title: Prováděcí směrnice Komise 2011/60/EU ze dne 23. května 2011 , kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS za účelem zařazení účinné látky tebufenozidu a kterou se mění rozhodnutí Komise 2008/934/ES  Text s významem pro EHP

text:
               24.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 136/58

         PROVÁDĚCÍ SMĚRNICE KOMISE 2011/60/EU
   ze dne 23. května 2011,
   kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS za účelem zařazení účinné látky tebufenozidu a kterou se mění rozhodnutí Komise 2008/934/ES
   (Text s významem pro EHP)
   EVROPSKÁ KOMISE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
   s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (1), a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Nařízení Komise (ES) č. 451/2000 (2) a (ES) č. 1490/2002 (3) stanoví prováděcí pravidla pro třetí etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS a zřizují seznam účinných látek, které mají být zhodnoceny z hlediska možného zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS. Tento seznam zahrnuje tebufenozid.

               (2)

               V souladu s článkem 11e nařízení (ES) č. 1490/2002 oznamovatel stáhl svou podporu zařazení uvedené účinné látky do přílohy I směrnice 91/414/EHS do dvou měsíců od obdržení návrhu zprávy o posouzení. Rozhodnutí Komise 2008/934/ES ze dne 5. prosince 2008 o nezařazení některých účinných látek do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS a o odnětí povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující tyto látky (4) se tudíž týkalo i nezařazení tebufenozidu.

               (3)

               V souladu s čl. 6 odst. 2 směrnice 91/414/EHS původní oznamovatel (dále jen „žadatel“) předložil novou žádost, ve které požádal o uplatnění zkráceného postupu stanoveného články 14 až 19 nařízení Komise (ES) č. 33/2008 ze dne 17. ledna 2008, kterým se stanoví prováděcí pravidla ke směrnici Rady 91/414/EHS, pokud jde o běžný a zkrácený postup pro posuzování účinných látek, které byly součástí pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 uvedené směrnice, nebyly však zařazeny do její přílohy I (5).

               (4)

               Žádost byla předložena Německu, které bylo nařízením (ES) č. 1490/2002 jmenováno členským státem zpravodajem. Lhůta pro zkrácený postup byla dodržena. Specifikace účinné látky a doporučená použití jsou stejná jako v případě rozhodnutí 2008/934/ES. Uvedená žádost je také v souladu se zbývajícími hmotněprávními a procesními požadavky podle článku 15 nařízení (ES) č. 33/2008.

               (5)

               Německo zhodnotilo dodatečné údaje poskytnuté žadatelem a připravilo dodatečnou zprávu. Dne 23. listopadu 2009 postoupilo tuto zprávu Evropskému úřadu pro bezpečnost potravin (dále jen „úřad“) a Komisi. Úřad zaslal dodatečnou zprávu ostatním členským státům a žadateli k vyjádření připomínek a obdržené připomínky postoupil Komisi. V souladu s čl. 20 odst. 1 nařízení (ES) č. 33/2008 a na žádost Komise předložil úřad své závěry ohledně tebufenozidu (6) dne 19. října 2010 Komisi. Návrh zprávy o posouzení, dodatečná zpráva a závěry úřadu byly přezkoumány členskými státy a Komisí v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat a dokončeny dne 11. března 2011 v podobě zprávy Komise o přezkoumání tebufenozidu.

               (6)

               Z různých provedených zkoumání vyplynulo, že přípravky na ochranu rostlin obsahující tebufenozid mohou obecně splňovat požadavky stanovené v čl. 5 odst. 1 písm. a) a b) směrnice 91/414/EHS, zejména pokud jde o použití, která byla zkoumána a podrobně popsána ve zprávě Komise o přezkoumání. Je proto vhodné zařadit látku tebufenozid do přílohy I, a zajistit tak, aby ve všech členských státech mohla být povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující tuto účinnou látku udělována v souladu s ustanoveními uvedené směrnice.

               (7)

               Aniž je dotčen tento závěr, je třeba získat další informace týkající se některých specifických aspektů. Podle čl. 6 odst. 1 směrnice 91/414/EHS může zařazení látky do přílohy I podléhat určitým podmínkám. Proto je vhodné požadovat, aby žadatel předložil potvrzující informace, pokud jde o relevantnost metabolitů RH-6595 (7), RH-2651 (8), M2 (9), odbourávání tebufenozidu v zásaditých půdách a riziko pro necílové motýly.

               (8)

               Před zařazením účinné látky do přílohy I je třeba poskytnout členským státům a zúčastněným stranám přiměřené období, které jim umožní připravit se na plnění nových požadavků, které ze zařazení vyplynou.

               (9)

               Aniž jsou dotčeny závazky stanovené směrnicí 91/414/EHS jako důsledek zařazení účinné látky do přílohy I, mělo by být členským státům po zařazení poskytnuto šestiměsíční období, ve kterém přezkoumají stávající povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující tebufenozid, aby bylo zajištěno splnění požadavků stanovených směrnicí 91/414/EHS, zejména ustanovení článku 13 uvedené směrnice a příslušných podmínek stanovených v příloze I. Členské státy by měly v případě potřeby změnit, nahradit nebo odejmout stávající povolení v souladu s ustanoveními směrnice 91/414/EHS. Odchylně od výše stanovené lhůty by pro předložení a zhodnocení úplné dokumentace podle přílohy III pro každý přípravek na ochranu rostlin a pro každé určené použití mělo být v souladu s jednotnými zásadami stanovenými ve směrnici 91/414/EHS poskytnuto delší období.

               (10)

               Zkušenosti z předchozích zařazení účinných látek, posouzených v rámci nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 ze dne 11. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro první etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (10), do přílohy I směrnice 91/414/EHS ukázaly, že při výkladu povinností držitelů stávajících povolení mohou vzniknout problémy, pokud jde o přístup k údajům. Aby se předešlo dalším těžkostem, zdá se proto být nezbytné ujasnit povinnosti členských států, zejména povinnost ověřit, že držitel povolení má přístup k dokumentaci splňující požadavky přílohy II uvedené směrnice. Ve srovnání se směrnicemi, které byly dosud přijaty a kterými se mění příloha I, však toto ujasnění neukládá členským státům ani držitelům povolení žádné nové povinnosti.

               (11)

               Směrnice 91/414/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.

               (12)

               Rozhodnutí 2008/934/ES stanoví nezařazení tebufenozidu a odnětí povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující uvedenou látku do 31. prosince 2011. Je nezbytné zrušit řádek týkající se tebufenozidu v příloze uvedeného rozhodnutí.

               (13)

               Rozhodnutí 2008/934/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.

               (14)

               Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,

         PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
   Článek 1
   Příloha I směrnice 91/414/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
   Článek 2
   Řádek týkající se tebufenozidu v příloze rozhodnutí 2008/934/ES se zrušuje.
   Článek 3
   Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 30. listopadu 2011. Neprodleně sdělí Komisi jejich znění a srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
   Budou tyto předpisy používat od 1. prosince 2011.
   Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
   Článek 4
   1.   V souladu se směrnicí 91/414/EHS členské státy do 30. listopadu 2011 v případě potřeby změní nebo odejmou stávající povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující účinnou látku tebufenozid.
   Do tohoto dne zejména ověří, zda jsou splněny podmínky přílohy I uvedené směrnice týkající se tebufenozidu, s výjimkou podmínek stanovených v části B údajů o uvedené účinné látce, a zda držitel povolení má dokumentaci či přístup k dokumentaci splňující požadavky přílohy II uvedené směrnice v souladu s podmínkami článku 13 uvedené směrnice.
   2.   Odchylně od odstavce 1 členské státy v souladu s jednotnými zásadami stanovenými v příloze VI směrnice 91/414/EHS nově zhodnotí každý povolený přípravek na ochranu rostlin obsahující tebufenozid jako jedinou účinnou látku, nebo jako jednu z několika účinných látek, které byly všechny nejpozději do 31. května 2011 uvedeny v příloze I směrnice 91/414/EHS, a to na základě dokumentace splňující požadavky přílohy III uvedené směrnice a při zohlednění části B údajů v příloze I uvedené směrnice, které se týkají tebufenozidu. Na základě tohoto hodnocení určí, zda přípravek splňuje podmínky stanovené v čl. 4 odst. 1 písm. b), c), d) a e) směrnice 91/414/EHS.
   Po tomto určení postupují členské státy takto:

               a)

               pokud přípravek obsahuje tebufenozid jako jedinou účinnou látku, povolení v případě potřeby změní nebo odejmou nejpozději do 31. května 2015; nebo

               b)

               pokud přípravek obsahuje tebufenozid jako jednu z několika účinných látek, povolení v případě potřeby změní nebo odejmou do 31. května 2015 nebo do data stanoveného pro tuto změnu či odnětí v příslušné směrnici nebo směrnicích, jimiž se příslušná látka nebo látky zařazují do přílohy I směrnice 91/414/EHS, podle toho, co nastane později.

         Článek 5
   Tato směrnice vstupuje v platnost dnem 1. června 2011.
   Článek 6
   Tato směrnice je určena členským státům.

      V Bruselu dne 23. května 2011.

            Za Komisi

         José Manuel BARROSO

            předseda

      (1)  Úř. věst. L 230, 19.8.1991, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 55, 29.2.2000, s. 25.

      (3)  Úř. věst. L 224, 21.8.2002, s. 23.

      (4)  Úř. věst. L 333, 11.12.2008, s. 11.

      (5)  Úř. věst. L 15, 18.1.2008, s. 5.

      (6)  Evropský úřad pro bezpečnost potravin; Conclusion on the peer review of the pesticide risk assessment of the active substance tebufenozide. Souhrn: EFSA Journal 2010; 8(12):1871. [120 pp.]. doi:10.2903/j.efsa.2010.1871. K dispozici na internetové adrese: www.efsa.europa.eu.

      (7)  N’-[(4-acetylfenyl)karbonyl]-N-terc-butyl-3,5-dimethylbenzohydrazid.

      (8)  4-({2-terc-butyl-2-[(3,5-dimethylfenyl)karbonyl]hydrazinyl}karbonyl)benzoová kyselina.

      (9)  Chemický název dosud nestanoven.

      (10)  Úř. věst. L 366, 15.12.1992, s. 10.

      PŘÍLOHA
      V příloze I směrnice 91/414/EHS se na konec tabulky doplňují nové údaje, které znějí:

                     Číslo

                     Obecný název, identifikační čísla

                     Název podle IUPAC

                     Čistota (1)

                     Vstup v platnost

                     Konec platnosti zařazení

                     Zvláštní ustanovení

                     „355

                     Tebufenozid
                     CAS: 112410-23-8
                     CIPAC: 724

                     N-terc-butyl-N’-(4-ethylbenzoyl)-3,5-dimethylbenzohydrazid

                     ≥ 970 g/kg
                     Relevantní nečistota

                        t-butyl hydrazin < 0,001 g/kg

                     ze dne 1. června 2011

                     ze dne 31. května 2021

                     ČÁST A
                     Povolena mohou být pouze použití jako insekticid.
                     ČÁST B
                     Při uplatňování jednotných zásad uvedených v příloze VI musí být zohledněny závěry zprávy o přezkoumání tebufenozidu, a zejména dodatky I a II uvedené zprávy, dokončené Stálým výborem pro potravinový řetězec a zdraví zvířat dne 11. března 2011.
                     Při tomto celkovém hodnocení musí členské státy:

                                 1)

                                 věnovat zvláštní pozornost bezpečnosti obsluhy a pracovníků po opětovném vstupu na místo použití a zajistit, aby v podmínkách povolení bylo zahrnuto užití odpovídajících ochranných prostředků;

                                 2)

                                 věnovat zvláštní pozornost ochraně podzemních vod, je-li účinná látka použita v oblastech s citlivými půdními a/nebo klimatickými podmínkami;

                                 3)

                                 věnovat zvláštní pozornost ochraně vodních organismů a zajistit, aby v podmínkách použití byla zahrnuta opatření ke zmírnění rizika;

                                 4)

                                 věnovat zvláštní pozornost riziku pro necílové motýly.

                           Podmínky povolení musí v případě potřeby zahrnovat opatření ke zmírnění rizika.
                     Dotčené členské státy si vyžádají předložení potvrzujících informací ohledně:

                                 1)

                                 relevance metabolitů RH-6595, RH-2651, M2;

                                 2)

                                 odbourávání tebufenozidu v anaerobních a zásaditých půdách.

                           Dotčené členské státy zajistí, aby žadatel předložil Komisi informace uvedené v bodech 1) a 2) do 31. května 2013.“

         (1)  Další podrobnosti o identitě a specifikaci účinné látky jsou uvedeny ve zprávě o přezkoumání.


title: Prováděcí směrnice Komise 2011/57/EU ze dne 27. dubna 2011 , kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS za účelem zařazení účinné látky fluometuronu a kterou se mění rozhodnutí Komise 2008/934/ES  Text s významem pro EHP

text:
               28.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 108/34

         PROVÁDĚCÍ SMĚRNICE KOMISE 2011/57/EU
   ze dne 27. dubna 2011,
   kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS za účelem zařazení účinné látky fluometuronu a kterou se mění rozhodnutí Komise 2008/934/ES
   (Text s významem pro EHP)
   EVROPSKÁ KOMISE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
   s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (1), a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Nařízení Komise (ES) č. 451/2000 (2) a (ES) č. 1490/2002 (3) stanoví prováděcí pravidla pro druhou a třetí etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS a zřizují seznam účinných látek, které mají být zhodnoceny z hlediska možného zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS. Tento seznam zahrnuje fluometuron.

               (2)

               V souladu s článkem 11e nařízení (ES) č. 1490/2002 oznamovatelé stáhli svou podporu zařazení uvedené účinné látky do přílohy I směrnice 91/414/EHS do dvou měsíců od obdržení návrhu zprávy o posouzení. Rozhodnutí Komise 2008/934/ES ze dne 5. prosince 2008 o nezařazení některých účinných látek do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS a o odnětí povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující tyto látky (4) se tudíž týkalo i nezařazení fluometuronu.

               (3)

               V souladu s čl. 6 odst. 2 směrnice 91/414/EHS původní oznamovatelé (dále jen „žadatelé“) předložili novou žádost, ve které požádali o uplatnění zkráceného postupu stanoveného články 14 až 19 nařízení Komise (ES) č. 33/2008 ze dne 17. ledna 2008, kterým se stanoví prováděcí pravidla ke směrnici 91/414/EHS, pokud jde o běžný a zkrácený postup pro posuzování účinných látek, které byly součástí pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 uvedené směrnice, nebyly však zařazeny do její přílohy I (5).

               (4)

               Žádost byla předložena Řecku, které bylo nařízením (ES) č. 1490/2002 jmenováno členským státem zpravodajem. Lhůta pro zkrácený postup byla dodržena. Specifikace účinné látky a doporučená použití jsou stejná jako v případě rozhodnutí 2008/934/ES. Uvedená žádost je také v souladu se zbývajícími hmotněprávními a procesními požadavky podle článku 15 nařízení (ES) č. 33/2008.

               (5)

               Řecko posoudilo dodatečné údaje předložené žadateli a připravilo dodatečnou zprávu. Dne 27. ledna 2010 postoupilo tuto zprávu Evropskému úřadu pro bezpečnost potravin (dále jen „úřad“) a Komisi. Úřad zaslal dodatečnou zprávu ostatním členským státům a žadateli k vyjádření připomínek a obdržené připomínky postoupil Komisi. V souladu s čl. 20 odst. 1 nařízení (ES) č. 33/2008 a na žádost Komise předložil úřad své závěry ohledně fluometuronu dne 14. prosince 2010 Komisi (6). Návrh zprávy o posouzení, dodatečná zpráva a závěry úřadu byly přezkoumány členskými státy a Komisí v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat a dokončeny dne 11. března 2011 v podobě zprávy Komise o přezkoumání fluometuronu.

               (6)

               Z různých provedených zkoumání vyplynulo, že přípravky na ochranu rostlin obsahující fluometuron mohou obecně splňovat požadavky stanovené v čl. 5 odst. 1 písm. a) a b) směrnice 91/414/EHS, zejména pokud jde o použití, která byla zkoumána a podrobně popsána ve zprávě Komise o přezkoumání. Je proto vhodné zařadit látku fluometuron do přílohy I, a zajistit tak, aby ve všech členských státech mohla být povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující tuto účinnou látku udělována v souladu s ustanoveními uvedené směrnice.

               (7)

               Aniž je dotčen tento závěr, je třeba získat další informace týkající se některých specifických aspektů. Podle čl. 6 odst. 1 směrnice 91/414/EHS může zařazení látky do přílohy I podléhat určitým podmínkám. Proto je vhodné požadovat, aby žadatelé předložili další informace za účelem potvrzení toxikologických vlastností rostlinných metabolitů kyseliny trifluoroctové a analytických metod pro monitorování fluometuronu ve vzduchu a půdního metabolitu trifluoromethylanilinu v půdě a vodě. Pokud bude fluometuron klasifikován podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 (7) jako „může vyvolat rakovinu“, vyžádají si dotčené členské státy předložení dalších informací za účelem potvrzení významu půdních metabolitů desmethyl-fluometuronu a trifluoromethylanilinu pro podzemní vody.

               (8)

               Před zařazením účinné látky do přílohy I je třeba poskytnout členským státům a zúčastněným stranám přiměřené období, které jim umožní připravit se na plnění nových požadavků, které ze zařazení vyplynou.

               (9)

               Aniž jsou dotčeny závazky stanovené směrnicí 91/414/EHS jako důsledek zařazení účinné látky do přílohy I, mělo by být členským státům po zařazení poskytnuto šestiměsíční období, ve kterém přezkoumají stávající povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující fluometuron, aby bylo zajištěno splnění požadavků stanovených směrnicí 91/414/EHS, zejména ustanovení článku 13 uvedené směrnice a příslušných podmínek stanovených v příloze I. Členské státy by měly v případě potřeby změnit, nahradit nebo odejmout stávající povolení v souladu s ustanoveními směrnice 91/414/EHS. Odchylně od výše stanovené lhůty by pro předložení a zhodnocení úplné dokumentace podle přílohy III pro každý přípravek na ochranu rostlin a pro každé určené použití mělo být v souladu s jednotnými zásadami stanovenými ve směrnici 91/414/EHS poskytnuto delší období.

               (10)

               Zkušenosti z předchozích zařazení účinných látek, posouzených v rámci nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 ze dne 11. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro první etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (8), do přílohy I směrnice 91/414/EHS ukázaly, že při výkladu povinností držitelů stávajících povolení mohou vzniknout problémy, pokud jde o přístup k údajům. Aby se předešlo dalším těžkostem, zdá se proto být nezbytné ujasnit povinnosti členských států, zejména povinnost ověřit, že držitel povolení má přístup k dokumentaci splňující požadavky přílohy II uvedené směrnice. Ve srovnání se směrnicemi, které byly dosud přijaty a kterými se mění příloha I, však toto ujasnění neukládá členským státům ani držitelům povolení žádné nové povinnosti.

               (11)

               Směrnice 91/414/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.

               (12)

               Rozhodnutí 2008/934/ES stanoví nezařazení fluometuronu a odnětí povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující uvedenou látku do 31. prosince 2011. Je nezbytné zrušit řádek týkající se fluometuronu v příloze uvedeného rozhodnutí.

               (13)

               Rozhodnutí 2008/934/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.

               (14)

               Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,

         PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
   Článek 1
   Příloha I směrnice 91/414/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
   Článek 2
   Řádek týkající se fluometuronu v příloze rozhodnutí 2008/934/ES se zrušuje.
   Článek 3
   Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 30. listopadu 2011. Neprodleně sdělí Komisi jejich znění a srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
   Budou tyto předpisy používat od 1. prosince 2011.
   Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
   Článek 4
   1.   V souladu se směrnicí 91/414/EHS členské státy do 30. listopadu 2011 v případě potřeby změní nebo odejmou stávající povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující účinnou látku fluometuron.
   Do tohoto dne zejména ověří, zda jsou splněny podmínky přílohy I uvedené směrnice týkající se fluometuronu, s výjimkou podmínek stanovených v části B údajů o uvedené účinné látce, a zda držitel povolení má dokumentaci či přístup k dokumentaci splňující požadavky přílohy II uvedené směrnice v souladu s podmínkami článku 13 uvedené směrnice.
   2.   Odchylně od odstavce 1 členské státy v souladu s jednotnými zásadami stanovenými v příloze VI směrnice 91/414/EHS nově zhodnotí každý povolený přípravek na ochranu rostlin obsahující fluometuron jako jedinou účinnou látku, nebo jako jednu z několika účinných látek, které byly všechny nejpozději do 31. května 2011 uvedeny v příloze I směrnice 91/414/EHS, a to na základě dokumentace splňující požadavky přílohy III uvedené směrnice a při zohlednění části B údajů v příloze I uvedené směrnice, které se týkají fluometuronu. Na základě tohoto hodnocení určí, zda přípravek splňuje podmínky stanovené v čl. 4 odst. 1 písm. b), c), d) a e) směrnice 91/414/EHS.
   Po tomto určení postupují členské státy takto:

               a)

               pokud přípravek obsahuje fluometuron jako jedinou účinnou látku, povolení v případě potřeby změní nebo odejmou nejpozději do 31. května 2015, nebo

               b)

               pokud přípravek obsahuje fluometuron jako jednu z několika účinných látek, povolení v případě potřeby změní nebo odejmou do 31. května 2015 nebo do data stanoveného pro tuto změnu či odnětí v příslušné směrnici nebo směrnicích, jimiž se příslušná látka nebo látky zařazují do přílohy I směrnice 91/414/EHS, podle toho, co nastane později.

         Článek 5
   Tato směrnice vstupuje v platnost dnem 1. června 2011.
   Článek 6
   Tato směrnice je určena členským státům.

      V Bruselu dne 27. dubna 2011.

            Za Komisi

         José Manuel BARROSO

            předseda

      (1)  Úř. věst. L 230, 19.8.1991, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 55, 29.2.2000, s. 25.

      (3)  Úř. věst. L 224, 21.8.2002, s. 23.

      (4)  Úř. věst. L 333, 11.12.2008, s. 11.

      (5)  Úř. věst. L 15, 18.1.2008, s. 5.

      (6)  Evropský úřad pro bezpečnost potravin; Conclusion on the peer review of the pesticide risk assessment of the active substance fluometuron. EFSA Journal 2011;9(1):1958. [54 pp.] doi:10.2903/j.efsa.2011.1958. K dispozici na internetové adrese: www.efsa.europa.eu/efsajournal.htm

      (7)  Úř. věst. L 353, 31.12.2008, s. 1.

      (8)  Úř. věst. L 366, 15.12.1992, s. 10.

      PŘÍLOHA
      V příloze I směrnice 91/414/EHS se na konec tabulky doplňují nové údaje, které znějí:

                     Číslo

                     Obecný název, identifikační čísla

                     Název podle IUPAC

                     Čistota (1)

                     Vstup v platnost

                     Konec platnosti zařazení

                     Zvláštní ustanovení

                     „343

                     Fluometuron
                     CAS: 2164-17-2
                     CIPAC: 159

                        1,1-dimethyl-3-(α,α,α -trifluor-m-tolyl)močovina

                     ≥ 940 g/kg

                     ze dne 1. června 2011

                     ze dne 31. května 2021

                     ČÁST A
                     Povolena mohou být pouze použití jako herbicid u bavlny.
                     ČÁST B
                     Při uplatňování jednotných zásad uvedených v příloze VI musí být zohledněny závěry zprávy o přezkoumání fluometuronu, a zejména dodatky I a II uvedené zprávy, dokončené Stálým výborem pro potravinový řetězec a zdraví zvířat dne 11. března 2011.
                     Při tomto celkovém hodnocení musí členské státy:

                                 a)

                                 věnovat zvláštní pozornost ochraně obsluhy a pracovníků a zajistit, aby v podmínkách použití bylo zahrnuto užití odpovídajících osobních ochranných pomůcek;

                                 b)

                                 věnovat zvláštní pozornost ochraně podzemních vod, je-li účinná látka použita v oblastech s citlivými půdními a/nebo klimatickými podmínkami; zajistí, aby podmínky povolení zahrnovaly v případě potřeby opatření ke zmírnění rizika a povinnost provádět programy monitorování za účelem ověření možného prosakování fluometuronu a půdních metabolitů desmethyl-fluometuronu a trifluoromethylanilinu ve zranitelných oblastech;

                                 c)

                                 věnovat zvláštní pozornost riziku pro necílové půdní makroorganismy kromě žížal a necílové rostliny a zajistit, aby podmínky povolení zahrnovaly v případě potřeby opatření ke zmírnění rizika.

                           Dotčené členské státy zajistí, aby žadatelé předložili Komisi potvrzující informace ohledně:

                                 a)

                                 toxikologických vlastností rostlinných metabolitů kyseliny trifluoroctové;

                                 b)

                                 analytických metod pro monitorování fluometuronu ve vzduchu;

                                 c)

                                 analytických metod pro monitorování půdního metabolitu trifluoromethylanilinu v půdě a vodě;

                                 d)

                                 relevantnosti půdních metabolitů desmethyl-fluometuronu a trifluoromethylanilinu pro podzemní vody, jestliže je fluometuron podle nařízení (ES) č. 1272/2008 klasifikován jako „může vyvolat rakovinu“.

                           Dotčené členské státy zajistí, aby žadatelé předložili Komisi informace uvedené v písmenech a), b) a c) do 31. března 2013 a informace uvedené v písmeni d) do šesti měsíců po oznámení rozhodnutí ohledně klasifikace fluometuronu.“

         (1)  Další podrobnosti o identitě a specifikaci účinné látky jsou uvedeny ve zprávě o přezkoumání.


title: Prováděcí směrnice Komise 2014/96/EU ze dne 15. října 2014 o požadavcích na označování, uzavírání a balení rozmnožovacího materiálu ovocných rostlin a ovocných rostlin určených k produkci ovoce, spadajících do oblasti působnosti směrnice Rady 2008/90/ES

text:
               16.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 298/12

         PROVÁDĚCÍ SMĚRNICE KOMISE 2014/96/EU
   ze dne 15. října 2014
   o požadavcích na označování, uzavírání a balení rozmnožovacího materiálu ovocných rostlin a ovocných rostlin určených k produkci ovoce, spadajících do oblasti působnosti směrnice Rady 2008/90/ES
   EVROPSKÁ KOMISE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
   s ohledem na směrnici Rady 2008/90/ES ze dne 29. září 2008 o uvádění na trh rozmnožovacího materiálu ovocných rostlin a ovocných rostlin určených k produkci ovoce (1), a zejména na čl. 9 odst. 1 uvedené směrnice,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Je vhodné přijmout požadavky týkající se označování, uzavírání a balení rozmnožovacího materiálu ovocných rostlin a ovocných rostlin určených k produkci ovoce, aby uvádění na trh probíhalo v souladu se směrnicí 2008/90/ES.

               (2)

               Co se týče rozmnožovacího materiálu ovocných rostlin úředně certifikovaného jako prvotní, základní nebo certifikovaný materiál a ovocných rostlin úředně certifikovaných jako certifikovaný materiál, je nutné stanovit požadavky na uzavírání a balení.

               (3)

               Prvotní, základní nebo certifikovaný materiál by měl být uváděn na trh s návěskou splňující určité požadavky. Tato návěska by měla být připravena a upevněna příslušným úředním subjektem. Členské státy by měly mít možnost stanovit, že příslušný úřední subjekt může povolit dodavateli připravit a upevnit návěsku pod jeho dohledem. Návrh návěsky by měl v každém případě stanovit příslušný úřední subjekt, a to v souladu s požadavky uvedenými v této směrnici.

               (4)

               Aby mohly být partie různých odrůd nebo typů prvotního, základního nebo certifikovaného materiálu uváděny na trh společně, členským státům by mělo být umožněno stanovit průvodní doklad doplňující návěsku s cílem usnadnit informování uživatelů a zlepšit vysledovatelnost a kontroly partií ve všech etapách uvádění na trh. Tento doklad by měl být připraven příslušným úředním subjektem nebo dotčeným dodavatelem pod dohledem příslušného úředního subjektu.

               (5)

               Pro uvádění na trh materiálu CAC (Conformitas Agraria Communitatis) by měl být vyžadován doklad připravený dodavatelem.

               (6)

               Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro rozmnožovací materiál a rostliny ovocných rodů a druhů,

         PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
   Článek 1
   Požadavky na označování, uzavírání a balení
   Členské státy zajistí, aby rozmnožovací materiál ovocných rostlin, dále jen „rozmnožovací materiál“, úředně certifikovaný jako prvotní materiál, základní materiál nebo certifikovaný materiál, a ovocné rostliny určené k produkci ovoce, dále jen „ovocné rostliny“, úředně certifikované jako certifikovaný materiál, byly uváděny na trh pouze tehdy, pokud splňují požadavky na označování, uzavírání a balení stanovené v článcích 2 a 4. Popřípadě lze jako doplněk návěsky použít průvodní doklad, jak je stanoveno v článku 3.
   Členské státy zajistí, aby rozmnožovací materiál a ovocné rostliny, které jsou kvalifikovány jako materiál CAC (Conformitas Agraria Communitatis), byly uváděny na trh pouze tehdy, pokud splňují požadavky pro doklad dodavatele stanovené v článku 5.
   Článek 2
   Návěska pro prvotní, základní nebo certifikovaný materiál
   1.   Členské státy zajistí, aby pro prvotní, základní nebo certifikovaný materiál, který splňuje požadavky odstavců 2 až 5, příslušný úřední subjekt připravil návěsku a upevnil ji na rostliny nebo části rostlin, které mají být uvedeny na trh jako rozmnožovací materiál nebo ovocné rostliny. Členské státy mohou stanovit, že příslušný úřední subjekt může povolit dodavateli připravit a upevnit návěsku pod jeho dohledem. Návrh návěsky stanoví příslušný úřední subjekt, a to v souladu s odstavci 2, 3 a 4.
   Rozmnožovací materiál nebo ovocné rostliny, které tvoří součást stejné partie, lze uvádět na trh s jednou návěskou, pokud jsou takový materiál nebo takové rostliny součástí stejného balení, svazku nebo nádoby a uvedená návěska je upevněna v souladu s odst. 5 druhým pododstavcem.
   Členské státy mohou stanovit, že ovocné rostliny, které jsou jeden nebo více roků staré, se mají označovat jednotlivě. V tomto případě lze označení provést na poli před vydobytím, během vydobytí nebo později. V případě, že označení je prováděno později, rostliny ze stejné partie musí být vydobyty společně a musí být uchovávány odděleně od ostatních partií v označených nádobách, dokud tyto rostliny nejsou označeny.
   2.   Návěska musí obsahovat tyto informace:

               a)

               údaj „pravidla a normy EU“;

               b)

               členský stát označení nebo příslušný kód;

               c)

               příslušný úřední subjekt nebo příslušný kód;

               d)

               jméno dodavatele nebo jeho registrační číslo/kód vydané příslušným úředním subjektem;

               e)

               referenční číslo obalu nebo svazku, individuální pořadové číslo, číslo týdne nebo číslo šarže;

               f)

               botanický název;

               g)

               kategorie a pro základní materiál rovněž číslo generace;

               h)

               název odrůdy a popřípadě klonu. V případě podnoží, které nepatří k odrůdě, název dotčeného druhu nebo interspecifického hybridu. V případě naroubovaných ovocných rostlin musí být tyto informace uvedeny pro podnož a roub. V případě odrůd, u nichž se žádost o úřední registraci nebo o odrůdové právo projednává, musí tato informace uvádět tyto údaje: „navržený název“ a „žádost se projednává“;

               i)

               popřípadě údaj „odrůda s úředně uznaným popisem“;

               j)

               množství;

               k)

               země produkce a příslušný kód, pokud se liší od členského státu označení;

               l)

               rok vydání;

               m)

               pokud je původní návěska nahrazena jinou návěskou, rok vydání původní návěsky.

         3.   Návěska musí být nesmazatelně vytištěna v jednom z úředních jazyků Unie a musí být snadno viditelná a čitelná.
   4.   Pokud se používá barevná návěska pro jakoukoliv kategorii rostlin nebo částí rostlin, barva návěsky je:

               a)

               bílá s úhlopříčným fialovým pruhem pro prvotní materiál;

               b)

               bílá pro základní materiál;

               c)

               modrá pro certifikovaný materiál.

         5.   Návěska musí být upevněna na rostliny nebo části rostlin, které mají být uvedeny na trh jako rozmnožovací materiál nebo ovocné rostliny. Jestliže takové rostliny nebo části rostlin mají být uvedeny na trh v jednom balení, svazku nebo nádobě, návěska musí být upevněna na uvedené balení, svazek nebo nádobu.
   Jestliže v souladu s odst. 1 druhým pododstavcem jsou rozmnožovací materiál nebo ovocné rostliny uváděny na trh s jednou návěskou, návěska musí být upevněna na balení, svazek nebo nádobu tvořené uvedeným rozmnožovacím materiálem nebo uvedenými ovocnými rostlinami.
   Článek 3
   Průvodní doklad pro prvotní, základní nebo certifikovaný materiál
   1.   Členské státy mohou stanovit, že příslušný úřední subjekt nebo dotčený dodavatel pod dohledem uvedeného subjektu mohou vystavit průvodní doklad pro partie různých odrůd nebo typů prvotního, základního nebo certifikovaného materiálu, které mají být uvedeny na trh společně, jako doplněk návěsky uvedené v článku 2.
   2.   Průvodní doklad musí splňovat tyto požadavky:

               a)

               obsahovat informace stanovené v čl. 2 odst. 2 a jak je uvedeno na příslušné návěsce;

               b)

               být napsán v jednom z úředních jazyků Unie;

               c)

               být dodán alespoň ve dvou vyhotoveních (dodavatel a příjemce);

               d)

               doprovázet materiál z místa dodavatele do místa příjemce;

               e)

               obsahovat jméno a adresu příjemce;

               f)

               obsahovat datum vydání dokladu;

               g)

               obsahovat popřípadě další informace týkající se dotčených partií.

         3.   Pokud jsou informace v průvodním dokladu v rozporu s informacemi na návěsce uvedené v článku 2, informace na uvedené návěsce mají přednost.
   Článek 4
   Požadavky na uzavírání a balení pro prvotní, základní nebo certifikovaný materiál
   1.   Členské státy zajistí, aby v případě, kdy je prvotní, základní nebo certifikovaný materiál uváděn na trh v partiích o dvou nebo více rostlinách nebo částech rostlin, byly uvedené partie dostatečně homogenní.
   Rostliny nebo části rostlin, které tvoří takové partie, musí splňovat požadavky písmene a) nebo písmene b):

               a)

               rostliny nebo části rostlin jsou v balení nebo nádobě, které jsou uzavřeny, jak je vymezeno v odstavci 2;

               b)

               rostliny nebo části rostlin tvoří součást svazku, který je uzavřen, jak je vymezeno v odstavci 2.

         2.   Pro účely této směrnice se „uzavřením“ rozumí: v případě balení nebo nádoby uzavření způsobem, že balení nebo nádobu nelze otevřít bez poškození uzávěru, v případě svazku spojení takovým způsobem, že rostliny nebo části rostlin tvořící součást svazku nelze oddělit bez poškození vazby nebo vazeb. Balení, nádoba nebo svazek musí být označeny takovým způsobem, že je odstranění návěsky zneplatní.
   Článek 5
   Doklad dodavatele pro materiál CAC
   1.   Členské státy zajistí, aby materiál CAC byl uváděn na trh s dokladem, který připraví dodavatel a který je v souladu s odstavci 2 a 3, dále jen „doklad dodavatele“.
   Členské státy zajistí, aby se doklad dodavatele nepodobal návěsce uvedené v článku 2 nebo průvodnímu dokladu uvedenému v článku 3, aby se zabránilo možné záměně mezi dokladem dodavatele a uvedenými dvěma dokumenty.
   2.   Doklad dodavatele musí obsahovat alespoň tyto informace:

               a)

               údaj „pravidla a normy EU“;

               b)

               členský stát, v němž byl doklad dodavatele připraven, nebo příslušný kód;

               c)

               příslušný úřední subjekt nebo příslušný kód;

               d)

               jméno dodavatele nebo jeho registrační číslo/kód vydané příslušným úředním subjektem;

               e)

               individuální pořadové číslo, číslo týdne nebo číslo šarže;

               f)

               botanický název;

               g)

               materiál CAC;

               h)

               název odrůdy a popřípadě klonu. V případě podnoží, které nepatří k odrůdě, název dotčeného druhu nebo interspecifického hybridu. V případě naroubovaných ovocných rostlin musí být tyto informace uvedeny pro podnož a roub. V případě odrůd, u nichž se žádost o úřední registraci nebo o odrůdové právo projednává, musí tato informace uvádět tyto údaje: „navržený název“ a „žádost se projednává“;

               i)

               množství;

               j)

               země produkce a příslušný kód, pokud se liší od členského státu, kde byl doklad dodavatele připraven;

               k)

               datum vydání dokladu.

         3.   Doklad dodavatele musí být nesmazatelně vytištěn v jednom z úředních jazyků Unie a musí být snadno viditelný a čitelný.
   Článek 6
   Provedení
   1.   Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 31. prosince 2016. Neprodleně sdělí Komisi jejich znění.
   Použijí tyto předpisy ode dne 1. ledna 2017.
   Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
   2.   Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
   Článek 7
   Ustanovení o přezkumu
   Komise přezkoumá čl. 2 odst. 4 do 1. ledna 2019.
   Článek 8
   Vstup v platnost
   Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
   Článek 9
   Určení
   Tato směrnice je určena členským státům.

      V Bruselu dne 15. října 2014.

            Za Komisi

            předseda

         José Manuel BARROSO

      (1)  Úř. věst. L 267, 8.10.2008, s. 8.


title: Směrnice Komise v přenesené pravomoci 2014/10/EU ze dne 18. října 2013 , kterou se z důvodu přizpůsobení technickému pokroku mění příloha IV směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/65/EU, pokud jde o výjimku pro olovo jako supravodič a tepelný vodič ve slitinách používaných v mrazících hlavách kryogenního chladiče a/nebo kryogenně chlazených mrazících sondách a/nebo kryogenně chlazených systémech ekvipotenciálního pospojování ve zdravotnických prostředcích (kategorie 8) a/nebo v průmyslových přístrojích pro monitorování a kontrolu  Text s významem pro EHP

text:
               9.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 4/63

         SMĚRNICE KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI 2014/10/EU
   ze dne 18. října 2013,
   kterou se z důvodu přizpůsobení technickému pokroku mění příloha IV směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/65/EU, pokud jde o výjimku pro olovo jako supravodič a tepelný vodič ve slitinách používaných v mrazících hlavách kryogenního chladiče a/nebo kryogenně chlazených mrazících sondách a/nebo kryogenně chlazených systémech ekvipotenciálního pospojování ve zdravotnických prostředcích (kategorie 8) a/nebo v průmyslových přístrojích pro monitorování a kontrolu
   (Text s významem pro EHP)
   EVROPSKÁ KOMISE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
   s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2011/65/EU ze dne 8. června 2011 o omezení používání některých nebezpečných látek v elektrických a elektronických zařízeních (1), a zejména na čl. 5 odst. 1 písm. a) uvedené směrnice,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Směrnice 2011/65/EU zakazuje používání olova v elektrických a elektronických zařízeních uváděných na trh.

               (2)

               V současné době není možné nahradit olovo jako supravodič a tepelný vodič ve slitinách používaných v mrazících hlavách kryogenního chladiče a/nebo kryogenně chlazených mrazících sondách a/nebo kryogenně chlazených systémech ekvipotenciálního pospojování, ve zdravotnických prostředcích (kategorie 8) a/nebo v průmyslových přístrojích pro monitorování a kontrolu. Použitelné bezolovnaté prostředky pro tyto aplikace nejsou v současné době na trhu dostupné.

               (3)

               Je třeba určitý čas na zkoušky spolehlivosti a registraci alternativních možností.

               (4)

               Směrnice 2011/65/EU by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,

         PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
   Článek 1
   Příloha IV směrnice 2011/65/EU se mění v souladu s přílohou této směrnice.
   Článek 2
   1.   Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do posledního dne šestého měsíce po vstupu této směrnice v platnost. Neprodleně sdělí Komisi jejich znění.
   Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
   2.   Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
   Článek 3
   Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
   Článek 4
   Tato směrnice je určena členským státům.

      V Bruselu dne 18. října 2013.

            Za Komisi

         José Manuel BARROSO

            předseda

      (1)  Úř. věst. L 174, 1.7.2011, s. 88.

      PŘÍLOHA
      V příloze IV směrnice 2011/65/EU se doplňuje nový bod 29, který zní:

                  „29.

                  Olovo jako supravodič a tepelný vodič ve slitinách používaných v mrazících hlavách kryogenního chladiče a/nebo kryogenně chlazených mrazících sondách a/nebo kryogenně chlazených systémech ekvipotenciálního pospojování, ve zdravotnických prostředcích (kategorie 8) a/nebo v průmyslových přístrojích pro monitorování a kontrolu. Platí do 30. června 2021.“


title: Prováděcí směrnice Komise (EU) 2015/2392 ze dne 17. prosince 2015 k nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 596/2014, pokud jde o oznamování skutečných nebo možných porušení tohoto nařízení příslušným orgánům

text:
               18.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 332/126

         PROVÁDĚCÍ SMĚRNICE KOMISE (EU) 2015/2392
   ze dne 17. prosince 2015
   k nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 596/2014, pokud jde o oznamování skutečných nebo možných porušení tohoto nařízení příslušným orgánům
   EVROPSKÁ KOMISE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
   s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 596/2014 ze dne 16. dubna 2014 o zneužívání trhu (nařízení o zneužívání trhu) a o zrušení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES a směrnic Komise 2003/124/ES, 2003/125/ES a 2004/72/ES (1), a zejména na čl. 32 odst. 5 uvedeného nařízení,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Osoby, které oznamují skutečné nebo možné porušení nařízení (EU) č. 596/2014 (informátoři), mohou příslušné orgány upozornit na nové informace a pomoci jim při odhalování případů zneužívání trhu a jejich sankcionování. Ochota oznamovat takové případy však může být nižší kvůli strachu z odplaty, diskriminace nebo zpřístupnění osobních údajů. V této souvislosti je proto nezbytné zavést vhodná opatření, aby byla zajištěna celková ochrana a dodržování základních práv informátorů a obviněných osob. Osoby, které příslušným orgánům vědomě poskytly nesprávné nebo zavádějící informace, by neměly být považovány za informátory, a tudíž by neměly mít možnost využít ochranných mechanismů.

               (2)

               Příslušné orgány by měly umožnit anonymní poskytování informací a ochranné mechanismy podle této směrnice by se měly rovněž vztahovat na případy, kdy se anonymní informátor rozhodne odhalit svou totožnost příslušnému orgánu později. Informátoři by měli mít možnost poskytnout informace buď vnitřními postupy, existují-li, nebo přímo příslušnému orgánu.

               (3)

               Bude nutné určit konkrétní pracovníky příslušných orgánů, kteří budou odborně vyškoleni mimo jiné o platných pravidlech pro ochranu údajů a kteří budou vyřizovat oznámení o porušení nařízení (EU) č. 596/2014 a zajišťovat komunikaci s oznamovatelem, jakož i přijímat v reakci na oznámení vhodná následná opatření.

               (4)

               Osoby, které hodlají oznámit skutečné nebo možné porušení nařízení (EU) č. 596/2014, by měly být schopny učinit informované rozhodnutí o tom, zda, jak a kdy informace oznámit. Příslušné orgány by proto měly zveřejnit a učinit snadno přístupné informace o dostupných prostředcích komunikace s danými orgány, o platných postupech a o určených pracovnících daného orgánu, kteří se oznámeními o porušení zabývají. Všechny informace týkající se oznamování porušení by měly být transparentní, snadno srozumitelné a spolehlivé, aby oznamování porušení podporovaly, a nikoli od něho odrazovaly.

               (5)

               V zájmu účinné komunikace s určenými pracovníky je nezbytné, aby příslušné orgány zavedly a používaly různé prostředky komunikace, které by měly být uživatelsky vstřícné a umožňovat komunikaci formou písemnou, ústní, elektronickou i neelektronickou.

               (6)

               Je důležité, aby postupy na ochranu osob zaměstnaných na základě pracovní smlouvy bez ohledu na povahu jejich pracovního vztahu a na to, zda pobírají odměnu za práci, které oznámí porušení nebo které jsou obviněny z porušení nařízení (EU) č. 596/2014, chránily tyto osoby před odplatou, diskriminací nebo jinými druhy přímého či nepřímého nespravedlivého zacházení. Nespravedlivé zacházení může mít velmi odlišné podoby v závislosti na okolnostech. Jednotlivé případy proto budou muset být posuzovány podle pravidel pro řešení sporů nebo v rámci soudních řízení podle vnitrostátního práva.

               (7)

               Členské státy by měly zajistit, aby příslušné orgány zavedly odpovídající ochranné postupy pro zpracovávání oznámení o porušení a osobních údajů nahlášených osob. Tyto postupy by měly zajistit, aby totožnost každého oznamovatele a nahlášené osoby byla chráněna ve všech fázích řízení. V nezbytných případech a v přiměřeném rozsahu není touto povinností dotčena povinnost zveřejnit informace, pokud to vyžadují právní předpisy Unie nebo členských států pod podmínkou vhodných ochranných opatření podle těchto právních předpisů, včetně případů vyšetřování nebo soudních řízení nebo za účelem ochrany svobod jiných osob, včetně práva nahlášené osoby na obhajobu.

               (8)

               Je velmi důležité a nutné, aby určení pracovníci příslušného orgánu a jiní jeho pracovníci, kteří získají přístup k informacím poskytnutým příslušnému orgánu oznamovatelem, dodržovali povinnost zachovávat profesní tajemství a důvěrnost při předávání údajů jak uvnitř, tak vně příslušného orgánu, včetně případů, kdy příslušný orgán v souvislosti s oznámením o porušení zahájí šetření nebo vyšetřování nebo navazující činnosti vedoucí k prosazení pravidel.

               (9)

               Členské státy by měly zajistit náležité vedení záznamů o všech oznámeních o porušení a dohledatelnost každého oznámení v rámci příslušného orgánu, jakož i to, aby informace získané prostřednictvím oznámení mohly být tam, kde je to vhodné, použity jako důkazy při vymáhání práva. Členské státy by měly zajistit soulad se směrnicí 95/46/ES Evropského parlamentu a Rady (2) a vnitrostátními právními předpisy, kterými se směrnice 95/46/ES provádí.

               (10)

               Ochrana osobních údajů oznamovatele a nahlášené osoby je zásadní podmínkou, aby se zabránilo nespravedlivému zacházení či poškození pověsti v důsledku zpřístupnění osobních údajů, zejména údajů odhalujících totožnost dotčené osoby. Proto vedle vnitrostátních právních předpisů o ochraně údajů, které provádějí směrnici 95/46/ES, by příslušné orgány měly zavést odpovídající postupy ochrany údajů, které jsou zvláště zaměřeny na ochranu oznamovatele a nahlášené osoby a jejichž součástí by měl být zabezpečený systém v rámci příslušného orgánu s omezenými přístupovými právy pouze pro pověřené pracovníky.

               (11)

               Může být nutné, aby příslušný orgán předával osobní údaje související s oznámeními o porušení kvůli jejich vyhodnocení a provedení potřebného šetření a donucovacích opatření. Při předávání údajů v rámci příslušného orgánu nebo třetím stranám by příslušné orgány měly zachovávat nejvyšší možnou důvěrnost v souladu s vnitrostátními právními předpisy.

               (12)

               Práva osoby obviněné z porušení nařízení (EU) č. 596/2014 by měla být chráněna tak, aby se zabránilo poškození pověsti nebo jiným negativním důsledkům. Kromě toho by v každé fázi postupu následujícím po oznámení porušení měla být plně respektována práva nahlášené osoby na obhajobu a přístup k opravným prostředkům. Členské státy by měly zajistit právo nahlášené osoby na obhajobu, včetně práva na přístup ke spisu, práva být vyslechnut a práva využít účinný opravný prostředek proti rozhodnutí týkajícímu se této osoby podle platných postupů stanovených vnitrostátními právními předpisy v rámci vyšetřování nebo následných soudních řízení.

               (13)

               Postupy příslušných orgánů by měly být pravidelně a nejméně jednou za dva roky přezkoumány, aby bylo zaručeno, že jsou přiměřené a aktuální, a tedy slouží svému účelu. Za tímto účelem je důležité, aby příslušné orgány své zkušenosti vyhodnocovaly a aby se zapojily do výměny zkušeností a osvědčených postupů s jinými příslušnými orgány.

               (14)

               Vzhledem k tomu, že podrobná pravidla na ochranu informátorů by členským státům ztížila zajištění slučitelnosti a funkčního souladu s vnitrostátními systémy, včetně administrativních, procedurálních a institucionálních aspektů, je zapotřebí, aby prováděcí akt vykazoval určitou míru flexibility. Této flexibility by bylo nejlépe dosaženo prostřednictvím směrnice místo nařízení, a tudíž se jako nejvhodnější nástroj jeví směrnice, neboť cílem je umožnit členským státům účinně přizpůsobit režim oznamování porušení svým vnitrostátním systémům včetně institucionálního rámce.

               (15)

               Vzhledem k tomu, že nařízení (EU) č. 596/2014 se použije ode dne 3. července 2016, je vhodné, aby členské státy provedly ustanovení týkající se této směrnice a začaly je používat ode dne 3. července 2016.

               (16)

               Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Evropského výboru pro cenné papíry,

         PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
   KAPITOLA I

      PŘEDMĚT A DEFINICE

   Článek 1
   Předmět
   Tato směrnice stanoví pravidla upřesňující postupy uvedené v čl. 32 odst. 1 nařízení (EU) č. 596/2014, včetně způsobů oznamování a následných opatření a opatření na ochranu osob zaměstnaných na základě pracovní smlouvy a na ochranu osobních údajů.
   Článek 2
   Definice
   Pro účely této směrnice se rozumí:

               1)

               „oznamovatelem“ osoba, která příslušnému orgánu oznamuje skutečné nebo možné porušení nařízení (EU) č. 596/2014;

               2)

               „nahlášenou osobou“ osoba, která je oznamovatelem obviněna z porušení nebo pokusu o porušení nařízení (EU) č. 596/2014;

               3)

               „oznámením o porušení“ oznámení podané oznamovatelem příslušnému orgánu týkající se skutečného nebo možného porušení nařízení (EU) č. 596/2014.

         KAPITOLA II

      POSTUPY TÝKAJÍCÍ SE PŘIJÍMÁNÍ OZNÁMENÍ O PORUŠENÍ A NÁSLEDNÝCH OPATŘENÍ

   Článek 3
   Určení pracovníci
   1.   Členské státy zajistí, aby příslušné orgány určily pracovníky, kteří budou oznámení o porušení vyřizovat („určení pracovníci“). Určení pracovníci musí být pro účely vyřizování oznámení o porušení proškoleni.
   2.   Určení pracovníci plní tyto funkce:

               a)

               poskytují osobám, které vyjádří zájem, informace o postupech pro oznamování porušení;

               b)

               přijímají oznámení o porušení a následná opatření;

               c)

               udržují kontakt s oznamovatelem, pokud uvedl totožnost.

         Článek 4
   Informace týkající se přijímání oznámení o porušení a následných opatření
   1.   Členské státy zajistí, aby příslušné orgány na svých internetových stránkách v samostatném, snadno nalezitelném a dostupném oddílu zveřejnily informace týkající se přijímání oznámení o porušení uvedené v odstavci 2.
   2.   Informace uvedené v odstavci 1 zahrnují vše níže uvedené:

               a)

               prostředky komunikace pro přijímání oznámení o porušení a následných opatření a pro kontaktování určených pracovníků v souladu s čl. 6 odst. 1, včetně:

                           1)

                           telefonních čísel a informace, zda jsou hovory při využívání těchto telefonních linek zaznamenávány, či nikoli;

                           2)

                           vyhrazených elektronických a poštovních adres pro kontaktování určených pracovníků, které jsou bezpečné a zajišťují důvěrnost;

               b)

               postupy týkající se oznámení o porušení uvedené v článku 5;

               c)

               režim ochrany informací vztahující se na oznámení o porušení v rámci postupů týkajících se oznámení o porušení uvedených v článku 5;

               d)

               postupy na ochranu osob zaměstnaných na základě pracovní smlouvy;

               e)

               prohlášení, které jasně vysvětluje, že u osoby předávající informace příslušnému orgánu v souladu s nařízením (EU) č. 596/2014 se má za to, že neporušuje žádné omezení týkající se zpřístupňování informací vyplývající ze smlouvy nebo právního či správního předpisu a že jí v souvislosti s tímto zpřístupněním informací nevzniká žádná odpovědnost jakéhokoli druhu.

         3.   Příslušné orgány mohou na svých internetových stránkách zveřejnit podrobnější informace uvedené v odstavci 2 týkající se přijímání oznámení o porušení a následných opatření.
   Článek 5
   Postupy týkající se oznámení o porušení
   1.   V postupech týkajících se oznámení o porušení podle čl. 4 odst. 2 písm. b) musí být jasně uvedeny všechny tyto informace:

               a)

               informace, že oznámení o porušení může být rovněž podáno anonymně;

               b)

               způsob, jakým může příslušný orgán požadovat, aby oznamovatel objasnil oznámené informace nebo poskytl dodatečné informace, které jsou mu dostupné;

               c)

               druh, obsah a časový rámec pro zpětnou vazbu o výsledcích oznámení o porušení, které může oznamovatel po oznámení očekávat;

               d)

               režim ochrany informací vztahující se na oznámení o porušení, včetně podrobného popisu okolností, za nichž mohou být důvěrné údaje oznamovatele zpřístupněny v souladu s články 27, 28 a 29 nařízení (EU) č. 596/2014.

         2.   Podrobný popis uvedený v odst. 1 písm. d) musí zajistit informovanost oznamovatele o mimořádných případech, kdy důvěrnost údajů nelze zajistit, včetně případů, kdy je zpřístupnění údajů nezbytnou a přiměřenou povinností vyplývající z právních předpisů Unie nebo vnitrostátních právních předpisů v souvislosti s vyšetřováním nebo následným soudním řízením nebo za účelem ochrany svobod jiných osob, včetně práva nahlášené osoby na obhajobu, a v každém případě za podmínky náležitých ochranných opatření podle uvedených právních předpisů.
   Článek 6
   Určené prostředky komunikace
   1.   Členské státy zajistí, aby pro přijímání oznámení o porušení a následných opatření příslušné orgány zřídily nezávislé a samostatné prostředky komunikace, které jsou bezpečné a zajišťují důvěrnost („určené prostředky komunikace“).
   2.   Určené prostředky komunikace se považují za nezávislé a samostatné, splňují-li všechna tato kritéria:

               a)

               jsou odděleny od obecných prostředků komunikace příslušného orgánu, včetně těch, které příslušný orgán používá k interní komunikaci a komunikaci se třetími stranami při své běžné činnosti;

               b)

               jsou navrženy, vytvořeny a používány způsobem, který zajišťuje úplnost, celistvost a důvěrnost informací a brání přístupu neoprávněných pracovníků příslušného orgánu;

               c)

               umožňují dlouhodobé uchovávání informací v souladu s článkem 7 za účelem případného dalšího vyšetřování.

         3.   Určené prostředky komunikace musí umožňovat oznamování skutečných nebo možných porušení přinejmenším všemi těmito způsoby:

               a)

               písemným oznámením v elektronické či papírové podobě;

               b)

               ústním oznámením prostřednictvím telefonu se záznamem hovoru, či bez něho;

               c)

               osobním setkáním s určeným pracovníkem příslušného orgánu.

         4.   Před přijetím oznámení o porušení nebo nejpozději v okamžiku jeho přijetí poskytne příslušný orgán oznamovateli informace uvedené v čl. 4 odst. 2.
   5.   Příslušné orgány zajistí, že oznámení o porušení obdržené jiným způsobem než prostřednictvím určených prostředků komunikace uvedených v tomto článku, bude bezodkladně beze změny prostřednictvím určených prostředků komunikace předáno určeným pracovníkům příslušného orgánu.
   Článek 7
   Vedení záznamů o přijatých oznámeních
   1.   Členské státy zajistí, aby příslušné orgány vedly záznamy o každém přijatém oznámení o porušení.
   2.   Příslušné orgány neprodleně potvrdí přijetí písemného oznámení o porušení na poštovní či elektronickou adresu, kterou oznamovatel uvedl, ledaže by oznamovatel výslovně požádal jinak nebo pokud by se příslušný orgán důvodně domníval, že potvrzení přijetí písemného oznámení by ohrozilo ochranu totožnosti oznamovatele.
   3.   Jestliže je pro oznámení porušení použita telefonní linka se záznamem hovorů, je příslušný orgán oprávněn ústní oznámení zdokumentovat formou:

               a)

               zvukového záznamu hovoru v trvalé a dohledatelné podobě, nebo

               b)

               úplného a přesného přepisu hovoru vypracovaného určenými pracovníky příslušného orgánu. V případech, kdy oznamovatel uvedl svou totožnost, nabídne mu příslušný orgán možnost přepis hovoru zkontrolovat, opravit a odsouhlasit svým podpisem.

         4.   Jestliže je pro oznámení porušení použita telefonní linka bez záznamu hovorů, je příslušný orgán oprávněn ústní oznámení zdokumentovat formou přesného zápisu o hovoru vypracovaného určeným pracovníkem příslušného orgánu. V případech, kdy oznamovatel uvedl svou totožnost, nabídne mu příslušný orgán možnost zápis o hovoru zkontrolovat, opravit a odsouhlasit svým podpisem.
   5.   Jestliže osoba požaduje pro oznámení porušení osobní setkání s určenými pracovníky příslušného orgánu podle čl. 6 odst. 3 písm. c), příslušné orgány zajistí, aby o setkání byly vypracovány a uchovávány úplné a přesné záznamy v trvalé a dohledatelné podobě. Příslušný orgán je oprávněn zdokumentovat setkání formou:

               a)

               zvukového záznamu rozhovoru v trvalé a dohledatelné podobě, nebo

               b)

               přesného zápisu ze setkání vypracovaného určenými pracovníky příslušného orgánu. V případech, kdy oznamovatel uvedl svou totožnost, nabídne mu příslušný orgán možnost zápis ze setkání zkontrolovat, opravit a odsouhlasit svým podpisem.

         Článek 8
   Ochrana osob zaměstnaných na základě pracovní smlouvy
   1.   Členské státy zavedou postupy, které zajistí účinnou výměnu informací a spolupráci mezi příslušnými orgány a jinými relevantními orgány zapojenými do ochrany osob zaměstnaných na základě pracovní smlouvy, které oznámí porušení nařízení (EU) č. 596/2014 příslušnému orgánu nebo jsou z takového porušení obviněny, před odplatou, diskriminací nebo jinými druhy nespravedlivého zacházení, k němuž dochází v důsledku oznámení porušení nařízení (EU) č. 596/2014 nebo v souvislosti s ním.
   2.   Postupy uvedené v odstavci 1 zajišťují alespoň:

               a)

               přístup oznamovatele k uceleným informacím a poradenství týkajícím se opatření a postupů, které jsou k dispozici podle vnitrostátního práva na ochranu proti nespravedlivému zacházení, včetně postupů pro nárokování peněžitých náhrad;

               b)

               přístup oznamovatele k účinné pomoci od příslušných orgánů ve vztahu k jiným relevantním orgánům zapojeným do její ochrany proti nespravedlivému zacházení, včetně potvrzení postavení informátora v případě pracovněprávních sporů.

         Článek 9
   Postupy ochrany osobních údajů
   1.   Členské státy zajistí, aby příslušné orgány uchovávaly záznamy podle článku 7 v důvěrném a zabezpečeném systému.
   2.   Přístup do systému uvedeného v odstavci 1 podléhá omezením, na jejichž základě jsou uchovávané údaje k dispozici pouze pracovníkům příslušného orgánu, pro něž je přístup k těmto údajům nezbytný k plnění jejich služebních povinností.
   Článek 10
   Předávání údajů uvnitř a vně příslušného orgánu
   1.   Členské státy zajistí, aby příslušné orgány zavedly odpovídající postupy pro předávání osobních údajů oznamovatele a nahlášené osoby uvnitř a vně příslušného orgánu.
   2.   Členské státy zajistí, aby předáváním údajů týkajících se oznámení o porušení uvnitř nebo vně příslušného orgánu nedošlo přímo ani nepřímo k odhalení totožnosti oznamovatele nebo nahlášené osoby nebo ke zpřístupnění jiných odkazů na okolnosti, které by umožnily vyvodit totožnost oznamovatele nebo nahlášené osoby, ledaže je takové předání v souladu s režimem ochrany informací uvedeným v čl. 5 odst. 1 písm. d).
   Článek 11
   Postupy ochrany nahlášených osob
   1.   Pokud totožnost nahlášené osoby není veřejně známa, zajistí dotčený členský stát, aby její totožnost byla chráněna přinejmenším stejným způsobem jako totožnost osoby, která je předmětem vyšetřování ze strany příslušného orgánu.
   2.   Pro ochranu totožnosti nahlášených osob se použijí postupy stanovené v článku 9.
   Článek 12
   Přezkum postupů příslušnými orgány
   Členské státy zajistí, aby příslušné orgány své postupy pro přijímání oznámení o porušení a následných opatření pravidelně, nejméně však jednou za dva roky, přezkoumávaly. Při přezkumu postupů vezmou příslušné orgány v úvahu své zkušenosti i zkušenosti jiných příslušných orgánů a postupy upraví v souladu s vývojem trhu a technologií.
   KAPITOLA III

      ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ

   Článek 13
   Provedení
   Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 3. července 2016. Neprodleně sdělí Komisi jejich znění.
   Budou tyto předpisy používat od 3. července 2016.
   Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
   Článek 14
   Vstup v platnost
   Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
   Článek 15
   Určení
   Tato směrnice je určena členským státům.

      V Bruselu dne 17. prosince 2015.

            Za Komisi

            předseda

         Jean-Claude JUNCKER

      (1)  Úř. věst. L 173, 12.6.2014, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 281, 23.11.1995, s. 31.


title: Prováděcí směrnice Komise 2014/37/EU ze dne 27. února 2014 , kterou se mění směrnice Rady 91/671/EHS o povinném používání bezpečnostních pásů a dětských zádržných systémů ve vozidlech

text:
               28.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 59/32

      PROVÁDĚCÍ SMĚRNICE KOMISE 2014/37/EU
   ze dne 27. února 2014,
   kterou se mění směrnice Rady 91/671/EHS o povinném používání bezpečnostních pásů a dětských zádržných systémů ve vozidlech
   EVROPSKÁ KOMISE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
   s ohledem na směrnici Rady 91/671/EHS o povinném používání bezpečnostních pásů a dětských zádržných systémů ve vozidlech (1), a zejména na článek 7a uvedeného nařízení,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 24. března 1998 přistoupilo Evropské společenství k Dohodě Evropské hospodářské Komise Organizace spojených národů (EHK OSN) o přijetí jednotných technických pravidel pro kolová vozidla, zařízení a části, které se mohou montovat nebo užívat na kolových vozidlech, a o podmínkách pro vzájemné uznávání schválení typu udělených na základě těchto pravidel (dále jen „revidovaná dohoda z roku 1958“), v souladu s rozhodnutím Rady 97/836/ES (2).

               (2)

               V souladu s bodem 1 přílohy II rozhodnutí 97/836/ES se technické požadavky předpisů EHK OSN podle revidované dohody z roku 1958 stanou alternativami k technickým přílohám odpovídajících zvláštních směrnic Unie, jestliže tyto směrnice mají stejnou oblast působnosti a jestliže k předpisům EHK OSN existují zvláštní směrnice Unie. Doplňující ustanovení směrnic, která se týkají například požadavků na montáž nebo postupů schvalování, zůstávají nicméně v platnosti.

               (3)

               Pod záštitou EHK OSN byl přijat nový předpis EHK OSN o jednotných podmínkách pro schvalování zdokonalených dětských zádržných systémů používaných v motorových vozidlech (dále jen „předpis č. 129“).

               (4)

               Předpis č. 129 vstoupil v platnost dne 9. července 2013 jako příloha revidované dohody z roku 1958.

               (5)

               Normalizované požadavky předpisu č. 129 představují alternativní zdokonalené požadavky vzhledem k těm, které stanoví předpis č. 44 týkající se jednotných ustanovení pro schvalování typu zádržných zařízení pro děti cestující v motorových vozidlech („dětské zádržné systémy“) (3), a odrážejí technický pokrok dětských zádržných systémů v několika ohledech, jako jsou testy pro boční náraz, orientaci dětí do 15 měsíců směrem dozadu, kompatibilitu s různými druhy vozidel, zkušební figuríny a zkušební zařízení, přizpůsobitelnost velikosti dítěte.

               (6)

               Vzhledem k tomu, že směrnice 91/671/EHS stanoví požadavky na schválení a povinné používání dětských zádržných systémů motorových vozidel v rámci Unie, měla by proto být změněna tak, aby zahrnovala používání dětských zádržných systémů schválených podle technických požadavků předpisu č. 129.

               (7)

               Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 7b směrnice 91/671/EHS,

         PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
   Článek 1
   Článek 2 směrnice 91/671/EHS se mění takto:

               1)

               odst. 1 písm. a) bod i) nahrazuje tímto:

                           „i)

                           u vozidel kategorií M1, N1, N2 a N3 členské státy vyžadují, aby všechny osoby cestující ve vozidlech při jízdě používaly bezpečnostní systémy, jimiž jsou tato vozidla vybavena.
                           Děti do 150 cm výšky cestující ve vozidlech kategorií M1, N1, N2 a N3 vybavených bezpečnostními systémy musí být upoutány integrálním nebo neintegrálním dětským zádržným systémem ve smyslu čl. 1 odst. 4 písm. a) a b), který je vhodný pro fyzickou konstituci dítěte v souladu s:

                                       —

                                       dělením do skupin stanoveným v čl. 1 odst. 3 pro dětské zádržné systémy schválené podle písm. c) bodu i) tohoto odstavce,

                                       —

                                       a rozpětím výšky a maximální hmotností cestujícího, pro kterého je dětský zádržný systém určen, jak je uvedeno výrobcem, pro dětské zádržné systémy schválené podle písm. c) bodu ii) tohoto odstavce.

                                 U vozidel kategorií M1, N1, N2 a N3, které nejsou vybaveny bezpečnostními systémy:

                                       —

                                       děti mladší tří let nesmějí být přepravovány,

                                       —

                                       aniž je dotčeno ustanovení bodu ii), děti starší tří let a méně než 150 cm vysoké musí používat jiné sedadlo než přední;“

               2)

               odst. 1 písm. c) se nahrazuje tímto:

                           „c)

                           pokud je používán dětský zádržný systém, musí být schválen podle norem:

                                       i)

                                       předpisu EHK OSN č. 44/03 nebo směrnice 77/541/EHS nebo

                                       ii)

                                       předpisu EHK OSN č. 129;

                                 nebo podle jejich případných dalších změn.
                           Dětský zádržný systém musí být namontován podle montážních informací (například návod k použití, leták nebo zveřejnění v elektronické podobě), které poskytl výrobce dětského zádržného systému a ve kterých uvádí, jakým způsobem a v kterých typech vozidel může být systém bezpečně používán.“

         Článek 2
   1.   Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do šesti měsíců od vstupu této směrnice v platnost. Neprodleně sdělí Komisi jejich znění.
   Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
   2.   Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
   Článek 3
   Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

   Článek 4
   Tato směrnice je určena členským státům.

      V Bruselu dne 27. února 2014.

            Za Komisi, jménem předsedy,
         Siim KALLAS

            místopředseda

      (1)  Úř. věst. L 373, 31.12.1991, s. 26.

      (2)  Rozhodnutí Rady č. 97/836/ES ze dne 27. listopadu 1997 o přistoupení Evropského společenství k dohodě Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů o přijetí jednotných technických pravidel pro kolová vozidla, zařízení a části, které se mohou montovat nebo užívat na kolových vozidlech, a o podmínkách pro vzájemné uznávání schválení typu udělených na základě těchto pravidel (Úř. věst. L 346, 17.12.1997, s. 78).

      (3)  Úř. věst. L 306, 23.11.2007, s. 1.


title: Prováděcí směrnice Komise 2014/111/EU ze dne 17. prosince 2014 , kterou se mění směrnice 2009/15/ES s ohledem na přijetí určitých předpisů a souvisejících změn některých úmluv a protokolů Mezinárodní námořní organizací (IMO)  Text s významem pro EHP

text:
               20.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 366/83

         PROVÁDĚCÍ SMĚRNICE KOMISE 2014/111/EU
   ze dne 17. prosince 2014,
   kterou se mění směrnice 2009/15/ES s ohledem na přijetí určitých předpisů a souvisejících změn některých úmluv a protokolů Mezinárodní námořní organizací (IMO)
   (Text s významem pro EHP)
   EVROPSKÁ KOMISE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
   s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2009/15/ES ze dne 23. dubna 2009, kterou se stanoví společná pravidla a normy pro subjekty pověřené inspekcemi a prohlídkami lodí a pro související činnosti námořní správy (1), a zejména na čl. 7 odst. 2 větu druhou uvedené směrnice,
   v souladu s postupem kontroly shody stanoveným v článku 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2099/2002, kterým se zřizuje Výbor pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí (COSS) (2),
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               V souladu s čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 2099/2002 spolupracují členské státy s Komisí, aby podle potřeby definovaly společný postoj nebo přístup na příslušných mezinárodních fórech s cílem snížit nebezpečí konfliktu mezi námořními předpisy Společenství a mezinárodními právními nástroji.

               (2)

               Směrnice 2009/15/ES tvoří spolu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 391/2009 (3) jeden ucelený soubor právních předpisů, který činnosti uznaných subjektů upravuje komplexně a v souladu s týmiž zásadami a definicemi. Jak je stanoveno v čl. 3 odst. 2 směrnice 2009/15/ES, pokud se členský stát rozhodne ve vztahu k lodím plujícím pod jeho vlajkou udělit oprávnění subjektu, aby jeho jménem prováděl inspekce a prohlídky v souvislosti se zákonnými osvědčeními, svěří tyto povinnosti jedině uznanému subjektu, jímž se podle čl. 2 písm. g) uvedené směrnice rozumí subjekt uznaný v souladu s nařízením (ES) č. 391/2009. Soubor pravidel, na jejichž základě jsou dotčené subjekty uznávány, má tudíž dopad na oba akty.

               (3)

               Termínem „mezinárodní úmluvy“, jak je definován v čl. 2 písm. d) směrnice 2009/15/ES, se rozumějí Mezinárodní úmluva o bezpečnosti lidského života na moři ze dne 1. listopadu 1974 (dále jen „úmluva SOLAS“) s výjimkou kapitoly XI-2 přílohy, Mezinárodní úmluva o nákladové značce ze dne 5. dubna 1966 (dále jen „úmluva o nákladové značce“) a Mezinárodní úmluva o zabránění znečištění z lodí ze dne 2. listopadu 1973 (dále jen „úmluva MARPOL“), včetně protokolů a změn těchto úmluv a souvisejících předpisů, které jsou závazné ve všech členských státech, v platném znění.

               (4)

               Shromáždění organizace IMO na svém 28. zasedání přijalo předpis pro provádění nástrojů IMO (předpis III), jak je uvedeno v rezoluci IMO A.1070(28) ze dne 4. prosince 2013, a změny úmluvy o nákladové značce mající za cíl učinit předpis III závazným spolu se systémem auditu přidružených států vlajky, jak je uvedeno v rezoluci IMO A.1083(28) ze dne 4. prosince 2013.

               (5)

               Výbor pro ochranu mořského prostředí organizace IMO (MEPC) na svém 66. zasedání přijal změny protokolu z roku 1978 k úmluvě MARPOL, jak je uvedeno v usnesení MEPC.246(66) ze dne 4. dubna 2014, a protokolu z roku 1997 k úmluvě MARPOL (ve znění upraveném protokolem z roku 1978), jak je uvedeno v usnesení MEPC.247(66) ze dne 4. dubna 2014, mající za cíl učinit předpis III závazným spolu se systémem auditu přidružených států vlajky.

               (6)

               Výbor pro námořní bezpečnost organizace IMO (MSC) na svém 93. zasedání přijal změny protokolu k úmluvě SOLAS, jak je uvedeno v usnesení MSC.366(93) ze dne 22. května 2014, a protokolu z roku 1988 k úmluvě o nákladové značce, jak je uvedeno v usnesení MSC.375(93) ze dne 22. května 2014, mající za cíl učinit předpis III závazným spolu se systémem auditu přidružených států vlajky.

               (7)

               Výbor MEPC na svém 65. zasedání a výbor MSC na svém 92. zasedání přijaly předpis organizace IMO pro uznané subjekty (dále jen „předpis RO“), jak je uvedeno v usnesení MSC.349(92) ze dne 21. června 2013.

               (8)

               Výbor MEPC na svém 65. zasedání přijal změny protokolu z roku 1978 k úmluvě MARPOL mající za cíl učinit předpis RO závazným, jak je uvedeno v usnesení MEPC.238(65) ze dne 17. května 2013.

               (9)

               Výbor MSC na svém 92. zasedání přijal změny úmluvy SOLAS a protokolu z roku 1988 k úmluvě o nákladové značce mající za cíl učinit předpis RO závazným, jak je uvedeno v usneseních MSC.350(92) a MSC.356(92) ze dne 21. června 2013.

               (10)

               Očekává se tedy, že předpis III a předpis RO vstoupí v platnost v období mezi 1. lednem 2015 a 1. lednem 2018, v souladu s platnými předpisy týkajícími se přijímání, ratifikace a vstupu v platnost změn jednotlivých úmluv v rámci organizace IMO.

               (11)

               Dne 13. května 2013 přijala Rada rozhodnutí Rady 2013/268/EU o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie v rámci Mezinárodní námořní organizace (IMO) k přijetí některých předpisů a souvisejících změn některých úmluv a protokolů (4). V souladu s článkem 5 uvedeného rozhodnutí Rada zmocnila členské státy, aby vyjádřily svůj souhlas s tím, že v zájmu Unie a s výhradou prohlášení uvedeného v příloze daného rozhodnutí budou vázány změnami uvedenými ve 4. až 9. bodě odůvodnění této směrnice.

               (12)

               Prohlášení připojené k rozhodnutí Rady 2013/268/EU uvádí, že členské státy zastávají názor, že předpis III a předpis RO obsahují soubor minimálních požadavků, které mohou státy podle potřeby vypracovat a zdokonalit s cílem zvýšit námořní bezpečnost a ochranu životního prostředí.

               (13)

               Uvádí rovněž, že žádné ustanovení uvedených předpisů nelze vykládat v tom smyslu, že by jakýmkoli způsobem omezovalo plnění povinností členského státu podle práva Unie, které se týkají definice „zákonných osvědčení“ a „osvědčení o třídě“, rozsahu povinností a kritérií stanovených pro uznané subjekty a povinností Evropské komise při uznávání a posuzování uznaných subjektů a případném ukládání nápravných opatření nebo sankcí těmto subjektům. Totéž prohlášení uvádí, že v případě auditu IMO členské státy stanoví, že by měl být ověřován pouze soulad s těmi ustanoveními příslušných mezinárodních úmluv, která byla členskými státy přijata, a to i s ohledem na podmínky tohoto prohlášení.

               (14)

               V právním řádu Unie zahrnuje oblast působnosti směrnice 2009/15/ES a nařízení (ES) č. 391/2009 odkazy na „mezinárodní úmluvy“, jak jsou popsány v 3. bodě odůvodnění. V rámci těchto ustanovení se změny úmluv organizace IMO automaticky stávají součástí práva Unie ve chvíli, kdy vstoupí v platnost na mezinárodní úrovni, včetně souvisejících předpisů závazné povahy, jakými jsou předpis III a předpis RO, které tudíž tvoří součást nástrojů organizace IMO příslušných k uplatňování směrnice 2009/15/ES.

               (15)

               Z působnosti námořních předpisů Unie mohou být nicméně v souladu s postupem kontroly shody vyňaty změny mezinárodních úmluv, pokud splňují alespoň jedno ze dvou kritérií stanovených v čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 2099/2002.

               (16)

               Komise posoudila změny úmluv IMO v souladu s článkem 5 nařízení (ES) č. 2099/2002 a rozhodla, že mezi předpisem III a předpisem RO na jedné straně a směrnicí 2009/15/ES a nařízením (ES) č. 391/2009 na straně druhé existuje řada rozporů.

               (17)

               Za prvé, část 2 odst. 16.1 předpisu III stanoví minimální seznam zdrojů a postupů, které státy vlajky musí vytvořit, včetně poskytnutí administrativních pokynů týkajících se mimo jiné osvědčení o třídě lodi, které vyžaduje stát vlajky za účelem prokázání shody s požadavky na konstrukci, mechanické a elektrické vybavení nebo s jinými požadavky stanovenými mezinárodní úmluvou, již se stát vlajky jako smluvní strana zavázal dodržovat, nebo s požadavkem stanoveným vnitrostátními právními předpisy státu vlajky. Jak je však podrobně vysvětleno ve 21. bodě odůvodnění, právo Unie rozlišuje mezi zákonným osvědčením a osvědčením o třídě. Osvědčení o třídě jsou dokumenty soukromé povahy, nikoli akty státu vlajky, a nejsou ani vydávány jeho jménem. Toto ustanovení předpisu III ve skutečnosti odkazuje na kapitolu II-1, část A-1, předpis 3-1 úmluvy SOLAS, která stanoví, že lodi mají být projektovány, stavěny a udržovány v souladu s požadavky klasifikační společnosti, která je uznána orgány v souladu s ustanoveními předpisu XI-1/1, na konstrukci a mechanické a elektrické vybavení. 1. Úmluva SOLAS jako předmět tohoto požadavku jasně uvádí loď nebo její právní zastoupení vůči státu vlajky. Vystupuje-li navíc uznaný subjekt jako klasifikační společnost, vydává osvědčení o třídě lodi v souladu s vlastními pravidly, postupy, podmínkami a soukromými smluvními ujednáními, jichž stát vlajky není smluvní stranou. Toto ustanovení předpisu III je tudíž v rozporu s tím, jak jsou činnosti související se statusem a třídou vymezeny ve stávajících právních předpisech EU.

               (18)

               Za druhé, část 2 odst. 18.1 předpisu III vyžaduje, aby stát vlajky určil, zda má uznaný subjekt odpovídající zdroje, pokud jde o technické, řídicí a výzkumné kapacity, k tomu, aby dokázal plnit svěřené povinnosti, a to „pouze ve vztahu k plavidlům, která jsou oprávněna plout pod jeho vlajkou“. Podle práva Unie je tento aspekt naproti tomu upraven v podobě požadavku, který je třeba splnit za účelem uznání, uvedeného jako kritérium A.3 v příloze I nařízení (ES) č. 391/2009 ve vztahu k celému loďstvu v příslušné třídě dotčeného subjektu, bez rozlišování na základě státu vlajky. Pokud by bylo výše uvedené ustanovení předpisu III začleněno do práva Unie, omezilo by použití kritéria A.3 přílohy I nařízení (ES) č. 391/2009 týkajícího se činnosti uznaných subjektů pouze na plavidla plující pod vlajkou členských států, což je v rozporu s platnými požadavky.

               (19)

               Za třetí, část 2 odst. 19 předpisu III zavádí ustanovení zakazující, aby stát vlajky udílel svým uznaným subjektům pravomoc klást na plavidla jiná než ta, která jsou oprávněna plout pod jeho vlajkou, jakékoli požadavky týkající se mimo jiné jejich pravidel, požadavků či postupů v souvislosti s klasifikací. Podle směrnice 2009/15/ES může členský stát udělit subjektu oprávnění, aby jednal jeho jménem v souvislosti se zákonnými osvědčeními pro jeho příslušné loďstvo, pouze pokud je daný subjekt uznán a za tímto účelem monitorován v souladu s nařízením (ES) č. 391/2009. Podle tohoto rámce musí uznané subjekty jako takové splňovat určité požadavky, které se týkají příslušných činností ve vztahu ke klasifikované třídě, bez ohledu na stát vlajky. To se týká většiny kritérií stanovených v příloze I nařízení (ES) č. 391/2009 i dalších povinností, zejména těch, jež jsou stanoveny v čl. 10 odst. 4 uvedeného nařízení. Pokud by bylo výše uvedené ustanovení předpisu III začleněno do práva Unie, omezilo by použití stávajících požadavků týkajících se činnosti uznaných subjektů, jež je třeba splnit za účelem uznání, stanovených v nařízení (ES) č. 391/2009, mimo jiné pokud je možné je označit za pravidla, požadavky a postupy, pouze na plavidla plující pod vlajkou členských států.

               (20)

               Za čtvrté, část 2 oddíl 1.1 předpisu RO definuje „uznaný subjekt“ jako subjekt, jehož posouzení provádí stát vlajky a který splňuje požadavky části 2 předpisu RO. Naproti tomu čl. 2 písm. g) směrnice 2009/15/ES stanoví, že uznaným subjektem se rozumí „subjekt uznaný v souladu s nařízením (ES) č. 391/2009“. Na základě posouzení Komise uvedeného v 21. až 23. bodě odůvodnění lze říci, že několik ustanovení části 2 předpisu RO je neslučitelných s nařízením (ES) č. 391/2009. Uznaný subjekt, jak je definován v předpisu RO, by tudíž nesplňoval všechny požadavky stanovené nařízením (ES) č. 391/2009, a neodpovídal by tak definici uznaného subjektu podle práva Unie.

               (21)

               Za páté, část 2 oddíl 1.3 předpisu RO definuje „vydávání zákonného osvědčení a poskytování služeb“ jako jedinou kategorii činností, kterou je uznaný subjekt oprávněn jménem státu vlajky vykonávat a která zahrnuje vydávání osvědčení souvisejících se zákonnými požadavky i požadavky ohledně třídy. Naproti tomu definice uvedené v čl. 2 písm. i) a k) směrnice 2009/15/ES jasně rozlišují mezi „zákonnými osvědčeními“, což jsou osvědčení vydaná státem vlajky nebo jeho jménem v souladu s mezinárodními úmluvami, a „osvědčeními o třídě“, což jsou doklady vydané uznaným subjektem jakožto klasifikační společností, které osvědčují způsobilost lodě k určitému použití nebo službě v souladu s pravidly a postupy stanovenými a zveřejněnými zmíněným uznaným subjektem. Z toho vyplývá, že podle práva Unie se zákonná osvědčení a osvědčení o třídě liší a mají různý charakter. Konkrétněji – zákonná osvědčení jsou veřejná, zatímco osvědčení o třídě jsou soukromá a vydává je klasifikační společnost v souladu s vlastními pravidly, postupy a podmínkami. Z toho vyplývá, že osvědčení o klasifikaci vydávaná plavidlům uznanými subjekty s cílem potvrdit dodržení pravidel a postupů klasifikace, a to i tehdy, pokud je ověřuje stát vlajky jako důkaz o dodržení ustanovení kapitoly II-I, části A-1, předpisu 3-1 úmluvy SOLAS, jsou dokumenty výhradně soukromé povahy, nejedná se tedy o akty státu vlajky, ani nejsou vydávána jeho jménem. V předpisu RO se o „vydávání zákonných osvědčení a poskytování služeb“ soustavně hovoří jako o činnosti, kterou uznaný subjekt provádí „jménem členského státu“, což odporuje právnímu rozlišení, které je zakotveno v právu Unie. Bez ohledu na tento rozpor vyplývá z tohoto ustanovení předpisu RO – pokud by bylo přijato jako závazná součást právního řádu Unie – zjevné riziko, že požadavky obsažené v nařízení (ES) č. 391/2009, které je třeba splnit za účelem uznání a které se týkají veškeré činnosti subjektu bez ohledu na stát vlajky, již nebude možné v rámci EU prosazovat. Kvůli vazbě mezi těmito dvěma nástroji, jak je vysvětleno v 2. bodě odůvodnění, se toto riziko týká i směrnice 2009/15/ES.

               (22)

               Za šesté, část 2 oddíl 3.9.3.1 předpisu RO stanoví mechanismus spolupráce mezi uznanými subjekty výhradně v rámci stanoveném státem vlajky za účelem standardizace postupů souvisejících s vydáváním zákonných osvědčení nebo se službami poskytovanými jménem státu vlajky, zatímco část 2 oddíl 3.9.3.2 týchž předpisů zavádí rámec „stanovený státem vlajky nebo skupinou států vlajky“ s cílem regulovat spolupráci mezi jeho či jejich uznanými subjekty týkající se technických aspektů a aspektů souvisejících s bezpečností při „vydávání zákonných osvědčení a poskytování služeb lodím […] jménem uvedeného státu či států vlajky“. Naproti tomu podle práva Unie se spolupráce mezi uznanými subjekty řídí čl. 10 odst. 1 nařízení (ES) č. 391/2009, který stanoví, že uznané subjekty provádějí vzájemné konzultace, aby zachovaly rovnocennost a směrovaly k harmonizaci svých pravidel a postupů a jejich uplatňování, a stanoví rámec pro vzájemné uznávání osvědčení o třídě pro materiál, vybavení a součásti ve vhodných případech. Tyto dva postupy spolupráce podle čl. 10 odst. 1 se týkají soukromých činností uznaných subjektů vystupujících jako klasifikační společnosti, a tudíž platí bez rozlišování na základě státu vlajky. Pokud by byly mechanismy spolupráce stanovené v předpisu RO začleněny do práva Unie, znamenalo by to omezení působnosti rámce pro spolupráci stanoveného nařízením (ES) č. 391/2009 týkajícího se činnosti uznaných subjektů pouze na plavidla plující pod vlajkou členských států, což je v rozporu s platnými požadavky.

               (23)

               Za sedmé, část 2 oddíl 3.9.3.3 předpisu RO je totožný s částí 2 odst. 19 předpisu III, a proto se tohoto ustanovení předpisu RO rovněž týkají úvahy vysvětlené v 19. bodě odůvodnění.

               (24)

               Žádné z ustanovení předpisu III ani předpisu RO by nemělo nijak omezovat oprávnění Unie stanovit v souladu se Smlouvami a mezinárodním právem vhodné podmínky pro udělování uznání subjektům, které si přejí získat od členských států oprávnění k provádění činností v oblasti prohlídek lodí a udělování osvědčení jménem členských států, za účelem dosažení cílů Unie, zejména zvýšení námořní bezpečnosti a ochrany životního prostředí.

               (25)

               Režim vzájemného uznávání osvědčení o třídě pro materiál, vybavení a součásti stanovené v čl. 10 odst. 1 nařízení (ES) č. 391/2009 je vymahatelné pouze v Unii ve vztahu k plavidlům plujícím pod vlajkou některého členského státu. Pokud jde o zahraniční plavidla, uznávání dotčených osvědčení zůstává na rozhodnutí příslušného státu vlajky, který není členem EU, při výkonu jeho výhradní pravomoci, zejména podle Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu.

               (26)

               Na základě svého hodnocení dospěla Komise k závěru, že ustanovení předpisu III a předpisu RO uvedená v předchozích bodech odůvodnění jsou neslučitelná se směrnicí 2009/15/ES nebo s nařízením (ES) č. 391/2009 a v důsledku toho se směrnicí 2009/15/ES kvůli vazbě mezi těmito dvěma nástroji, jak je vysvětleno v 2. bodě odůvodnění, a měla by být z působnosti uvedené směrnice vyloučena. Ustanovení čl. 2 písm. d) směrnice 2009/15/ES by mělo být odpovídajícím způsobem změněno.

               (27)

               Protože předpis RO vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2015, měla by tato směrnice vstoupit v platnost co nejdříve po datu svého vyhlášení.

               (28)

               Výbor pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí (COSS) k opatřením uvedeným v této směrnici stanovisko nevydal. Považovalo se za nezbytné přijmout prováděcí akt a předseda předal návrh prováděcího aktu odvolacímu výboru k dalšímu projednání. Ustanovení této směrnice jsou v souladu se stanoviskem odvolacího výboru,

         PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
   Článek 1
   V článku 2 směrnice 2009/15/ES se písmeno d) nahrazuje tímto:

                  „d)

                  ‚mezinárodními úmluvami‘ se rozumějí Mezinárodní úmluva o bezpečnosti lidského života na moři ze dne 1. listopadu 1974 (dále jen ‚úmluva SOLAS 74‘) s výjimkou kapitoly XI-2 přílohy, Mezinárodní úmluva o nákladové značce ze dne 5. dubna 1966 a Mezinárodní úmluva o zabránění znečištění z lodí ze dne 2. listopadu 1973 (dále jen ‚úmluva MARPOL‘), včetně protokolů a změn těchto úmluv a souvisejících předpisů, které jsou závazné ve všech členských státech, s výjimkou části 2 odstavců 16.1, 18.1 a 19 předpisu pro provádění nástrojů IMO a části 2 oddílů 1.1, 1.3, 3.9.3.1, 3.9.3.2 a 3.9.3.3 předpisu pro uznané subjekty organizace IMO, v jejich platném znění.“

   Článek 2
   1.   Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 31. prosince 2015. Jejich znění neprodleně sdělí Komisi.
   Použijí tyto předpisy ode dne 1. ledna 2016.
   Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
   2.   Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
   Článek 3
   Tato směrnice vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
   Článek 4
   Tato směrnice je určena členským státům.

      V Bruselu dne 17. prosince 2014.

            Za Komisi

            předseda

         Jean-Claude JUNCKER

      (1)  Úř. věst. L 131, 28.5.2009, s. 47.

      (2)  Úř. věst. L 324, 29.11.2002, s. 1.

      (3)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 391/2009 ze dne 23. dubna 2009, kterým se stanoví společná pravidla a normy pro subjekty pověřené inspekcemi a prohlídkami lodí (Úř. věst. L 131, 28.5.2009, s. 11).

      (4)  Úř. věst. L 155, 7.6.2013, s. 3.