title: Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/98/ES ze dne 17. listopadu 2003 o opakovaném použití informací veřejného sektoru

text:
Důležité právní upozornění

|

32003L0098

Úřední věstník L 345 , 31/12/2003 S. 0090 - 0096

		Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/98/ESze dne 17. listopadu 2003o opakovaném použití informací veřejného sektoruEVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise [1],s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [4],vzhledem k těmto důvodům:(1) Smlouva stanoví vytvoření vnitřního trhu a systému zajišťujícího, aby na vnitřním trhu nebyla narušována hospodářská soutěž. Harmonizace pravidel a postupů členských států při využívání informací veřejného sektoru přispívá k dosažení těchto cílů.(2) Vývoj směrem k informační a znalostní společnosti ovlivňuje život všech občanů Společenství mimo jiné tím, že jim umožňuje nové způsoby přístupu k poznatkům a jejich získávání.(3) Digitální obsah hraje v tomto vývoji významnou roli. Tvorba těchto obsahů v posledních letech ovlivnila a nadále ovlivňuje rychlé vytváření pracovních míst. Většina těchto pracovních míst je vytvářena v malých rozvíjejících se společnostech.(4) Veřejný sektor shromažďuje, vytváří, reprodukuje a šíří široké spektrum informací z mnoha oblastí, např. sociální, hospodářské, zeměpisné, meteorologické, turistické informace, informace o podnikání, patentech a vzdělávání.(5) Jedním ze základních cílů vytváření vnitřního trhu je vytvoření podmínek, které přispívají k rozvoji služeb v celém Společenství. Informace veřejného sektoru jsou důležitým výchozím materiálem výrobků a služeb digitálního obsahu a s rozvojem bezdrátových služeb obsahu se stanou ještě důležitějším zdrojem obsahu. V této souvislosti bude rovněž důležité široké zeměpisné pokrytí překračující hranice států. Rozšířené možnosti opakovaného použití informací veřejného sektoru by měly mimo jiné umožnit evropským společnostem využívat jejich potenciálu a přispívat k hospodářskému růstu a vytváření pracovních míst.(6) V pravidlech a postupech členských států týkajících se využívání zdrojů informací veřejného sektoru existují značné rozdíly, které vytvářejí překážky pro plné využití hospodářského potenciálu tohoto základního zdroje dokumentů. Tradiční postupy subjektů veřejného sektoru při využívání informací veřejného sektoru se vyvinuly velmi rozdílně. Tato skutečnost by měla být náležitě zohledněna. Je tedy třeba provést minimální harmonizaci vnitrostátních pravidel a postupů pro opakované použití dokumentů veřejného sektoru v těch případech, kdy rozdíly ve vnitrostátních předpisech a postupech nebo nejasnosti brání hladkému fungování vnitřního trhu a řádnému rozvoji informační společnosti ve Společenství.(7) Bez minimální harmonizace na úrovni Společenství by navíc zákonodárná opatření na vnitrostátní úrovni, která již byla v mnohých členských státech zahájena v reakci na technologické výzvy, mohla vést k ještě významnějším rozdílům. Dopad těchto zákonodárných rozdílů a nejistot bude ještě významnější s dalším rozvojem informační společnosti, která již značně rozšířila využívání informací překračující hranice států.(8) Je třeba vytvořit obecný rámec podmínek opakovaného použití dokumentů veřejného sektoru, aby byly zajištěny spravedlivé, přiměřené a nediskriminační podmínky opakovaného použití takových informací. Subjekty veřejného sektoru shromažďují, vytvářejí, reprodukují a šíří dokumenty při plnění svých veřejných úkolů. Využívání těchto dokumentů k jiným účelům znamená opakované použití. Opatření členských států mohou překračovat rámec minimálních standardů stanovených touto směrnicí, aby umožnila širší opakované použití.(9) Tato směrnice neobsahuje závazek umožnit opakované použití dokumentů. Rozhodnutí o povolení opakovaného použití závisí na členských státech nebo příslušném subjektu veřejného sektoru. Tato směrnice by se měla používat pro dokumenty, které jsou zpřístupněny k opakovanému použití, jestliže subjekty veřejného sektoru poskytují licence na informace, prodávají, šíří, vyměňují nebo poskytují informace. Aby nedocházelo ke kříženému subvencování, mělo by opakované použití zahrnovat další používání dokumentů v rámci téže organizace při činnostech překračujících rámec jejích veřejných úkolů. Činnosti překračující rámec veřejných úkolů obvykle zahrnují poskytování dokumentů, které se vytvářejí a zpoplatňují výhradně na komerčním základě a při hospodářské soutěži s ostatními účastníky na trhu. Definice "dokumentu" se nevztahuje na počítačové programy. Směrnice se opírá o platné režimy přístupu v členských státech a nemění vnitrostátní předpisy o přístupu k dokumentům. Nepoužije se v případech, ve kterých občané nebo společnosti mohou v rámci příslušného režimu přístupu získávat dokumenty pouze tehdy, když mohou prokázat zvláštní zájem. Na úrovni Společenství přiznávají články 41 (právo na řádnou správu) a 42 Listiny základních práv Evropské unie všem občanům Unie a všem fyzickým nebo právnickým osobám, které mají bydliště nebo sídlo v členském státě, právo na přístup k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise. Subjekty veřejného sektoru by měly být podporovány, aby poskytovaly k opakovanému použití všechny dokumenty, které mají v držení. Subjekty veřejného sektoru by měly prosazovat a podporovat opakované použití dokumentů, včetně úředních textů zákonodárné a správní povahy, v případech, kdy mají tyto subjekty právo schválit jejich opakované použití.(10) Definice "subjektu veřejného sektoru" a "veřejnoprávního subjektu" vycházejí ze směrnic pro zadávání veřejných zakázek (92/50/EHS [5], 93/36/EHS [6], 93/37/EHS [7] a 98/4/ES [8]. Tyto definice se nevztahují na veřejné podniky.(11) Tato směrnice stanoví obecnou definici pojmu "dokument" v souladu s vývojem informační společnosti. Vztahuje se na veškeré záznamy jednání, skutečností nebo informací – a všechny soubory takových jednání, skutečností nebo informací – bez ohledu na formu nosiče (psaný či tištěný na papíře či uložený v elektronické formě nebo jako zvuková, vizuální nebo audiovizuální nahrávka), které mají subjekty veřejného sektoru v držení. Dokument v držení subjektu veřejného sektoru je dokument, u něhož má subjekt veřejného sektoru právo povolit opakované použití.(12) Lhůta pro zodpovězení žádostí o opakované použití by měla být přiměřená a měla by odpovídat příslušné lhůtě pro žádosti o přístup k dokumentům podle dotyčných režimů přístupu. Přiměřené lhůty v celé Unii podnítí tvorbu nových souhrnných informačních výrobků a služeb na celoevropské úrovni. Po schválení žádosti o opakované použití by měly subjekty veřejného sektoru dokumenty poskytnout ve lhůtě, která umožňuje plné využití jejich hospodářského potenciálu. To je zvláště důležité u dynamických obsahů (např. dopravních údajů), jejichž hospodářská hodnota závisí na okamžité dostupnosti informací a pravidelných aktualizacích. Při použití licence může být časová dostupnost dokumentů součástí licenčních podmínek.(13) Možnosti opakovaného použití mohou být zlepšeny omezením potřeby převádění papírových dokumentů do elektronické formy nebo zpracovávání elektronických souborů, aby byly navzájem slučitelné. Proto by měly subjekty veřejného sektoru poskytovat dokumenty ve všech již existujících formátech nebo jazycích, v elektronické formě, pokud je to možné a vhodné. Subjekty veřejného sektoru by měly žádosti o výtahy z existujících dokumentů posuzovat příznivě, představuje-li schválení takové žádosti pouze jednoduchou operaci. Subjekty veřejného sektoru by však neměly být povinny poskytovat výtahy z dokumentů, pokud to představuje nepřiměřené úsilí. Pro zjednodušení opakovaného použití by měly subjekty veřejného sektoru poskytovat své vlastní dokumenty ve formátu, který nezávisí na použití zvláštního programového vybavení, pokud je to možné a vhodné. Subjekty veřejného sektoru by měly zohlednit možnosti opakovaného použití dokumentů zdravotně postiženými osobami a pro zdravotně postižené osoby, pokud je to možné a vhodné.(14) Při vybírání poplatků by celkový příjem neměl přesahovat celkové náklady na shromažďování, vytváření, reprodukci a šíření dokumentů, případně se započítáním přiměřeného zisku s příslušným ohledem na požadavky samofinancování dotyčného subjektu veřejného sektoru. Vytváření zahrnuje vypracování a sestavování, rozšiřování může rovněž zahrnovat uživatelskou podporu. Náhrady nákladů, včetně přiměřeného zisku, odpovídající platným účetním zásadám a příslušné metodě stanovení nákladů dotyčného subjektu veřejného sektoru představují horní hranici poplatků, protože je třeba vyloučit nadměrně vysoké ceny. Horní hranice poplatků je stanovena touto směrnicí, aniž je dotčeno právo členských států nebo subjektů veřejného sektoru vybírat nižší nebo vůbec žádné poplatky, a členské státy by měly podporovat subjekty veřejného sektoru, aby dokumenty poskytovaly za poplatky, které nepřesahují mezní náklady na reprodukci a šíření dokumentů.(15) Předpokladem rozvoje informačního trhu v celém Společenství je zajistit, aby podmínky opakovaného použití dokumentů veřejného sektoru byly jasné a veřejně dostupné. Proto by měly být všechny platné podmínky opakovaného použití dokumentů objasněny potenciálním dalším uživatelům. Členské státy by měly prosazovat vytváření seznamů dostupných dokumentů, případně přístupných on-line, aby podporovaly a usnadňovaly žádosti o opakované použití. Žadatelé o opakované použití dokumentů by měli být informováni o dostupných prostředcích pro zjednání nápravy ohledně rozhodnutí nebo postupů, které se jich týkají. To je zvláště důležité pro malé a střední podniky, které nemusí být obeznámeny se způsobem komunikace se subjekty veřejného sektoru v jiných členských státech a s odpovídajícími prostředky pro zjednání nápravy.(16) Zveřejnění všech obecně dostupných dokumentů, které má veřejný sektor v držení a které se týkají nejen politiky, ale i soudnictví a správy, je základním nástrojem rozšíření práva na informace, které je základní zásadou demokracie. Tento cíl platí pro instituce na všech úrovních, tj. na místní, vnitrostátní i mezinárodní úrovni.(17) V některých případech se opakované použití dokumentů uskuteční, aniž by byla smluvena licence. V ostatních případech se uděluje licence s uvedením podmínek, které musí nabyvatel licence při opakovaném použití dodržovat a které se týkají otázek jako odpovědnost, řádné použití dokumentů, záruka nezměněné reprodukce a uvedení zdroje. Poskytnou-li subjekty veřejného sektoru licenci na opakované použití dokumentů, měly by být licenční podmínky spravedlivé a průhledné. V tomto ohledu mohou hrát významnou roli rovněž standardní licence dostupné on-line. Členské státy by tedy měly prosazovat dostupnost standardních licencí.(18) Rozhodne-li se příslušný orgán, že již nebude určité dokumenty poskytovat pro opakované použití nebo že tyto dokumenty přestane aktualizovat, měl by tato rozhodnutí při nejbližší příležitosti zveřejnit, pokud možno elektronickými prostředky.(19) Podmínky opakovaného použití by neměly být diskriminační pro srovnatelné kategorie opakovaného použití. Toto opatření by např. nemělo bránit bezplatné výměně informací mezi subjekty veřejného sektoru při výkonu veřejných úkolů, zatímco třetí strany musí za opakované použití týchž dokumentů uhradit poplatky. Nemělo by bránit ani stanovení různých poplatků pro komerční a nekomerční opakované použití.(20) Subjekty veřejného sektoru by při stanovení zásad opakovaného použití dokumentů měly dodržovat pravidla hospodářské soutěže, aby se pokud možno vyhnuly uzavírání výhradních dohod se soukromými partnery. Pro zajištění služeb obecného hospodářského zájmu však někdy může být výhradní právo na opakované použití zvláštních dokumentů veřejného sektoru nezbytné. Může tomu být v případě, kdy by žádný komerční vydavatel informace bez tohoto výhradního práva nezveřejňoval.(21) Tato směrnice by měla být prováděna a uplatňována v plné shodě se zásadami ochrany osobních údajů v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů [9].(22) Práva duševního vlastnictví třetích stran nejsou touto směrnicí dotčena. Aby bylo zamezeno pochybnostem, vztahuje se pojem "práva duševního vlastnictví" výhradně na autorské právo a související ochranná práva (včetně ochranných práv sui generis). Tato směrnice se nepoužije na dokumenty, na které se vztahují práva průmyslového vlastnictví, jako patenty, zapsané (průmyslové) vzorky a ochranné známky. Směrnice se nedotýká existence nebo vlastnictví práv duševního vlastnictví subjektů veřejného sektoru ani nijak neomezuje výkon těchto práv za hranicemi stanovenými touto směrnicí. Závazky vyplývající z této směrnice by měly platit pouze tehdy, pokud jsou slučitelné s ustanoveními mezinárodních dohod o ochraně práv duševního vlastnictví, zejména Bernské úmluvy o ochraně literárních a uměleckých děl (Bernská úmluva) a Dohody o obchodních aspektech práv k duševnímu vlastnictví (Dohoda TRIPS). Subjekty veřejného sektoru by však měly své autorské právo vykonávat způsobem, který usnadňuje opakované použití.(23) Užívání dokumentů veřejného sektoru, které překračuje hranice států, může být významně usnadněno nástroji, které potenciálním dalším uživatelům pomáhají nalézt dokumenty dostupné pro opakované použití, a podmínkami opakovaného použití. Členské státy by tedy měly zajistit, aby byla učiněna praktická opatření, která napomohou dalším uživatelům vyhledávat dokumenty dostupné pro opakované použití. Seznamy fondů hlavních dokumentů (dokumentů, které jsou nebo by mohly být ve značném rozsahu opakovaně používány), pokud možno přístupné on-line, a internetové portály, které jsou propojeny s decentralizovanými seznamy fondů, jsou příkladem takových praktických opatření.(24) Touto směrnicí není dotčena směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti [10] a směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/9/ES ze dne 11. března 1996 o právní ochraně databází [11]. Stanoví podmínky, za kterých mohou subjekty veřejného sektoru vykonávat svá práva duševního vlastnictví na vnitřním informačním trhu při povolování opakovaného použití dokumentů.(25) Protože cílů navrhovaného opatření, totiž usnadnění tvorby informačních výrobků a služeb na úrovni Společenství založených na dokumentech veřejného sektoru, podpory účinného využívání dokumentů veřejného sektoru, které překračuje hranice států, soukromými společnostmi pro rozvoj informačních výrobků a služeb s přidanou hodnotou a omezování narušování hospodářské soutěže na trhu Společenství nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států a protože z důvodu jednoznačného rozsahu a účinků tohoto opatření v rámci Společenství tedy může být těchto cílů lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity podle článku 5 Smlouvy. V souladu se zásadou proporcionality podle uvedeného článku tato směrnice nepřekročí rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů. Tato směrnice by měla dosáhnout minimální harmonizace a tak se vyhnout dalším rozdílnostem mezi členskými státy v otázce opakovaného použití dokumentů veřejného sektoru,PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:KAPITOLA IOBECNÁ USTANOVENÍČlánek 1Předmět a oblast působnosti1. Tato směrnice stanoví minimální soubor pravidel pro opakované použití a praktické prostředky pro usnadnění opakovaného použití stávajících dokumentů, které mají subjekty veřejného sektoru členských států v držení.2. Tato směrnice se nepoužije na:a) dokumenty, jejichž poskytnutí nepřísluší do oblasti veřejných úkolů příslušných subjektů veřejného sektoru, definované zákonem nebo jinými závaznými předpisy v členském státě nebo při neexistenci těchto předpisů definované v souladu s obecnou správní praxí v příslušném členském státě;b) dokumenty, ke kterým mají třetí strany práva duševního vlastnictví;c) dokumenty, které nejsou přístupné podle režimů přístupu v členských státech, včetně z důvodů:- ochrany národní bezpečnosti (tj. bezpečnosti státu), obrany nebo veřejné bezpečnosti,- statistického nebo obchodního tajemství;d) dokumenty, které mají v držení organizace pro veřejnoprávní vysílání a jejich dceřinné společnosti a ostatní subjekty nebo jejich dceřiné společnosti k plnění služby veřejnoprávního vysílání;e) dokumenty, které mají v držení vzdělávací a výzkumné instituce jako školy, vysoké školy, archivy, knihovny a výzkumná zařízení, případně včetně organizací pro předávání výsledků výzkumu;f) dokumenty, které mají v držení kulturní instituce jako muzea, knihovny, archivy, orchestry, opery, balety a divadla.3. Tato směrnice je založena na stávajících režimech přístupu v členských státech a tyto nejsou jejími ustanoveními dotčeny. Tato směrnice se nepoužije v případech, kdy musí občané nebo společnosti pro získání přístupu k dokumentům prokazovat v rámci režimu přístupu zvláštní zájem.4. Tato směrnice ponechává nedotčenu a nijak neovlivňuje úroveň ochrany fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů podle ustanovení předpisů Společenství a vnitrostátních předpisů, a zejména nemění závazky a práva podle směrnice 95/46/ES.5. Závazky uložené touto směrnicí se použijí, pouze pokud jsou slučitelné s ustanoveními mezinárodních dohod o ochraně práv duševního vlastnictví, zejména Bernské úmluvy a Dohody TRIPS.Článek 2DefinicePro účely této směrnice se:1. "subjektem veřejného sektoru" rozumí státní, regionální nebo místní orgány, veřejnoprávní subjekty a sdružení vytvořená jedním nebo několika takovými orgány nebo jedním nebo několika takovými veřejnoprávními subjekty;2. "veřejnoprávním subjektem" rozumí jakýkoliv subjekt:a) zřízený za zvláštním účelem uspokojování potřeb veřejného zájmu, který nemá průmyslovou nebo obchodní povahu ab) který má právní subjektivitu ac) je financován převážně státem, regionálními nebo místními orgány nebo jinými veřejnoprávními subjekty nebo je těmito subjekty řízen, nebo v jeho správním, řídicím nebo dozorčím orgánu je více než polovina členů jmenována státem, regionálními nebo místními orgány nebo jinými veřejnoprávními subjekty;3. "dokumentem" rozumí:a) obsah na jakémkoli nosiči (psaný či tištěný na papíře či uložený v elektronické formě nebo jako zvuková, vizuální nebo audiovizuální nahrávka);b) jakákoli část takového obsahu;4. "opakovaným použitím" rozumí použití dokumentů, které mají v držení subjekty veřejného sektoru, fyzickými nebo právnickými osobami pro komerční nebo nekomerční účely jiné, než je původní účel v rámci veřejného úkolu, pro který byly dokumenty vytvořeny. Výměna dokumentů mezi subjekty veřejného sektoru výhradně pro účely jejich veřejných úkolů není opakovaným použitím;5. "osobními údaji" rozumí údaje definované v čl. 2 písm. a) směrnice 95/46/ES.Článek 3Obecná zásadaČlenské státy zajistí, aby v případech, ve kterých bylo povoleno opakované použití dokumentů v držení subjektů veřejného sektoru, byly tyto dokumenty opakovaně použitelné pro komerční nebo nekomerční účely v souladu s podmínkami podle kapitol III a IV. Dokumenty jsou pokud možno poskytovány v elektronické formě.KAPITOLA IIŽÁDOSTI O OPAKOVANÉ POUŽITÍČlánek 4Požadavky na zpracování žádostí o opakované použití1. Pokud je to možné a vhodné, používají subjekty veřejného sektoru při zpracování žádostí o opakované použití a poskytování dokumentů k opakovanému použití žadateli nebo, je-li zapotřebí licence, při předkládání konečné licenční nabídky žadateli v přiměřené lhůtě, která odpovídá lhůtám pro zpracování žádostí o přístup k dokumentům, elektronické prostředky.2. Nebyly-li stanoveny žádné lhůty nebo jiná pravidla pro včasné poskytování dokumentů, subjekty veřejného sektoru zpracují žádost a poskytnou žadateli dokumenty k opakovanému použití nebo, je-li zapotřebí licence, předloží žadateli konečnou licenční nabídku ve lhůtě nejvýše 20 pracovních dnů od přijetí žádosti. U rozsáhlých nebo složitých žádostí může být tato lhůta prodloužena o dalších 20 pracovních dnů. V těchto případech je žadatel do tří týdnů od podání původní žádosti informován, že je k jejímu zpracování zapotřebí více času.3. Při zamítavém rozhodnutí sdělí subjekty veřejného sektoru žadateli důvody zamítnutí založené na příslušných ustanoveních režimu přístupu v dotyčném členském státě nebo na vnitrostátních ustanoveních přijatých v souladu s touto směrnicí, zejména čl. 1 odst. 2 písm. a), b) a c) nebo článkem 3. Je-li zamítavé rozhodnutí založeno na čl. 1 odst. 2 písm. b), odkáže subjekt veřejného sektoru na fyzickou nebo právnickou osobu, která je držitelem práv, je-li známa, nebo eventuálně na poskytovatele licence, od něhož subjekt veřejného sektoru získal dotčený materiál.4. Každé zamítavé rozhodnutí obsahuje odkaz na prostředky pro zjednání nápravy, chce-li se žadatel proti rozhodnutí odvolat.5. Subjekty veřejného sektoru podle čl. 1 odst. 2 písm. d), e) a f) nemusí splňovat požadavky tohoto článku.KAPITOLA IIIPODMÍNKY OPAKOVANÉHO POUŽITÍČlánek 5Dostupné formáty1. Subjekty veřejného sektoru poskytují své dokumenty ve všech již existujících formátech nebo jazycích, v elektronické formě, pokud je to možné a vhodné. Subjekty veřejného sektoru však nejsou povinny vytvářet nebo upravovat dokumenty, aby vyhověly žádosti, ani nejsou povinny poskytovat výtahy z dokumentů, pokud to představuje nepřiměřené úsilí překračující rámec jednoduché operace.2. Subjekty veřejného sektoru nejsou na základě této směrnice povinny pokračovat ve vytváření určitého druhu dokumentů s ohledem na opakované použití těchto dokumentů organizací soukromého nebo veřejného sektoru.Článek 6Zásady vybírání poplatkůJsou-li vybírány poplatky, nesmí celkový příjem z poskytování a povolování opakovaného použití dokumentů přesahovat náklady na jejich shromažďování, vytváření, reprodukci a šíření se započítáním přiměřeného zisku. Poplatky jsou v příslušném účetním období určovány z hlediska nákladů a stanoveny v souladu s účetními zásadami použitelnými pro příslušné subjekty veřejného sektoru.Článek 7PrůhlednostPodmínky a standardní poplatky použitelné pro opakované použití dokumentů, které mají v držení subjekty veřejného sektoru, jsou stanoveny předem a zveřejněny v elektronické formě, pokud je to možné a vhodné. Subjekt veřejného sektoru na žádost uvede základ pro výpočet zveřejněných poplatků. Příslušný subjekt veřejného sektoru rovněž uvede, jaké faktory budou zohledněny při výpočtu poplatků v atypických případech. Subjekty veřejného sektoru zajistí, aby byli žadatelé o opakované použití dokumentů informováni o dostupných prostředcích pro zjednání nápravy ohledně rozhodnutí nebo postupů, které se jich týkají.Článek 8Licence1. Subjekty veřejného sektoru mohou schválit opakované použití dokumentů bez dalších podmínek nebo mohou uložit podmínky, případně na základě licence, upravující příslušné otázky. Tyto podmínky nesmějí zbytečně omezovat možnosti opakovaného použití a nesmějí být použity pro omezování hospodářské soutěže.2. Členské státy, ve kterých se používají licence, zajistí, aby standardní licence pro opakované použití dokumentů veřejného sektoru, které mohou být přizpůsobeny zvláštním licenčním žádostem, byly dostupné v elektronické formě a mohly být elektronicky zpracovávány. Členské státy podporují všechny subjekty veřejného sektoru při používání standardních licencí.Článek 9Praktická opatřeníČlenské státy zajistí, aby byla učiněna praktická opatření, která usnadňují vyhledávání dokumentů dostupných pro opakované použití, jako seznamy fondů hlavních dokumentů, pokud možno přístupné on-line, a internetové portály, které jsou propojeny s decentralizovanými seznamy fondů.KAPITOLA IVNEDISKRIMINACE A POCTIVÝ OBCHODČlánek 10Nediskriminace1. Podmínky opakovaného použití dokumentů jsou nediskriminační pro srovnatelné kategorie opakovaného použití.2. Pokud subjekt veřejného sektoru opakovaně používá dokumenty jako výchozí materiál pro své komerční činnosti, které přesahují rámec jeho veřejných úkolů, použijí se pro poskytování dokumentů k těmto činnostem tytéž poplatky a ostatní podmínky jako pro jiné uživatele.Článek 11Zákaz výhradních dohod1. Opakované použití dokumentů je přístupné všem potenciálním účastníkům trhu, i když jeden nebo více účastníků trhu již využívají výrobků s přidanou hodnotou založených na těchto dokumentech. Smlouvy nebo jiné dohody mezi subjekty veřejného sektoru, které mají dokumenty v držení, a třetími stranami neposkytují výhradní práva.2. Je-li však pro poskytování služby ve veřejném zájmu výhradní právo nezbytné, je platnost důvodů udělení takového výhradního práva pravidelně přezkoumávána, a to alespoň každé tři roky. Výhradní dohody uzavřené po vstupu této směrnice v platnost jsou průhledné a veřejně oznámené.3. Stávající výhradní dohody, na které se nevztahuje výjimka podle odstavce 2, se ukončí uplynutím smlouvy, nejpozději však dne 31. prosince 2008.KAPITOLA VZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍČlánek 12ProvedeníČlenské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. července 2005. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.Článek 13Přezkum1. Komise přezkoumá používání této směrnice před 1. červencem 2008 a výsledky tohoto přezkum společně s případnými návrhy na změny směrnice sdělí Evropskému parlamentu a Radě.2. Přezkum se zejména soustředí na rozsah a dopad této směrnice, včetně míry zvýšení opakovaného použití dokumentů veřejného sektoru, vlivu používaných zásad na vybírání poplatků i opakovaného použití úředních textů zákonodárné a správní povahy, jakož i na další možnosti zlepšování řádného fungování vnitřního trhu a rozvoje evropského odvětví multimediálních materiálů.Článek 14Vstup v platnostTato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.Článek 15UrčeníTato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 17. listopadu 2003.Za Evropský parlamentpředsedaP. CoxZa RadupředsedaG. Alemanno[1] Úř. věst. C 227 E, 24.9.2002, s. 382.[2] Úř. věst. C 85, 8.4.2003, s. 25.[3] Úř. věst. C 73, 26.3.2003, s. 38.[4] Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 12. února 2003 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku), společný postoj Rady ze dne 26. května 2003 (Úř. věst. C 159 E, 8.7.2003, s. 1) a postoj Evropského parlamentu ze dne 25. září 2003 (dosud nezveřejněný v Úředním věstníku). Rozhodnutí Rady ze dne 27. října 2003.[5] Úř. věst. L 209, 24.7.1992, s. 1. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí Komise 2001/78/ES (Úř. věst. L 285, 29.10.2001, s. 1).[6] Úř. věst. L 199, 9.8.1993, s. 1. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí Komise 2001/78/ES.[7] Úř. věst. L 199, 9.8.1993, s. 54. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí Komise 2001/78/ES.[8] Úř. věst. 101, 1.4.1998, s. 1.[9] Úř. věst. L 281, 23.11.1995, s. 31.[10] Úř. věst. L 167, 22.6.2001, s. 10.[11] Úř. věst. L 77, 27.3.1996, s. 20.--------------------------------------------------


title: Směrnice Rady 2006/103/ES ze dne 20. listopadu 2006 , kterou se z důvodu přistoupení Bulharska a Rumunska upravují některé směrnice v oblasti dopravní politiky

text:
               20.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 363/344

         SMĚRNICE RADY 2006/103/ES
   ze dne 20. listopadu 2006,
   kterou se z důvodu přistoupení Bulharska a Rumunska upravují některé směrnice v oblasti dopravní politiky
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
   s ohledem na smlouvu o přistoupení Bulharska a Rumunska (1), a zejména na čl. 4 odst. 3 této smlouvy,
   s ohledem na akt o přistoupení Bulharska a Rumunska, a zejména na článek 56 tohoto aktu,
   s ohledem na návrh Komise,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               V článku 56 aktu o přistoupení se stanoví, že u právních aktů orgánů, které zůstávají v platnosti po dni 1. ledna 2007 a musejí být upraveny v důsledku přistoupení, ale jejich nezbytné úpravy nebyly uvedeny v aktu o přistoupení nebo v jeho přílohách, přijme tyto nezbytné úpravy Rada s výjimkou případů, kdy původní právní akt přijala Komise.

               (2)

               V závěrečném aktu konference, která vypracovala smlouvu o přistoupení, se uvádí, že vysoké smluvní strany se na politické úrovni dohodly na souboru úprav, které je v důsledku přistoupení nutno provést v právních aktech přijatých orgány, a Rada a Komise jsou v něm zároveň vyzvány, aby tyto úpravy přijaly před přistoupením, případně jejich znění doplnily a aktualizovaly podle vývoje práva Evropské unie.

               (3)

               Směrnice 82/714/EHS (2), 91/439/EHS (3), 91/440/EHS (4), 91/672/EHS (5), 92/106/EHS (6), 96/26/ES (7), 1999/37/ES (8), 1999/62/ES (9) a 2003/59/ES (10) by proto měly být odpovídajícím způsobem změněny,

         PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
   Článek 1
   Směrnice 82/714/EHS, 91/439/EHS, 91/440/EHS, 91/672/EHS, 92/106/EHS, 96/26/ES, 1999/37/ES, 1999/62/ES a 2003/59/ES se mění v souladu s přílohou.
   Článek 2
   1.   Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději ke dni přistoupení Bulharska a Rumunska k Evropské unii. Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi ustanoveními těchto předpisů a této směrnice.
   Tyto předpisy přijaté členskými státy musejí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
   2.   Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
   Článek 3
   Tato směrnice vstupuje v platnost s výhradou vstupu a dnem vstupu smlouvy o přistoupení Bulharska a Rumunska v platnost.
   Článek 4
   Tato směrnice je určena členským státům.

      V Bruselu dne 20. listopadu 2006.

            Za Radu

            předseda

         J. KORKEAOJA

      (1)  Úř. věst. L 157, 21.6.2005, s. 11.

      (2)  Úř. věst. L 301, 28.10.1982, s. 1.

      (3)  Úř. věst. L 237, 24.8.1991, s. 1.

      (4)  Úř. věst. L 237, 24.8.1991, s. 25.

      (5)  Úř. věst. L 373, 31.12.1991, s. 29.

      (6)  Úř. věst. L 368, 17.12.1992, s. 38.

      (7)  Úř. věst. L 124, 23.5.1996, s. 1.

      (8)  Úř. věst. L 138, 1.6.1999, s. 57.

      (9)  Úř. věst. L 187, 20.7.1999, s. 42.

      (10)  Úř. věst. L 226, 10.9.2003, s. 4.

      PŘÍLOHA
      DOPRAVNÍ POLITIKA
      A.   SILNIČNÍ DOPRAVA

                  1.

                  31991 L 0439: Směrnice Rady 91/439/EHS ze dne 29. června 1991 o řidičských průkazech (Úř. věst. L 237, 24. 8. 1991, s. 1), ve znění:

                              —

                              11994 N: Aktu o podmínkách přistoupení a o úpravách smluv – přistoupení Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království (Úř. věst. C 241, 29. 8. 1994, s. 21),

                              —

                              31994 L 0072: směrnice Rady 94/72/ES ze dne 19. 12. 1994 (Úř. věst. L 337, 24. 12. 1994, s. 86),

                              —

                              31996 L 0047: směrnice Rady 96/47/ES ze dne 23. 7. 1996 (Úř. věst. L 235, 17. 9. 1996, s. 1),

                              —

                              31997 L 0026: směrnice Rady 97/26/ES ze dne 2. 6. 1997 (Úř. věst. L 150, 7. 6. 1997, s. 41),

                              —

                              32000 L 0056: směrnice Komise 2000/56/ES ze dne 14. 9. 2000 (Úř. věst. L 237, 21. 9. 2000, s. 45),

                              —

                              12003 T: Aktu o podmínkách přistoupení a o úpravách smluv – přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky (Úř. věst. L 236, 23. 9. 2003, s. 33),

                              —

                              32003 L 0059: směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/59/ES ze dne 15. 7. 2003 (Úř. věst. L 226, 10. 9. 2003, s. 4),

                              —

                              32003 R 1882: nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1882/2003 ze dne 29. 9. 2003 (Úř. věst. L 284, 31. 10. 2003, s. 1).

                              a)

                              V příloze I bodu 2 se třetí odrážka za slovy: „strana 1 obsahuje:“ nahrazuje tímto:

                                          „—

                                          rozlišovací značku členského státu vydávajícího průkaz; značky členských států jsou tyto:

                                                      B

                                                      :

                                                      Belgie

                                                      BG

                                                      :

                                                      Bulharsko

                                                      CZ

                                                      :

                                                      Česká republika

                                                      DK

                                                      :

                                                      Dánsko

                                                      D

                                                      :

                                                      Německo

                                                      EST

                                                      :

                                                      Estonsko

                                                      GR

                                                      :

                                                      Řecko

                                                      E

                                                      :

                                                      Španělsko

                                                      F

                                                      :

                                                      Francie

                                                      IRL

                                                      :

                                                      Irsko

                                                      I

                                                      :

                                                      Itálie

                                                      CY

                                                      :

                                                      Kypr

                                                      LV

                                                      :

                                                      Lotyšsko

                                                      LT

                                                      :

                                                      Litva

                                                      L

                                                      :

                                                      Lucembursko

                                                      H

                                                      :

                                                      Maďarsko

                                                      M

                                                      :

                                                      Malta

                                                      NL

                                                      :

                                                      Nizozemsko

                                                      A

                                                      :

                                                      Rakousko

                                                      PL

                                                      :

                                                      Polsko

                                                      P

                                                      :

                                                      Portugalsko

                                                      RO

                                                      :

                                                      Rumunsko

                                                      SLO

                                                      :

                                                      Slovinsko

                                                      SK

                                                      :

                                                      Slovensko

                                                      FIN

                                                      :

                                                      Finsko

                                                      S

                                                      :

                                                      Švédsko

                                                      UK

                                                      :

                                                      Spojené království“.

                              b)

                              V příloze I bodu 3 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
                              „Pokud si členský stát přeje provést tyto záznamy v národním jazyce jiném než v jednom z těchto jazyků: bulharštině, španělštině, češtině, dánštině, němčině, estonštině, řečtině, angličtině, francouzštině, italštině, lotyštině, litevštině, maďarštině, maltštině, nizozemštině, polštině, portugalštině, rumunštině, slovenštině, slovinštině, finštině nebo švédštině, vypracuje dvojjazyčnou verzi průkazu, ve které použije jeden z výše uvedených jazyků, aniž jsou dotčena ostatní ustanovení této přílohy.“.

                              c)

                              V příloze Ia bodu 2 se písmeno c) nahrazuje tímto:

                                          „c)

                                          rozlišovací značku členského státu vydávajícího průkaz, tištěno inverzně v modrém pravoúhlém čtyřúhelníku a obklopeno 12 žlutými hvězdami; rozlišovací značky jsou tyto:

                                                      B

                                                      :

                                                      Belgie

                                                      BG

                                                      :

                                                      Bulharsko

                                                      CZ

                                                      :

                                                      Česká republika

                                                      DK

                                                      :

                                                      Dánsko

                                                      D

                                                      :

                                                      Německo

                                                      EST

                                                      :

                                                      Estonsko

                                                      GR

                                                      :

                                                      Řecko

                                                      E

                                                      :

                                                      Španělsko

                                                      F

                                                      :

                                                      Francie

                                                      IRL

                                                      :

                                                      Irsko

                                                      I

                                                      :

                                                      Itálie

                                                      CY

                                                      :

                                                      Kypr

                                                      LV

                                                      :

                                                      Lotyšsko

                                                      LT

                                                      :

                                                      Litva

                                                      L

                                                      :

                                                      Lucembursko

                                                      H

                                                      :

                                                      Maďarsko

                                                      M

                                                      :

                                                      Malta

                                                      NL

                                                      :

                                                      Nizozemsko

                                                      A

                                                      :

                                                      Rakousko

                                                      PL

                                                      :

                                                      Polsko

                                                      P

                                                      :

                                                      Portugalsko

                                                      RO

                                                      :

                                                      Rumunsko

                                                      SLO

                                                      :

                                                      Slovinsko

                                                      SK

                                                      :

                                                      Slovensko

                                                      FIN

                                                      :

                                                      Finsko

                                                      S

                                                      :

                                                      Švédsko

                                                      UK

                                                      :

                                                      Spojené království“.

                              d)

                              V příloze Ia bodu 2 se písmeno e) nahrazuje tímto:

                                          „e)

                                          slova ‚Vzor Evropských společenství‘ v jazyku (jazycích) členského státu vydávajícího průkaz a slova ‚řidičský průkaz‘ v ostatních jazycích Společenství vytištěná růžově na pozadí řidičského průkazu:

                                                      Свидетелство за управление на МПС

                                                      Permiso de Conducción

                                                      Řidičský průkaz

                                                      Kørekort

                                                      Führerschein

                                                      Juhiluba

                                                      Άδεια Οδήγησης

                                                      Driving Licence

                                                      Permis de conduire

                                                      Ceadúnas Tiomána

                                                      Patente di guida

                                                      Vadītāja apliecība

                                                      Vairuotojo pažymėjimas

                                                      Vezetői engedély

                                                      Liċenzja tas-Sewqan

                                                      Rijbewijs

                                                      Prawo Jazdy

                                                      Carta de Condução

                                                      Permis de conducere

                                                      Vodičský preukaz

                                                      Vozniško dovoljenje

                                                      Ajokortti

                                                      Körkort“;

                              e)

                              V příloze Ia bodu 2 se písmeno b) za slovy „Strana 2 obsahuje“ nahrazuje tímto:
                              „Pokud si členský stát přeje provést tyto záznamy v národním jazyce jiném než v jednom z těchto jazyků: bulharštině, španělštině, češtině, dánštině, němčině, estonštině, řečtině, angličtině, francouzštině, italštině, lotyštině, litevštině, maďarštině, maltštině, nizozemštině, polštině, portugalštině, rumunštině, slovenštině, slovinštině, finštině nebo švédštině, vypracuje dvojjazyčnou verzi průkazu, ve které použije jeden z výše uvedených jazyků, aniž jsou dotčena ostatní ustanovení této přílohy.“.

                  2.

                  31992 L 0106: Směrnice Rady 92/106/EHS ze dne 7. prosince 1992 o zavedení společných pravidel pro určité druhy kombinované přepravy zboží mezi členskými státy (Úř. věst. L 368, 17. 12. 1992, s. 38), ve znění:

                              —

                              11994 N: Aktu o podmínkách přistoupení a o úpravách smluv – přistoupení Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království (Úř. věst. C 241, 29. 8. 1994, s. 21),

                              —

                              12003 T: Aktu o podmínkách přistoupení a o úpravách smluv – přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky (Úř. věst. L 236, 23. 9. 2003, s. 33).

                        V čl. 6 odst. 3 se mezi údaje pro Belgii a Českou republiku vkládá nová odrážka, která zní:
                  „—   Bulharsko:
                  данък върху превозните средства;“
                  dále, mezi údaje pro Portugalsko a Slovinsko:
                  „—   Rumunsko:
                  Taxa asupra mijloacelor de transport;“.

                  3.

                  31996 L 0026: Směrnice Rady 96/26/ES ze dne 29. dubna 1996 o přístupu k povolání provozovatele silniční přepravy zboží a provozovatele silniční přepravy osob, jakož i o vzájemném uznávání diplomů, osvědčení a jiných dokladů o dosažené kvalifikaci, s cílem umožnit účinný výkon svobody usazování těchto dopravců v oblasti vnitrostátní a mezinárodní dopravy (Úř. věst. L 124, 23. 5. 1996, s. 1), naposledy pozměněná:

                              —

                              31998 L 0076: směrnicí Rady 98/76/ES ze dne 1. 10. 1998 (Úř. věst. L 277, 14. 10. 1998, s. 17),

                              —

                              12003 T: Aktem o podmínkách přistoupení a o úpravách smluv – přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky (Úř. věst. L 236, 23. 9. 2003, s. 33),

                              —

                              32004 L 0066: směrnicí Rady 2004/66/ES ze dne 26. 4. 2004 (Úř. věst. L 168, 1. 5. 2004, s. 35).

                        V příloze Ia se poznámka pod čarou 1 nahrazuje tímto:

                              „(1)

                              Rozlišovací značka státu: (B) Belgie, (BG) Bulharsko, (CZ) Česká republika, (DK) Dánsko, (D) Německo, (EE) Estonsko, (GR) Řecko, (E) Španělsko, (F) Francie, (IRL) Irsko, (I) Itálie, (CY) Kypr, (LV) Lotyšsko, (LT) Litva, (L) Lucembursko, (HU) Maďarsko, (MT) Malta, (NL) Nizozemsko, (A) Rakousko, (PL) Polsko, (P) Portugalsko, (RO) Rumunsko, (SI) Slovinsko, (SK) Slovensko, (FIN) Finsko, (S) Švédsko, (UK) Spojené království.“.

                  4.

                  31999 L 0037: Směrnice Rady 1999/37/ES ze dne 29. dubna 1999 o registračních dokladech vozidel (Úř. věst. L 138, 1. 6. 1999, s. 57), ve znění:

                              —

                              12003 T: Aktu o podmínkách přistoupení a o úpravách smluv – přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky (Úř. věst. L 236, 23. 9. 2003, s. 33),

                              —

                              32003 L 0127: směrnice Komise 2003/127/ES ze dne 23. 12. 2003 (Úř. věst. L 10, 16. 1. 2004, s. 29).

                              a)

                              V příloze I bodu II.4 se za údaje pro Belgii vkládají tyto údaje:

                                          „BG

                                          :

                                          Bulharsko“

                                    dále, za údaje pro Portugalsko:

                                          „RO

                                          :

                                          Rumunsko“.

                              b)

                              V příloze I bodu III.1 oddíle A písm. b) se za údaje pro Belgii vkládají tyto údaje:

                                          „BG

                                          :

                                          Bulharsko“

                                    dále, za údaje pro Portugalsko:

                                          „RO

                                          :

                                          Rumunsko“.

                              c)

                              V příloze II bodu II.4 se za údaje pro Belgii vkládají tyto údaje:

                                          „BG

                                          :

                                          Bulharsko“

                                    dále, za údaje pro Portugalsko:

                                          „RO

                                          :

                                          Rumunsko“.

                              d)

                              V příloze II bodu III.1 oddíle A písm. b) se za údaje pro Belgii vkládají tyto údaje:

                                          „BG

                                          :

                                          Bulharsko“

                                    dále, za údaje pro Portugalsko:

                                          „RO

                                          :

                                          Rumunsko“.

                  5.

                  31999 L 0062: Směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/62/ES ze dne 17. června 1999 o výběru poplatků za užívání určitých pozemních komunikací těžkými nákladními vozidly (Úř. věst. L 187, 20. 7. 1999, s. 42), ve znění:

                              —

                              12003 T: Aktu o podmínkách přistoupení a o úpravách smluv – přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky (Úř. věst. L 236, 23. 9. 2003, s. 33),

                              —

                              32006 L 0038: směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/38/ES ze dne 17. 5. 2006 (Úř. věst. L 157, 9.6.2006, s. 8).

                        V čl. 3 odst. 1 se mezi údaje pro Belgii a Českou republiku vkládají tyto údaje:
                  „—   Bulharsko:
                  данък върху превозните средства,“;
                  dále, mezi údaje pro Portugalsko a Slovinsko:
                  „—   Rumunsko:
                  Taxa asupra mijloacelor de transport.“.

                  6.

                  32003 L 0059: Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/59/ES ze dne 15. července 2003 o výchozí kvalifikaci a pravidelném školení řidičů některých silničních vozidel pro nákladní nebo osobní dopravu a o změně nařízení Rady (EHS) č. 3820/85 a směrnice Rady 91/439/EHS a zrušení směrnice Rady 76/914/EHS (Úř. věst. L 226, 10. 9. 2003, s. 4), ve znění:

                              —

                              32004 L 0066: směrnice Rady 2004/66/ES ze dne 26. 4. 2004 (Úř. věst. L 168, 1. 5. 2004, s. 35).

                              a)

                              V příloze II bodu 2 písm. c) za slovy „strana 1 obsahuje“ se mezi údaje pro Belgii a Českou republiku vkládají tyto údaje:

                                          „BG

                                          :

                                          Bulharsko“

                                    dále, mezi údaje pro Portugalsko a Slovinsko:

                                          „RO

                                          :

                                          Rumunsko“.

                              b)

                              V příloze II bodu 2 písm. e) za slovy „strana 1 obsahuje“ se mezi údaje pro Belgii a Českou republiku vkládají tyto údaje:
                              „карта за квалификация на водача“
                              dále, mezi údaje pro Portugalsko a Slovensko:
                              „Cartela de pregătire profesională a conducătorului auto“.

                              c)

                              V příloze II bodu 2 písm. b) za slovy „strana 2 obsahuje“ se druhá věta nahrazuje tímto:
                              „Pokud si členský stát přeje provést tyto záznamy v národním jazyce jiném než v jednom z těchto jazyků: bulharštině, španělštině, češtině, dánštině, němčině, estonštině, řečtině, angličtině, francouzštině, italštině, lotyštině, litevštině, maďarštině, maltštině, nizozemštině, polštině, portugalštině, rumunštině, slovenštině, slovinštině, finštině nebo švédštině, vypracuje dvojjazyčnou verzi průkazu, ve které použije jeden z výše uvedených jazyků, aniž jsou dotčena ostatní ustanovení této přílohy.“

            B.   ŽELEZNIČNÍ DOPRAVA
      31991 L 0440: Směrnice Rady 91/440/EHS ze dne 29. června 1991 o rozvoji železnic Společenství (Úř. věst. L 237, 24. 8. 1991, s. 25), ve znění:

                  —

                  32001 L 0012: směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/12/ES ze dne 26. 2. 2001 (Úř. věst. L 75, 15. 3. 2001, s. 1),

                  —

                  12003 T: Aktu o podmínkách přistoupení a o úpravách smluv – přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky (Úř. věst. L 236, 23. 9. 2003, s. 33),

                  —

                  32004 L 0051: směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/51/ES ze dne 29. 4. 2004 (Úř. věst. L 164, 30. 4. 2004, s. 164).

            V příloze I se v seznamu přístavů za údaje pro Belgii vkládají slova:

         „БЪЛГАРИЯ
         Варна
         Бургас
         Русе
         Лом
         Видин“;

      dále, za údaje pro Portugalsko:

         „ROMÂNIA
         Constanţa
         Mangalia
         Midia
         Tulcea
         Galaţi
         Brăila
         Medgidia
         Olteniţa
         Giurgiu
         Zimnicea
         Calafat
         Turnu Severin
         Orşova“

      C.   DOPRAVA PO VNITROZEMSKÝCH VODNÍCH CESTÁCH

                  1.

                  31982 L 0714: Směrnice Rady 82/714/EHS ze dne 4. října 1982, kterou se stanoví technické požadavky pro plavidla vnitrozemské plavby (Úř. věst. L 301, 28. 10. 1982, s. 1), ve znění:

                              —

                              11994 N: Aktu o podmínkách přistoupení a o úpravách smluv – přistoupení Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království (Úř. věst. C 241, 29. 8. 1994, s. 21),

                              —

                              12003 T: Aktu o podmínkách přistoupení a o úpravách smluv – přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky (Úř. věst. L 236, 23. 9. 2003, s. 33).

                        Příloha I se mění takto:

                              i)

                              V „KAPITOLE II“, „Zóna 3“ se doplňují slova:
                              „Bulharská republika
                              Řeka Dunaj: od říčního km 845,650 do říčního km 374,100“,
                              „Rumunsko
                              Řeka Dunaj: od hranice Srbska-Černé hory s Rumunskem (km 1075) k Černému moři na rameni Sulina,
                              kanál Dunaj – Černé moře (délka 64,410 km): od soutoku s Dunajem, na km 299,300 Dunaje v Cernavodă (km 64 a km 410 kanálu), do přístavu Constanta jih – Agigea (km ‚0‘ kanálu),
                              Kanál Poarta Albă – Midia Năvodari (délka 34,600 km): od soutoku s kanálem Dunaj – Černé moře na km 29 a km 410 v Poarta Albă (km 27 a km 500 kanálu) do přístavu Midia (km ‚0‘ kanálu)“;

                              ii)

                              V „KAPITOLE III“, „Zóna 4“ se vkládají slova:

                                 „Rumunsko

                              Všechny ostatní vodní cesty neuvedené v seznamu pro zónu 3.“.

                  2.

                  31991 L 0672: Směrnice Rady 91/672/EHS ze dne 16. prosince 1991 o vzájemném uznávání národních osvědčení vůdců plavidel pro přepravu zboží a cestujících po vnitrozemských vodních cestách (Úř. věst. L 373, 31. 12. 1991, s. 29), ve znění:

                              —

                              11994 N: Aktu o podmínkách přistoupení a o úpravách smluv – přistoupení Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království (Úř. věst. C 241, 29. 8. 1994, s. 21),

                              —

                              12003 T: Aktu o podmínkách přistoupení a o úpravách smluv – přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky (Úř. věst. L 236, 23. 9. 2003, s. 33),

                              —

                              32003 R 1882: nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1882/2003 ze dne 29. 9. 2003 (Úř. věst. L 284, 31. 10. 2003, s. 1).

                              a)

                              Příloha I se mění takto:

                                          i)

                                          Pod nadpisem „Skupina A“ se doplňují nové položky, které znějí:
                                          „Rumunsko:

                                                      —

                                                      brevet de căpitan fluvial categoria A (osvědčení A vůdce plavidla) (v souladu s vyhláškou ministra veřejných prací, dopravy a bytové výstavby č. 984/4. 7. 2001, kterou se schvaluje nařízení o vydávání vnitrostátních osvědčení způsobilosti pro pracovníky říční plavby, M.Of., p. I, nr. 441/6.VIII.2001).“;

                                          ii)

                                          Pod nadpisem „Skupina B“ se doplňují nové položky, které znějí:
                                          „Bulharská republika

                                                      —

                                                      Свидетелство за правоспособност ‚Капитан вътрешно плаване‘ (osvědčení způsobilosti pro vůdce plavidel ve vnitrozemské vodní plavbě)

                                                      —

                                                      Свидетелство за правоспособност ‚Щурман вътрешно плаване‘ (osvědčení způsobilosti pro kontrolora vnitrozemské vodní plavby) (Наредба № 6 от 25.7.2003 г. на министъра на транспорта и съобщенията за компетентност на морските лица в Република България, обн. ДВ, бр.83 от 2003 г. V souladu s výnosem ministra dopravy a spojů č. 6 ze dne 25. července 2003 o způsobilosti námořníků v Bulharské republice, DV č. 83/2003).“,

                                                „Rumunsko

                                                      —

                                                      brevet de căpitan fluvial categoria B (osvědčení B vůdce plavidla) (v souladu s vyhláškou ministra veřejných prací, dopravy a bytové výstavby č. 984/4. 7. 2001, kterou se schvaluje nařízení o vydávání vnitrostátních osvědčení způsobilosti pro pracovníky říční plavby, M.Of., p. I, nr. 441/6.VIII.2001).“;

                              b)

                              v příloze II se doplňují slova:
                              „Rumunsko
                              Řeka Dunaj: od Brăila (km 175) k Černému moři na rameni Sulina“.


title: Směrnice Rady ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci

text:
Důležité právní upozornění

|

31989L0391

Úřední věstník L 183 , 29/06/1989 S. 0001 - 0008 Finské zvláštní vydání: Kapitola 5 Svazek 4 S. 0146  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 5 Svazek 4 S. 0146

		Směrnice Radyze dne 12. června 1989o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci(89/391/EHS)RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 118a této smlouvy,s ohledem na návrh Komise [1], vypracovaný po konzultaci s Poradním výborem pro bezpečnost, hygienu a ochranu zdraví při práci,ve spolupráci s Evropským parlamentem [2],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],vzhledem k tomu, že článek 118a Smlouvy stanoví, že Rada přijímá směrnice určující minimální požadavky na podporu zlepšování zejména pracovního prostředí a k zabezpečení vyšší úrovně ochrany bezpečnosti a zdraví pracovníků;vzhledem k tomu, že touto směrnicí nelze odůvodňovat snížení úrovně ochrany již dosahované v jednotlivých členských státech, a proto jsou členské státy vázány na základě Smlouvy k tomu, aby podporovaly zlepšování podmínek v této oblasti a harmonizaci podmínek při udržení dosažených zlepšení;vzhledem k tomu, že je známo, že zaměstnanci mohou být na pracovišti během své celoživotní pracovní činnosti vystaveni vlivům nebezpečných okolních faktorů;vzhledem k tomu, že podle článku 118a Smlouvy by tyto směrnice neměly ukládat žádná správní, finanční ani právní omezení bránící zakládání a rozvoji malých a středních podniků;vzhledem k tomu, že sdělení Komise o jejím programu v oblasti bezpečnosti, hygieny a ochrany zdraví při práci [4] předpokládá přijetí směrnic určených k zajištění bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců;vzhledem k tomu, že Rada ve svém usnesení ze dne 21. prosince 1987 o bezpečnosti, hygieně a ochraně zdraví při práci [5] vzala na vědomí úmysl Komise předložit Radě v blízké budoucnosti směrnici o organizaci bezpečnosti ochrany zdraví zaměstnanců při práci;vzhledem k tomu, že v únoru 1988 přijal Evropský parlament čtyři usnesení v rámci debaty o vytvoření vnitřního trhu a ochraně zaměstnanců; že tato usnesení zejména vyzvala Komisi k vypracování rámcové směrnice, která by sloužila jako podklad pro zvláštní směrnice, které pokryjí všechna rizika v oblasti bezpečnosti a ochrany zdraví při práci;vzhledem k tomu, že je úkolem členských států zlepšovat úroveň bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců na jejich území; že příjímání opatření týkajících se bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci přispívá v určitých případech k ochraně zdraví a popřípadě bezpečnosti osob, které s nimi sdílejí společnou domácnost;vzhledem k tomu, že právní předpisy členských států v oblasti bezpečnosti a ochrany zdraví při práci se velmi liší a měly by být zdokonaleny; že vnitrostátní úprava této oblasti, která často zahrnuje technické předpisy nebo nezávazné normy, může vést k rozdílné úrovni bezpečnosti a ochrany zdraví a může umožnit vznik hospodářské soutěže na úkor bezpečnosti a ochrany zdraví;vzhledem k tomu, že stále dochází k mnoha pracovním úrazům a nemocem z povolání; že musí být neprodleně přijata nebo zdokonalena preventivní opatření pro zajištění bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců a vyšší úrovně ochrany;vzhledem k tomu, že pro zajištění lepší úrovně ochrany musí být zaměstnanci nebo jejich zástupci informováni o rizicích pro jejich zdraví a bezpečnost a o potřebných opatřeních ke snížení nebo odstranění těchto rizik; že je nutné, aby mohli přispět prostřednictvím vyvážené účasti v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi k přijímání nezbytných ochranných opatření;vzhledem k tomu, že je nezbytné rozvinout výměnu informací, dialog a vyváženou účast v oblasti bezpečnosti a ochrany zdraví při práci mezi zaměstnavateli a zaměstnanci nebo jejich zástupci prostřednictvím vhodných postupů a nástrojů v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi;vzhledem k tomu, že zlepšení bezpečnosti, hygieny a ochrany zdraví zaměstnanců při práci je cíl, který nesmí být podřízen ryze ekonomickým zájmům;vzhledem k tomu, že zaměstnavatelé musí být informováni o nejnovějším technickém pokroku a vědeckých poznatcích týkajících se uspořádání pracovních míst s přihlédnutím k rizikům v jejich podniku a musí informovat zástupce zaměstnanců, kteří mají podle této směrnice právo účasti, tak, aby byli schopni zajistit vyšší úroveň ochrany zdraví a bezpečnosti zaměstnanců;vzhledem k tomu, že tato směrnice, aniž jsou dotčeny přísnější současné nebo budoucí předpisy Společenství, se vztahuje na všechna rizika, mimo jiné i na rizika vyplývající z používání chemických, fyzikálních a biologických činitelů stanovených směrnicí 80/1107/EHS [6], ve znění směrnice 88/642/EHS [7] při práci;vzhledem k tomu, že na základě rozhodnutí 74/325/EHS [8] konzultuje Komise při vypracovávání návrhů v této oblasti Poradní výbor pro bezpečnost, hygienu a ochranu zdraví při práci;vzhledem k tomu, musí být zřízen výbor složený z členů jmenovaných členskými státy, který by byl Komisi nápomocen při technických úpravách samostatných směrnic předpokládaných touto směrnicí,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:ODDÍL IOBECNÁ USTANOVENÍČlánek 1Účel1. Účelem této směrnice je zavádět opatření ke zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci.2. K tomuto účelu obsahuje obecné zásady týkající se prevence pracovních rizik, bezpečnosti a ochrany zdraví, odstranění rizikových a úrazových faktorů, informování, projednávání, vyvážené účasti v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi a školení zaměstnanců a jejich zástupců, a také obecná pravidla pro uskutečňování zmíněných zásad.3. Touto směrnicí nejsou dotčeny současné nebo budoucí předpisy členských států a Společenství, které jsou pro bezpečnost a ochranu zdraví zaměstnanců při práci příznivější.Článek 2Oblast působnosti1. Tato směrnice se vztahuje na všechny činnosti veřejného i soukromého sektoru (průmysl, zemědělství, obchod, administrativní činnosti, služby, vzdělání, kulturu, zábavu atd.).2. Tato směrnice se nevztahuje na činnost určitých veřejných služeb, například ozbrojených sil nebo policie, nebo na určité činnosti civilní ochrany, jejichž zvláštní povaha odporuje této směrnici.V těchto případech musí být s ohledem na cíle této směrnice zajištěna v co největší míře bezpečnost a ochrana zdraví zaměstnanců.Článek 3DefinicePro účely této směrnice se:a) "zaměstnancem" rozumí každá osoba zaměstnaná zaměstnavatelem, včetně učňů a stážistů, s výjimkou osob zaměstnaných v domácnosti;b) "zaměstnavatelem" rozumí každá fyzická nebo právnická osoba, která je smluvní stranou pracovní smlouvy se zaměstnancem a odpovídá za podnik nebo závod;c) "zástupcem zaměstnanců pro oblast bezpečnosti a ochrany zdraví při práci" rozumí každá osoba zvolená, určená nebo jmenovaná v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi, aby zastupovala zaměstnance v otázkách bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci;d) "prevencí" rozumí všechny kroky nebo opatření přijaté nebo plánované na všech stupních činnosti podniku k prevenci nebo snížení pracovních rizik.Článek 41. Členské státy přijmou nezbytná opatření k zajištění toho, aby se na zaměstnavatele, zaměstnance a zástupce zaměstnanců vztahovaly právní předpisy nezbytné k provedení této směrnice.2. Členské státy zejména zajistí náležitou kontrolu a dozor.ODDÍL IIPOVINNOSTI ZAMĚSTNAVATELŮČlánek 5Obecné ustanovení1. Zaměstnavatel je povinen zajistit bezpečnost a ochranu zdraví zaměstnanců s ohledem na všechna hlediska týkající se práce.2. Pokud zaměstnavatel v podniku nebo závodě využívá v souladu s čl. 7 odst. 3 externích odborníků (služeb nebo osob), nezbavuje jej to odpovědnosti v této oblasti.3. Povinnostmi zaměstnanců v oblasti bezpečnosti a ochrany zdraví při práci není dotčena zásada odpovědnosti zaměstnavatele.4. Tato směrnice neomezuje právo členských států vyloučit nebo snížit odpovědnost zaměstnavatele při událostech, které nastaly za neobvyklých a nepředvídatelných okolností, jež jsou mimo kontrolu zaměstnavatele, nebo při mimořádných situacích, jejichž následkům by nebylo možné zabránit ani při náležité péči.Členské státy nejsou povinny uplatnit právo uvedené v prvním pododstavci.Článek 6Obecné povinnosti zaměstnavatelů1. V rámci svých povinností přijme zaměstnavatel opatření nezbytná pro bezpečnost a ochranu zdraví zaměstnanců, včetně opatření pro prevenci pracovních rizik, pro informování a školení, a také pro přípravu nezbytné organizace a prostředků.Zaměstnavatel musí dbát na přizpůsobování těchto opatření s přihlédnutím k měnícím se okolnostem a usilovat o zlepšování současných podmínek.2. Zaměstnavatel provádí opatření uvedená v odst. 1 prvním pododstavci na základě těchto obecných zásad prevence:a) vyhýbat se rizikům;b) vyhodnotit nevyhnutelná rizika;c) odstraňovat rizika u zdroje;d) přizpůsobit práci jednotlivci, zejména s ohledem na uspořádání pracovních míst, výběr pracovního zařízení a volbu pracovních a výrobních metod, zejména za účelem ulehčení jednotvárné práce a práce při pracovním rytmu určovaném strojem a zmírnění jejich účinků na zdraví;e) přizpůsobovat se technickému pokroku;f) nahrazovat nebezpečné bezpečným nebo méně nebezpečným;g) zavést komplexní systém prevence rizik, který zahrnuje výrobní postup, organizaci práce, pracovní podmínky, sociální vztahy a vliv pracovního prostředí;h) dávat přednost prostředkům kolektivní ochrany před prostředky individuální ochrany;i) udílet zaměstnancům vhodné pokyny.3. Aniž jsou dotčena ostatní ustanovení této směrnice, musí zaměstnavatel s přihlédnutím k povaze činností podniku nebo závodua) vyhodnocovat rizika pro bezpečnost a ochranu zdraví zaměstnanců mezi jiným při volbě pracovního zařízení, používaných chemických látek nebo přípravků a při úpravě pracovišť.Opatření přijatá zaměstnavatelem k prevenci rizik a používané pracovní a výrobní metody na základě tohoto hodnocení musí v případě potřeby- zajišťovat lepší úroveň bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců,- být začleněny do všech činností podniku nebo závodu a na všech úrovních řízení;b) při ukládání úkolů zaměstnanci přihlížet ke schopnostem tohoto zaměstnance s ohledem na zdraví a bezpečnost;c) zajistit, aby při plánování a zavádění nových technologií měli zaměstnanci nebo jejich zástupci možnost vyjádřit se k tomu, jaké následky má výběr zařízení, pracovní podmínky a pracovní prostředí na bezpečnost a ochranu zdraví zaměstnanců;d) přijímat vhodná opatření, aby zajistil, že pouze zaměstnanci, kteří byli dostatečně poučeni, mají přístup do prostorů s vážným a specifickým nebezpečím.4. Aniž jsou dotčena ostatní ustanovení této směrnice, pokud jsou na jednom pracovišti přítomni zaměstnanci více podniků, musí zaměstnavatelé spolupracovat při uskutečňování opatření týkajících se bezpečnosti, hygieny a ochrany zdraví při práci a, s přihlédnutím k povaze činností, koordinovat svou činnost v oblasti ochrany a prevence pracovních rizik, vzájemně se informovat o rizicích a informovat také své zaměstnance nebo zástupce zaměstnanců.5. Náklady na bezpečnost, hygienu a ochranu zdraví při práci nesmějí v žádném případě nést zaměstnanci.Článek 7Služby pro ochranu a prevenci1. Aniž jsou dotčeny povinnosti uvedené v článcích 5 a 6, jmenuje zaměstnavatel jednoho nebo více zaměstnanců k provádění činností týkajících se ochrany a prevence pracovních rizik v podniku nebo zařízení.2. Určeným zaměstnancům nesmí být jejich činnost týkající se ochrany a prevence pracovních rizik na újmu.Určení zaměstnanci musí mít dostatek času, aby mohli plnit své povinnosti vyplývající z této směrnice.3. Jestliže podnik nebo závod nemají dostatek odborně způsobilých osob na provádění ochranných opatření a opatření k prevenci rizik v podniku nebo závodě, musí zaměstnavatel využít externích odborníků (osob nebo služeb).4. Pokud zaměstnavatel využívá zmíněných osob nebo služeb, musí je seznámit s faktory, o kterých je známo nebo se předpokládá, že mají vliv na bezpečnost a ochranu zdraví zaměstnanců, a musí jim zajistit přístup k informacím uvedeným v čl. 10 odst. 2.5. Ve všech případech- musí mít určení zaměstnanci potřebné schopnosti a vyžadované prostředky,- musí mít konzultované externí služby nebo osoby nezbytnou způsobilost a vyžadované osobní a pracovní prostředky a- musí být počet určených zaměstnanců a konzultovaných externích služeb nebo osob dostatečný,aby mohli provádět ochranná opatření a opatření k prevenci rizik s přihlédnutím k velikosti podniku nebo závodu nebo rizikům, jimiž jsou zaměstnanci vystaveni, a k jejich rozložení v rámci podniku nebo závodu.6. Ochranu před riziky pro bezpečnost a zdraví a jejich prevenci, které jsou předmětem tohoto článku, zajišťuje jeden nebo více zaměstnanců (jedna samotná služba nebo více různých služeb), kteří (které) patří k podniku nebo závodu, nebo jde o externí odborníky.Zaměstnanec nebo zaměstnanci nebo služba nebo služby musí spolupracovat, kdykoli je to potřebné.7. Členské státy mohou vymezit s ohledem na povahu činností a velikost podniku kategorie podniků, u kterých může zaměstnavatel, je-li odborně způsobilý, převzít sám úkoly uvedené v odstavci 1.8. Členské státy musí vymezit nezbytné schopnosti a způsobilosti uvedené v odstavci 5.Mohou vymezit dostatečný počet uvedený v odstavci 5.Článek 8První pomoc, zdolávání požáru a evakuace zaměstnanců, vážné a bezprostřední nebezpečí1. Zaměstnavatel musí- přijmout nezbytná opatření pro první pomoc, zdolávání požáru a evakuaci zaměstnanců, přizpůsobená povaze činností a velikosti podniku nebo závodu, s přihlédnutím k ostat ním přítomným osobám,- zajistit nezbytné spojení s externími službami, zejména v oblasti první pomoci, lékařské záchranné služby, vyprošťovacích prací a zdolávání požáru.2. Na základě odstavce 1 musí zaměstnavatel určit zejména zaměstnance pověřené poskytováním první pomoci, zdoláváním požárů a evakuací zaměstnanců.Tito zaměstnanci musí být, s přihlédnutím k velikosti nebo specifickým rizikům podniku nebo závodu, odpovídajícím způsobem vyškoleni, musí jich být dostatečný počet a musí mít vhodné vybavení.3. Zaměstnavatela) musí co nejdříve informovat všechny zaměstnance, kteří jsou nebo mohou být vystaveni vážnému a bezprostřednímu nebezpečí, o riziku a o opatřeních, která byla nebo budou přijata;b) musí přijmout opatření a udělit pokyny, aby zaměstnancům při vážném, bezprostředním a nevyhnutelném nebezpečí umožnil zastavit jejich činnost nebo okamžitě opustit pracoviště a odejít do bezpečí;c) s výjimkou náležitě odůvodněných případů nesmí vyzvat zaměstnance, aby znovu zahájili svou činnost v pracovní situaci, kdy přetrvává vážné a bezprostřední nebezpečí.4. Zaměstnancům, kteří v případě vážného, bezprostředního a nevyhnutelného nebezpečí opustí své pracovní místo nebo nebezpečný prostor, nesmí z tohoto důvodu vzniknout žádné nevýhody a musí být chráněni proti všem nepříznivým a neodůvodněným důsledkům v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi.5. Zaměstnavatel zajistí, aby v případě vážného a bezprostředního nebezpečí, pokud není možné spojit se s odpovědným nadřízeným, učinil každý zaměstnanec pro svou vlastní bezpečnost nebo pro bezpečnost dalších osob, s přihlédnutím ke svým znalostem a dostupným technickým prostředkům, vhodná opatření k zabránění následkům tohoto nebezpečí.Zaměstnanec nesmí být za své jednání postižen, ledaže jednal neuváženě nebo se dopustil hrubé nedbalosti.Článek 9Různé povinnosti zaměstnavatelů1. Zaměstnavatel musía) zajistit hodnocení rizik pro bezpečnost a zdraví při práci, včetně těch, která se vztahují na zvlášť ohrožené skupiny zaměstnanců;b) určit ochranná opatření, která musí být přijata, a v případě nutnosti i ochranné prostředky, které musí být použity;c) vést seznam pracovních úrazů, které měly za následek pracovní neschopnost delší než tři pracovní dny;d) vypracovávat pro příslušné úřady v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi zprávy o pracovních úrazech, které utrpěli jeho zaměstnanci.2. S ohledem na povahu činností a velikost podniku vymezí členské státy povinnosti týkající se vypracovávání dokumentů stanovených odst. 1 písm. a) a b) a přípravy dokumentů stanovených odst. 1 písm. c) a d), které musí být plněny různými kategoriemi podniků.Článek 10Informování zaměstnanců1. Zaměstnavatel přijme vhodná opatření, aby zaměstnanci nebo jejich zástupci v podniku nebo závodě získali v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi, s přihlédnutím mimo jiné k velikosti podniku nebo závodu, všechny informace o:a) bezpečnostních a zdravotních rizicích a o ochranných a preventivních opatřeních týkajících se jak celého podniku nebo závodu, tak každého druhu pracovního místa nebo povolání;b) opatřeních přijatých v souladu s čl. 8 odst. 2.2. Zaměstnavatel přijme vhodná opatření, aby zaměstnavatelé zaměstnanců jiných podniků nebo závodů vykonávajících práci v jeho podniku nebo závodě, byli v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi náležitě informováni o bodech uvedených v odst. 1 písm. a) a b) určených pro dotyčné zaměstnance.3. Zaměstnavatel přijme vhodná opatření, aby zaměstnanci určení pro provádění činností týkajících se bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců nebo zástupci zaměstnanců pro oblast bezpečnosti a ochrany zdraví při práci měli při plnění svých úkolů a v souladu s vnitrostátními právními předpisy přístup:a) k hodnocení rizik a k ochranným opatřením uvedeným v čl. 9 odst. 1 písm. a) a b);b) k seznamu a zprávám uvedeným v čl. 9 odst. 1 písm. c) a d);c) k informacím vyplývajícím z ochranných opatření a z opatření k prevenci rizik a k informacím kontrolních úřadů a orgánů odpovědných za bezpečnost a ochranu zdraví.Článek 11Projednání se zaměstnanci a jejich účast1. Zaměstnavatelé projednávají se zaměstnanci nebo jejich zástupci a umožní jim účastnit se všech jednání týkajících se bezpečnosti a ochrany zdraví při práci.Patří sem:- projednání se zaměstnanci,- právo zaměstnanců nebo jejich zástupců podávat návrhy,- vyvážená účast v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi.2. zaměstnanci nebo zástupci zaměstnanců pro oblast bezpečnosti a ochrany zdraví při práci se účastní vyváženým způsobem, v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi, nebo s nimi zaměstnavatel předem a včas projedná:a) každé opatření, které může mít podstatný vliv na bezpečnost a ochranu zdraví;b) určení zaměstnanců uvedených v čl. 7 odst. 1 a čl. 8 odst. 2 a činností uvedených v čl. 7 odst. 1;c) informace uvedené v čl. 9 odst. 1 a článku 10;d) možné přizvání externích odborníků (služeb nebo osob) stanovené v čl. 7 odst. 3;e) plánování a organizaci školení uvedeného v článku 12.3. Zástupci zaměstnanců pro oblast bezpečnosti a ochrany zdraví při práci mají právo požádat zaměstnavatele, aby přijal vhodná opatření, a předložit mu k tomuto účelu návrhy ke zmírnění rizik pro zaměstnance nebo k odstranění zdrojů nebezpečí.4. Zaměstnancům uvedeným v odstavci 2 a zástupcům zaměstnanců uvedeným v odstavcích 2 a 3 nesmí být na újmu jejich činnosti uvedené v odstavcích 2 a 3.5. Zaměstnavatel je povinen poskytnout zástupcům zaměstnanců pro oblast bezpečnosti a ochrany zdraví při práci dostatečné pracovní volno bez ztráty odměny za práci a dát jim k dispozici nezbytné prostředky, aby mohli vykonávat práva a úkoly vyplývající z této směrnice.6. Zaměstnanci nebo jejich zástupci jsou oprávněni obracet se v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi na orgány příslušné pro bezpečnost a ochranu zdraví při práci, považují-li zaměstnavatelem přijatá opatření a poskytnuté prostředky za nedostatečné pro zajištění bezpečnosti a ochrany zdraví při práci.Zástupci zaměstnanců musí mít možnost přednést své připomínky při návštěvách a kontrolách příslušného orgánu.Článek 12Školení zaměstnanců1. Zaměstnavatel musí zajistit, aby se každému zaměstnanci dostalo dostatečného školení o bezpečnosti a ochraně zdraví, zejména formou informací a pokynů odpovídajících jeho pracovnímu místu nebo druhu práce- při jeho přijetí do pracovního poměru,- v případě přeložení nebo změně rozsahu pracovních úkolů,- v případě zavedení nového pracovního zařízení nebo při jeho změně,- v případě zavedení nové technologie.Školení musí- být přizpůsobeno výskytu nových rizik a změnám rizik a- být pravidelně opakováno, je-li to nezbytné.2. Zaměstnavatel zajistí, aby zaměstnanci z jiných podniků nebo závodů vykonávající práci v jeho podniku nebo závodě obdrželi vhodné pokyny týkající se bezpečnostních a zdravotních rizik během jejich činnosti v jeho podniku nebo závodě.3. Zástupci zaměstnanců pro oblast bezpečnosti a ochrany zdraví při práci mají nárok na vhodné školení.4. Školení uvedené v odstavcích 1 a 3 nesmí být na náklady zaměstnanců nebo zástupců zaměstnanců.Školení uvedené v odstavci 1 musí probíhat v pracovní době.Školení uvedené v odstavci 3 musí probíhat v pracovní době nebo v souladu s vnitrostátními zvyklostmi buď uvnitř, nebo mimo podnik nebo závod.ODDÍL IIIPOVINNOSTI ZAMĚSTNANCŮČlánek 131. Každý zaměstnanec je povinen dbát podle svých možností na svou vlastní bezpečnost a ochranu zdraví i o bezpečnost a ochranu zdraví osob, kterých se dotýkají jeho jednání nebo opomenutí při práci, v souladu se školením a pokyny, které mu byly předány zaměstnavatelem.2. K uskutečnění těchto cílů musí zaměstnanci zejména, v souladu se školením a pokyny danými jejich zaměstnavatelem:a) správně používat stroje, přístroje, nářadí, nebezpečné látky, dopravní prostředky a ostatní prostředky;b) správně používat osobní ochranné prostředky, které jim byly dány k dispozici, a po použití je uložit na místo k tomu určené;c) nevyřazovat, neměnit nebo nepřestavovat svévolně bezpečnostní zařízení, zejména strojů, přístrojů, nářadí, zařízení a budov, a správně tato bezpečnostní zařízení používat;d) okamžitě uvědomit zaměstnavatele nebo zástupce zaměstnanců pro oblast bezpečnosti a ochrany zdraví při práci o každé pracovní situaci, o které se odůvodněně domnívají, že představuje vážné a bezprostřední ohrožení bezpečnosti a zdraví, a o každé poruše zjištěné na ochranných systémech;e) spolupracovat v souladu s vnitrostátními zvyklostmi se zaměstnavatelem nebo zástupci zaměstnanců pro oblast bezpečnosti a ochrany zdraví při práci tak dlouho, dokud je to nezbytné, aby bylo umožněno splnění všech úkolů a požadavků uložených příslušným orgánem pro bezpečnost a ochranu zdraví zaměstnanců při práci;f) spolupracovat v souladu s vnitrostátními zvyklostmi se zaměstnavatelem nebo zástupci zaměstnanců pro oblast bezpečnosti a ochrany zdraví při práci tak dlouho, dokud je to nezbytné, aby zaměstnavatel mohl zajistit, že pracovní prostředí a pracovní podmínky jsou bezpečné a bez rizik pro bezpečnost a zdraví v rámci rozsahu činnosti zaměstnanců.ODDÍL IVRŮZNÁ USTANOVENÍČlánek 14Zdravotní dohled1. V souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi budou přijata opatření pro zajištění vhodného dohledu nad zdravím zaměstnanců ve vztahu ke zdravotním a bezpečnostním rizikům, kterým jsou v práci vystaveni.2. Opatření uvedená v odstavci 1 jsou pojata tak, že pokud si to zaměstnanec přeje, může se podrobit lékařské prohlídce pravidelně.3. Lékařské prohlídky mohou tvořit součást státního systému zdravotní péče.Článek 15Rizikové skupinyZvlášť ohrožené rizikové skupiny musí být chráněny proti nebezpečím, která je zvlášť ohrožují.Článek 16Samostatné směrnice — Změny — Obecný rozsah této směrnice1. Rada na návrh Komise založený na článku 118a Smlouvy přijímá samostatné směrnice, mimo jiné pro oblasti uvedené v příloze.2. Tato směrnice a, aniž je dotčen postup uvedený v článku 17 o technických úpravách, samostatné směrnice mohou být měněny postupem podle článku 118a Smlouvy.3. Tato směrnice se použije plně na všechny oblasti, na které se vztahují samostatné směrnice, aniž tím jsou dotčena přísnější nebo zvláštní ustanovení těchto samostatných směrnic.Článek 17Výbor1. Při výlučně technických úpravách samostatných směrnic uvedených v čl. 16 odst. 1 s přihlédnutím- k přijatým směrnicím v oblasti technické harmonizace a technické normalizace nebo- k technickému pokroku, k vývoji mezinárodních předpisů nebo specifikací a novým poznatkůmje Komisi nápomocen výbor, který je složen ze zástupců členských států a předsedá mu zástupce Komise.2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.Výbor zaujme své stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci.Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl. 148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku. Předseda nehlasuje.3. Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata. Rada se usnese kvalifikovanou většinou.Pokud se Rada neusnese ve lhůtě tří měsíců od předložení věci Radě, přijme navrhovaná opatření Komise.Článek 18Závěrečná ustanovení1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 1992.Neprodleně o nich uvědomí Komisi.2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijaly nebo přijmou v oblasti působnosti této směrnice.3. Každých pět let členské státy předají Komisi zprávu o praktickém provádění této směrnice a uvedou stanoviska sociálních partnerů.Komise uvědomí Evropský parlament, Radu, Hospodářský a sociální výbor a Poradní výbor pro bezpečnost, hygienu a ochranu zdraví při práci.4. Komise podává pravidelně Evropskému parlamentu, Radě a Hospodářskému a sociálnímu výboru zprávu o provádění této směrnice s ohledem na odstavce 1, 2 a 3.Článek 19Tato směrnice je určena členským státům.V Lucemburku dne 12. června 1989.Za RadupředsedaM. Chaves Gonzales[1] Úř. věst. C 141, 30.5.1988, s. 1.[2] Úř. věst. C 326, 19.12.1988, s. 102 a Úř. věst. C 158, 26.6.1989.[3] Úř. věst. C 175, 4.7.1988, s. 22.[4] Úř. věst. C 28, 3.2.1988, s. 3[5] Úř. věst. C 28, 3.2.1988, s. 1.[6] Úř. věst. L 327, 3.12.1980, s. 8.[7] Úř. věst. L 356, 24.12.1988, s. 74.[8] Úř. věst. L 185, 9.7.1974, s. 15.--------------------------------------------------PŘÍLOHASeznam oblastí uvedených v čl. 16 odst. 1- Pracoviště- Pracovní zařízení- Osobní ochranné prostředky- Práce se zařízeními s obrazovkou- Manipulace s těžkými břemeny zahrnující riziko poškození páteře- Dočasná a mobilní staveniště- Rybářství a zemědělství--------------------------------------------------


title: Směrnice Komise 2010/21/EU ze dne 12. března 2010 , kterou se mění příloha I směrnice Rady 91/414/EHS, pokud jde o zvláštní ustanovení týkající se klothianidinu, thiamethoxamu, fipronilu a imidaklopridu (Text s významem pro EHP)

text:
               13.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 65/27

         SMĚRNICE KOMISE 2010/21/EU
   ze dne 12. března 2010,
   kterou se mění příloha I směrnice Rady 91/414/EHS, pokud jde o zvláštní ustanovení týkající se klothianidinu, thiamethoxamu, fipronilu a imidaklopridu
   (Text s významem pro EHP)
   EVROPSKÁ KOMISE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
   s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (1), a zejména na čl. 6 odst. 1 druhý pododstavec druhou odrážku uvedené směrnice,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Účinné látky klothianidin, thiamethoxam, fipronil a imidakloprid byly zařazeny do přílohy I směrnice 91/414/EHS směrnicemi Komise 2006/41/ES (2), 2007/6/ES (3), 2007/52/ES (4) a 2008/116/ES (5).

               (2)

               Náhodná uvolnění uvedených účinných látek, která v poslední době ohlásilo několik členských států, způsobila značný úbytek včelstev. Dotčené členské státy proto přijaly předběžná opatření s cílem dočasně pozastavit uvádění přípravků na ochranu rostlin obsahujících tyto látky na trh.

               (3)

               Klothianidin, thiamethoxam a imidakloprid mohou být povoleny pouze pro použití jako insekticid, včetně použití k ošetření osiva. Fipronil může být nicméně povolen pouze pro použití jako insekticid k ošetření osiva. Nehody ohlášené členskými státy se týkají nevhodného použití uvedených účinných látek k ošetření osiva.

               (4)

               Aby se předešlo budoucím nehodám, měla by být pro klothianidin, thiamethoxam, fipronil a imidakloprid stanovena dodatečná ustanovení včetně vhodných opatření ke zmírnění rizika.

               (5)

               Směrnice 91/414/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.

               (6)

               Opatření této směrnice je v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,

         PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
   Článek 1
   Příloha I směrnice 91/414/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
   Článek 2
   Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 31. října 2010. Neprodleně sdělí Komisi jejich znění a srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
   Budou tyto předpisy používat od 1. listopadu 2010.
   Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
   Článek 3
   V souladu se směrnicí 91/414/EHS členské státy do 31. října 2010 v případě potřeby změní nebo odejmou stávající povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující účinné látky klothianidin, thiamethoxam, fipronil a imidakloprid.
   Článek 4
   Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
   Článek 5
   Tato směrnice je určena členským státům.

      V Bruselu dne 12. března 2010.

            Za Komisi

         José Manuel BARROSO

            předseda

      (1)  Úř. věst. L 230, 19.8.1991, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 187, 8.7.2006, s. 24.

      (3)  Úř. věst. L 43, 15.2.2007, s. 13.

      (4)  Úř. věst. L 214, 17.8.2007, s. 3.

      (5)  Úř. věst. L 337, 16.12.2008, s. 86.

      PŘÍLOHA
      Příloha I směrnice 91/414/EHS se mění takto:

                  1)

                  V řádku 123 týkajícím se klothianidinu se v sloupci „Zvláštní ustanovení“ část A nahrazuje tímto:
                  „ČÁST A
                  Povolena mohou být pouze použití jako insekticid.
                  Za účelem ochrany necílových organismů, zejména včel, v případě použití k ošetření osiva:

                              —

                              nanášení na osivo se smí provádět jen v profesionálních zařízeních pro ošetřování osiva. V těchto zařízeních se musí používat nejlepší dostupné techniky, kterými lze minimalizovat rozptyl prachu během používání, skladování a přepravy,

                              —

                              pro setbu se použije adekvátní vybavení, které zajistí vysoký stupeň vpracování do půdy, minimalizaci úniku látky a minimalizaci rozptylu prachu.

                        Členské státy zajistí, aby:

                              —

                              označení ošetřeného osiva obsahovalo informaci, že osivo bylo ošetřeno klothianidinem, a aby uvádělo opatření ke zmírnění rizika stanovená v povolení přípravku,

                              —

                              podmínky povolení, zejména pro aplikace postřikem, zahrnovaly případně opatření ke zmírnění rizika na ochranu včel,

                              —

                              byly podle potřeby zahájeny programy monitorování s cílem ověřit skutečnou expozici včel klothianidinu v oblastech, které ve velké míře využívají včely jako potravní stanoviště nebo včelaři.“

                  2)

                  V řádku 142 týkajícím se thiamethoxamu se v sloupci „Zvláštní ustanovení“ část A nahrazuje tímto:
                  „ČÁST A
                  Povolena mohou být pouze použití jako insekticid.
                  Za účelem ochrany necílových organismů, zejména včel, v případě použití k ošetření osiva:

                              —

                              nanášení na osivo se smí provádět jen v profesionálních zařízeních pro ošetřování osiva. V těchto zařízeních se musí používat nejlepší dostupné techniky, kterými lze minimalizovat rozptyl prachu během používání, skladování a přepravy,

                              —

                              pro setbu se použije adekvátní vybavení, které zajistí vysoký stupeň vpracování do půdy, minimalizaci úniku látky a minimalizaci rozptylu prachu.

                        Členské státy zajistí, aby:

                              —

                              označení ošetřeného osiva obsahovalo informaci, že osivo bylo ošetřeno thiamethoxamem, a aby uvádělo opatření ke zmírnění rizika stanovená v povolení přípravku,

                              —

                              podmínky povolení, zejména pro aplikace postřikem, zahrnovaly případně opatření ke zmírnění rizika na ochranu včel,

                              —

                              byly podle potřeby zahájeny programy monitorování s cílem ověřit skutečnou expozici včel thiamethoxamu v oblastech, které ve velké míře využívají včely jako potravní stanoviště nebo včelaři.“

                  3)

                  V řádku 163 týkajícím se fipronilu se v sloupci „Zvláštní ustanovení“ část A nahrazuje tímto:
                  „ČÁST A
                  Povolena mohou být pouze použití jako insekticid k ošetření osiva.
                  Za účelem ochrany necílových organismů, zejména včel:

                              —

                              nanášení na osivo se smí provádět jen v profesionálních zařízeních pro ošetřování osiva. V těchto zařízeních se musí používat nejlepší dostupné techniky, kterými lze minimalizovat rozptyl prachu během používání, skladování a přepravy,

                              —

                              pro setbu se použije adekvátní vybavení, které zajistí vysoký stupeň vpracování do půdy, minimalizaci úniku látky a minimalizaci rozptylu prachu.

                        Členské státy zajistí, aby:

                              —

                              označení ošetřeného osiva obsahovalo informaci, že osivo bylo ošetřeno fipronilem, a aby uvádělo opatření ke zmírnění rizika stanovená v povolení přípravku,

                              —

                              byly podle potřeby zahájeny programy monitorování s cílem ověřit skutečnou expozici včel fipronilu v oblastech, které ve velké míře využívají včely jako potravní stanoviště nebo včelaři.“

                  4)

                  V řádku 163 týkajícím se fipronilu se v sloupci „Zvláštní ustanovení“ v části B zrušuje tato věta:

                              „—

                              používání adekvátního vybavení, které zajistí vysoký stupeň vpravení do půdy a minimalizaci úniku látky při jejím používání.“

                  5)

                  V řádku 222 týkajícím se imidaklopridu se v sloupci „Zvláštní ustanovení“ část A nahrazuje tímto:
                  „ČÁST A
                  Povolena mohou být pouze použití jako insekticid.
                  Za účelem ochrany necílových organismů, zejména včel a ptáků, v případě použití k ošetření osiva:

                              —

                              nanášení na osivo se smí provádět jen v profesionálních zařízeních pro ošetřování osiva. V těchto zařízeních se musí používat nejlepší dostupné techniky, kterými lze minimalizovat rozptyl prachu během používání, skladování a přepravy,

                              —

                              pro setbu se použije adekvátní vybavení, které zajistí vysoký stupeň vpracování do půdy, minimalizaci úniku látky a minimalizaci rozptylu prachu.

                        Členské státy zajistí, aby:

                              —

                              označení ošetřeného osiva obsahovalo informaci, že osivo bylo ošetřeno imidaklopridem, a aby uvádělo opatření ke zmírnění rizika stanovená v povolení přípravku,

                              —

                              podmínky povolení, zejména pro aplikace postřikem zahrnovaly případně opatření ke zmírnění rizika na ochranu včel,

                              —

                              byly podle potřeby zahájeny programy monitorování s cílem ověřit skutečnou expozici včel imidaklopridu v oblastech, které ve velké míře využívají včely jako potravní stanoviště nebo včelaři.“

                  6)

                  V řádku 222 týkajícím se imidaklopridu se v sloupci „Zvláštní ustanovení“ v části B zrušuje tato věta:

                              „—

                              ochraně včel, zejména v případě aplikace postřikem, a musí zajistit, aby podmínky povolení podle potřeby obsahovaly opatření ke zmírnění rizika.“