title: Dvanáctá směrnice Komise 93/117/ES ze dne 17. prosince 1993, kterou se stanoví analytické metody Společenství pro úřední kontrolu krmiv

text:
Důležité právní upozornění

|

31993L0117

Úřední věstník L 329 , 30/12/1993 S. 0054 - 0062 Finské zvláštní vydání: Kapitola 3 Svazek 54 S. 0186  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 3 Svazek 54 S. 0186

		Dvanáctá směrnice Komise 93/117/ESze dne 17. prosince 1993,kterou se stanoví analytické metody Společenství pro úřední kontrolu krmivKOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,s ohledem na směrnici Rady 70/373/EHS ze dne 20. července 1970, kterou se zavádějí metody odběru vzorků a analýzy Společenství pro úřední kontrolu krmiv [1], naposledy pozměněnou nařízením (EHS) č. 3768/85 [2], a zejména na článek 2 uvedené směrnice,vzhledem k tomu, že směrnice 70/373/EHS stanoví, že se úřední kontroly krmiv, které mají potvrdit dodržování podmínek předepsaných právními a správními předpisy o kvalitě a složení krmiv, provádějí za použití metod Společenství pro odběr vzorků a analytických metod Společenství;vzhledem k tomu, že je nutno stanovit analytické metody Společenství pro kontrolu dodržování podmínek při používání doplňkových látek robenidinu a methylbenzoátu v krmivech;vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro krmiva,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Členské státy stanoví, že při analýzách provedených v rámci úředních kontrol týkajících se obsahu robenidinu a methylbenzochátu v krmivech se používají metody popsané v příloze této směrnice.Článek 2Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. listopadu 1994. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být za takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.Článek 3Tato směrnice vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.V Bruselu dne 17. prosince 1993.Za KomisiRené Steichenčlen Komise[1] Úř. věst. L 170, 3.8.1970, s. 2.[2] Úř. věst. L 362, 31.12.1985, s. 8.--------------------------------------------------PŘÍLOHA1. STANOVENÍ ROBENIDINU1,3-bis [(4-chlorbenziliden) amino]guanidin hydrochlorid1. Účel a oblast působnostiTato metoda slouží ke stanovení obsahu robenidinu v krmivech. Mez stanovitelnosti je 5 mg/kg.2. PrincipVzorek se extrahuje okyseleným methanolem. Extrakt se vysuší a jeho alikvotní část se přečiští na koloně s oxidem hlinitým. Robenidin se eluuje z kolony methanolem, koncentruje se a na vhodný objem se upraví pomocí mobilní fáze. Obsah robenidinu se stanoví vysoce účinnou kapalinovou chromatografií (HPLC) na reverzní fázi pomocí UV detektoru.3. Činidla3.1 Methanol3.2 Okyselený methanolDo 500 ml odměrné baňky se oměří 4,0 ml kyseliny chlorovodíkové (P20c, 1,18 g/ml), doplní se po značku methanolem (3.1.) a promíchá. Tento roztok musí být připraven těsně před použitím.3.3 Acetonitril, pro HPLC3.4 Molekulární sítoTyp 3A, 8 až 12 mesh (1,6–2,5 mm perličky krystalického hlinitokřemičitanu, průměr pórů 0,3 mm).3.5 Oxid hlinitý: kyselý, stupeň aktivity I pro kolonovou chromatografii100 g oxidu hlinitého se naváží do vhodné nádoby a přidají se 2 ml vody. Zazátkuje se a protřepává se přibližně 20 minut. Skladuje se v dobře zazátkované nádobce.3.6 Dihydrogen fosforečnan draselný, roztok c = 0,025 mol/l3,4 g dihydrogen fosforečnanu se rozpustí ve vodě (pro HPLC) v 1000 ml odměrné baňce, doplní se po značku a promíchá.3.7 Hydrogen fosforečnan sodný, roztok c = 0, 025 mol/l3,55 g bezvodého (nebo 4,45 g dihydrátu, nebo 8,95 g dodekahydrátu) hydrogen fosforečnanu sodného se rozpustí ve vodě (pro HPLC) v 1000 ml odměrné baňce. Doplní se po značku a promíchá.3.8 Mobilní fáze HPLCSmíchá se:650 ml acetonitrilu (3.3.),250 ml vody (pro HPLC),50 ml roztoku dihydrogen fosforečnanu draselného (3.6.),50 ml roztoku hydrogen fosforečnanu sodného (3.7.).Zfiltruje se filtrem 0,22 μm (4.6.) a roztok se odplynní (např. ultrazvukem po dobu 10 minut).3.9 Standardní látkaČistý robenidin: 1.3-bis [(4-chlorbenziliden) amino] guanidin hydrochlorid, E 758.3.9.1 Robenidin, základní standardní roztok: 300 μg/ml:Naváží se 30 mg standardního látky robenidinu (3.9.) s přesností 0,1 mg. Rozpustí se v kyselém methanolu (3.2.) ve 100 ml odměrné baňce, doplní se po značku stejným rozpouštědlem a promíchá se. Baňka se obalí aluminiovou folií a uloží v temnu.3.9.2 Robenidin, pracovní standardní roztok: 12 μg/mlOdměří set 10,0 ml základního standardního roztoku (3.9.1) do 250 ml odměrné baňky, doplní po značku mobilní fází (3.8) a promíchá. Baňka se obalí aluminiovou folií a uloží v temnu.3.9.3 Kalibrační roztokyDo souboru 50 ml odměrných buněk se odměří 5.0, 10.0, 15.0, 20.0 a 25.0 ml pracovního standardního roztoku (3.9.2.). Doplní se po značku mobilní fází (3.8.) a promíchá. Tyto roztoky odpovídají 1.2, 2.4, 3.6, 4.8 a 6.0 μg/ml robenidinu. Všechny tyto roztoky se připravují těsně před použitím.4. Přístroje a pomůcky4.1 Skleněná kolonaVyrobená z tmavého skla, vybavená uzavíracím kohoutem a nádržkou na přibližně 150 ml. Vnitřní průměr 10 – 15 mm, délka 250 mm.4.2 Ruční třepačka4.3 Rotační odparka4.4 Zařízení na vysoce účinnou kapalinovou chromatografii (HPLC) vybavené ultrafialovým detektorem s měnitelnou vlnovou délkou, anebo detektorem s diodovým polem, pracujícím v pásmu 250 - 400 mm4.4.1 Kolona na kapalinovou chromatografii: 300 mm x 4 mm, C18, 10 μm náplní nebo podobná.4.5 Filtr ze skleněných vláken (Whatman GF/A nebo podobný)4.6 Membránové filtry 0,22 μm4.7 Membránové filtry 0,45 μm5. PostupPozn.:Robenidin je citlivý na světlo. Proto musí být při všech úkonech použito vždy nádobí z tmavého skla.5.1 Obecně5.1.1 Doporučuje se analyzovat modelové krmivo bez dávkovaného robenidinu a ověřit, zda neobsahuje robenidin ani jiné rušivé látky.5.1.2 Je vhodné provést test výtěžnosti analýzou modelového krmiva (5.1.1.), do kterého bylo přidáno stejné množství robenidinu, jako je ve vzorku. K dosažení obsahu 60 mg/kg se do 250 ml Erlenmeyerovy baňky přidají 3 ml základního standardního roztoku (3.9.1.). Roztok se odpaří asi na objem 0,5 ml v proudu dusíku. Přidá se 15 g modelového krmiva, promíchá se a po deseti minutách se může začít s extrakcí (5.2.).Pozn.:Pro účel této metody by mělo být modelové krmivo podobného typu jako je zkoušený vzorek a nemělo by obsahovat stanovitelné množství robenidinu.5.2 ExtrakceDo 250 ml Erlenmeyerovy baňky se naváží přibližně 15 g upraveného vzorku s přesností 0,01 g, přidá se 100 ml okyseleného methanolu (3.2), zazátkuje a hodinu třepe na třepačce (4.2). Roztok se přefiltruje přes filtr ze skleněných vláken (4.5) a celý objem filtrátu se jímá do 150 ml Erlenmeyerovy baňky. Přidá se 7,5 g molekulárního síta (3.4), zazátkuje a pět minut se třepe. Potom se ihned přefiltruje přes filtr ze skleněných vláken. Tento roztok se použije k čištění (5.3).5.3 Čištění5.3.1 Příprava kolony s oxidem hlinitýmDo spodního konce skleněné kolony (4.1) se vloží malá zátka ze skelné vaty a utěsní se skleněnou tyčinkou. Naváží se 11,0 g připraveného kysličníku hlinitého (3.5) a nasype se do kolony, pokud možno s minimální časovou prodlevou v okolním prostředí. Oxid hlinitý se v naplněné koloně setřese lehkým poklepem na dolní konec kolony.5.3.2 Čištění vzorkuNa připravenou kolonu se napipetuje 5,0 ml připraveného extraktu vzorku (5.2). Špička pipety se opře o stěnu kolony a extrakt se nechá řádně absorbovat oxidem hlinitým. Robenidin se z kolony eluuje pomocí 100 ml methanolu (3.1) při rychlosti průtoku 2 – 3 ml za minutu a eluát se jímá do 250 ml baňky s kulatým dnem. Methanolový roztok se za redukovaného tlaku a při teplotě 40oC odpaří do sucha v rotační odparce (4.3). Odparek se znovu rozpustí ve 3 – 4 ml mobilní fáze (3.8.) a kvantitativně se převede do 10 ml odměrné baňky. Baňka se několikrát vypláchne 1 – 2 ml mobilní fáze a tyto roztoky se přidají do odměrné baňky. Baňka se doplní po značku mobilní fází a promíchá se. Alikvotní část zfiltruje přes 0,45 μm filtr (4.7). Tento roztok se použije pro vlastní HPLC stanovení (5.4).5.4 Stanovení vysoce účinnou kapalinovou chromatografií (HPLC)5.4.1 ParametryNásledující podmínky jsou uvedeny indikativně. Mohou být použity i jiné pokud povedou ke stejným výsledkům:Kolona pro kapalinovou chromatografii (4.4.1),mobilní fáze (3.8),průtoková rychlost: 1,5–2 ml/minuta,vlnová délka detektoru: 317 nm,objem nástřiku: 20–50 μl.Stabilita chromatografického systému se kontroluje opakovaným nástřikem kalibračního roztoku (3.9.3), který obsahuje 3,6 μg/ml, až do dosažení konstantních výšek píků a retenčních časů.5.4.2 Kalibrační grafPro každý kalibrační roztok (3.9.3) se provede několik nástřiků a změří se výšky (plochy) píků pro každou koncentraci. Kalibrační křivka se získá vynesením průměrných hodnot výšek nebo ploch píků proti odpovídajícím koncentracím kalibračních roztoků v μg/ml.5.4.3 Roztok vzorkuOpakovaně se nastříkne stejný objem extraktu vzorku, jako při kalibraci a určí se průměrná hodnota výšky (plochy) píků robenidinu.6. Výpočet a vyjádření výsledkůZ průměrných hodnot výšek (ploch) robenidinových píků v roztoku vzorku se určí koncentrace robenidinu v roztoku vzorku v μg/ml odečtením z kalibračního grafu (5.4.2).w =c × 200m,ve kterém jec = koncentrace robenidinu v roztoku vzorku v μg/ml,m = hmotnost navážky vzorku v gramech.7. Ověření výsledků7.1 IdentitaIdentita analytu analýzy může být potvrzena opakovaným stanovením s přídavkem anebo využitím detektoru s diodovým polem, který umožňuje porovnání spektra extraktu vzorku s kalibračním roztokem (3.9.3) obsahujícím 6 μg/ml robenidinu.7.1.1 Opakované stanovení s přídavkemK extraktu vzorku se přidá vhodného množství kalibračního roztoku (3.9.3). Množství přidaného robenidinu má být obdobné jako je předpokládaný obsah v extraktu vzorku.Měla by se zvýšit pouze výška píku robenidinu podle množství přidaného robenidinu a obsahu robenidinu v naředěném extraktu. Šíře píku v polovině jeho maximální výšky musí být přibližně 10 % původní šíře.7.1.2 Detektor diodového poleVýsledky jsou vyhodnocovány podle následujících kritérií:a) při vlnové délce maximální absorpce vzorku i standardu musí být záznam spektra zaznamenaný ve vrcholu píku na chromatogramu stejný s nepřesností danou rozlišovací schopností detekčního systému. Pro detektor s diodovým polem se udává plus/minus 2 nm;b) při vlnové délce mezi 220 a 350 nm se nesmí záznam spektra zkoušeného vzorku a standardu zaznamenaný ve vrcholu píku chromatogramu lišit od ostatních částí spektra v rozsahu 10 až 100 % relativní absorbance. Tohoto kritéria je dosaženo, jestliže jsou vykázána stejná maxima a jestliže nikde odchylka mezi dvěma spektry nepřesahuje 15 % absorbance standardního analytu.c) při vlnové délce mezi 220 a 350 nm se nesmí spektrum vzestupu, vrcholu a sestupu píku zkoušeného vzorku lišit od ostatních v této částí spektra v rozsahu 10 až 100 % relativní absorbance. Tohoto kritéria je dosaženo, jestliže jsou vykázána stejná maxima a jestliže ve všech sledovaných bodech odchylka mezi spektry nepřesahuje nikde 15 % absorbance spektra ve vrcholu píku.Jestliže není dosaženo některého z těchto kritérií, přítomnost analytu není prokázána.7.2. OpakovatelnostRozdíl mezi výsledky dvou paralelních stanovení provedených na stejném vzorku nesmí přesáhnout 10 % relat. nejvyššího výsledku při obsahu robenidinu nad 15 mg/kg.7.3 VýtěžnostVýtěžnost pro fortifikovaný vzorek musí být nejméně 85 %8. Výsledky kruhového testuSpolečenství zorganizovalo kruhový test, ve kterém dvanáct laboratoří analyzovalo čtyři vzorky krmiv pro drůbež a králíky, sypkých nebo peletovaných. Každý ze vzorků byl podroben dvěma stanovením. Výsledky jsou uvedeny v této tabulce:Sr = standardní odchylka opakovatelnostiCVr = variační koeficient opakovatelnostiSR = standardní odchylka v reprodukovatelnostiCVR = variační koeficient v reprodukovatelnosti| Drůbež | králíci |Sypké krmivo | Pelety | Sypké krmivo | Pelety |Průměr (mg/kg) | 27,00 | 27,99 | 43,6 | 40,1 |Sr (mg/kg) | 1,46 | 1,26 | 1,44 | 1,66 |CVr (%) | 5,4 | 4,5 | 3,3 | 4,1 |SR (mg/kg) | 4,36 | 3,36 | 4,61 | 3,91 |CVR (%) | 16,1 | 12,0 | 10,6 | 9,7 |Výtěžnost (%) | 90,0 | 93,3 | 87,2 | 80,2 |2. STANOVENÍ METHYLBENZOCHÁTU(2-methyl-7-benzyl-oxy-6-butyl-1,4-dihydro-4-oxychinolin-3-karboxylát)1. Účel a oblast použitíTato metoda slouží k určování methylbenzochátu v krmivech. Dolní mez stanovitelnosti je 1 mg/kg.2. PrincipMethylbenzochát je extrahovan ze vzorku pomocí methanolového roztoku kyseliny methansulfonové. Extrakt je přečištěn dichlormethanem, ionexovou chromatografií, a následně pak znovu dichlormethanem. Obsah methylbenzochátu se stanoví na reverzní fází vysoce účinnou kapalinovou chromatografií (HPLC) pomocí UV detektoru.3. Činidla3.1 Dichlormethan3.2 Methanol, pro HPLC3.3 Mobilní fáze HPLCSměs methanolu (3.2.) a vody (pro HPLC) 75 + 25 (obj.).Přefiltruje se přes 0,22 μm filtr (4.5.) a odplyní (např. ultrazvukem po dobu 10 minut).3.4 Roztok kyseliny methansulfonové σ = 2 %20 ml kyseliny methansulfonové se rozředí v 1000 ml methanolu (3.2.).3.5 Roztok kyseliny chlorovodíkové σ = 10 %100 ml kyseliny chlorovodíkové (P20 c. 1,18g/ml) se rozředí v 1000 ml vody.3.6 Katex CG-120 (Na), 100 – 200 meshPřed použitím se upravuje katex takto: 100 g iontoměniče se rozmíchá v 500 ml roztoku kyseliny chlorovodíkové (3,5) a za stálého míchání se zahřívá k varu na topné desce. Po vychladnutí se kyselina dekantuje. Filtruje se přes papírový filtr za sníženého tlaku. Ionex se propláchne dvakrát vždy 500 ml vody a potom 250 ml methanolu (3.2). Potom se propláchne dalšími 250 ml methanolu a vysuší prosáváním vzduchu přes filtrační koláč. Vysušený ionex se uskladňuje v zazátkované lahvi.3.7 Standardní látka: čistý methylbenzochát (2-methyl-7-benzyl-oxy-6-butyl-1,4-dihydro-4-oxychinolin-3-karboxylát)3.7.1 Základní standardní roztok benzochátu, 500 μg/mlNaváží se 50 mg standardní látky (3.7) s přesností 0,1 mg, rozpustí se ve 100 ml odměrné baňce v roztoku kyseliny methansulfonové (3.4), doplní po značku a promíchá.3.7.2 Pracovní standardní roztok methylbenzochátu 50μg/mlDo 50 ml odměrné baňky se odpipetuje 5 ml základního standardního roztoku methylbenzochátu (3.7.1), doplní se methanolem (3.2) po značku a promíchá.3.7.3 Kalibrační roztokyDo série 25 ml odměrných baněk se odpipetuje 1, 2, 3, 4 a 5 ml pracovního standardního roztoku methylbenzochátu (3.7.2). Doplní se po značku mobilní fází (3.3) a zamíchá. Tyto roztoky mají koncentrace 2, 4, 6, 8 a 10 μg/ml methylbenzochátu. Kalibrační roztoky se musí připravovat těsně před jejich použitím.4. Přístroje a pomůcky4.1 Laboratorní třepačka4.2 Rotační odparka4.3 Skleněná kolona (250 x 15 mm) vybavená uzavíracím kohoutkem a nádržkou s kapacitou 200 ml4.4 HPLC zařízení vybavené UV detektorem s měnitelnou vlnovou délkou nebo detektorem diodovým polem4.4.1 Kolona pro kapalinovou chromatografii: 300 mm x 4 mm, C – 18, 10μm nebo kolona podobná4.5 Membránové filtry 0,22 μm4.5Membránové filtry 0,45μm5. Postup5.1 Obecně5.1.1 Modelové krmivo bez dávkovaného methylbenzochátu se musí analyzovat a přezkoušet zda v něm není přítomen ani methylbenzochát ani jiné rušivé látky.5.1.2 Musí se provést test výtěžnosti analýzou modelového krmiva, fortifkovaného methylbenzochátem v obdobném množství, jaké je obsaženo ve vzorku. K fortifikaci na úroveň 1,5 mg/kg se přidá do 20 g modelového krmiva 600 μl základního standardního roztoku (3.7.1), promíchá se a po 10 minut se započne s extrakcí (5.2).Pozn.:Modelové krmivo pro tento účel by mělo být podobného typu, jako je vzorek, a při jeho analýze by neměl být zjištěn methylbenzochát.5.2 ExtrakceDo 250 ml Erlenmeyerovy baňky se naváží přibližně 20 g připraveného vzorku s přesností 0,01 g. Přidá se 100 ml roztoku kyseliny methansulfonové (3.4) a mechanicky se třepe (4.1) po dobu 30 minut. Roztok se zfiltruje přes papírový filtr a filtrát použije na extrakci kapalina-kapalina (5.3).5.3 Extrakce kapalina-kapalinaDo 500 ml dělící nálevky, obsahující 100 ml roztoku kyseliny chlorovodíkové (3.5) se přidá 25 ml filtrátu, který byl získán postupem uvedeným v bodu (5.2). Dále se do nálevky přidá 100 ml dichlormethanu (3.1) a třepe po dobu jedné minuty. Potom se nechají vrstvy separovat a spodní vrstva (dichlormethanu) se odpustí do 500 ml baňky s kulatým dnem. Extrakce vodné fáze se opakuje se dvěma dalšími 40 ml dávkami dichlormethanu a tyto se spojí s prvním extraktem v baňce s kulatým dnem. Extrakt dichlormethanu se odpaří do sucha na rotační odparce (4.2) při sníženém tlaku a teplotě 40 oC. Odparek se rozpustí v 20–25 ml methanolu (3.2), baňka se zazátkuje a celý extrakt se použije pro chromatografii s iontovou výměnou (5.4).5.4 Chromatografie výměnou iontů5.4.1 Příprava ionexové kolonyDo dolního konce skleněné kolony (4.3) se vloží tampon ze skelné vaty. Připraví se suspense z 5 g upraveného katexu a z 50 ml kyseliny chlorovodíkové (3.5). Tato směs se nalije do skleněné kolony a nechat usadit. Přebytečná kyselina se odpustí až těsně nad hladinu iontoměniče a kolona se promývá vodou dokud proteklý eluát není neutrální na lakmusový papír. Potom se do kolony se nalije 50 ml methanolu (3.2) a nechá se stéci až k povrchu ionexu.5.4.2 Kolonová chromatografieNa kolonu se opatrně napipetuje získaný extrakt (5.3). Baňka s kulatým dnem se vypláchne dvěma dávkami 5 až 10 ml methanolu (3.2) a výplach se také převede na kolonu. Extrakt se nechá stéci až k povrchu ionexu. Kolona se promyje 50 ml methanolu tak, aby průtok nepřesahoval 5 ml za minutu. Proteklá kapalina se odstraní. Methylbenzochát se eluuje z kolony 150ml roztoku kyseliny methansulfonové (3.4) a eluát se jímá do 250 ml Erlenmeyerovy baňky.5.5 Extrakce kapalina-kapalinaZískaný eluát (5.4.2) se převede do jednolitrové dělící nálevky. Erlenmeyerova baňka se propláchne 5 až 10 ml methanolu (3.2) a výplach se přidá do dělící nálevky. Dále se do dělící nálevky přidá 300 ml roztoku kyseliny chlorovodíkové (3.5) a 130 ml dichlormethanu (3.1). Třepe se po dobu jedné minuty a potom se nechají fáze odseparovat. Nižší (dichlormethanová) vrstva se odpustí do 500 ml baňky s kulatým dnem. Extrakce vodné fáze se opakuje se dvěma dalšími 70 ml dávkami dichlormethanu a tyto extrakty se smísí s prvním extraktem v baňce s kulatým dnem.Extrakt dichlormethanu se odpaří do sucha v rotační odparce (4.2) při sníženém tlaku a teplotě 40 oC. Odparek v baňce se rozpustí v přibližně 5 ml methanolu (3.2) a tento roztok se kvantitativně převede do 10 ml odměrné baňky. Baňka s kulatým dnem se vypláchne dvěma dalšími dávkami 1 až 2 ml methanolu a opět se převede do odměrné baňky. Baňka se doplní po značku methanolem a promíchá. Alikvotní množství se přefiltruje přes membránový filtr (4.6). Tento roztok se použije pro analýzu HPLC (5.6).5.6 Analýza pomocí HPLC5.6.1 ParametryNásledující podmínky jsou uvedeny indikativně. Mohou být použity jiné parametry pokud povedou ke stejným výsledkům:- kolona pro kapalinovou chromatografii (4.4.1),- mobilní fáze: směs methanolu a vody,- průtoková rychlost: 1–1,5 ml/minuta,- vlnová délka detektoru: 265 nm,- objem nástřiku: 20 až 50μl.Stabilita chromatografického systému se kontroluje opakovaným nástřikem kalibračního roztoku (3.7.3) obsahujícího 4μg/ml, až do dosažení konstantních výšek nebo ploch píků a retenčních časů.5.6.2 Kalibrační grafPro každý kalibrační roztok (3.7.3) se provede několik nástřiků a změří výšky (plochy) píků pro každou koncentraci. Kalibrační křivka se získá vynesením průměrných hodnot výšek nebo ploch píků proti koncentracím kalibračních roztoků v μg/ml.5.6.3 Roztok vzorkuOpakovaně se nastříkne extrakt vzorku (5.5.) s použitím stejný objem, jaký byl použit pro kalibrační roztoky a určí průměrná hodnota výšky (plochy) z píků methylbenzochátu.6. Výpočet výsledkůZ průměrné hodnoty výšky (plochy) píků methylbenzochátu v roztoku vzorku se určí koncentrace v roztoku vzorku v μg/ml podle kalibračního grafu (5.6.2.).Obsah methylbenzochátu w (mg/kg) ve vzorku se vypočte podle tohoto vzorcew =,ve kterém jec = koncentrace methylbenzochátu v roztoku vzorku v μg/ml,m = hmotnost navážky vzorku v gramech.7. Ověření správnosti výsledků7.1 IdentitaIdentita analytu může být potvrzena opakovaným stanovením s přídavkem anebo využitím detektoru s diodovým polem, který umožňuje porovnání spektra extraktu vzorku s kalibračním roztokem (3.7.3.), obsahujícím 10 μg/ml methylbenzochátu.7.1.1 Opakované stanovením s přídavkemExtrakt vzorku se fortifikuje přidáním vhodného množství pracovního standardního roztoku (3.7.2.). Množství přidaného methylbenzochátu má být podobné jako je předpokládaný obsah methylbenzochátu v extraktu vzorku.Mělo by dojít pouze ke zvýšení píku methylbenzochátu s ohledem jak na přidané množství, tak na množství metylbenzochátu ve zředěném extraktu. Šíře píku v polovině maximální výšky musí být na přibližně 10 % původní šíře.7.1.2 Detektor diodového poleVýsledky jsou vyhodnocovány podle následujících kritérií:a) při vlnové délce maximální absorpce vzorku i standardu musí být záznam spektra zaznamenaný ve vrcholu píku na chromatogramu stejný s nepřesností danou rozlišovací schopností detekčního systému. Pro detektor s diodovým polem se udává plus/minus 2 nm;b) při vlnové délce mezi 220 a 350 nm se nesmí záznam spektra zkoušeného vzorku a standardu zaznamenaný ve vrcholu píku chromatogramu lišit od ostatních částí spektra v rozsahu 10 až 100 % relativní absorbance. Tohoto kritéria je dosaženo, jestliže jsou vykázána stejná maxima a jestliže nikde odchylka mezi dvěma spektry nepřesahuje 15 % absorbance standardního analytu;c) při vlnové délce mezi 220 a 350 nm se nesmí spektrum vzestupu, vrcholu a sestupu píku zkoušeného vzorku lišit od ostatních v této částí spektra v rozsahu 10 až 100 % relativní absorbance. Tohoto kritéria je dosaženo, jestliže jsou vykázána stejná maxima a jestliže ve všech sledovaných bodech odchylka mezi spektry nepřesahuje nikde 15 % absorbance spektra ve vrcholu píku.Jestliže není dosaženo některého z těchto kritérií, přítomnost analytu není prokázána.7.2 OpakovatelnostRozdíl mezi výsledky dvou paralelních stanovení provedených na stejném vzorku nesmí přesáhnout 10 % vzhledem k nejvyššímu výsledku při obsahu methylbenzochátu mezi 4 a 20 mg/kg.7.3 VýtěžnostVýtěžnost pro fortifikovaný vzorek musí být nejméně 90 %.8. Výsledky kruhového testuV deseti laboratořích bylo analyzováno pět vzorků. U každého vzorku byly provedeny dvě analýzy.VýsledkySr = standardní odchylka opakovatelnostiCVr = variační koeficient opakovatelnostSR = standardní odchylka reprodukovatelnostiCVR = variační koeficient reprodukovatelnosti| Modelové krmivo | Sypké krmivo | Pelety | Sypké krmivo | Pelety |Průměr (mg/kg) | Nezjištěno | 4,50 | 4,50 | 8,90 | 8,70 |Sr (mg/kg) | — | 0,30 | 0,20 | 0,60 | 0,50 |CVr (%) | — | 6,70 | 4,40 | 6,70 | 5,70 |SR (mg/kg) | — | 0,40 | 0,50 | 0,90 | 1,00 |CVR | — | 8,90 | 11,10 | 10,10 | 11,50 |Výtěžnost (%) | — | 92,00 | 93,00 | 92,00 | 89,00 |--------------------------------------------------


title: Směrnice Komise 2005/12/ES ze dne 18. února 2005, kterou se mění přílohy I a II směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/25/ES o zvláštních požadavcích na stabilitu osobních lodí typu ro-roText s významem pro EHP

text:
               19.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 48/19

      SMĚRNICE KOMISE 2005/12/ES
   ze dne 18. února 2005,
   kterou se mění přílohy I a II směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/25/ES o zvláštních požadavcích na stabilitu osobních lodí typu ro-ro
   (Text s významem pro EHP)
   KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
   s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2003/25/ES ze dne 14. dubna 2003 o zvláštních požadavcích na stabilitu osobních lodí typu ro-ro (1), a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Směrnice 2003/25/ES se vztahuje na všechny osobní lodě typu ro-ro, bez ohledu na jejich vlajku, provozující liniovou dopravu na mezinárodních plavbách do přístavu členského státu nebo z přístavu členského státu.

               (2)

               Článek 6 směrnice 2003/25/ES stanoví, že osobní lodě typu ro-ro musí vyhovovat požadavkům na stabilitu stanoveným v příloze I uvedené směrnice a že členské státy se mají při uplatňování těchto požadavků řídit hlavními směry stanovenými v příloze II uvedené směrnice.

               (3)

               Článek 10 směrnice 2003/25/ES stanoví, že přílohy směrnice lze měnit postupem podle čl. 11 odst. 2 za účelem zohlednění vývoje na mezinárodní úrovni, zejména v Mezinárodní námořní organizaci (IMO).

               (4)

               Usnesení IMO MSC 141(76) ze dne 5. prosince 2002 zavedlo přepracovanou modelovou zkušební metodu a související orientační poznámky v rámci usnesení 14 konference SOLAS z roku 1995 (o bezpečnosti lidského života na moři). Usnesení 14 se týká regionálních ujednání o zvláštních požadavcích na stabilitu osobních lodí typu ro-ro.

               (5)

               Přepracovaná modelová zkušební metoda by měla nahradit dříve uplatňovanou modelovou zkušební metodu stanovenou ve směrnici 2003/25/ES. Loď, která uspěla při zkoušce podle dříve uplatňované zkušební metody, nemusí zkoušku podstoupit znovu.

               (6)

               Směrnice 2003/25/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem pozměněna.

               (7)

               Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro bezpečnost na moři a pro znečišťování životního prostředí plavidly, zřízeného nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2099/2002 (2).

         PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
   Článek 1
   Směrnice 2003/25/ES se mění takto:

               1)

               Příloha I se mění takto:

                           a)

                           bod 2.3 se nahrazuje tímto:

                                       „2.3

                                       těsnost příčných nebo podélných přepážek, které jsou považovány za účinné k spoutání nahromaděné mořské vody v daném oddělení na poškozené palubě typu ro-ro, musí být souměřitelná s odtokovým systémem a musí odolat hydrostatickému tlaku v souladu s výsledky výpočtu prosáknutí vody. Tyto přepážky musí být vysoké alespoň 4 m, ledaže je výška vody nižší než 0,5 m. V takových případech se výška přepážky vypočte podle tohoto vzorce:

                                                   Bh = 8hw
                                                   přičemž:

                                                               Bh je výška přepážky;

                                                               a hw je výška vody.

                                             V každém případě musí být minimální výška přepážky alespoň 2,2 m. V případě lodě s najížděcí palubou pro automobily nesmí být minimální výška přepážky menší než vzdálenost k spodní straně najížděcí paluby v její spodní poloze;“

                           b)

                           dodatek s názvem „Modelové zkušební metody“ se nahrazuje zněním v příloze I této směrnice.

               2)

               V příloze II se část II s názvem „Modelové zkoušky“ nahrazuje zněním uvedeným v příloze II této směrnice.

         Článek 2
   1.   Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do dvanácti měsíců od jejího vstupu v platnost. Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi ustanoveními těchto předpisů a této směrnice.
   Tyto předpisy přijaté členskými státy musejí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
   2.   Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
   Článek 3
   Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
   Článek 4
   Tato směrnice je určena členským státům.

      V Bruselu dne 18. února 2005.

            Za Komisi

         Jacques BARROT

            místopředseda

      (1)  Úř. věst. L 123, 17.5.2003, s. 22.

      (2)  Úř. věst. L 324, 29.11.2002, s. 1. Nařízení ve znění nařízení (ES) č. 415/2004 (Úř. věst. L 68, 6.3.2004, s. 10).

      PŘÍLOHA I

            „Dodatek
            Modelová zkušební metoda
            1.   Cíle
            Tato přepracovaná modelová zkušební metoda je přepracovanou verzí metody obsažené v dodatku k příloze usnesení konference SOLAS z roku 1995. Od vstupu Stockholmské dohody v platnost bylo provedeno více modelových zkoušek podle doposud platné zkušební metody. Během těchto zkoušek byly zjištěno více možností zlepšení. Tato nová zkušební metoda zohledňuje tato zdokonalení a má společně se souvisejícími orientačními poznámkami umožnit spolehlivější posuzování schopnosti přežití poškozené osobní lodi typu ro ro ve vlnobití. Při zkouškách stanovených v bodě 1.4 požadavků na stabilitu v příloze I by loď měla být schopna odolat vlnobití definovanému v bodě 4 níže v případě nejhoršího poškození.
            2.   Definice

                        LBP

                        je vzdálenost mezi kolmicemi

                        HS

                        je významná výška vln

                        B

                        je šířka lodi na žebrech

                        TP

                        je doba hřebenového vlnobití

                        TZ

                        je doba nulového bodu tahu vln

                  3.   Model lodě
            3.1.   Model lodě má napodobovat skutečnou loď jak vnějším tvarem, tak vnitřním uspořádáním, a napodobovat zejména všechny poškozené prostory mající vliv na postup zaplavování a nabírání vody. Měly by se použít hodnoty ponoru, sklonu, náklonu a omezující provozní křivky KG odpovídající případu nejhoršího poškození. Zkušební případy musí dále představovat případy nejhoršího poškození definované v zájmu dodržení pravidla II-1/8.2.3.2 úmluvy SOLAS (SOLAS 90), pokud jde o celkový prostor pod kladnou křivkou GZ, a osa případu poškození by měla být umístěna v této oblasti:
            3.1.1.   ± 35 % LBP od středu lodě;
            3.1.2.   pokud je vzdálenost místa nejhoršího poškození do ± 10 % LBP od středu lodě a pokud případ poškození uvedený v bodě jedna je mimo rozsah ± 10 % LBP od středu lodě, je zapotřebí provést doplňkovou zkoušku.
            3.2.   Model musí vyhovovat tomuto:
            3.2.1.   vzdálenost mezi kolmicemi (LBP) musí být alespoň 3 m nebo odpovídající modelu v měřítku 1:40, přičemž se použije větší z obou hodnot, a vertikální vzdálenost musí činit alespoň 3 standardní výšky nadstavby nad přepážkovou palubou (volným bokem);
            3.2.2.   tloušťka trupu u zaplavených prostor nesmí přesáhnout 4 mm;
            3.2.3.   v nepoškozeném stavu i po havárii by měl model vykazovat správný výtlak a správné ponorové značky (TA, TM, TF, levobok i pravobok) s maximální tolerancí +2 mm u každé značky. Přední a zadní ponorové značky by měly být umístěny co možná nejblíže k přední a zadní kolmici;
            3.2.4.   všechny poškozené oddíly a nákladní prostory typu ro-ro musí být modelovány se správnou plošnou i objemovou propustností (skutečné hodnoty a rozložení), čímž se zajistí, že hmotnost pronikající vody a rozložení této hmotnosti budou správně zobrazeny;
            3.2.5.   charakteristiky pohybu modelu lodi by měly odpovídat skutečné lodi, přičemž zvláštní pozornost je třeba věnovat toleranci GM a obloukům při kolébání. Oba druhy oblouků se musí měřit mimo vodu a u houpání kolem podélné osy být mezi 0,35B a 0,4B a u houpání z přídě na záď být mezi 0,2LOA a 0,25LOA;
            3.2.6.   hlavní konstrukční prvky jako jsou vodotěsné přepážky, odvětrávání atd. nad přepážkovou palubou a pod přepážkovou palubou, které mohou způsobit asymetrické zaplavení, mají být co možná nejpřesněji modelovány tak, aby odrážely skutečnou situaci. Ventilační zařízení a zařízení pro příčné zaplavení by měla být konstruována s minimálním průřezem 500 mm2;
            3.2.7.   vnější tvar poškození má být takovýto:

                        1.

                        profil lichoběžníkového průřezu, jehož strana svírá úhel 15° s vertikálou a délka v hlavní vodorysce je definována podle pravidla II-1/8.4.1 úmluvy SOLAS;

                        2.

                        rovnoramenný trojúhelníkový profil ve vodorovné rovině o výšce rovnající se B/5 podle pravidla II-1/8.4.2 úmluvy SOLAS. Pokud má boční obšívka šířku menší než B/5, neměla by být šířka otvoru v oblasti boční obšívky, kterým vniká voda, menší než 25 mm;

                        3.

                        bez ohledu na ustanovení bodů 3.2.7.1 a 3.2.7.2 by všechny oddíly, které se při výpočtu případu nejhoršího poškození uvedeného v odstavci 3.1 považují za poškozené, měly být při zkouškách na modelu zaplaveny;

                  3.3.   Model ve stavu rovnováhy po zaplavení by měl být nakloněn v doplňkovém úhlu, který odpovídá úhlu způsobenému klopným momentem Mh = max (Mpass; Mlaunch)-Mwind, avšak výsledný náklon by v žádném případě neměl být menší než 1° k poškození. Mpass, Mlaunch a Mwind jsou specifikovány v pravidle II-1/8.2.3.4 úmluvy SOLAS. U stávajících lodí se za tento úhel náklonu může považovat 1°.
            4.   Postup zkoušek
            4.1.   Model má být podroben nepravidelnému vlnobití s vysokými hřebeny podle definice spektra JONSWAP, s významnou výškou vln HS, faktorem převýšení γ = 3,3 a modelovou dobou hřebenového vlnobití . HS je významná výška vln pro oblast provozu, jejíž roční pravděpodobnost překročení není vyšší než 10 %, jež je však omezena na maximálně 4 m.
            Kromě toho platí, že
            4.1.1.   nádrž by měla být dostatečně široká, aby se vyloučily dotyky nebo jiná vzájemná působení s okraji nádrže; doporučuje se, aby šířka nádrže nebyla menší než LBP + 2 m;
            4.1.2.   nádrž by měla být dostatečně hluboká pro realistické vytváření vln; hloubka nádrže by však neměla být menší než 1 m;
            4.1.3.   aby se zajistilo reprezentativní vytváření vln, měla by se před modelovou zkouškou provést měření na 3 různých místech v oblasti proudu;
            4.1.4.   sonda na měření vln nejbližší k zařízení na vytváření vln by se měla umístit na místo, kde se nachází model na začátku zkoušky;
            4.1.5.   na třech místech by hodnoty HS a TP neměly kolísat více než v rozsahu ± 5 %; a
            4.1.6.   během zkoušek by pro účely schválení pokusů měla být povolena tolerance + 2,5 % u HS, ± 2,5 % u TP u ± 5 % u TZ sondy na měření vln poblíž zařízení na vytváření vln.
            4.2.   Model má být volně unášen a umístěn bokem směrem k moři (kurs 90°) s otvorem, kterým vniká voda, čelícím přicházejícím vlnám. K používanému modelu nemá být trvale připnut žádný stabilizační systém. Aby byl během modelové zkoušky udržen úhel přibližně 90° bokem směrem k moři, měly by být dodrženy tyto požadavky:
            4.2.1.   směrové kontrolní čáry pro menší úpravy kurzu by měly být nastaveny symetricky do střední linie na přídi a na zádi a na úrovni mezi pozicí KG a vodoryskou poškození; a
            4.2.2.   rychlost remorkéru by se měla rovnat skutečné rychlosti modelu v proudu a je ji třeba případně přizpůsobit.
            4.3.   Mělo by být provedeno alespoň 10 pokusů. Doba zkoušky u každého pokusu musí být tak dlouhá, aby bylo dosaženo stacionárního stavu, ale celá zkouška má trvat nejméně 30 minut. Pro každou zkoušku má být užito odlišné provedení tahu vln.
            5.   Kritéria přežití
            Model má být považován za schopný přežití, jestliže je na základě postupných zkušebních etap podle bodu 4.3 dosaženo stacionárního stavu. Model se má považovat za převrhnutý, pokud jsou úhly kolébání větší než 30° vzhledem ke svislé ose nebo pokud dojde k tomu, že stálý (průměrný) náklon je větší než 20° po dobu delší než 3 minuty, i když je dosaženo stacionárního stavu.
            6.   Záznamy ze zkoušky
            6.1.   Program modelové zkoušky musí být správou předem schválen.
            6.2.   Zkoušky mají být dokumentovány zprávou a videonahrávkou nebo jinými obrazovými záznamy obsahujícími všechny relevantní informace o modelu a o výsledcích, které musí být správou schváleny. Tyto údaje by měly zahrnovat alespoň teoretická a naměřená spektra vln a statistiku (HS, TP, TZ) výšky vln reprezentativně představené na 3 různých místech v nádrži a u zkoušek s modelem časové série nejdůležitějších statistik naměřené výšky vln poblíž zařízení na vytváření vln a záznamy o kolébání kolem podélné osy, zvedání a ponořování a houpání z přídě na záď a o rychlosti proudu.“

      PŘÍLOHA II

         „ČÁST II
         MODELOVÉ ZKOUŠKY
         Účelem těchto hlavních směrů je zajistit jednotnost metod užívaných při stavbě a ověřování modelu, jakož i při provádění a analýzách modelových zkoušek.
         Smysl obsahu odstavců 1 a 2 dodatku přílohy I je samozřejmý.
         Odstavec 3 – model lodě
         3.1.   Materiál, ze kterého je model postaven, není sám o sobě důležitý, pokud je model jak v neporušeném, tak v poškozeném stavu dostatečně pevný, aby bylo jisto, že jeho hydrostatické vlastnosti jsou stejné jako u skutečné lodě a že rovněž ohybová reakce trupu na vlny je zanedbatelná.
         Rovněž důležité je zajistit, aby zaplavená oddělení byla modelována co možná nejpřesněji tak, aby byl prokázán vliv správného objemu zaplavující vody.
         Protože průnik vody (i malých množství) do neporušených částí modelu ovlivní jeho chování, je třeba přijmout opatření k tomu, aby k takovému průniku vody nedošlo.
         V modelových zkouškách se zahrnutím nejhorších poškození podle pravidel úmluvy SOLAS poblíž okrajů lodi bylo pozorováno, že nebylo možné postupné zaplavování, neboť voda na palubě má tendenci hromadit se poblíž otvoru poškození, a tudíž odtékat ven. Takové modely byly schopny přežít velice silné vlnobití, avšak potápěly se za menšího vlnobití s méně závažnými poškozeními podle úmluvy SOLAS, jež se nacházela blíže ke středu lodi. Aby se tomu zamezilo, bylo zavedeno omezení ± 35 %.
         Důkladná bádání za účelem vytvoření vhodných kritérií jasně ukázala, že kromě toho, že významnými parametry pro schopnost přežití osobních lodí jsou GM a vzdálenost mezi čárou ponoru ve středu lodi a hlavní palubou, je dalším významným faktorem také prostor pod křivkou zbytkové stability. Pokud se plní požadavek bodu 3.1, má se tedy při výběru nejhoršího poškození podle úmluvy SOLAS vybrat takové poškození, jež ponechává co nejméně prostoru pod křivkou zbytkové stability.
         3.2.   Zvláštnosti modelu
         3.2.1.   Protože se uznává, že vlivy měřítka modelu hrají důležitou roli v chování modelu během zkoušek, je nutné zajistit, aby tyto vlivy byly co možná nejvíce minimalizovány. Model má být co největší, protože jednotlivosti poškozených oddělení se snadněji vytvářejí ve větších modelech a vlivy způsobené měřítkem jsou omezeny. Vyžaduje se proto, aby délka modelu nebyla menší než odpovídající měřítku 1:40, aby však činila nejméně 3 m.
         Během zkoušek se zjistilo, že svislý rozměr modelu může ovlivnit výsledky při dynamických zkouškách. Vyžaduje se proto, aby loď byla modelována s alespoň standardními výškami nadstavby nad přepážkovou palubou (vzdáleností mezi čárou ponoru ve středu lodi a hlavní palubou), aby se velké vlny tahu vln nepřelévaly přes model.
         3.2.2.   V oblasti předpokládaného zaplavení musí být model pokud možno tenký, aby se zajistilo, že vliv množství přívalové vody v jeho těžišti je dostatečně prokázán. Tloušťka trupu nesmí přesáhnout 4 mm. Uznává se, že dostatečně podrobná konstrukce modelu trupu a prvků primárního a sekundárního dělení v oblasti poškození je obtížná, a proto vzhledem k těmto konstrukčním omezením nemusí být předpokládaná propustnost prostoru přesně vypočitatelná.
         3.2.3.   Je důležité, aby byly ověřovány nejenom ponory v neporušeném stavu, ale aby ponory poškozeného modelu byly rovněž přesně měřeny za účelem korelace s ponory odvozenými výpočtem stability při zaplavení. Z praktických důvodů je přiznána tolerance + 2 mm u každého ponoru.
         3.2.4.   Poznámka: Zatímco naklánění a kolébání modelu v poškozeném stavu může být přijato jako kontrola za účelem ověření křivky zbytkové stability, nejsou tyto zkoušky přijatelné namísto zkoušek neporušitelnosti.
         Jestliže má být model vybaven uzávěrami na palubě a tyto uzávěry jsou nižší než výška požadovaná níže, musí být model vybaven kamerovým systémem (CCTV), aby každé ‚přelití‘ a každé nahromadění vody na nepoškozené části paluby mohlo být sledováno. V tomto případě má být záznam této události pomocí videokamery součástí záznamu o zkouškách.
         Výška příčných nebo podélných přepážek, které se považují za účinné pro spoutání nahromaděné mořské vody v dotyčném oddílu na poškozené palubě ro-ro, musí být alespoň 4 m, ledaže je výška vody menší než 0,5 m. V takových případech se může výška přepážky vypočítat takto:

                     Bh = 8hw

                     kde h je výška přepážky a

                     a hw je výška vody.

               Minimální výška překážky by však každopádně neměla být menší než 2,2 m. V případě lodě s najížděcí palubou pro automobily nesmí být minimální výška přepážky menší než vzdálenost k spodní straně najížděcí paluby v její spodní poloze.
         3.2.5.   Pro zajištění toho, aby charakteristiky plavby modelu vyjadřovaly stejné charakteristiky skutečně lodě, je důležité, aby se model jak nakláněl, tak kolébal v neporušeném stavu, čímž bude možno ověřit neporušené GM a rozložení hmotnosti. Rozložení hmotnosti by se mělo měřit mimo vodu. Příčný poloměr otáčení skutečné lodi musí být v rozsahu od 0,35B do 0,4B a podélný poloměr otáčení musí být v rozsahu od 0,2L do 0,25L.

            Poznámka: Zatímco naklánění a kolébání modelu v poškozeném stavu může být přijato jako kontrola za účelem ověření křivky zbytkové stability, nejsou tyto zkoušky přijatelné namísto zkoušek neporušitelnosti.
         3.2.6.   Předpokládá se, že ventilátory poškozeného oddělení skutečné lodě jsou přiměřené pro nerušené zaplavování a nerušené pohyby záplavové vody. Při pokusu zmenšit měřítko ventilačního zařízení skutečné lodě mohou být na modelu vyvolány nežádoucí vlivy velikosti měřítka. Aby se tomu zamezilo, doporučuje se konstruovat ventilační zařízení ve větším měřítku, než je měřítko modelu, přičemž je třeba zajistit, že tím zůstane nedotčeno proudění vody na palubě pro automobily.
         3.2.7.   Za přiměřené se předpokládá poškození v tvaru představujícím reprezentativní poškození příčného oddílu lodi, která narazila v oblasti přídního výboku. Úhel 15° je založen na příčném výřezu reprezentativního výběru plavidel různých typů a velikostí při vzdálenosti B/5 od přídě.
         Profil rovnoramenného trojuhelníku poškození prismatického tvaru odpovídá vodorysce nákladové značky.
         Navíc v případech, kdy má boční obšívka šířku menší než B/5, aby bylo možno vyhnout se možným vlivům velikosti měřítka, nesmí být délka otvoru v oblasti boční obšívky, kterým vniká voda, menší než 25 mm.
         3.3.   V původní metodě modelové zkoušky z usnesení 14 konference SOLAS z roku 1995 SOLAS nebyl zohledněn efekt náklonu způsobený maximálním momentem vzniklým ze shluknutí cestujících, spouštění záchranného člunu, větru a otáčení, ačkoli tento efekt byl v úmluvě SOLAS zahrnut. Výsledky šetření však ukázaly, že je rozumné vzít tyto účinky v úvahu a z praktických důvodů ponechat minimální úhel náklonu 1° k poškození. Je třeba poznamenat, že náklon způsobený otáčením se nepovažuje za relevantní.
         3.4.   V případech, kdy existuje rozdíl v GM v podmínkách skutečného naložení oproti křivce omezující GM (odvozené od normy SOLAS 90), může správa připustit, že tento rozdíl se v modelové zkoušce zohlední. V takových případech by křivka omezující GM měla být přizpůsobena. Toto přizpůsobení lze provést takto:

         d = dS-0,6 (dS-dLS)
         kde: dS je hloubka ponoru přepážek; a dLS je vodoryska za nejsnadnějších plavebních podmínek.
         Přizpůsobená křivka má tvar přímky mezi hodnotou GM užitou při modelové zkoušce pro ponor přepážek a průsečíkem původní křivky podle normy SOLAS 90 a ponoru d.
         Odstavec 4 – postup zkoušek
         4.1.   Spektra vln
         Má se používat spektrum JONSWAP, protože vymezuje linie a dobu trvání vlnobití v mořských oblastech, jež odpovídají většině celosvětových podmínek vlnobití. Z tohoto hlediska je důležité, aby byla ověřena nejen doba hřebenového vlnobití, ale také správnost nulového bodu tahu vln.
         Pro každou sérii zkoušek se požaduje, aby spektrum vln bylo zaznamenáno a dokumentováno. Měření pro tento záznam je třeba provádět v sondě nejblíže zařízení na vytváření vln.
         Také je požadováno, aby model byl vybaven tak, aby pohyby (kolébání, potápění a zvedání) stejně jako poloha (náklon, klesání, sklon) byly po celou dobu zkoušky sledovány a zaznamenávány.
         Bylo zjištěno, že není praktické stanovit absolutní limity pro významnou výšku vln, dobu hřebenového vlnobití a dobu nulového bodu tahu vln modelového spektra vln. Bylo proto zavedeno přijatelné rozpětí.
         4.2.   Pro vyloučení vzájemného působení upínacího systému s pohyby lodi by měl remorkér (k němuž je upínací systém připojen) sledovat model v jeho skutečné rychlosti, kterou je unášen. Při vlnobití s nepravidelnými vlnami nebude rychlost unášení konstantní; konstantní rychlost remorkéru by vedla k oscilacím v unášení o nízké četnosti a širokém rozsahu, což může ovlivnit chování modelu.
         4.3.   Je třeba provést dostatečný počet zkoušek v různých tazích vln, aby se zajistila statistická spolehlivost, přičemž cílem je určit s vysokým stupněm jistoty, že loď nesplňující kritéria bezpečnosti bude za vybraných zkušebních podmínek potopena. Má se zato, že rozumný stupeň spolehlivosti poskytuje minimální počet 10 zkoušek.
         Odstavec 5 – kritéria přežití
         Smysl obsahu tohoto odstavce se považuje za samozřejmý.
         Odstavec 6 – schválení zkoušky
         Součástí zprávy pro správu jsou tyto dokumenty:

                     a)

                     výpočty stability při poškození pro nejhorší zaplavení podle SOLAS a pro zaplavení středu lodě (pokud je odlišné);

                     b)

                     obecné schéma modelu spolu s podrobnostmi stavby a vybavení přístroji;

                     c)

                     zprávy o pokusech s nakláněním a měření poloměrů otáčení;

                     d)

                     nominální a měřené spektrum vln (na 3 různých místech pro reprezentativní znázornění a u zkoušek s modelem ze sondy nejblíže k zařízení na vytváření vln);

                     e)

                     reprezentativní záznam pohybů modelu, jeho polohy a unášení;

                     f)

                     příslušné videozáznamy.

               Poznámka:
         Všechny zkoušky musí být ověřeny správou.“