souhrnných hlášeních a včasnost výměny informací prostřednictvím těchto hlášení. Dále je vhodné, aby dodávání zboží z jednoho členského státu do jiného členského státu, které probíhá po dobu delší než jeden kalendářní měsíc, bylo považováno za uskutečněné na konci každého kalendářního měsíce.

               (4)

               S cílem pomoci malým a středním podnikům, které se potýkají s problémy při odvodu daně příslušnému orgánu před přijetím platby od svých pořizovatelů nebo příjemců, by členské státy měly mít možnost povolit, aby byla daň účtována v režimu hotovostního účetnictví, který umožňuje, aby dodavatel nebo poskytovatel odvedl daň příslušnému orgánu až po přijetí platby za dodání zboží nebo poskytnutí služby, a který zakládá nárok na odpočet daně v okamžiku, kdy za dodání zboží nebo poskytnutí služby zaplatí. To by mělo členským státům umožnit, aby zavedly volitelný režim hotovostního účetnictví, který nemá nepříznivý dopad na peněžní toky v souvislosti s jejich příjmy z DPH.

               (5)

               V zájmu zaručení právní jistoty pro podniky ohledně jejich fakturačních povinností je třeba jasně určit členský stát, jehož pravidla fakturace se použijí.

               (6)

               S cílem zlepšit fungování vnitřního trhu je nezbytné stanovit v souvislosti s některými přeshraničními plněními harmonizovanou lhůtu pro vystavení faktury.

               (7)

               Některé požadavky týkající se údajů, jež mají být uvedeny na fakturách, by se měly změnit, aby bylo možno daň lépe kontrolovat, zajistilo se jednotnější zacházení s přeshraničním i domácím dodáním zboží a poskytnutím služeb a přispělo k podpoře elektronické fakturace.

               (8)

               Jelikož elektronická fakturace může napomoci podnikům snižovat náklady a zvyšovat konkurenceschopnost, stávající požadavky v oblasti DPH na elektronickou fakturaci by měly být revidovány s cílem odstranit stávající zatížení a překážky, které brání většímu využívání elektronické fakturace. S papírovými i elektronickými fakturami by se mělo zacházet stejným způsobem a administrativní zátěž spojená s papírovou fakturací by neměla narůstat.

               (9)

               Rovné zacházení by se mělo rovněž uplatňovat, pokud jde o pravomoci správce daně. Jeho kontrolní pravomoci i práva a povinnosti osob povinných k dani by se měly uplatňovat stejným způsobem bez ohledu na to, zda si osoba povinná k dani zvolí vystavování faktur papírových nebo elektronických.

               (10)

               Faktury mají zachycovat skutečná dodání zboží a poskytnutí služeb, a proto by měla být zajištěna jejich věrohodnost, neporušenost a čitelnost. Za účelem zajištění spolehlivých auditních stop spojujících faktury s příslušným dodáním zboží či poskytnutím služby lze použít kontrolní mechanismy podnikových procesů a tím zabezpečit soulad veškerých faktur (ať už v papírové nebo elektronické podobě) s těmito požadavky.

               (11)

               Věrohodnost a neporušenost elektronických faktur je možné rovněž zajistit použitím určitých existujících technologií, jako jsou elektronická výměna dat (EDI) nebo zaručené elektronické podpisy. Avšak vzhledem k tomu, že existují i další technologie, nemělo by být od osob povinných k dani vyžadováno, aby pro elektronickou fakturaci používaly určitou konkrétní technologii.

               (12)

               Mělo by být vyjasněno, že pokud osoba povinná k dani uchovává vystavené nebo obdržené faktury on-line, měl by mít k těmto fakturám přístup za účelem kontroly kromě členského státu, v němž je osoba povinná k dani usazená, i členský stát, v němž je daň splatná,.

               (13)

               Jelikož cílů této směrnice, totiž zjednodušení, modernizace a harmonizace pravidel fakturace týkajících se DPH, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jich může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.

               (14)

               Podle bodu 34 interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů (2) jsou členské státy vybízeny k tomu, aby jak pro sebe, tak v zájmu Unie sestavily vlastní tabulky, z nichž bude co nejvíce patrné srovnání mezi touto směrnicí a prováděcími opatřeními, a aby tyto tabulky zveřejnily.

               (15)

               Směrnice 2006/112/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,

         PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
   Článek 1
   Změny směrnice 2006/112/ES
   Směrnice 2006/112/ES se mění takto:

               1)

               V čl. 17 odst. 2 se písmeno f) nahrazuje tímto:

                           „f)

                           poskytnutí služby osobě povinné k dani spočívající v ocenění dotyčného zboží nebo práci na dotyčném zboží skutečně vykonané na území členského státu ukončení odeslání nebo přepravy zboží, je-li zboží po vykonání ocenění nebo práce odesláno zpět této osobě povinné k dani do členského státu, z nějž bylo původně odesláno nebo přepraveno;“.

               2)

               V článku 64 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
               „2.   Dodávání zboží, které probíhá po dobu delší než jeden kalendářní měsíc, je-li v souladu s podmínkami stanovenými v článku 138 zboží odeslané nebo přepravené do členského státu jiného než státu zahájení odeslání nebo přepravy dodáváno osvobozené od daně, nebo je-li zboží přemísťováno osvobozené od daně do jiného členského státu osobou povinnou k dani pro účely jejího podnikání, se považuje za uskutečněné uplynutím každého kalendářního měsíce, dokud dodávání zboží neskončí.
               Poskytování služeb, z něhož má podle článku 196 povinnost odvést daň příjemce služeb, které probíhá po dobu delší než jeden rok a které nevede k vyúčtováním nebo platbám během tohoto období, se považuje za uskutečněné uplynutím každého kalendářního roku, dokud poskytování služeb neskončí.
               Členské státy mohou stanovit, že v některých případech, jiných než těch uvedených v prvním a druhém pododstavci, se dodávání zboží a poskytování služeb, která probíhají po určitou dobu, považují za uskutečněná alespoň jednou ročně.“

               3)

               V čl. 66 se v prvním pododstavci písm. c) a druhý pododstavec nahrazují tímto:

                           „c)

                           není-li vystavena faktura, nebo je-li vystavena pozdě, v určité době před uplynutím lhůty pro vystavení faktur stanovené členskými státy podle čl. 222 druhého pododstavce, nebo pokud členský stát takovou lhůtu nestanovil, v určité lhůtě po uskutečnění zdanitelného plnění.
                           Odchylka podle prvního pododstavce se však nepoužije na poskytnutí služeb, u nichž je daň povinen odvést příjemce podle článku 196, a na dodání nebo přemístění zboží podle článku 67.“

               4)

               Článek 67 se nahrazuje tímto:
               „Článek 67
               Pokud je v souladu s podmínkami stanovenými v článku 138 zboží odeslané nebo přepravené do členského státu jiného než státu zahájení odeslání nebo přepravy dodáno osvobozené od daně, nebo pokud je zboží přemístěno osvobozené od daně do jiného členského státu osobou povinnou k dani pro účely jejího podnikání, vzniká daňová povinnost vystavením faktury nebo uplynutím lhůty uvedené v čl. 222 prvním pododstavci, není-li faktura do uvedeného dne vystavena.
               Na dodání a přemístění zboží podle prvního pododstavce se nepoužijí čl. 64 odst. 1, čl. 64 odst. 2 třetí pododstavec a článek 65.“

               5)

               Článek 69 se nahrazuje tímto:
               „Článek 69
               Při pořízení zboží uvnitř Společenství vzniká daňová povinnost vystavením faktury nebo uplynutím lhůty uvedené v čl. 222 prvním pododstavci, nebyla-li faktura do uvedeného dne vystavena.“

               6)

               V čl. 91 odst. 2 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
               „Členské státy místo toho připustí použití posledního směnného kurzu zveřejněného Evropskou centrální bankou v okamžiku vzniku daňové povinnosti. Přepočet mezi měnami jinými než euro se provede za použití směnného kurzu každé z těchto měn vůči euru. Členské státy mohou požadovat, aby byly informovány o uplatnění této možnosti ze strany osoby povinné k dani.
               U některých plnění podle prvního pododstavce nebo u některých kategorií osob povinných k dani však mohou členské státy použít směnný kurz stanovený podle platných předpisů Společenství pro výpočet celní hodnoty.“

               7)

               Vkládá se nový článek, který zní:
               „Článek 167a
               Členské státy mohou v rámci volitelného režimu stanovit, že u osoby povinné k dani, jejíž povinnost k dani vznikne výhradně podle čl. 66 písm. b), dochází k odkladu nároku na odpočet daně, dokud není daň ze zboží dodaného nebo služby poskytnuté této osobě zaplacena dodavateli zboží nebo poskytovateli služby.
               Členské státy, které uplatňují volitelný režim uvedený v prvním pododstavci, stanoví pro osoby povinné k dani, které využívají tento režim na jejich území, práh založený na ročním obratu osoby povinné k dani vypočítaném podle článku 288. Tento práh nesmí přesáhnout 500 000 EUR nebo ekvivalent této částky v národní měně. Členské státy mohou po konzultaci s výborem pro DPH tento práh zvýšit až na 2 000 000 EUR nebo ekvivalent této částky v národní měně. Konzultace výboru pro DPH se však nevyžaduje v případě členských států, které uplatňovaly práh vyšší než 500 000 EUR nebo ekvivalent této částky v národní měně k 31. prosinci 2012.
               Členské státy informují výbor pro DPH o vnitrostátních právních předpisech přijatých podle prvního pododstavce.“

               8)

               Článek 178 se mění takto:

                           a)

                           písmeno a) se nahrazuje tímto:

                                       „a)

                                       při odpočtu daně podle čl. 168 písm. a) při dodáních zboží a poskytnutích služeb musí mít fakturu vystavenou v souladu s hlavou XI kapitolou 3 oddíly 3 až 6;“;

                           b)

                           písmeno c) se nahrazuje tímto:

                                       „c)

                                       při odpočtu daně podle čl. 168 písm. c) při pořízeních zboží uvnitř Společenství musí uvést v přiznání k dani podaném podle článku 250 veškeré údaje potřebné pro stanovení výše daně splatné při pořízení zboží uvnitř Společenství a mít fakturu vystavenou v souladu s hlavou XI kapitolou 3 oddíly 3 až 5;“.

               9)

               Článek 181 se nahrazuje tímto:
               „Článek 181
               Členské státy mohou povolit osobě povinné k dani, která nemá fakturu vystavenou v souladu s hlavou XI kapitolou 3 oddíly 3 až 5, aby uplatnila odpočet daně podle čl. 168 písm. c) při pořízení zboží uvnitř Společenství.“

               10)

               V čl. 197 odst. 1 se písmeno c) nahrazuje tímto:

                           „c)

                           faktura vystavená osobou povinnou k dani, která není usazena v členském státě pořizovatele, je vystavena v souladu s kapitolou 3 oddíly 3 až 5.“

               11)

               Článek 217 se nahrazuje tímto:
               „Článek 217
               Pro účely této směrnice se „elektronickou fakturou“ rozumí faktura, která obsahuje údaje požadované v této směrnici a která byla vystavena a obdržena v jakémkoli elektronickém formátu.“

               12)

               V hlavě XI kapitole 3 oddílu 3 se vkládá nový článek, který zní:
               „Článek 219a
               Aniž jsou dotčeny články 244 až 248, platí toto:

                           1)

                           Fakturace podléhá pravidlům použitelným v členském státě, v němž se dodání zboží nebo poskytnutí služby považuje za uskutečněné v souladu s hlavou V.

                           2)

                           Odchylně od bodu 1 se na fakturaci vztahují pravidla použitelná v členském státě, v němž má dodavatel nebo poskytovatel sídlo své ekonomické činnosti nebo stálou provozovnu, z níž je dodání zboží nebo poskytnutí služby uskutečněno, nebo pokud takové sídlo nebo stálá provozovna neexistují, pravidla použitelná v členském státě, v němž má dodavatel nebo poskytovatel bydliště nebo v němž se obvykle zdržuje, jestliže:

                                       a)

                                       dodavatel nebo poskytovatel není usazen v členském státě, v němž se dodání zboží nebo poskytnutí služby považuje za uskutečněné v souladu s hlavou V, nebo provozovna dodavatele nebo poskytovatele v uvedeném členském státě se neúčastní dodání zboží nebo poskytnutí služby ve smyslu článku 192a, a osobou povinnou odvést daň je osoba, které je zboží dodáno nebo služba poskytnuta.
                                       Avšak pokud fakturu vystavuje pořizovatel zboží nebo příjemce služby, použije se bod 1;

                                       b)

                                       dodání zboží nebo poskytnutí služeb se nepovažuje za uskutečněné ve Společenství v souladu s hlavou V.“

               13)

               Článek 220 se nahrazuje tímto:
               „Článek 220
               1.   Každá osoba povinná k dani zajistí, že buď ona sama, nebo pořizovatel zboží nebo příjemce služby, nebo jejím jménem a na její účet třetí osoba vystaví fakturu v těchto případech:

                           1)

                           za dodání zboží nebo poskytnutí služby jiné osobě povinné k dani nebo právnické osobě nepovinné k dani;

                           2)

                           za dodání zboží uvedená v článku 33;

                           3)

                           za dodání zboží za podmínek uvedených v článku 138;

                           4)

                           za platbu na její účet předtím, než se uskuteční jedno z dodání zboží podle bodů 1 a 2;

                           5)

                           za platbu na její účet provedenou jinou osobou povinnou k dani nebo právnickou osobou nepovinnou k dani předtím, než je poskytnutí služby dokončeno.

                     2.   Odchylně od odstavce 1 a aniž je dotčen čl. 221 odst. 2, vystavení faktury není vyžadováno u poskytnutí služby osvobozeného od daně podle čl. 135 odst. 1 písm. a) až g).“

               14)

               Vkládá se nový článek, který zní:
               „Článek 220a
               1.   Členské státy povolí osobám povinným k dani vystavit zjednodušenou fakturu v kterémkoli z těchto případů:

                           a)

                           není-li částka faktury vyšší než 100 EUR nebo ekvivalent této částky v národní měně;

                           b)

                           je-li vystavenou fakturou doklad nebo sdělení, jež jsou za fakturu považovány podle článku 219.

                     2.   Členské státy nedovolí osobám povinným k dani vystavit zjednodušenou fakturu, pokud musí být faktury vystaveny podle čl. 220 odst. 1 bodů 2 a 3 nebo pokud zdanitelné dodání zboží nebo poskytnutí služby uskuteční osoba povinná k dani, která není usazena v členském státě, v němž je daň splatná, nebo jejíž provozovna v tomto členském státě se neúčastní dodání zboží nebo poskytnutí služby ve smyslu článku 192a, a osobou povinnou odvést daň je osoba, jíž je zboží dodáno nebo služba poskytnuta.“

               15)

               Články 221, 222, 223, 224 a 225 se nahrazují tímto:
               „Článek 221
               1.   Členské státy mohou osobám povinným k dani uložit povinnost vystavit fakturu v souladu s údaji vyžadovanými podle článků 226 nebo 226b za jiná dodání zboží nebo za jiná poskytnutí služeb, než jsou uvedena v čl. 220 odst. 1.
               2.   Členské státy mohou osobám povinným k dani, které mají na jejich území sídlo své ekonomické činnosti nebo mají na jejich území stálou provozovnu, z níž je poskytnutí služby uskutečněno, uložit povinnost vystavit fakturu v souladu s údaji vyžadovanými v článcích 226 nebo 226b za poskytnutí služeb osvobozená od daně podle čl. 135 odst. 1 písm. a) až g), která tyto osoby povinné k dani uskutečnily na jejich území nebo mimo Společenství.
               3.   Členské státy mohou zprostit osoby povinné k dani povinnosti podle čl. 220 odst. 1 nebo článku 220a vystavovat faktury za dodání zboží nebo poskytnutí služeb, která uskutečnily na jejich území a která jsou na základě článků 110 a 111, čl. 125 odst. 1, článku 127, čl. 128 odst. 1, článku 132, čl. 135 odst. 1 písm. h) až l), článků 136, 371, 375, 376 a 377, čl. 378 odst. 2, čl. 379 odst. 2 a článků 380 až 390b osvobozena od daně, a to s nárokem na odpočet daně odvedené na předchozím stupni i bez něj.
               Článek 222
               U dodání zboží uskutečněných v souladu s podmínkami stanovenými v článku 138 nebo u poskytnutí služeb, u nichž je daň povinen odvést příjemce podle článku 196, je faktura vystavena nejpozději patnáctý den měsíce následujícího po měsíci, v němž se uskutečnilo zdanitelné plnění.
               U ostatních dodání zboží či poskytnutí služeb mohou členské státy uložit osobám povinným k dani lhůty pro vystavení faktur.
               Článek 223
               Členské státy umožní osobám povinným k dani vystavit souhrnné faktury, které obsahují podrobné údaje pro několik samostatných dodání zboží nebo poskytnutí služeb za předpokladu, že u dodání zboží nebo poskytnutí služeb uvedených v souhrnné faktuře vzniká daňová povinnost během téhož kalendářního měsíce.
               Aniž je dotčen článek 222, mohou členské státy povolit, aby souhrnné faktury zahrnovaly dodání zboží či poskytnutí služeb, u nichž daňová povinnost vznikla v časovém období delším než jeden kalendářní měsíc.
               Článek 224
               Fakturu za dodání zboží pořizovateli nebo poskytnutí služby příjemci osobou povinnou k dani může po předchozí dohodě mezi oběma stranami vystavit pořizovatel nebo příjemce, pokud existuje postup pro akceptaci každé faktury osobou povinnou k dani, která zboží dodala nebo službu poskytla. Členské státy mohou vyžadovat, aby tyto faktury byly vystavovány jménem a na účet osoby povinné k dani.
               Článek 225
               Členské státy mohou osobám povinným k dani uložit zvláštní podmínky pro případy, že třetí osoba nebo pořizovatel nebo příjemce, který vystavuje faktury, je usazen v zemi, pro kterou neexistuje žádný právní nástroj, který by upravoval vzájemnou pomoc rozsahem obdobnou té, jakou stanoví směrnice 2010/24 /EU (3) a nařízení (ES) č. 1798/2003 (4).

               16)

               Článek 226 se mění takto:

                           a)

                           vkládá se nový bod, který zní:

                                       „7a)

                                       vzniká-li daňová povinnost v okamžiku přijetí platby podle čl. 66 písm. b) a okamžikem vzniku daňové povinnosti vzniká nárok na odpočet, poznámka „hotovostní účetnictví“; “;

                           b)

                           vkládá se nový bod, který zní:

                                       „10a)

                                       vystavuje-li fakturu namísto dodavatele nebo poskytovatele pořizovatel nebo příjemce, poznámka „vystaveno zákazníkem“;“;

                           c)

                           bod 11 se nahrazuje tímto:

                                       „11)

                                       v případě osvobození od daně, odkaz na příslušné ustanovení této směrnice nebo odpovídající vnitrostátní ustanovení nebo jakýkoli jiný odkaz uvádějící, že dodání zboží nebo poskytnutí služby je od daně osvobozeno;“;

                           d)

                           vkládá se nový bod, který zní:

                                       „11a)

                                       je-li osobou povinnou odvést daň pořizovatel nebo příjemce, poznámka „daň odvede zákazník“;“;

                           e)

                           body 13 a 14 se nahrazují tímto:

                                       „13)

                                       uplatňuje-li se zvláštní režim pro cestovní kanceláře, poznámka „zvláštní režim – cestovní kanceláře“;

                                       14)

                                       uplatňuje-li se jeden ze zvláštních režimů pro použité zboží, umělecká díla, sběratelské předměty a starožitnosti, poznámka „zvláštní režim – použité zboží“, „zvláštní režim – umělecká díla“ nebo „zvláštní režim – sběratelské předměty a starožitnosti“;“.

               17)

               Vkládají se nové články, které znějí:
               „Článek 226a
               Je-li faktura vystavena osobou povinnou k dani, která není usazena v členském státě, v němž je daň splatná, nebo jejíž provozovna v tomto členském státě se neúčastní dodání zboží ani poskytnutí služby ve smyslu článku 192a a která uskutečňuje dodání zboží pro pořizovatele nebo poskytnutí služeb pro příjemce povinného odvést daň, může osoba povinná k dani vynechat údaje uvedené v čl. 226 bodech 8, 9 a 10 a namísto toho uvést s odkazem na množství nebo rozsah dodaného zboží nebo poskytnutých služeb a jejich povahu základ daně u tohoto zboží nebo služeb.
               Článek 226b
               U zjednodušených faktur vystavených podle článku 220a a čl. 221 odst. 1 a 2 vyžadují členské státy alespoň tyto údaje:

                           a)

                           datum vystavení;

                           b)

                           identifikaci osoby povinné k dani, jež dodává zboží nebo poskytuje službu;

                           c)

                           identifikaci druhu dodaného zboží nebo poskytnuté služby;

                           d)

                           výši daně, která má být odvedena, nebo údaje potřebné k jejímu výpočtu;

                           e)

                           je-li vystavenou fakturou doklad nebo sdělení, jež jsou za fakturu považovány podle článku 219, konkrétní a jednoznačný odkaz na původní fakturu a konkrétní údaje, jež se mění.

                     Členské státy nesmí vyžadovat, aby byly na faktuře uvedeny údaje jiné než ty, které jsou stanoveny v článcích 226, 227 a 230.“

               18)

               Článek 228 se zrušuje.

               19)

               Článek 230 se nahrazuje tímto:
               „Článek 230
               Částky uvedené na faktuře lze vyjadřovat v jakékoli měně za předpokladu, že výše daně, jež má být odvedena nebo opravena, je vyjádřena v národní měně příslušného členského státu s využitím přepočtového mechanismu stanoveného v článku 91.“

               20)

               Článek 231 se zrušuje.

               21)

               Název hlavy XI kapitoly 3 oddílu 5 se nahrazuje tímto:

               22)

               Články 232 a 233 se nahrazují tímto:
               „Článek 232
               S použitím elektronické faktury musí souhlasit příjemce.
               Článek 233
               1.   Věrohodnost původu faktury, neporušenost jejího obsahu a její čitelnost, bez ohledu na to, zda jde o fakturu v papírové nebo elektronické podobě, musí být zajištěny od okamžiku vystavení faktury do konce doby jejího uchovávání.
               Každá osoba povinná k dani si zvolí způsob zajištění věrohodnosti původu faktury, neporušenosti jejího obsahu a její čitelnosti. Toho lze dosáhnout prostřednictvím jakýchkoli kontrolních mechanismů podnikových procesů, které vytvářejí spolehlivou auditní stopu mezi fakturou a dodáním zboží nebo poskytnutím služby.
               „Věrohodností původu“ se rozumí zaručení totožnosti dodavatele zboží či poskytovatele služeb nebo vystavovatele faktury.
               „Neporušeností obsahu“ se rozumí, že obsah požadovaný podle této směrnice nebyl změněn.
               2.   Vedle kontrolních mechanismů podnikových procesů popsaných v odstavci 1 jsou níže uvedeny příklady technologií, které zajišťují věrohodnost původu a neporušenost obsahu elektronické faktury:

                           a)

                           zaručený elektronický podpis ve smyslu čl. 2 bodu 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/93/ES ze dne 13. prosince 1999 o zásadách Společenství pro elektronické podpisy (5), který je založen na kvalifikovaném osvědčení a vytvořen prostředky pro bezpečné vytváření podpisu ve smyslu čl. 2 bodů 6 a 10 směrnice 1999/93/ES;

                           b)

                           elektronická výměna dat (EDI) ve smyslu v článku 2 doporučení Komise 94/820/ES ze dne 19. října 1994 o právních aspektech elektronické výměny dat (6), jestliže dohoda o této výměně stanoví užití postupů zaručujících věrohodnost původu a neporušenost dat.

               23)

               Článek 234 se zrušuje.

               24)

               Články 235, 236 a 237 se nahrazují tímto:
               „Článek 235
               Členské státy mohou stanovit zvláštní podmínky pro vystavování elektronických faktur za zboží dodané nebo služby poskytnuté na jejich území ze země, pro kterou neexistuje žádný právní nástroj, který by upravoval vzájemnou pomoc rozsahem obdobnou té, jakou stanoví směrnice 2010/24/EU a nařízení (ES) č. 1798/2010.
               Článek 236
               V případě většího počtu elektronických faktur předávaných nebo zpřístupňovaných stejnému příjemci mohou být údaje společné jednotlivým fakturám uvedeny pouze jednou, pokud jsou u každé faktury přístupné všechny informace.
               Článek 237
               Komise do 31. prosince 2016 předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o celkovém zhodnocení dopadu pravidel fakturace použitelných ke dni 1. ledna 2013, a zejména rozsahu, v jakém skutečně vedla ke snížení administrativní zátěže podniků, přičemž tato zpráva bude založena na nezávislé ekonomické studii a případně doplněna vhodným návrhem na změnu příslušných pravidel.“

               25)

               Článek 238 se mění takto:

                           a)

                           odstavec 1 se nahrazuje tímto:
                           „1.   Po konzultaci s výborem pro DPH mohou členské státy za podmínek jimi určených stanovit, že v následujících případech obsahují faktury za dodání zboží nebo poskytnutí služeb pouze náležitosti stanovené v článku 226b:

                                       a)

                                       pokud je částka faktury vyšší než 100 EUR, avšak ne vyšší než 400 EUR, nebo ekvivalent této částky v národní měně;

                                       b)

                                       pokud obchodní nebo správní praxe v daném hospodářském odvětví nebo technické podmínky, za nichž jsou faktury vystavovány, činí dodržení všech požadavků uvedených v článcích 226 nebo 230 obzvlášť obtížným.“;

                           b)

                           odstavec 2 se zrušuje;

                           c)

                           odstavec 3 se nahrazuje tímto:
                           „3.   Zjednodušení stanovená v odstavci 1 se nepoužijí, pokud je požadováno vystavení faktury podle čl. 220 odst. 1 bodů 2 a 3 nebo pokud zdanitelné dodání zboží nebo poskytnutí služby uskuteční osoba povinná k dani, která není usazena v členském státě, v němž je daň splatná, nebo jejíž provozovna v tomto členském státě se neúčastní dodání zboží nebo poskytnutí služby ve smyslu článku 192a, a osobou povinnou odvést daň je osoba, jíž je zboží dodáno nebo služba poskytnuta.“

               26)

               Článek 243 se nahrazuje tímto:
               „Článek 243
               1.   Každá osoba povinná k dani vede seznam zboží, které odeslala či přepravila nebo které bylo odesláno či přepraveno na její účet do místa určení mimo území členského státu zahájení odeslání nebo přepravy zboží, ale uvnitř Společenství, pro účely plnění spočívajících v ocenění tohoto zboží nebo práci na tomto zboží nebo v jeho dočasném používání, která jsou uvedena v čl. 17 odst. 2 písm. f), g) a h).
               2.   Každá osoba povinná k dani vede dostatečně podrobné účetnictví umožňující identifikaci zboží jí odeslaného z jiného členského státu osobou povinnou k dani identifikovanou pro účely DPH v tomto jiném členském státě nebo na její účet, v souvislosti s poskytnutím služby spočívající v ocenění tohoto zboží nebo v práci na tomto zboží.“

               27)

               Článek 246 se zrušuje.

               28)

               V čl. 247 se odstavce 2 a 3 nahrazují tímto:
               „2.   Aby se zaručilo plnění požadavků stanovených v článku 233, může členský stát uvedený v odstavci 1 požadovat, aby byly faktury uchovávány v původní podobě, papírové nebo elektronické, ve které byly předány nebo zpřístupněny. Jsou-li faktury uchovávány elektronickými prostředky, může daný členský stát také požadovat, aby byla rovněž elektronicky uchovávána data zaručující věrohodnost původu faktur a neporušenost jejich obsahu, jak je stanoveno v článku 233.
               3.   Členský stát uvedený v odstavci 1 může stanovit zvláštní podmínky zakazující nebo omezující uchovávání faktur v zemi, pro kterou neexistuje žádný právní nástroj, který by upravoval vzájemnou pomoc rozsahem obdobnou té, jakou stanoví směrnice 2010/24/EU a nařízení (ES) č. 1798/2003, a právo na přístup elektronickými prostředky, stahování a používání podle článku 249.“

               29)

               V hlavě XI kapitole 4 oddílu 3 se vkládá nový článek, který zní:
               „Článek 248a
               Pro účely kontroly a v souvislosti s fakturami za dodání zboží nebo poskytnutí služeb na jejich území a s fakturami obdrženými osobami povinnými k dani usazenými na jejich území mohou členské státy u některých osob povinných k dani nebo v některých případech vyžadovat překlad do jejich úředních jazyků. Členské státy však nesmí uložit obecnou povinnost překládat faktury.“

               30)

               Článek 249 se nahrazuje tímto:
               „Článek 249
               Uchovává-li osoba povinná k dani faktury, které vystavuje nebo přijímá, elektronickými prostředky zajišťujícími přístup on-line k dotyčným údajům, jsou pro účely kontroly příslušné orgány členského státu, v němž je usazena, a je-li daň splatná v jiném členském státě, příslušné orgány tohoto jiného členského státu oprávněny mít k těmto fakturám přístup, stahovat je a používat je.“

               31)

               V čl. 272 odst. 1 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
               „Členské státy nesmějí zprostit osoby povinné k dani uvedené v prvním pododstavci písm. b) fakturačních povinností stanovených v kapitole 3 oddílech 3 až 6 a v kapitole 4 oddílu 3.“

         Článek 2
   Provedení
   1.   Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 31. prosince 2012. Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů.
   Tyto předpisy budou používat ode dne 1. ledna 2013.
   Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
   2.   Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
   Článek 3
   Vstup v platnost
   Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
   Článek 4
   Určení
   Tato směrnice je určena členským státům.

      V Bruselu dne 13. července 2010.

            Za Radu

            předseda

         D. REYNDERS

      (1)  Úř. věst. L 347, 11.12.2006, s. 1.

      (2)  Úř. věst. C 321, 31.12.2003, s. 1.

      (3)  Směrnice Rady 2010/24/EU ze dne 16. března 2010 o vzájemné pomoci při vymáhání pohledávek vyplývajících z daní, poplatků, cel a jiných opatření (Úř. věst. L 84, 31.3.2010, s. 1).

      (4)  Nařízení Rady (ES) č. 1798/2003 ze dne 7. října 2003 o správní spolupráci v oblasti daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 264, 15.10.2003, s. 1).“

      (5)  Úř. věst. L 13, 19.1.2000, s. 12.

      (6)  Úř. věst. L 338, 28.12.1994, s. 98.“