title: Směrnice Rady ze dne 23. listopadu 1978, kterou se mění směrnice 76/135/EHS o vzájemném uznávání lodních osvědčení plavidel vnitrozemské plavby

text:
Důležité právní upozornění

|

31978L1016

Úřední věstník L 349 , 13/12/1978 S. 0031 - 0031 Finské zvláštní vydání: Kapitola 7 Svazek 2 S. 0104  Řecké zvláštní vydání: Kapitola 07 Svazek 2 S. 0090  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 7 Svazek 2 S. 0104  Španělské zvláštní vydání: Kapitola 07 Svazek 2 S. 0134  Portugalské zvláštní vydání Kapitola 07 Svazek 2 S. 0134

		Směrnice Radyze dne 23. listopadu 1978,kterou se mění směrnice 76/135/EHS o vzájemném uznávání lodních osvědčení plavidel vnitrozemské plavby(78/1016/EHS)RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 75 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise [1],s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],vzhledem k tomu, že směrnice Rady 76/135/EHS o vzájemném uznávání lodních osvědčení plavidel vnitrozemské plavby [4] stanoví, že Rada co nejdříve a nejpozději 1. ledna 1978 přijme na návrh Komise společné předpisy, kterými se stanoví technické požadavky pro plavidla vnitrozemské plavby; že celá záležitost je natolik složitá, že není možné stanovenou lhůtu dodržet; že je proto vhodné tuto lhůtu prodloužit do 1. ledna 1980;vzhledem k tomu, že článek 7 uvedené směrnice stanoví, že je platná do 31. prosince 1978, a že v případě nutnosti může Rada na návrh Komise její platnost prodloužit do vstupu předpisů podle článku 5 v platnost; že s ohledem na uvedené skutečnosti by mělo být toto prodloužení provedeno,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Směrnice 76/135/EHS se mění takto:1. V článku 5 se datum "1. ledna 1978" nahrazuje datem "1. ledna 1980".2. Článek 7 se nahrazuje tímto:"Článek 7Tato směrnice je platná do vstupu předpisů podle článku 5 v platnost."Článek 2Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 23. listopadu 1978.Za RadupředsedaK. Gscheidle[1] Úř. věst. C 13, 17.1.1978, s. 4.[2] Úř. věst. C 108, 8.5.1978, s. 67.[3] Úř. věst. C 181, 31.7.1978, s. 29.[4] Úř. věst. L 21, 29.1.1976, s. 10.--------------------------------------------------


title: Směrnice Komise (EU) 2017/164 ze dne 31. ledna 2017, kterou se stanoví čtvrtý seznam směrných limitních hodnot expozice na pracovišti podle směrnice Rady 98/24/ES a kterou se mění směrnice Komise 91/322/EHS, 2000/39/ES a 2009/161/EU (Text s významem pro EHP. )

text:
               1.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 27/115

         SMĚRNICE KOMISE (EU) 2017/164
   ze dne 31. ledna 2017,
   kterou se stanoví čtvrtý seznam směrných limitních hodnot expozice na pracovišti podle směrnice Rady 98/24/ES a kterou se mění směrnice Komise 91/322/EHS, 2000/39/ES a 2009/161/EU
   (Text s významem pro EHP)
   EVROPSKÁ KOMISE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
   s ohledem na směrnici Rady 98/24/ES ze dne 7. dubna 1998 o bezpečnosti a ochraně zdraví zaměstnanců před riziky spojenými s chemickými činiteli používanými při práci (dále jen „směrnice 98/24/ES“) (1), a zejména na čl. 3 odst. 2 uvedené směrnice,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Podle směrnice 98/24/ES má Komise formou směrných limitních hodnot expozice na pracovišti navrhnout unijní cíle ochrany zaměstnanců před riziky vyplývajícími z expozice nebezpečným chemickým činitelům, které mají být stanoveny na úrovni Unie.

               (2)

               Ustanovení čl. 3 odst. 2 směrnice 98/24/ES zmocňuje Komisi k tomu, aby uvedené limitní hodnoty zavedla nebo změnila prostřednictvím opatření přijatých postupem podle článku 17 směrnice Rady 89/391/EHS (2) s přihlédnutím k dostupným metodám měření.

               (3)

               Komisi je při tomto úkolu nápomocen Vědecký výbor pro limitní hodnoty expozice chemickým činitelům při práci (SCOEL) zřízený rozhodnutím Komise 2014/113/EU (3).

               (4)

               V souladu se směrnicí 98/24/ES se „limitní hodnotou expozice na pracovišti“ rozumí, pokud není uvedeno jinak, limit časově váženého průměru koncentrace chemického činitele ve vzduchu v dýchací zóně pracovníka ve vztahu k určenému referenčnímu období.

               (5)

               Uvedené limitní hodnoty jsou limitní hodnoty expozice na pracovišti týkající se vlivu na zdraví, které výbor SCOEL odvozuje z nejnovějších dostupných vědeckých údajů a přijímá je Komise s přihlédnutím k dostupnosti metod měření. Jedná se o mezní hodnoty expozice, při jejichž nepřekročení by neměly nastat žádné škodlivé účinky u žádného dotčeného chemického činitele po krátkodobé nebo každodenní expozici po celou dobu pracovního života. Představují cíle Unie a jejich účelem je pomáhat zaměstnavatelům při zjišťování a hodnocení rizik a provádění preventivních a ochranných opatření v souladu se směrnicí 98/24/ES.

               (6)

               Podle doporučení výboru SCOEL se uvedené limitní hodnoty zavádějí ve vztahu k referenčnímu období osmi hodin časově váženého průměru (dlouhodobé limitní hodnoty expozice) a u některých chemických činitelů ve vztahu ke kratším referenčním obdobím, což je zpravidla patnáct minut časově váženého průměru (krátkodobé limitní hodnoty expozice), s cílem zohlednit účinky krátkodobé expozice.

               (7)

               Pro každý chemický činitel, pro který byla na úrovni Unie stanovena směrná limitní hodnota expozice na pracovišti, musí členské státy zavést národní limitní hodnotu expozice na pracovišti. Přitom musí přihlédnout k limitní hodnotě Unie a povahu národní limitní hodnoty určí v souladu s vnitrostátními právními předpisy a zvyklostmi.

               (8)

               Směrné limitní hodnoty expozice na pracovišti jsou důležitou součástí obecných opatření na ochranu zaměstnanců před zdravotními riziky vyplývajícími z expozice nebezpečným chemickým látkám.

               (9)

               V souladu s článkem 3 směrnice 98/24/ES vyhodnotil SCOEL vztah mezi zdravotními účinky chemických činitelů uvedených na seznamu 31 položek v příloze této směrnice a úrovní expozice při práci a doporučil, aby byly pro všechny uvedené chemické činitele stanoveny směrné limitní hodnoty expozice na pracovišti pro inhalační cestu expozice ve vztahu k referenčnímu období osmi hodin časově váženého průměru. Je proto vhodné zavést dlouhodobé limitní hodnoty expozice pro všechny činitele uvedené v příloze této směrnice.

               (10)

               U některých uvedených chemických činitelů SCOEL rovněž doporučil stanovit tyto limitní hodnoty ve vztahu ke kratším referenčním obdobím a/nebo uvést poznámku „kůže“.

               (11)

               Čtyři z uvedených chemických činitelů – oxid dusnatý, hydroxid vápenatý, hydrid lithia a kyselina octová – jsou v současnosti uvedeny na seznamu v příloze směrnice Komise 91/322/EHS (4).

               (12)

               Jeden z uvedených chemických činitelů – 1,4-dichlorbenzen – je v současnosti uveden na seznamu v příloze směrnice Komise 2000/39/ES (5).

               (13)

               Další chemický činitel – bisfenol A – je v současnosti uveden na seznamu v příloze směrnice Komise 2009/161/EU (6).

               (14)

               SCOEL doporučil stanovit pro uvedené činitele nové směrné limitní hodnoty expozice na pracovišti. Je proto vhodné zahrnout revidované limitní hodnoty pro uvedených šest chemických činitelů do přílohy této směrnice a zrušit položky pro uvedené chemické činitele v přílohách směrnic 91/322/EHS, 2000/39/ES a 2009/161/EU.

               (15)

               U jednoho chemického činitele uvedeného na seznamu 31 položek v příloze této směrnice, kyseliny akrylové, doporučil SCOEL krátkodobou limitní hodnotu expozice ve vztahu k referenčnímu období jedné minuty. Je proto vhodné zavést tuto krátkodobou limitní hodnotu expozice pro uvedeného chemického činitele v příloze této směrnice.

               (16)

               U některých látek je pro zajištění nejlepší možné úrovně ochrany třeba přihlédnout k možnosti jejich pronikání kůží. Mezi chemickými činiteli uvedenými na seznamu 31 položek v příloze této směrnice zjistil SCOEL možnost závažného pronikání kůží u nitroglycerinu, tetrachlormethanu, kyanovodíku, methylenchloridu, nitroethanu, 1,4-dichlorbenzenu, methyl-formiátu, tetrachlorethylenu, kyanidu sodného a kyanidu draselného. Je proto vhodné kromě směrných limitních hodnot expozice na pracovišti stanovit v příloze této směrnice poznámky označující možnost závažného pronikání těchto chemických činitelů kůží.

               (17)

               Poradní výbor pro bezpečnost a ochranu zdraví při práci (7), který byl konzultován v souladu s čl. 3 odst. 2 směrnice 98/24/ES, uznal, že existují obavy ohledně technické proveditelnosti navrhovaných směrných limitních hodnot expozice na pracovišti pro oxid dusnatý a oxid dusičitý při hlubinné těžbě a ražení tunelů a pro oxid uhelnatý při hlubinné těžbě. Výbor rovněž uznal, že v současné době existují problémy týkající se dostupnosti metodik měření, jež by mohly být použity k prokázání souladu s navrhovanou limitní hodnotou pro oxid dusičitý při hlubinné těžbě a ražení tunelů. Je proto vhodné umožnit členským státům, aby při uplatňování limitních hodnot stanovených pro oxid dusnatý, oxid dusičitý a oxid uhelnatý v příloze této směrnice při hlubinné těžbě a ražení tunelů využily přechodného období, a je rovněž vhodné, aby Komise před koncem tohoto přechodného období výše zmíněné otázky přezkoumala. Během uvedeného přechodného období mohou členské státy místo limitních hodnot stanovených v příloze této směrnice nadále používat stávající limitní hodnoty.

               (18)

               Členské státy se v souladu se Společným politickým prohlášením členských států a Komise o informativních dokumentech ze dne 28. září 2011 (8) zavázaly, že v odůvodněných případech doplní oznámení o opatřeních přijatých za účelem provedení směrnice ve vnitrostátním právu o jeden či více dokumentů s informacemi o vztahu mezi jednotlivými složkami směrnice a příslušnými částmi vnitrostátních nástrojů přijatých za účelem provedení směrnice ve vnitrostátním právu.

               (19)

               Pokud jde o tuto směrnici, Komise považuje předložení těchto dokumentů ve formě srovnávací tabulky mezi vnitrostátními ustanoveními a touto směrnicí za odůvodněné vzhledem k tomu, že u některých činitelů již existují národní limitní hodnoty expozice na pracovišti ve vnitrostátních právních předpisech, a vzhledem k různorodosti a technické povaze právních nástrojů na vnitrostátní úrovni, kterými se stanoví limitní hodnoty expozice na pracovišti.

               (20)

               Poradní výbor pro bezpečnost a ochranu zdraví při práci vydal svá stanoviska ve dnech 27. listopadu 2014 a 21. května 2015.

               (21)

               Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem výboru pro technický pokrok zřízeného podle článku 17 směrnice 89/391/EHS,

         PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
   Článek 1
   Pro chemické činitele uvedené v příloze se stanoví čtvrtý seznam směrných limitních hodnot expozice na pracovišti platných pro Unii.
   Článek 2
   Členské státy stanoví pro chemické činitele uvedené v příloze s přihlédnutím k limitním hodnotám Unie národní limitní hodnoty expozice na pracovišti.
   Článek 3
   V příloze směrnice 91/322/EHS se odkazy na kyselinu octovou, hydroxid vápenatý, hydrid lithia a oxid dusnatý zrušují s účinkem od 21. srpna 2018, s výhradou čl. 6 odst. 2 písm. a).
   Článek 4
   V příloze směrnice 2000/39/ES se odkaz na 1,4-dichlorbenzen zrušuje s účinkem od 21. srpna 2018.
   Článek 5
   V příloze směrnice 2009/161/EU se odkaz na bisfenol A zrušuje s účinkem od 21. srpna 2018.
   Článek 6
   1.   Při hlubinné těžbě a ražení tunelů mohou členské státy využít přechodného období, které končí nejpozději dne 21. srpna 2023, pokud jde o limitní hodnoty pro oxid dusnatý, oxid dusičitý a oxid uhelnatý.
   2.   Během přechodného období uvedeného v odstavci 1 mohou členské státy místo limitních hodnot stanovených v příloze nadále používat tyto limitní hodnoty:

               a)

               pro oxid dusnatý: stávající limitní hodnoty stanovené v souladu s přílohou směrnice 91/322/EHS;

               b)

               pro oxid dusičitý a oxid uhelnatý: národní limitní hodnoty platné ke dni 1. února 2017.

         Článek 7
   1.   Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 21. srpna 2018.
   Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a ke svému oznámení připojí jeden či více informativních dokumentů ve formě srovnávacích tabulek mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
   Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
   2.   Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
   Článek 8
   Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
   Článek 9
   Tato směrnice je určena členským státům.

      V Bruselu dne 31. ledna 2017.

            Za Komisi

            předseda

         Jean-Claude JUNCKER

      (1)  Úř. věst. L 131, 5.5.1998, s. 11.

      (2)  Směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci (Úř. věst. L 183, 29.6.1989, s. 1).

      (3)  Rozhodnutí Komise 2014/113/EU ze dne 3. března 2014, kterým se zřizuje Vědecký výbor pro limitní hodnoty expozice chemickým činitelům při práci a kterým se zrušuje rozhodnutí 95/320/ES (Úř. věst. L 62, 4.3.2014, s. 18).

      (4)  Směrnice Komise 91/322/EHS ze dne 29. května 1991 o stanovení směrných limitních hodnot prováděním směrnice Rady 80/1107/EHS o ochraně zaměstnanců před riziky spojenými s expozicí chemickým, fyzikálním a biologickým činitelům při práci (Úř. věst. L 177, 5.7.1991, s. 22).

      (5)  Směrnice Komise 2000/39/ES ze dne 8. června 2000 o stanovení prvního seznamu směrných limitních hodnot expozice na pracovišti k provedení směrnice Rady 98/24/ES o bezpečnosti a ochraně zdraví zaměstnanců před riziky spojenými s chemickými činiteli používanými při práci (Úř. věst. L 142, 16.6.2000, s. 47).

      (6)  Směrnice Komise 2009/161/EU ze dne 17. prosince 2009, kterou se stanoví třetí seznam směrných limitních hodnot expozice na pracovišti k provedení směrnice Rady 98/24/ES a kterou se mění směrnice Komise 2000/39/ES (Úř. věst. L 338, 19.12.2009, s. 87).

      (7)  Rozhodnutí Rady 2003/C 218/01 ze dne 22. července 2003, kterým se zřizuje Poradní výbor pro bezpečnost a ochranu zdraví při práci (Úř. věst. C 218, 13.9.2003, s. 1).

      (8)  Úř. věst. C 369, 17.12.2011, s. 14.

      PŘÍLOHA

                  č. ES (1)

                  CAS (2)

                  NÁZEV CHEMICKÉHO ČINITELE

                  LIMITNÍ HODNOTY

                  Poznámka (3)

                  8 hodin (4)

                  Krátkodobá expozice (5)

                  mg/m3
                      (6)

                  ppm (7)

                  mg/m3
                      (6)

                  ppm (7)

                  —

                  —

                  Mangan a anorganické sloučeniny manganu
                  (jako mangan)

                  0,2 (8)

                  0,05 (9)

                  —

                  —

                  —

                  —

                  200-240-8

                  55-63-0

                  Nitroglycerin

                  0,095

                  0,01

                  0,19

                  0,02

                  kůže

                  200-262-8

                  56-23-5

                  Chlorid uhličitý; Tetrachlormethan

                  6,4

                  1

                  32

                  5

                  kůže

                  200-521-5

                  61-82-5

                  Amitrol

                  0,2

                  —

                  —

                  —

                  —

                  200-580-7

                  64-19-7

                  Kyselina octová

                  25

                  10

                  50

                  20

                  —

                  200-821-6

                  74-90-8

                  Kyanovodík
                  (jako kyanid)

                  1

                  0,9

                  5

                  4,5

                  kůže

                  200-838-9

                  75-09-2

                  Methylenchlorid; Dichlormethan

                  353

                  100

                  706

                  200

                  kůže

                  200-864-0

                  75-35-4

                  Vinylidenchlorid; 1,1Dichlorethylen

                  8

                  2

                  20

                  5

                  —

                  201-083-8

                  78-10-4

                  Tetraethyl-orthosilikát

                  44

                  5

                  —

                  —

                  —

                  201-177-9

                  79-10-7

                  Kyselina akrylová; Kyselina prop-2-enová

                  29

                  10

                  59 (10)

                  20 (10)

                  —

                  201-188-9

                  79-24-3

                  Nitroethan

                  62

                  20

                  312

                  100

                  kůže

                  201-245-8

                  80-05-7

                  Bisfenol A; 4,4′-Isopropylidendifenol

                  2 (8)

                  —

                  —

                  —

                  —

                  202-981-2

                  101-84-8

                  Difenylether

                  7

                  1

                  14

                  2

                  —

                  203-234-3

                  104-76-7

                  2-Ethyl-1-hexanol

                  5,4

                  1

                  —

                  —

                  —

                  203-400-5

                  106-46-7

                  1,4-Dichlorbenzen; P-dichlorbenzen

                  12

                  2

                  60

                  10

                  kůže

                  203-453-4

                  107-02-8

                  Akrolein; Akrylaldehyd; Prop-2-enal

                  0,05

                  0,02

                  0,12

                  0,05

                  —

                  203-481-7

                  107-31-3

                  Methyl-formiát

                  125

                  50

                  250

                  100

                  kůže

                  203-788-6

                  110-65-6

                  But-2-yn-1,4-diol

                  0,5

                  —

                  —

                  —

                  —

                  204-825-9

                  127-18-4

                  Tetrachlorethen

                  138

                  20

                  275

                  40

                  kůže

                  205-500-4

                  141-78-6

                  Ethylacetát

                  734

                  200

                  1 468

                  400

                  —

                  205-599-4

                  143-33-9

                  Kyanid sodný
                  (jako kyanid)

                  1

                  —

                  5

                  —

                  kůže

                  205-792-3

                  151-50-8

                  Kyanid draselný
                  (jako kyanid)

                  1

                  —

                  5

                  —

                  kůže

                  207-069-8

                  431-03-8

                  Diacetyl; Butanedion

                  0,07

                  0,02

                  0,36

                  0,1

                  —

                  211-128-3

                  630-08-0

                  Oxid uhelnatý

                  23

                  20

                  117

                  100

                  —

                  215-137-3

                  1305-62-0

                  Hydroxid vápenatý

                  1 (9)

                  —

                  4 (9)

                  —

                  —

                  215-138-9

                  1305-78-8

                  Oxid vápenatý

                  1 (9)

                  —

                  4 (9)

                  —

                  —

                  231-195-2

                  7446-09-5

                  Oxid siřičitý

                  1,3

                  0,5

                  2,7

                  1

                  —

                  231-484-3

                  7580-67-8

                  Hydrid lithný

                  —

                  —

                  0,02 (8)

                  —

                  —

                  233-271-0

                  10102-43-9

                  Oxid dusnatý

                  2,5

                  2

                  —

                  —

                  —

                  233-272-6

                  10102-44-0

                  Oxid dusičitý

                  0,96

                  0,5

                  1,91

                  1

                  —

                  262-967-7

                  61788-32-7

                  Terfenyl, hydrogenovaný

                  19

                  2

                  48

                  5

                  —

         (1)

         č. ES: číslo Evropského společenství (ES), číselný kód pro látky v Evropské unii.

         (2)

         CAS: Chemical Abstract Service Registry Number (registrační číslo CAS).

         (3)  Poznámka „kůže“ připojená k limitní hodnotě expozice na pracovišti označuje možnost závažného pronikání kůží.

         (4)  Měřeno nebo vypočteno ve vztahu k referenčnímu období časově váženého průměru osmi hodin.

         (5)  Limitní hodnota krátkodobé expozice (STEL). Limitní hodnota, kterou by expozice neměla přesáhnout a která odpovídá době 15 minut, není-li stanoveno jinak.

         (6)

         mg/m3
         : miligramy na kubický metr vzduchu. Pro chemické látky v podobě plynu nebo páry je limitní hodnota vyjádřena při 20 °C a 101,3 kPa.

         (7)

         ppm: parts per milion (počet částic na milion) (ml/m3).

         (8)  Vdechovatelná frakce.

         (9)  Respirabilní frakce.

         (10)  Limitní hodnota krátkodobé expozice ve vztahu k referenčnímu období v délce jedné minuty.


title: Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/597 ze dne 18. dubna 2018, kterou se mění směrnice Rady 92/66/EHS, kterou se zavádějí opatření Společenství pro tlumení newcastleské choroby (Text s významem pro EHP. )

text:
                  23.4.2018

                  CS

                  Úřední věstník Evropské unie

                  L 103/4

            SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) 2018/597
      ze dne 18. dubna 2018,
      kterou se mění směrnice Rady 92/66/EHS, kterou se zavádějí opatření Společenství pro tlumení newcastleské choroby
      (Text s významem pro EHP)
      EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
      s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 43 odst. 2 této smlouvy,
      s ohledem na návrh Evropské komise,
      po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
      s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
      v souladu s řádným legislativním postupem (2),
      vzhledem k těmto důvodům:

                  (1)

                  Směrnice Rady 92/66/EHS (3) stanoví opatření Unie pro tlumení, která mají být přijata v případě ohniska newcastleské choroby u drůbeže, poštovních holubů a jiných ptáků chovaných v zajetí.

                  (2)

                  Článek 15 směrnice 92/66/EHS stanoví, že referenční laboratoř Evropské unie pro newcastleskou chorobu je uvedena v příloze V zmíněné směrnice. Příloha V směrnice uvádí zmíněnou laboratoř a její úkoly a povinnosti.

                  (3)

                  Článek 19 směrnice 92/66/EHS stanoví opatření pro tlumení, která mají členské státy přijmout v případě, že existuje podezření, že se poštovní holubi nebo ptáci chovaní v zajetí nakazili newcastleskou chorobou. Stanoví, že pokud je to potřebné pro řádné uplatňování uvedených opatření pro tlumení, podají členské státy Komisi informace o výskytu nákazy a použitých opatřeních pro tlumení v souladu se vzorem stanoveným v příloze VI uvedené směrnice.

                  (4)

                  Článek 21 směrnice 92/66/EHS stanoví, že každý členský stát vypracuje pohotovostní plán s opatřeními, která je třeba učinit při vypuknutí newcastleské choroby. Stanoví, že pro vypracování uvedených plánů platí kritéria stanovená v příloze VII zmíněné směrnice.

                  (5)

                  Článek 24 směrnice 92/66/EHS stanoví, že pokud je to potřebné, Rada na návrh Komise kvalifikovanou většinou přílohy uvedené směrnice změní, obzvláště aby se zohlednily nové vyšetřovací a diagnostické metody.

                  (6)

                  Přílohy V, VI a VII směrnice 92/66/EHS stanoví i) název a adresu referenční laboratoře Evropské unie pro newcastleskou chorobu a její úkoly a povinnosti, ii) vzor, který mají členské státy používat pro zprávy o situaci v souvislosti s touto nákazou a o uplatněných opatřeních pro tlumení, a iii) minimální kritéria, která mají členské státy použít pro vypracování pohotovostních plánů s opatřeními, která je třeba učinit při vypuknutí newcastleské choroby na úrovni jednotlivých států.

                  (7)

                  V zájmu zjednodušení a zefektivnění postupů souvisejících s tlumením newcastleské choroby, a zejména s ohledem na nová pravidla týkající se určování referenčních laboratoří Evropské unie stanovená v článku 93 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/625 (4), jakož i na nový systém přijímání prováděcích aktů stanovený v článku 291 Smlouvy o fungování Evropské unie, a za účelem zajištění jednotných podmínek k provádění směrnice 92/66/EHS by přílohy V, VI a VII směrnice 92/66/EHS měly být zrušeny a Komisi by měly být svěřeny prováděcí pravomoci v oblastech, na něž se uvedené přílohy vztahují. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (5).

                  (8)

                  Z důvodu jasnosti by měly být úkoly a povinnosti referenční laboratoře Evropské unie pro newcastleskou chorobu stanoveny v článku 15 směrnice 92/66/EHS a kritéria pro pohotovostní plány v článku 21 uvedené směrnice.

                  (9)

                  Z důvodů jednotnosti a účinnosti by členské státy měly zajistit včasné provedení této směrnice.

                  (10)

                  Směrnice 92/66/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,

            PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
      Článek 1
      Změny směrnice 92/66/EHS
      Směrnice 92/66/EHS se mění takto:

                  1)

                  Článek 15 se nahrazuje tímto:
                  „Článek 15
                  1.   Komise určí prostřednictvím prováděcích aktů referenční laboratoř Evropské unie pro newcastleskou chorobu. Tyto prováděcí akty se přijmou přezkumným postupem podle článku 25.
                  2.   Referenční laboratoř Evropské unie pro newcastleskou chorobu má tyto úkoly a povinnosti:

                              a)

                              v konzultaci s Komisí koordinovat metody diagnostiky newcastleské choroby v členských státech, zejména těmito způsoby:

                                          i)

                                          specifikace, uchovávání a poskytování kmenů viru newcastleské choroby pro sérologické testy a pro výrobu antisér;

                                          ii)

                                          dodávání standardních sér a jiných referenčních činidel národním referenčním laboratořím pro standardizaci testů a činidel používaných členskými státy;

                                          iii)

                                          vytvoření a uchovávání sbírky kmenů a izolátů viru newcastleské choroby;

                                          iv)

                                          organizace pravidelných srovnávacích testů diagnostických postupů na úrovni Unie;

                                          v)

                                          shromažďování a vyhodnocování údajů a informací o používaných diagnostických metodách a o výsledcích testů prováděných v Unii;

                                          vi)

                                          charakterizování izolátů virů newcastleské choroby nejmodernějšími metodami pro získání rozsáhlých znalostí o epidemiologii newcastleské choroby;

                                          vii)

                                          sledování vývoje v oblasti dozoru nad newcastleskou chorobou a související epidemiologie a prevence na celém světě;

                                          viii)

                                          shromažďování odborných znalostí o viru newcastleské choroby a jiných relevantních virech pro umožnění rychlých diferenciálních diagnóz;

                                          ix)

                                          získávání dokonalého know-how o přípravě a používání veterinárních imunologických preparátů k eradikaci a tlumení newcastleské choroby;

                              b)

                              aktivně pomáhat při zjišťování ohnisek newcastleské choroby v členských státech získáváním izolátů viru pro potvrzení diagnózy, určování typu viru a epidemiologické studie;

                              c)

                              podporovat odbornou přípravu nebo rekvalifikaci odborníků na laboratorní diagnostiku s cílem postupně harmonizovat diagnostické techniky v rámci celé Unie.“

                  2)

                  Článek 19 se mění takto:

                              a)

                              odstavec 5 se nahrazuje tímto:
                              „5.   V míře, která je nutná pro řádné uplatňování opatření stanovených v tomto článku, předloží členské státy Komisi v rámci Stálého výboru pro rostliny, zvířata, potraviny a krmiva informace o nákazové situaci a uplatněných opatřeních pro tlumení.“;

                              b)

                              doplňuje se nový odstavec, který zní:
                              „6.   Komise může prostřednictvím prováděcích aktů stanovit pravidla týkající se informací, které mají členské státy předkládat Komisi, jak je stanoveno v odstavci 5 tohoto článku. Tyto prováděcí akty se přijmou přezkumným postupem podle článku 25.“

                  3)

                  Článek 21 se nahrazuje tímto:
                  „Článek 21
                  1.   Každý členský stát vypracuje pohotovostní plán s opatřeními, která je na vnitrostátní úrovni třeba učinit v případě vypuknutí newcastleské choroby. Pohotovostní plán se podle potřeby aktualizuje, aby se zohlednil vývoj situace.
                  Pohotovostní plán musí umožňovat přístup k zařízení, vybavení, personálu a k veškerému dalšímu příslušnému materiálu nezbytnému k rychlé a účinné eradikaci newcastleské choroby. Musí obsahovat přesné údaje o množství očkovacích látek, které členské státy považují za potřebné pro nouzové očkování.
                  2.   Pohotovostní plány a veškeré jejich aktualizace se předloží Komisi.
                  3.   Komise pohotovostní plány a veškeré jejich aktualizace přezkoumá s cílem určit, zda umožňují dosažení sledovaného cíle, a navrhne dotčenému členskému státu, aby případně provedl změny nutné zejména k zajištění slučitelnosti těchto plánů s plány ostatních členských států.
                  Pohotovostní plány a veškeré jejich aktualizace, v případě nutnosti pozměněné, Komise schválí v souladu s přezkumným postupem uvedeným v článku 25.
                  4.   Komise může prostřednictvím prováděcích aktů stanovit kritéria, která mají členské státy pro vypracování pohotovostních plánů použít. Tyto prováděcí akty se přijmou přezkumným postupem podle článku 25.“

                  4)

                  Článek 25 se nahrazuje tímto:
                  „Článek 25
                  1.   Komisi je nápomocen Stálý výbor pro rostliny, zvířata, potraviny a krmiva zřízený čl. 58 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 (*1). Výborem se rozumí výbor ve smyslu nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (*2).
                  2.   Odkazuje-li se na tento článek, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.

                  5)

                  Přílohy V, VI a VII se zrušují.

            Článek 2
      Provedení
      Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 30. června 2018. Neprodleně sdělí Komisi jejich znění.
      Použijí tyto předpisy ode dne 1. ledna 2019.
      Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
      Článek 3
      Přechodné ustanovení
      Určení referenční laboratoře Evropské unie pro newcastleskou chorobu uvedené v příloze V směrnice 92/66/EHS před přijetím změn učiněných touto směrnicí zůstane v účinnosti, dokud nebude v souladu s článkem 15 směrnice 92/66/EHS ve znění této směrnice řádně určena referenční laboratoř Evropské unie pro newcastleskou chorobu.
      Článek 4
      Vstup v platnost
      Tato směrnice vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
      Článek 5
      Určení
      Tato směrnice je určena členským státům.

         Ve Štrasburku dne 18. dubna 2018.

               Za Evropský parlament

               předseda

            A. TAJANI

               Za Radu

               předsedkyně

            L. PAVLOVA

         (1)  Stanovisko ze dne 14. února 2018 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku)

         (2)  Postoj Evropského parlamentu ze dne 14. března 2018 (dosud nezveřejněný v Úředním věstníku) a rozhodnutí Rady ze dne 12. dubna 2018.

         (3)  Směrnice Rady 92/66/EHS ze dne 14. července 1992, kterou se zavádějí opatření Společenství pro tlumení newcastleské choroby (Úř. věst. L 260, 5.9.1992, s. 1).

         (4)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/625 ze dne 15. března 2017 o úředních kontrolách a jiných úředních činnostech prováděných s cílem zajistit uplatňování potravinového a krmivového práva a pravidel týkajících se zdraví zvířat a dobrých životních podmínek zvířat, zdraví rostlin a přípravků na ochranu rostlin, o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001, (ES) č. 396/2005, (ES) č. 1069/2009, (ES) č. 1107/2009, (EU) č. 1151/2012, (EU) č. 652/2014, (EU) 2016/429 a (EU) 2016/2031, nařízení Rady (ES) č. 1/2005 a (ES) č. 1099/2009 a směrnic Rady 98/58/ES, 1999/74/ES, 2007/43/ES, 2008/119/ES a 2008/120/ES a o zrušení nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 854/2004 a (ES) č. 882/2004, směrnic Rady 89/608/EHS, 89/662/EHS, 90/425/EHS, 91/496/EHS, 96/23/ES, 96/93/ES a 97/78/ES a rozhodnutí Rady 92/438/EHS (nařízení o úředních kontrolách) (Úř. věst. L 95, 7.4.2017, s. 1).

         (5)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (Úř. věst. L 55, 28.2.2011, s. 13).

         (*1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin (Úř. věst. L 31, 1.2.2002, s. 1).

         (*2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (Úř. věst. L 55, 28.2.2011, s. 13).“


title: Směrnice Rady (EU) 2018/822 ze dne 25. května 2018, kterou se mění směrnice 2011/16/EU, pokud jde o povinnou automatickou výměnu informací v oblasti daní ve vztahu k přeshraničním uspořádáním, která se mají oznamovat

text:
               5.6.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 139/1

         SMĚRNICE RADY (EU) 2018/822
   ze dne 25. května 2018,
   kterou se mění směrnice 2011/16/EU, pokud jde o povinnou automatickou výměnu informací v oblasti daní ve vztahu k přeshraničním uspořádáním, která se mají oznamovat
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na články 113 a 115 této smlouvy,
   s ohledem na návrh Evropské komise,
   po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
   s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (1),
   s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (2),
   v souladu se zvláštním legislativním postupem,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Aby se vyhovělo novým iniciativám v oblasti transparentnosti daní na úrovni Unie, byla směrnice Rady 2011/16/EU (3) v posledních letech několikrát změněna. V této souvislosti směrnice Rady 2014/107/EU (4) zavedla společný standard pro oznamování (CRS) informací o finančních účtech v rámci Unie, který byl vypracován v rámci Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (dále jen „OECD“). Tento společný standard pro oznamování stanoví automatickou výměnu informací o finančních účtech držených daňovými nerezidenty, a vytváří rámec pro tuto výměnu na celém světě. Směrnice 2011/16/EU byla změněna směrnicí Rady (EU) 2015/2376 (5), která stanoví automatickou výměnu informací o předběžných daňových rozhodnutích s přeshraničním prvkem, a směrnicí Rady (EU) 2016/881 (6), která stanoví povinnou automatickou výměnu informací mezi daňovými orgány týkající se podávání zpráv podle jednotlivých zemí o nadnárodních podnicích. S ohledem na to, jak by daňové orgány mohly použít informace proti praní peněz, byla ve směrnici Rady (EU) 2016/2258 (7) členským státům uložena povinnost poskytnout daňovým orgánům přístup k postupům náležité péče a kontroly zákazníka, které uplatňují finanční instituce podle směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/849 (8). I když byla směrnice 2011/16/EU několikrát změněna s cílem navýšit prostředky, které mohou daňové orgány použít na opatření v souvislosti s agresivním daňovým plánováním, ještě stále je zapotřebí posílit některé konkrétní aspekty transparentnosti stávajícího daňového rámce.

               (2)

               Pro členské státy je čím dál tím těžší chránit své vnitrostátní základy daně před erozí, jelikož struktury daňového plánování procházejí vývojem, jsou mimořádně propracované a využívají výhodu ze zvýšeného pohybu kapitálu i osob v rámci vnitřního trhu. Tyto struktury sestávají obvykle z uspořádání, která zasahují do různých jurisdikcí a přesouvají zdanitelné zisky do příznivějších daňových režimů, nebo mají za účinek snížení celkové daňové povinnosti daňového poplatníka. V důsledku toho členské státy často pociťují značné snížení svých daňových příjmů, což jim brání v uplatňování daňových politik příznivých pro růst. Proto je důležité, aby daňové orgány členských států dostávaly komplexní a důležité informace o potenciálně agresivních daňových uspořádáních. Tyto informace by daňovým orgánům umožnily pohotově zasáhnout proti škodlivým daňovým praktikám a odstranit mezery přijetím právních předpisů nebo provedením náležitých posouzení rizik a daňových auditů. Ze skutečnosti, že daňové orgány jsou nečinné ve vztahu k uspořádání, o němž byly informovány, nelze vyvozovat potvrzení platnosti nebo daňového zacházení ve vztahu k takovému uspořádání.

               (3)

               Vzhledem k tomu, že většina uspořádání, která jsou potenciálně agresivním daňovým plánovaním, zasahuje do více než jedné jurisdikce, poskytování informací o nich by přineslo další pozitivní výsledky, pokud by se tyto informace vyměňovaly také mezi členskými státy. Zejména automatická výměna informací mezi daňovými orgány je důležitá, aby se těmto orgánům poskytly potřebné informace s cílem umožnit jim přijmout opatření v případě, že zaznamenají agresivní daňové praktiky.

               (4)

               S vědomím toho, jak by transparentní rámec pro rozvoj podnikatelské činnosti mohl přispět k tomu, aby se zakročilo proti vyhýbání se daňovým povinnostem a daňovým únikům na vnitřním trhu, byla Komise vyzvána, aby předložila iniciativy ohledně povinného poskytování informací o uspořádáních, která jsou potenciálně agresivním daňovým plánovaním, v souladu s opatřením č. 12 akčního plánu OECD pro předcházení erozi základu daně a přesouvání zisku (BEPS). V této souvislosti Evropský parlament požadoval přísnější opatření proti zprostředkovatelům, kteří napomáhají uspořádáním, jež mohou vést k vyhýbání se daňovým povinnostem a daňovým únikům. Je rovněž důležité uvést, že v Prohlášení ze dne 13. května 2017 o boji proti daňovým trestným činům a jiným nezákonným finančním tokům přijatém skupinou G7 na Bari byla OECD požádána, aby zahájila jednání o možných způsobech, jak řešit problematiku uspořádání navržených k obcházení poskytování informací v rámci společného standardu pro oznamování nebo zaměřených na to, aby skutečným majitelům poskytovala úkryt pro jejich finance prostřednictvím netransparentních struktur, a aby současně také zvážila modelová pravidla povinného poskytování informací inspirovaná přístupem k uspořádáním navrženým k vyhýbání se daňovým povinnostem uvedeným ve zprávě týkající se opatření č. 12 akčního plánu BEPS.

               (5)

               Je třeba připomenout, jak někteří finanční zprostředkovatelé a jiní poskytovatelé daňového poradenství zřejmě aktivně pomáhali svým klientům v zatajování offshorových finančních prostředků. Kromě toho, i když společný standard pro oznamování zavedený směrnicí 2014/107/EU představuje významný krok vpřed ve vytváření transparentního daňového rámce v Unii, přinejmenším z hlediska informací o finančních účtech, může být ještě zdokonalen.

               (6)

               Oznamování informací o přeshraničních uspořádáních, která jsou potenciálně agresivním daňovým plánovaním může účinně podpořit úsilí zaměřené na vytvoření prostředí spravedlivého zdaňování na vnitřním trhu. V tomto ohledu by povinnost zprostředkovatelů informovat daňové orgány o určitých přeshraničních uspořádáních, která by mohla být potenciálně využita pro účely agresivního daňového plánování, představovala krok správným směrem. Za účelem vypracování komplexnější politiky by bylo rovněž nezbytné, aby si daňové orgány, jako druhý krok po oznamování informací, vyměňovaly informace se svými protějšky v jiných členských státech. Taková rozhodnutí by také zvýšila efektivnost společného standardu pro oznamování. Kromě toho by bylo důležité poskytnout Komisi přístup k dostatečnému množství informací, aby mohla sledovat řádné fungování této směrnice. Takový přístup Komise k informacím nezbavuje členské státy povinnosti oznamovat jakoukoli státní podporu Komisi.

               (7)

               Uznává se, že oznamování informací o přeshraničních uspořádáních, která jsou potenciálně agresivním daňovým plánováním by mělo větší šanci dosáhnout předpokládaného odrazujícího účinku, pokud by se příslušné informace dostaly k daňovým orgánům včas, jinými slovy dříve, než jsou tato uspořádání skutečně zavedena. Aby se usnadnila práce správních orgánů členských států, mohla by se následná automatická výměna informací o těchto uspořádáních provádět každé čtvrtletí.

               (8)

               V zájmu zajištění řádného fungování vnitřního trhu a zabránění mezerám v navrhovaném rámci pravidel by měla být oznamovací povinnost uložena všem subjektům, které jsou obvykle zapojeny do navrhování, uvádění na trh, organizování nebo řízení realizace přeshraniční transakce nebo série takových transakcí, které se mají oznamovat, a také těm, kteří poskytují pomoc nebo poradenství. Neměla by se přehlížet ani skutečnost, že v některých případech by oznamovací povinnost nebyla vymahatelná ve vztahu ke zprostředkovateli z důvodu zákonné profesní mlčenlivosti nebo proto, že zprostředkovatel neexistuje, jelikož daňový poplatník například navrhuje a realizuje určité schéma interně. Bylo by tudíž zásadní, aby za takových okolností daňové orgány neztratily možnost získávat informace o daňových uspořádáních, která potenciálně souvisí s agresivním daňovým plánováním. Oznamovací povinnost by proto bylo nezbytné přesunout na daňového poplatníka, který má v těchto případech z uvedeného uspořádání přínos.

               (9)

               Uspořádání agresivního daňového plánování se v průběhu let vyvíjela, jsou čím dál tím složitější a podléhají neustálým změnám a úpravám v reakci na obranná protiopatření daňových orgánů. Uváží-li se tato skutečnost, pak by spíše než vymezit pojem agresivního daňového plánování bylo účinnější usilovat o podchycení uspořádání, která jsou potenciálně agresivním daňovým plánováním, sestavením seznamu rysů a prvků transakcí, které jasně naznačují, že dochází k vyhýbání se daňovým povinnostem nebo zneužívání daňového systému. Tyto náznaky jsou označovány jako „charakteristické znaky“.

               (10)

               Vzhledem k tomu, že hlavním cílem této směrnice o poskytování informací o přeshraničních uspořádáních, která jsou potenciálně agresivním daňovým plánováním, by mělo být zajištění řádného fungování vnitřního trhu, je důležité, aby se na úrovni Unie neregulovalo to, co překračuje rámec nezbytný pro dosažení těchto cílů. Právě proto je třeba, aby se jakákoli společná pravidla omezovala na poskytování informací o přeshraničních situacích, tedy situacích zahrnujících buď více než jeden členský stát, nebo členský stát a třetí zemi. Za těchto okolností lze z důvodu potenciálního vlivu na fungování vnitřního trhu odůvodnit spíše nutnost přijmout společný soubor pravidel než ponechat řešení na vnitrostátní úrovni. Určitý členský stát by měl mít možnost přijmout další vnitrostátní opatření pro oznamování podobné povahy, avšak žádné informace získané nad rámec toho, co je předmětem oznamování podle této směrnice, by neměly být automaticky sdělovány příslušným orgánům ostatních členských států. Tyto informace by mohly být vyměňovány na žádost nebo z vlastního podnětu v souladu s platnými pravidly.

               (11)

               S přihlédnutím k tomu, že oznamovaná uspořádání by měla mít přeshraniční rozměr, bylo by důležité vyměňovat si příslušné informace s daňovými orgány v jiných členských státech s cílem zajistit maximální účinnost této směrnice v odrazování od postupů agresivního daňového plánování. Mechanismus pro výměnu informací v souvislosti s předběžnými daňovými rozhodnutími s přeshraničním prvkem a předběžnými posouzeními převodních cen by se měl rovněž použít s cílem vyhovět povinné a automatické výměně oznámených informací mezi daňovými orgány v Unii o přeshraničních uspořádáních, která jsou potenciálně agresivním daňovým plánovaním.

               (12)

               Za účelem usnadnění automatické výměny informací a zvýšení efektivního využívání zdrojů by k výměnám informací mělo docházet prostřednictvím společné komunikační sítě (CCN), kterou vyvinula Unie. V této souvislosti by se informace zaznamenávaly v zabezpečeném centrálním rejstříku pro správní spolupráci v oblasti daní. Členské státy by také měly mít povinnost provést řadu praktických opatření, včetně opatření pro standardizaci sdělování všech požadovaných informací vytvořením standardního formuláře. Tato opatření by měla rovněž zahrnovat specifikaci jazykových požadavků na předpokládanou výměnu informací a na související modernizaci sítě CCN.

               (13)

               Za účelem minimalizace nákladů a administrativní zátěže pro daňové správy i pro zprostředkovatele a v zájmu zajištění účinnosti této směrnice při odrazování od postupů agresivního daňového plánování by rozsah automatické výměny informací ve vztahu k přeshraničním uspořádáním, která se mají oznamovat, v rámci Unie měl být v souladu s mezinárodním vývojem. Měl by být zaveden specifický charakteristický znak, který by umožňoval zabývat se uspořádáními navrženými s cílem obcházet oznamovací povinnost zahrnující automatickou výměnu informací. Po účely tohoto charakteristického znaku by se mělo k dohodám o automatické výměně informací o finančních účtech v rámci společného standardu pro oznamování přistupovat stejně jako k oznamovacím povinnostem stanoveným v čl. 8 odst. 3a směrnice Rady 2014/107/EU a v příloze I uvedené směrnice. Při provádění částí této směrnice týkajících se uspořádání pro obcházení společného standardu pro oznamování a uspořádání zahrnujících právnické osoby nebo právní uspořádání či jakékoli jiné obdobné struktury by měly mít členské státy možnost využít výsledky práce OECD, konkrétně pak její modelová pravidla povinného poskytování informací za účelem řešení uspořádání pro vyhýbání se společnému standardu pro oznamování a neprůhledných offshorových struktur a komentář k těmto pravidlům, a to jako zdroj příkladů nebo výkladu, s cílem zajistit jednotnost při uplatňování napříč členskými státy, v rozsahu, v jakém jsou tyto texty v souladu s právem Unie.

               (14)

               Přestože přímé daně zůstávají v pravomoci členských států, je výhradně pro účely jasného vymezení působnosti charakteristického znaku vztahujícího se na uspořádání s přeshraničními transakcemi, která by měli podle směrnice 2011/16/EU zprostředkovatelé nebo případně daňoví poplatníci oznamovat a o kterých by si měly příslušné orgány automaticky vyměňovat informace, vhodné odkázat na nulovou nebo téměř nulovou sazbu daně z příjmů právnických osob. Dále je vhodné připomenout, že na přeshraniční uspořádání agresivního daňového plánování, jejichž hlavním důvodem nebo jedním z hlavních důvodů je získání daňové výhody, která maří předmět nebo účel příslušného daňového práva, se vztahuje obecné pravidlo proti zneužívání uvedené v článku 6 směrnice Rady (EU) 2016/1164 (9).

               (15)

               Pro zlepšení účinnosti této směrnice, by členské státy měly stanovit sankce za porušení vnitrostátních pravidel, kterými se tato směrnice provádí. Takto stanovené sankce by měly být účinné, přiměřené a odrazující.

               (16)

               Za účelem zajištění jednotných podmínek provádění této směrnice, zejména pokud jde o automatickou výměnu informací mezi daňovými orgány, by měla být Komisi svěřena prováděcí pravomoc přijmout standardní formulář s omezeným počtem prvků, včetně jazykových režimů. Ze stejného důvodu by Komisi měly být svěřeny prováděcí pravomoci přijímat potřebná praktická opatření pro modernizaci centrálního rejstříku pro správní spolupráci v oblasti daní. Tyto pravomoci by se měly vykonávat v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (10).

               (17)

               Evropský inspektor ochrany údajů byl konzultován v souladu s čl. 28 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 (11). Každé zpracování osobních údajů uskutečněné v rámci této směrnice musí být v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES (12) a nařízením (ES) č. 45/2001.

               (18)

               Tato směrnice dodržuje základní práva a ctí zásady uznávané zejména Listinou základních práv Evropské unie.

               (19)

               Jelikož cíle této směrnice, totiž zlepšení fungování vnitřního trhu odrazením od používání přeshraničních uspořádání agresivního daňového plánování„ nemůže být uspokojivě dosaženo členskými státy, ale spíše jej může být lépe dosaženo na úrovni Unie, neboť se cíleně zaměřuje na schémata vyvinutá pro potenciální získání výhod z neefektivností trhu, jež mají svůj původ ve vzájemném působení rozdílných vnitrostátních pravidel, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné k dosažení tohoto cíle, zejména s přihlédnutím k tomu, že je omezena na přeshraniční uspořádání týkající se buď více než jednoho členského státu, nebo některého členského státu a třetí země.

               (20)

               Směrnice 2011/16/EU by tudíž měla být odpovídajícím způsobem změněna,

         PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
   Článek 1
   Směrnice 2011/16/EU se mění takto:

               1)

               Článek 3 se mění takto:

                           a)

                           bod 9 se mění takto:

                                       i)

                                       v prvním pododstavci se písmeno a) nahrazuje tímto:

                                                   „a)

                                                   pro účely čl. 8 odst. 1 a článků 8a, 8aa a 8ab systematické sdělování předem určených informací jinému členskému státu bez předchozí žádosti a v předem stanovených pravidelných intervalech. Pro účely čl. 8 odst. 1 se dostupnými informacemi rozumějí informace v daňových záznamech sdělujícího členského státu, které jsou dostupné v souladu s postupy pro shromažďování a zpracovávání informací v daném členském státě;“;

                                       ii)

                                       v prvním pododstavci se písmeno c) nahrazuje tímto:

                                                   „c)

                                                   pro účely jiných ustanovení této směrnice než článků 8 odst. 1 a 3a a článků 8a, 8aa a 8ab systematické sdělování předem určených informací podle písmen a) a b) tohoto bodu.“;

                                       iii)

                                       v druhém pododstavci se první věta nahrazuje tímto:
                                       „Zvýrazněné termíny použité v čl. 8 odst. 3a, čl. 8 odst. 7a, čl. 21 odst. 2, čl. 25 odst. 2 a 3 a příloze IV, je třeba chápat ve smyslu odpovídajících definic obsažených v příloze I. Zvýrazněné termíny použité v článku 8aa a příloze III je třeba chápat ve smyslu odpovídajících definic obsažených v příloze III.“;

                           b)

                           doplňují se nové body, které znějí:

                                       „18.

                                       „přeshraničním uspořádáním“ uspořádání týkající se buď více než jednoho členského státu, nebo členského státu a třetí země, je-li splněna alespoň jedna z těchto podmínek:

                                                   a)

                                                   ne všichni účastníci uspořádání jsou pro daňové účely rezidenty ve stejné jurisdikci;

                                                   b)

                                                   jeden nebo více účastníků uspořádání jsou současně pro daňové účely rezidenty ve více než jedné jurisdikci;

                                                   c)

                                                   jeden nebo více účastníků uspořádání vykonává podnikatelskou činnost v jiné jurisdikci prostřednictvím stálé provozovny, která se nachází v této jiné jurisdikci, a dané uspořádání představuje veškerou podnikatelskou činnost této stálé provozovny nebo její část;

                                                   d)

                                                   jeden nebo více účastníků uspořádání vykonává činnost v jiné jurisdikci, aniž je pro daňové účely rezidentem v této jurisdikci nebo v ní zřídil stálou provozovnu;

                                                   e)

                                                   toto uspořádání má možný dopad na automatickou výměnu informací nebo identifikaci skutečných majitelů.

                                             Pro účely bodů 18 až 25 tohoto článku, článku 8ab a přílohy IV zahrnuje pojem uspořádání rovněž sérii uspořádání. Uspořádání může zahrnovat více než jeden krok nebo část;

                                       19.

                                       „přeshraničním uspořádáním, které se má oznamovat“, jakékoli přeshraniční uspořádání, které obsahuje alespoň jeden z charakteristických znaků uvedených v příloze IV;

                                       20.

                                       „charakteristickým znakem“ vlastnost nebo rys přeshraničního uspořádání, jež jsou indikátory potenciálního rizika vyhýbání se daňovým povinnostem, jak jsou vyjmenovány v příloze IV;

                                       21.

                                       „zprostředkovatelem“ jakákoli osoba, která přeshraniční uspořádání, které se má oznamovat, navrhuje, nabízí na trhu, organizuje nebo ho zpřístupňuje pro jeho zavedení nebo řídí zavedení takového uspořádání.
                                       Rozumí se jím rovněž jakákoli osoba, která vzhledem k příslušným skutečnostem a okolnostem a na základě dostupných informací a příslušných odborných znalostí a porozumění, jež jsou k poskytování těchto služeb nezbytné, ví, že se zavázala poskytnout přímo či prostřednictvím dalších osob podporu, pomoc nebo poradenství, pokud jde o návrh, nabízení na trhu nebo organizaci přeshraničního uspořádání, které se má oznamovat, jeho zpřístupňování pro zavedení nebo řízení jeho zavedení, nebo by tuto znalost od ní bylo možné odůvodněně očekávat. Jakákoli osoba má právo doložit, že nevěděla, že se účastnila přeshraničního uspořádání, které se má oznamovat, a že nebylo možné od ní tuto znalost odůvodněně očekávat. Za tímto účelem může tato osoba odkázat na veškeré příslušné skutečnosti a okolnosti i na dostupné informace a své příslušné odborné znalosti a porozumění.
                                       Aby osoba byla zprostředkovatelem, musí splňovat alespoň jednu z těchto doplňujících podmínek:

                                                   a)

                                                   být pro daňové účely rezidentem v členském státě;

                                                   b)

                                                   mít stálou provozovnu v členském státě, jejímž prostřednictvím jsou služby ve vztahu k danému uspořádání poskytovány;

                                                   c)

                                                   být zapsána v obchodním rejstříku členského státu nebo se řídit jeho právem;

                                                   d)

                                                   být registrovaná v profesním sdružení týkajícím se právních, daňových nebo poradenských služeb v členském státě;

                                       22.

                                       „příslušným daňovým poplatníkem“ jakákoli osoba, jíž je přeshraniční uspořádání, které se má oznamovat, zpřístupněno pro zavedení nebo jež je připravena přeshraniční uspořádání, které se má oznamovat, zavést nebo uskutečnila první krok v jeho zavedení;

                                       23.

                                       „přidruženým podnikem“ pro účely článku 8ab osoba, která je propojena s jinou osobou nejméně jedním z těchto způsobů:

                                                   a)

                                                   osoba se podílí na řízení jiné osoby tím, že je schopna na ni uplatňovat významný vliv;

                                                   b)

                                                   osoba se podílí na kontrole jiné osoby tím, že drží více než 25 % hlasovacích práv;

                                                   c)

                                                   osoba se podílí na kapitálu jiné osoby prostřednictvím vlastnického práva, které přímo nebo nepřímo překračuje 25 % kapitálu;

                                                   d)

                                                   osoba má nárok na 25 % zisku jiné osoby nebo více.

                                             Pokud se na řízení, kontrole, kapitálu nebo zisku téže osoby podílí ve smyslu uvedeném v písmenech a) až d) více než jedna osoba, považují se za přidružené podniky všechny dotčené osoby.
                                       Pokud se stejné osoby podílí ve smyslu uvedeném v písmenech a) až d) na řízení, kontrole, kapitálu nebo zisku více než jedné osoby, považují se za přidružené podniky všechny dotčené osoby.
                                       Pro účely tohoto bodu se s osobou, která z hlediska hlasovacích práv nebo kapitálu v určitém subjektu jedná společně s jinou osobou, zachází, jako kdyby držela v daném subjektu účast v rozsahu veškerých hlasovacích práv nebo kapitálu, jež drží uvedená jiná osoba.
                                       V případě nepřímých účastí se splnění požadavků podle písmene c) určí vynásobením držených podílů na jednotlivých úrovních hierarchie. U osoby, která drží více než 50 % hlasovacích práv, se má za to, že drží 100 %.
                                       Fyzická osoba, její manžel nebo manželka a příbuzní v řadě přímé se považují za jedinou osobu;

                                       24.

                                       „uspořádáním určeným k nabízení na trhu“ přeshraniční uspořádání, které je navrženo, nabízeno na trhu připraveno k zavedení nebo je zpřístupněno pro zavedení, aniž potřebuje podstatnou úpravu;

                                       25.

                                       „individualizovaným uspořádáním“ jakékoli přeshraniční uspořádání, které není uspořádáním určeným k nabízení na trhu.“

               2)

               Vkládá se nový článek, který zní:
               „Článek 8ab
               Rozsah a podmínky povinné automatické výměny informací o přeshraničních uspořádáních, která se mají oznamovat
               1.   Každý členský stát přijme nezbytná opatření, aby od zprostředkovatelů vyžadoval podávání informací o přeshraničních uspořádáních, která se mají oznamovat, jež jsou jim známy, jež mají v držení nebo pod svou kontrolou, příslušným orgánům do 30 dní počínaje:

                           a)

                           dnem následujícím poté, co je přeshraniční uspořádání, které se má oznamovat, zpřístupněno pro zavedení, nebo

                           b)

                           dnem následujícím poté, co je přeshraniční uspořádání, které se má oznamovat, připraveno k zavedení, nebo

                           c)

                           dnem, kdy byl uskutečněn první krok v zavedení přeshraničního uspořádání, které se má oznamovat, podle toho,

                     co nastane jako první.
               Bez ohledu na první pododstavec je od zprostředkovatelů uvedených v čl. 3 bodě 21 druhém pododstavci vyžadováno podávání informací do 30 dní počínaje dnem následujícím poté, co poskytli přímo či prostřednictvím dalších osob podporu, pomoc nebo poradenství.
               2.   V případě uspořádání určených k nabízení na trhu přijmou členské státy nezbytná opatření, aby od zprostředkovatelů vyžadovaly pravidelné podávání zpráv jednou za tři měsíce s aktualizacemi obsahujícími nové informace, které se mají oznamovat podle odst. 14 písm. a), d), g) a h) a které se objevily od podání poslední zprávy.
               3.   Je-li zprostředkovatel povinen podat informace o přeshraničním uspořádání, které se má oznamovat, příslušným orgánům více než jednoho členského státu, podávají se tyto informace pouze v členském státě, který je na následujícím seznamu uveden jako první:

                           a)

                           členský stát, kde je zprostředkovatel rezidentem pro daňové účely;

                           b)

                           členský stát, kde má zprostředkovatel stálou provozovnu, jejímž prostřednictvím jsou služby ve vztahu k danému uspořádání poskytovány;

                           c)

                           členský stát, kde je zprostředkovatel zapsán v obchodním rejstříku nebo jehož právem se řídí;

                           d)

                           členský stát, kde je zprostředkovatel registrován v profesním sdružení týkajícím se právních, daňových nebo poradenských služeb.

                     4.   V případě vícečetné oznamovací povinnosti podle odstavce 3 je zprostředkovatel od povinnosti podávat informace osvobozen, pokud v souladu s vnitrostátním právem prokáže, že stejné informace podal v jiném členském státě.
               5.   Každý členský stát může přijmout nezbytná opatření, aby zprostředkovatelé měli právo na zproštění povinnosti podávat informace o přeshraničním uspořádání, které se má oznamovat, jestliže by tato oznamovací povinnost představovala porušení zákonné profesní mlčenlivosti podle vnitrostátního práva daného členského státu. Za takové situace přijme každý členský stát nezbytná opatření, aby od zprostředkovatelů vyžadoval neprodlené informování jakéhokoli jiného zprostředkovatele, nebo pokud takový zprostředkovatel není, příslušného daňového poplatníka o jeho oznamovací povinnosti podle odstavce 6.
               Zprostředkovatelé mohou mít právo na zproštění povinností podle prvního pododstavce pouze v rozsahu, v jakém působí v mezích příslušných vnitrostátních právních předpisů, které vymezují jejich profesi.
               6.   Každý členský stát přijme nezbytná opatření k vyžadování toho, aby v situaci bez zprostředkovatele, nebo pokud zprostředkovatel informuje příslušného daňového poplatníka či jiného zprostředkovatele o uplatnění zproštění povinnosti podle odstavce 5, měl povinnost podávat informace o přeshraničním uspořádání, které se má oznamovat, další informovaný zprostředkovatel, nebo pokud takový zprostředkovatel není, příslušný daňový poplatník.
               7.   Příslušný daňový poplatník, jenž má oznamovací povinnost, podá informace do 30 dní počínaje dnem následujícím poté, co mu je přeshraniční uspořádání, které se má oznamovat, zpřístupněno pro zavedení nebo je připraveno k zavedení tímto příslušným daňovým poplatníkem nebo byl uskutečněn první krok v jeho zavedení ve vztahu k příslušnému daňovému poplatníkovi, podle toho, co nastane jako první.
               Je-li příslušný daňový poplatník povinen podat informace o přeshraničním uspořádání, které se má oznamovat, příslušným orgánům více než jednoho členského státu, podávají se tyto informace pouze příslušným orgánům členského státu, který je na následujícím seznamu uveden jako první:

                           a)

                           členský stát, kde je příslušný daňový poplatník rezidentem pro daňové účely;

                           b)

                           členský stát, kde má příslušný daňový poplatník stálou provozovnu, jež má z uspořádání prospěch;

                           c)

                           členský stát, kde příslušný daňový poplatník obdrží příjem nebo vytváří zisk, přestože není rezidentem pro daňové účely a nemá stálou provozovnu v žádném členském státě;

                           d)

                           členský stát, kde příslušný daňový poplatník vykonává činnost, přestože není pro daňové účely rezidentem a nemá stálou provozovnu v žádném členském státě.

                     8.   V případě vícečetné oznamovací povinnosti podle odstavce 7 je příslušný daňový poplatník od povinnosti podávat informace osvobozen, pokud v souladu s vnitrostátním právem prokáže, že stejné informace byly podány v jiném členském státě.
               9.   Každý členský stát přijme nezbytná opatření k vyžadování toho, aby v situaci více než jednoho zprostředkovatele měli povinnost podávat informace o přeshraničním uspořádání, které se má oznamovat, všichni zprostředkovatelé účastnící se téhož přeshraničního uspořádání, které se má oznamovat.
               Od povinnosti podávat informace je zprostředkovatel osvobozen pouze v rozsahu, v jakém v souladu s vnitrostátním právem prokáže, že tytéž informace podle odstavce 14 již podal jiný zprostředkovatel.
               10.   Každý členský stát přijme nezbytná opatření k vyžadování toho, aby v případě, že oznamovací povinnost má příslušný daňový poplatník a příslušných daňových poplatníků je více, podával informace v souladu s odstavcem 6 příslušný daňový poplatník, který je na následujícím seznamu uveden jako první:

                           a)

                           příslušný daňový poplatník, jenž přeshraniční uspořádání, které se má oznamovat, dohodl se zprostředkovatelem;

                           b)

                           příslušný daňový poplatník, jenž řídí zavedení uspořádání.

                     Od povinnosti podávat informace je příslušný daňový poplatník osvobozen v rozsahu, v jakém v souladu s vnitrostátním právem prokáže, že tytéž informace podle odstavce 14 již podal jiný příslušný daňový poplatník.
               11.   Každý členský stát přijme nezbytná opatření k vyžadování toho, aby každý příslušný daňový poplatník podával orgánu daňové správy informace o využívání daného uspořádání v každém roce, kdy dané uspořádání využívá.
               12.   Každý členský stát přijme nezbytná opatření, aby od zprostředkovatelů a příslušných daňových poplatníků vyžadoval podání informací o přeshraničních uspořádáních, která se mají oznamovat a jejichž první krok byl zaveden mezi dnem vstupu této směrnice v platnost a dnem její použitelnosti. Informace o těchto přeshraničních uspořádáních, která se mají oznamovat, podají zprostředkovatelé a případně příslušní daňoví poplatníci do 31. srpna 2020.
               13.   Příslušný orgán členského státu, kde byly podány informace podle odstavců 1 až 12 tohoto článku, sdělí prostřednictvím automatické výměny informace uvedené v odstavci 14 tohoto článku příslušným orgánům všech ostatních členských států v souladu s praktickými opatřeními přijatými podle článku 21.
               14.   Informace, jež má příslušný orgán členského státu sdělovat podle odstavce 13, v závislosti na daném případě zahrnují:

                           a)

                           identifikační údaje zprostředkovatelů a příslušných daňových poplatníků, včetně jejich jména, data a místa narození (v případě fyzických osob), rezidenství pro daňové účely, daňového identifikačního čísla (DIČ), a případně osob, které jsou přidruženými podniky příslušného daňového poplatníka;

                           b)

                           podrobné informace o charakteristických znacích uvedených v příloze IV, v jejichž důsledku se má přeshraniční uspořádání oznamovat;

                           c)

                           shrnutí obsahu přeshraničního uspořádání, které se má oznamovat, včetně odkazu na označení, pod nímž je obecně známo, pokud existuje, a popis příslušných podnikatelských činností nebo uspořádání v obecných rysech, který nevede k vyzrazení obchodního, průmyslového nebo profesního tajemství nebo obchodního postupu, ani k vyzrazení informací, které by odporovalo veřejnému pořádku;

                           d)

                           datum, kdy byl nebo bude učiněn první krok v zavedení přeshraničního uspořádání, které se má oznamovat;

                           e)

                           podrobné informace o vnitrostátních ustanoveních, jež jsou základem přeshraničního uspořádání, které se má oznamovat;

                           f)

                           hodnotu přeshraničního uspořádání, které se má oznamovat;

                           g)

                           identifikaci členského státu příslušného daňového poplatníka nebo poplatníků a veškerých dalších členských států, jež mohou být přeshraničním uspořádáním, které se má oznamovat, dotčeny;

                           h)

                           identifikační údaje případné další osoby v členském státě, jež může být dotčena přeshraničním uspořádáním, které se má oznamovat, s informací o tom, se kterými členskými státy je dotčená osoba spojena.

                     15.   Ze skutečnosti, že orgány daňové správy jsou nečinné ve vztahu k přeshraničnímu uspořádání, které se má oznamovat, nelze vyvozovat potvrzení platnosti nebo daňového zacházení ve vztahu k takovému uspořádání.
               16.   K usnadnění výměny informací podle odstavce 13 tohoto článku přijme Komise praktická opatření nezbytná k provedení tohoto článku, včetně opatření pro standardizaci sdělování informací podle odstavce 14 tohoto článku, jako součást postupu pro stanovení standardního formuláře podle čl. 20 odst. 5.
               17.   Komise nemá přístup k informacím uvedeným v písmenech a), c) a h) odstavce 14.
               18.   Automatická výměna informací se uskuteční do jednoho měsíce od konce čtvrtletí, v němž byly informace podány. První informace musí být sděleny do 31. října 2020.“

               3)

               V článku 20 se odstavec 5 nahrazuje tímto:
               „5.   Komise přijme postupem podle čl. 26 odst. 2 standardní formuláře, včetně jazykového režimu, v těchto případech:

                           a)

                           pro automatickou výměnu informací o předběžných daňových rozhodnutích s přeshraničním prvkem a předběžných posouzeních převodních cen podle článku 8a před 1. lednem 2017;

                           b)

                           pro automatickou výměnu informací o přeshraničních uspořádáních, která se mají oznamovat podle článku 8ab, před 30. červnem 2019.

                     Tyto standardní formuláře nesmí být rozšířeny nad rámec prvků výměny informací uvedených v čl. 8a odst. 6 a čl. 8ab odst. 14 a dalších souvisejících oblastí spojených s těmito prvky nutných pro dosažení cílů článků 8a a 8ab.
               Jazykové režimy uvedené v prvním pododstavci tohoto odstavce nebrání členským státům ve sdělování informací podle článků 8a a 8ab v kterémkoli z úředních jazyků Unie. Uvedené jazykové režimy však mohou stanovit, že se klíčové prvky těchto informací zasílají rovněž v jiném úředním jazyce Unie.“

               4)

               V článku 21 se odstavec 5 nahrazuje tímto:
               „5.   Do 31. prosince 2017 vyvine Komise zabezpečený centrální rejstřík členských států pro správní spolupráci v oblasti daní, ve kterém se v zájmu zajištění automatické výměny stanovené v čl. 8a odst. 1 a 2 zaznamenávají informace, jež mají být sdělovány podle uvedených odstavců, a zajistí jeho technickou a logistickou podporu.
               Do 31. prosince 2019 vyvine Komise zabezpečený centrální rejstřík členských států pro správní spolupráci v oblasti daní, ve kterém se v zájmu zajištění automatické výměny stanovené v čl. 8ab odst. 13, 14 a 16 zaznamenávají informace, jež mají být sdělovány podle uvedených odstavců, a zajistí jeho technickou a logistickou podporu.
               K informacím zaznamenaným v tomto rejstříku mají přístup příslušné orgány všech členských států. Komise má k informacím zaznamenaným v tomto rejstříku rovněž přístup, avšak s omezeními stanovenými v čl. 8a odst. 8 a v čl. 8ab odst. 17. Komise přijme nezbytná praktická opatření postupem podle čl. 26 odst. 2.
               Dokud nebude tento zabezpečený centrální rejstřík v provozu, provádí se automatická výměna stanovená v čl. 8a odst. 1 a 2 a čl. 8ab odst. 13, 14 a 16 v souladu s odstavcem 1 tohoto článku a platnými praktickými opatřeními.“

               5)

               V článku 23 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
               „3.   Členské státy předávají Komisi roční hodnocení účinnosti automatické výměny informací podle článků 8, 8a, 8aa a 8ab a sdělují jí dosažené praktické výsledky. Komise prostřednictvím prováděcích aktů přijme formu a podmínky předávání tohoto ročního hodnocení. Tyto prováděcí akty se přijímají postupem podle čl. 26 odst. 2.“

               6)

               Článek 25a se nahrazuje tímto:
               „Článek 25a
               Sankce
               Členské státy stanoví sankce za porušení vnitrostátních předpisů přijatých na základě této směrnice a týkajících se článků 8aa a 8aaa a přijmou veškerá opatření nezbytná k jejich uplatňování. Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.“

               7)

               Článek 27 se nahrazuje tímto:
               „Článek 27
               Podávání zpráv
               1.   Každých pět let od 1. ledna 2013 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování této směrnice.
               2.   Každé dva roky od 1. července 2020 vyhodnotí členské státy a Komise relevantnost přílohy IV a Komise předloží Radě zprávu. Ke zprávě se případně připojí legislativní návrh.“

               8)

               Doplňuje se příloha IV, jejíž znění je uvedeno v příloze této směrnice.

         Článek 2
   1.   Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 31. prosince 2019. Neprodleně o nich informují Komisi.
   Použijí tyto předpisy ode dne 1. července 2020.
   Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
   2.   Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
   Článek 3
   Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
   Článek 4
   Tato směrnice je určena členským státům.

      V Bruselu dne 25. května 2018.

            Za Radu

            předseda

         V. GORANOV

      (1)  Stanovisko ze dne 1. března 2018 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku).

      (2)  Stanovisko ze dne 18. ledna 2018 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku).

      (3)  Směrnice Rady 2011/16/EU ze dne 15. února 2011 o správní spolupráci v oblasti daní a o zrušení směrnice 77/799/EHS (Úř. věst. L 64, 11.3.2011, s. 1).

      (4)  Směrnice Rady 2014/107/EU ze dne 9. prosince 2014, kterou se mění směrnice 2011/16/EU, pokud jde o povinnou automatickou výměnu informací v oblasti daní (Úř. věst. L 359, 16.12.2014, s. 1).

      (5)  Směrnice Rady (EU) 2015/2376 ze dne 8. prosince 2015, kterou se mění směrnice 2011/16/EU, pokud jde o povinnou automatickou výměnu informací v oblasti daní (Úř. věst. L 332, 18.12.2015, s. 1).

      (6)  Směrnice Rady (EU) 2016/881 ze dne 25. května 2016, kterou se mění směrnice 2011/16/EU, pokud jde o povinnou automatickou výměnu informací v oblasti daní (Úř. věst. L 146, 3.6.2016, s. 8).

      (7)  Směrnice Rady (EU) 2016/2258 ze dne 6. prosince 2016, kterou se mění směrnice 2011/16/EU, pokud jde o přístup daňových orgánů k informacím pro boj proti praní peněz (Úř. věst. L 342, 16.12.2016, s. 1).

      (8)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/849 ze dne 20. května 2015 o předcházení využívání finančního systému k praní peněz nebo financování terorismu, o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012 a o zrušení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/60/ES a směrnice Komise 2006/70/ES (Úř. věst. L 141, 5.6.2015, s. 73).

      (9)  Směrnice Rady (EU) 2016/1164 ze dne 12. července 2016, kterou se stanoví pravidla proti praktikám vyhýbání se daňovým povinnostem, které mají přímý vliv na fungování vnitřního trhu (Úř. věst. L 193, 19.7.2016, s. 1).

      (10)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (Úř. věst. L 55, 28.2.2011, s. 13).

      (11)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 8, 12.1.2001, s. 1).

      (12)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 281, 23.11.1995, s. 31).

      PŘÍLOHA
      „
            PŘÍLOHA IV

               CHARAKTERISTICKÉ ZNAKY

            Část I.   Test hlavního přínosu
            Obecné charakteristické znaky v kategorii A a specifické charakteristické znaky v kategorii B a v odst. 1 písm. b) bodě i) a písm. c) a d) kategorie C lze vzít v úvahu, pouze pokud splňují „test hlavního přínosu“.
            Testu se vyhoví, bude-li možné stanovit, že hlavním přínosem nebo jedním z hlavních přínosů, které s ohledem na všechny relevantní skutečnosti a okolnosti může určitá osoba přiměřeně očekávat, že z určitého uspořádání vyplynou, je získání daňové výhody.
            V kontextu charakteristického znaku v odstavci 1 kategorie C nemůže přítomnost podmínek uvedených v odst. 1 písm. b) bodě i), písm. c) nebo písm. d) kategorie C sama o sobě zakládat důvod k vyvození závěru, že určité uspořádání splňuje test hlavního přínosu.
            Část II.   Kategorie charakteristických znaků
            A.   Obecné charakteristické znaky spojené s testem hlavního přínosu

                        1.

                        Uspořádání, kdy se příslušný daňový poplatník nebo účastník příslušného uspořádání zaváže, že bude dodržovat podmínku důvěrnosti, která od něho může vyžadovat, aby ve vztahu k jiným zprostředkovatelům nebo daňovým orgánům neposkytl informace o tom, jak by určité uspořádání mohlo zajistit daňovou výhodu.

                        2.

                        Uspořádání, kdy má zprostředkovatel nárok na obdržení odměny (nebo podílu, úhrady finančních nákladů nebo jiných poplatků) za příslušné uspořádání a tato odměna se stanoví s odkazem na:

                                    a)

                                    výši daňové výhody získané z příslušného uspořádání; nebo

                                    b)

                                    to, zda je z příslušného uspořádání skutečně získána daňová výhoda. To by zahrnovalo povinnost zprostředkovatele odměnu zčásti nebo zcela vrátit, pokud by zamýšlené daňové výhody získané z příslušného uspořádání nebylo zčásti nebo zcela dosaženo.

                        3.

                        Uspořádání, které podstatně standardizovalo dokumentaci nebo strukturu a je k dispozici více než jednomu příslušnému daňovému poplatníkovi, aniž by pro zavedení potřebovalo podstatnou úpravu.

                  B.   Specifické charakteristické znaky spojené s testem hlavního přínosu

                        1.

                        Uspořádání, v rámci něhož účastník příslušného uspořádání podniká vykonstruované kroky, které sestávají z pořizování ztrátové společnosti, ukončení hlavní činnosti takové společnosti a využití jejích ztrát s cílem snížit svou daňovou povinnost, mj. převodem takových ztrát do jiné jurisdikce nebo urychlením uplatňování takových ztrát.

                        2.

                        Uspořádání, které má za účinek převedení příjmu na majetek, dary nebo jiné kategorie příjmů zdaňovaných nižší sazbou nebo od daně osvobozených.

                        3.

                        Uspořádání zahrnující kruhové transakce, které mají za následek pohyb aktiv v kruhu, zejména prostřednictvím zapojení vložených subjektů bez jiné primární komerční funkce nebo transakcí, které se vzájemně započítávají nebo ruší nebo mají jiné podobné vlastnosti.

                  C.   Specifické charakteristické znaky týkající se přeshraničních transakcí

                        1.

                        Uspořádání, která zahrnují odpočitatelné přeshraniční platby provedené mezi dvěma nebo více přidruženými podniky, přičemž dochází přinejmenším k jedné z těchto situací:

                                    a)

                                    příjemce není rezidentem pro daňové účely v žádné daňové jurisdikci;

                                    b)

                                    ačkoli je příjemce rezidentem pro daňové účely v určité jurisdikci, tato jurisdikce buď:

                                                i)

                                                neukládá žádnou daň z příjmů právnických osob, nebo takovou daň ukládá s nulovou nebo téměř nulovou sazbou, nebo

                                                ii)

                                                je zařazena na seznamu jurisdikcí třetích zemí, které byly kolektivně členskými státy nebo v rámci OECD vyhodnoceny jako nespolupracující;

                                    c)

                                    příjemce platby využívá výhodu úplného osvobození od daně v jurisdikci, v níž je příjemce rezidentem pro daňové účely;

                                    d)

                                    při platbě daně se využívají výhody z preferenčního daňového režimu v jurisdikci, v níž je příjemce rezidentem pro daňové účely.

                        2.

                        Odpočty za stejné odpisování aktiva jsou uplatňovány ve více než jedné jurisdikci.

                        3.

                        Osvobození od dvojího zdanění, pokud jde o stejnou položku příjmu nebo kapitálu, je uplatňováno ve více než jedné jurisdikci.

                        4.

                        Existuje určité uspořádání, které zahrnuje převody aktiv a v němž je významný rozdíl v částce považované za splatnou ve formě protiplnění za aktiva v dotčených jurisdikcích.

                  D.   Specifické charakteristické znaky týkající se automatické výměny informací a skutečného vlastnictví

                        1.

                        Uspořádání, jehož účinkem může být narušení oznamovací povinnosti podle právních předpisů provádějících unijní právo nebo rovnocenné dohody o automatické výměně informací o finančních účtech, včetně dohod se třetími zeměmi, nebo jež využívá absence takových právních předpisů nebo dohod. Tato uspořádání zahrnují alespoň:

                                    a)

                                    využití účtu, produktu nebo investice, které nejsou finančním účtem nebo jejichž účelem není být finančním účtem, avšak které mají rysy významně podobné rysům finančního účtu;

                                    b)

                                    převod finančních účtů nebo aktiv do jurisdikcí nebo využití jurisdikcí, které nejsou vázány automatickou výměnou informací o finančních účtech se státem, ve kterém je příslušný daňový poplatník považován za rezidenta;

                                    c)

                                    překlasifikování příjmu a majetku na produkty nebo platby, které nepodléhají automatické výměně informací o finančních účtech;

                                    d)

                                    převod nebo konverzi finanční instituce nebo finančního účtu nebo jejich aktiv na finanční instituci nebo finanční účet nebo aktiva nepodléhající oznamování v rámci automatické výměny informací o finančních účtech;

                                    e)

                                    využití právních subjektů, uspořádání nebo struktur, jež eliminují nebo jejichž účelem je eliminovat oznamování jednoho nebo více majitelů účtu nebo ovládajících osob v rámci automatické výměny informací o finančních účtech;

                                    f)

                                    uspořádání, která narušují postupy náležité péče používané finančními institucemi s cílem dodržet jejich závazky oznamování informací o finančních účtech nebo využívají slabiny těchto postupů, včetně využívání jurisdikcí s neadekvátními nebo oslabenými režimy vymáhání právních předpisů v oblasti boje proti praní peněz nebo jurisdikcí s oslabenými požadavky na transparentnost pro právnické osoby nebo právní uspořádání.

                        2.

                        Uspořádání zahrnující netransparentní právní řetězec nebo netransparentní řetězec skutečných majitelů využívající osoby, právní uspořádání nebo struktury,

                                    a)

                                    které nevykonávají významnou ekonomickou aktivitu doloženou přiměřeným personálem, vybavením, aktivy a prostorami a

                                    b)

                                    které jsou zapsány v obchodním rejstříku, řízeny, jsou rezidenty, jsou ovládány nebo usazeny v jakékoli jurisdikci jiné než jurisdikci, ve které jeden nebo více skutečných majitelů aktiv držených takovými osobami jsou považováni za rezidenty, právními uspořádáními nebo strukturami a

                                    c)

                                    ve kterých nelze identifikovat skutečné majitele takových osob, právních uspořádání nebo struktur, jak je vymezeno ve směrnici (EU) 2015/849.

                  E.   Specifické charakteristické znaky týkající se převodních cen

                        1.

                        Uspořádání zahrnující využití jednostranných pravidel bezpečného přístavu.

                        2.

                        Uspořádání zahrnující převod těžko ocenitelných nehmotných aktiv. Pojem „těžko ocenitelných nehmotných aktiv“ zahrnuje nehmotná aktiva nebo práva zahrnutá v nehmotných aktivech, pro něž v době jejich převodu mezi přidruženými podniky:

                                    a)

                                    neexistují žádná srovnatelná aktiva a

                                    b)

                                    v době uzavření transakce jsou odhady budoucích peněžních toků nebo příjmů očekávaných z převáděného nehmotného aktiva nebo předpoklady použité při oceňování tohoto nehmotného aktiva vysoce nejisté, tudíž je obtížné předvídat míru konečného úspěchu nehmotného aktiva v okamžiku převodu.

                        3.

                        Uspořádání zahrnující vnitroskupinový přeshraniční převod funkcí nebo rizik nebo aktiv, pokud je v období tří let po převodu předpokládaný roční zisk před úroky a zdaněním (EBIT) u převodce nebo převodců nižší než 50 % předpokládaného ročního EBIT, jehož by tento převodce dosáhl nebo tito převodci dosáhli, kdyby k uvedenému převodu nedošlo.

                  “