title: Směrnice Rady 93/31/EHS ze dne 14. června 1993 o stojanech dvoukolových motorových vozidel

text:
Důležité právní upozornění

|

31993L0031

Úřední věstník L 188 , 29/07/1993 S. 0019 - 0027 Finské zvláštní vydání: Kapitola 7 Svazek 4 S. 0225  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 7 Svazek 4 S. 0225

		Směrnice Rady 93/31/EHSze dne 14. června 1993o stojanech dvoukolových motorových vozidelRADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,s ohledem na směrnici Rady 92/61/EHS ze dne 30. června 1992 o schvalování typu dvoukolových a tříkolových motorových vozidel [1],s ohledem na návrh Komise [2],ve spolupráci s Evropským parlamentem [3],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [4],vzhledem k tomu, že vnitřní trh zahrnuje prostor bez vnitřních hranic, v němž je zajištěn volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu; že je pro tyto účely nutné přijmout opatření;vzhledem k tomu, že z hlediska stojanů musí mít dvoukolová motorová vozidla v každém členském státě určité závazně předepsané technické vlastnosti, jež se v jednotlivých členských státech liší; že v důsledku odlišností představují tyto požadavky překážku obchodu ve Společenství;vzhledem k tomu, že tyto překážky funkce vnitřního trhu lze odstranit tím, že všechny členské státy přijmou místo svých vnitrostátních předpisů stejné požadavky;vzhledem k tomu, že je nutné vypracovat pro dvoukolová motorová vozidla harmonizované požadavky na stojany, aby se mohly na každý typ takových vozidel použít postupy schválení typu a dílčího schválení typu stanovené ve směrnici 92/61/EHS;vzhledem k tomu, že vezmou-li se v úvahu rozsah a důsledky navrhované akce v této oblasti, jsou opatření Společenství, která jsou předmětem této směrnice, nejen nutná, ale i nezbytná k tomu, aby se dosáhlo vytčeného cíle, jímž je zavedení schválení typu vozidel ve Společenství; že tohoto cíle nemohou členské státy dosáhnout jednotlivě,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Tato směrnice a její příloha se vztahují na stojany všech typů dvoukolových vozidel definovaných v článku 1 směrnice 92/61/EHS.Článek 2Postupy pro udělení dílčího schválení typu dvoukolového motorového vozidla z hlediska stojanu a podmínky volného pohybu těchto vozidel jsou stanoveny v kapitolách II a III směrnice 92/61/EHS.Článek 3Veškeré změny nutné pro přizpůsobení požadavků příloh technickému pokroku se přijímají postupem podle článku 13 směrnice 70/156/EHS [5].Článek 41. Členské státy přijmou a zveřejní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 14. prosince 1994. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si určí členské státy.Ode dne uvedeného v prvním pododstavci nesmějí členské státy z důvodů týkajících se stojanů zakázat první uvedení vozidel, která vyhovují této směrnici, do provozu.Použijí předpisy uvedené v prvním pododstavci od 14. června 1995.2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.Článek 5Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 14. června 1993.Za RadupředsedaJ. Trøjborg[1] Úř. věst. L 225, 10.8.1992, s. 72.[2] Úř. věst. C 293, 9.11.1992, s. 23.[3] Úř. věst. C 337, 21.12.1992, s. 103 a Úř. věst. C 150, 31.5.1993.[4] Úř. věst. C 73, 15.3.1993, s. 22.[5] Úř. věst. L 42, 23.2.1970, s. 1. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí 92/53/EHS (Úř. věst. L 225, 10.8.1992, s. 1).--------------------------------------------------PŘÍLOHA1. DEFINICEPro účely této směrnice:1.1 "stojanem" se rozumí zařízení, které je pevně přichyceno k vozidlu a je schopno udržet vozidlo ve svislé (nebo téměř svislé) parkovací poloze, když je řidič opustí;1.2 "podpěrným stojanem" se rozumí stojan, který při vytažení nebo vyklopení do pracovní polohy podpírá vozidlo pouze na jedné straně, přičemž obě kola zůstávají v dotyku s povrchem vozovky;1.3 "středovým stojanem" se rozumí stojan, který po vyklopení do pracovní polohy podpírá vozidlo tak, že vytváří jedno nebo více míst styku vozidla a povrchu vozovky na obou stranách od střední podélné roviny vozidla;1.4 "příčným sklonem (tt)" se rozumí sklon vyjádřený v procentech pro daný povrch vozovky, přičemž průsečnice střední podélné roviny vozidla a povrchu vozovky je kolmá k přímce maximálního sklonu (obr. 1);1.5 "podélným sklonem (lt)" se rozumí sklon vyjádřený v procentech pro daný povrch vozovky, přičemž střední podélná rovina vozidla je rovnoběžná s osou maximálního sklonu (obr. 2);1.6 "střední podélnou rovinou vozidla" se rozumí podélná rovina souměrnosti zadního kola vozidla.2. VŠEOBECNĚ2.1 Všechna dvoukolová vozidla musí být vybavena alespoň jedním stojanem, který je udrží ve stálé poloze, jestliže vozidla stojí (např. při parkování) a nejsou přidržována v této poloze osobou nebo vnějšími prostředky. Vozidla se zdvojenými koly nemusí být vybavena stojany, ale musí splňovat požadavky bodu 6.2.2, jsou-li v parkovací poloze (parkovací brzda v činnosti).2.2 Stojan musí být buď podpěrného, nebo středového, nebo obojího typu.2.3 Je-li stojan výkyvný okolo spodní části vozidla nebo pod vozidlem, musí se vnější okraj (okraje) tohoto stojanu při sklápění do uzavřené, resp. jízdní polohy sklápět směrem k zádi vozidla.3. VŠEOBECNÉ SPECIFIKACE3.1 Podpěrné stojany3.1.1 Podpěrné stojany musí:3.1.1.1 být schopny podpírat vozidlo takovým způsobem, aby byla zachována jeho boční stabilita, stojí-li vozidlo na vodorovném povrchu nebo na svahu, a aby je nebylo možno dále snadno naklánět (a přitom se neotáčelo kolem bodu podpěry zajišťované podpěrným stojanem) nebo aby se vozidlo nedalo příliš snadno postavit do svislé polohy nebo za ni (a přitom se nepřevrhlo na opačnou stranu, než je podpěrný stojan);3.1.1.2 být schopny podpírat vozidlo takovým způsobem, aby byla zachována stabilita, je-li vozidlo zaparkováno na svahu podle bodu 6.2.2;3.1.1.3 být schopny se automaticky vrátit do zatažené, resp. jízdní polohy:3.1.1.3.1 vrátí-li se vozidlo do normální (svislé) jízdní polohy nebo3.1.1.3.2 v důsledku toho, že řidič úmyslně posunuje vozidlo směrem dopředu po prvním styku podpěrného stojanu s vozovkou;3.1.1.4 nehledě na požadavky stanovené v bodě 3.1.1.3 být zkonstruovány a vyrobeny tak, aby se automaticky nesklopily v případě, že se nečekaně změní úhel naklonění vozidla (např. je-li vozidlo mírně posunuto třetí osobou nebo nárazem větru způsobeným vozidlem jedoucím okolo):3.1.1.4.1 jsou-li vysunuty nebo jsou v parkovací poloze;3.1.1.4.2 je-li vozidlo nakloněno tak, že se vnější konec podpěrného stojanu dotýká země;3.1.1.4.3 je-li vozidlo ponecháno bez dozoru v parkovací poloze.3.1.2 Požadavky stanovené v bodě 3.1.1.3 se nevztahují na případy, je-li vozidlo zkonstruováno tak, že nemůže být poháněno svým motorem, pokud je vysunut podpěrný stojan.3.2. Středové stojany3.2.1 Středové stojany musí:3.2.1.1 být schopny podpírat vozidlo tak, aby byla zaručena jeho stabilita v případě, že se jedno nebo obě kola dotýkají povrchu vozovky nebo že se žádné z kol tohoto povrchu nedotýká:3.2.1.1.1 na vodorovném opěrném povrchu;3.2.1.1.2 v opřené poloze;3.2.1.1.3 na svahu podle bodu 6.2.2;3.2.1.2 být schopny se automaticky sklopit dozadu do sklopené, resp. jízdní polohy:3.2.1.2.1 pohybuje-li se vozidlo vpřed tak, že dochází ke zvednutí středového stojanu z vozovky.3.2.2 Požadavky stanovené v bodě 3.2.1.2 neplatí v případě, je-li vozidlo zkonstruováno tak, že nemůže být poháněno svým motorem, pokud je středový stojan vysunut.4. OSTATNÍ POŽADAVKY4.1 Vozidla mohou být navíc vybavena světelným sdělovačem, který je zřetelně viditelný pro řidiče sedícího v jízdní poloze a který se při zapnutí zapalování rozsvítí a nezhasne, dokud stojan není ve sklopené, resp. jízdní poloze.4.2 Všechny stojany musí být vybaveny zádržným systémem, který je drží ve sklopené, resp. jízdní poloze. Systém se může skládat buď:- ze dvou nezávislých zařízení, jako např. ze dvou samostatných pružin nebo z jedné pružiny a jednoho zádržného mechanismu, např. svorky,nebo- jednoho zařízení, které musí být schopno bezporuchového provozu při nejméně:- 10000 normálních pracovních cyklech, je-li vozidlo vybaveno dvěma stojany,nebo- 15000 normálních pracovních cyklech, je-li vozidlo vybaveno pouze jedním stojanem.5. ZKOUŠKY STABILITY5.1 Aby bylo možné určit schopnost stojanů udržet vozidlo ve stabilní poloze podle specifikace v bodech 3 a 4, zkouší se následující:5.2. Stav vozidla5.2.1 Vozidlo musí být podrobeno zkoušce při pohotovostní hmotnosti.5.2.2 Pneumatiky musí být nahuštěné na tlak doporučený jejich výrobcem pro tento stav.5.2.3 V převodovce musí být zařazen neutrál, v automatické převodovce "parkovací" poloha, pokud je.5.2.4 Je-li vozidlo vybaveno parkovací brzdou, musí být tato brzda v činnosti.5.2.5 Řízení musí být v uzamčené poloze. Je-li řízení uzamykatelné při natočení buď doleva, nebo doprava, musí se zkoušet v obou polohách.5.3 Zkušební vozovka5.3.1 Pro zkoušky podle bodu 6.1 se použije vodorovná vozovka s tvrdým povrchem, suchá a bez zrn písku.5.4 Zkušební zařízení5.4.1 Pro zkoušky podle bodu 6.2 se použije parkovací plošina.5.4.2 Parkovací plošina musí mít plochý povrch obdélníkového tvaru a musí být schopna unést vozidlo bez viditelného prohnutí.5.4.3 Povrch parkovací plošiny musí mít odpovídající protiskluzové vlastnosti, aby vozidlo při zkouškách s náklonem nebo podepřením nemohlo sklouznout z povrchu podložky.5.4.4 Parkovací plošina musí být navržena tak, aby mohla zajistit alespoň příčný sklon tt a podélný sklon lt podle bodu 6.2.2.6. POSTUP ZKOUŠKY6.1 Stabilita na vodorovnou povrchu vozovky (zkouška podle bodu 3.1.1.4).6.1.1 Vozidlo se umístí na zkušební vozovce a podpěrný stojan se vysune nebo vyklopí do parkovací polohy, vozidlo se na něj postaví.6.1.2 Vozidlo se nakloní tak, aby se úhel tvořený střední podélnou rovinou a povrchem vozovky zvětšil o 3 stupně (nakloněním vozidla směrem ke svislici).6.1.3 Při tomto pohybu nesmí dojít k automatickému návratu podpěrného stojanu do zatažené, resp. jízdní polohy.6.2. Stabilita na skloněném povrchu (zkoušky související s body 3.1.1.1, 3.1.1.2, 3.2.1.1.2, 3.2.1.1.3).6.2.1 Vozidlo se umístí na parkovací plošině, podpěrný a středový stojan jsou samostatně vysunuté nebo v parkovací poloze a vozidlo spočívá na stojanu.6.2.2 Parkovací plošina se nakloní do minimálního příčného sklonu (tt) a potom do minimálního podélného sklonu (lt) podle této tabulky:Sklon | Podpěrný stojan | Motocykl |Středový stojan | Moped | Moped | Motocykl |Tt | 5 % | 6 % | 6 % | 8 % |Lt z kopce | 5 % | 6 % | 6 % | 8 % |Lt do kopce | 6 % | 8 % | 12 % | 14 % |Viz dále uvedené obrázky 1a, 1b a 2.6.2.3 Je-li vozidlo na nakloněné parkovací plošině a spočívá na středovém stojanu a pouze na jednom kole a může zůstat v této poloze na středovém stojanu s předním nebo zadním kolem ve styku s povrchem plošiny, musí být shora popsané zkoušky prováděny pouze s vozidlem spočívajícím na středovém stojanu a zadním kole, za předpokladu, že jsou splněny ostatní požadavky stanovené v této části.6.2.4 Je-li parkovací plošina nakloněna v kterémkoli z požadovaných úhlů a jsou-li náležitě splněny výše uvedené požadavky, musí vozidlo zůstat stabilní.6.2.5. Alternativně lze parkovací plošinu naklonit do požadovaných úhlů dříve, než je na ni umístěno vozidlo.+++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++--------------------------------------------------


title: Směrnice Rady 93/35/EHS ze dne 14. června 1993, kterou se pošesté mění směrnice 76/768/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kosmetických prostředků

text:
Důležité právní upozornění

|

31993L0035

Úřední věstník L 151 , 23/06/1993 S. 0032 - 0037 Finské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 24 S. 0074  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 24 S. 0074

		Směrnice Rady 93/35/EHSze dne 14. června 1993,kterou se pošesté mění směrnice 76/768/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kosmetických prostředkůRADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,s ohledem na návrh Komise [1],ve spolupráci s Evropským parlamentem [2],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],vzhledem k tomu, že by měly být odstraněny právní nejasnosti ve směrnici 76/768/EHS [4], zejména v článcích 1 a 2;vzhledem k tomu, že se ukázalo, že je žádoucí shromáždit údaje o přísadách použitých v kosmetických prostředcích, aby mohly být posouzeny veškeré otázky týkající se jejich použití a výsledných opatření na úrovni Společenství, zejména s ohledem na stanovení společné nomenklatury přísad použitých v kosmetických prostředcích; že shromáždění těchto údajů může být usnadněno, jestliže Komise sestaví soupis dotyčných přísad; že tento soupis bude informativní a není určen k tomu,aby sloužil jako konečný seznam látek používaných v kosmetických prostředcích;vzhledem k tomu, že je potřebná větší průhlednost, pokud jde o přísady použité v kosmetice, mají-li být kosmetické prostředky uvedeny na trh bez předchozího postupu, a jestliže nezbytné informace o konečném výrobku mají být dostupné pouze v místě výroby nebo prvotního dovozu do Společenství a spotřebiteli mají být poskytnuty lepší informace; že by této průhlednosti mělo být dosaženo uvedením funkce výrobku a přísad použitých v kosmetickém prostředku na jeho obalu; že není-li z praktických důvodů možné uvést přísady a varování týkající se použití na obalu, do kterého je prostředek plněn, nebo na vnějším obalu, měly by být tyto podrobné údaje přiloženy tak, aby měl spotřebitel přístup k veškerým nezbytným informacím;vzhledem k tomu, že by mělo být vyjasněno, které informace o konečném kosmetickém výrobku musí být zpřístupněny kontrolním úřadům místa výroby nebo prvotního dovozu na trh Společenství; že by tyto informace měly zahrnovat veškeré nezbytné podrobné údaje týkající se identifikace, jakosti, bezpečnosti pro lidské zdraví a účinků přisuzovaných kosmetickému prostředku;vzhledem k tomu, že by však příslušnému orgánu mělo být z důvodů kontroly oznámeno místo výroby a informace potřebné pro rychlé a vhodné lékařské ošetření v případě potíží;vzhledem k tomu, že Komise by měla být oprávněna změnit přílohy I a VIII směrnice 76/768/EHS s ohledem na jejich ilustrativní a technickou povahu;vzhledem k tomu, že by posouzení bezpečnosti použití přísad obsažených v kosmetice a konečného výrobku mělo zohlednit požadavky směrnice 86/609/EHS [5], která se týká ochrany zvířat používaných pro pokusné nebo jiné vědecké účely, a zejména ustanovení čl. 7 odst. 2 uvedené směrnice;vzhledem k tomu, že zkoušení přísad nebo kombinací přísad na zvířatech by mělo být od 1. ledna 1998 zakázáno; že by však měl tento termín být odložen, pokud nebyly vědecky validovány alternativní metody; že by Komise měla ohledně těchto metod předložit zprávu o pokroku,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Směrnice 76/768/EHS se mění takto:1. V článku 1 se odstavec 1 nahrazuje tímto:"1. "Kosmetickým prostředkem" se rozumí jakákoli látka nebo přípravek určený pro uvedení do styku s různými vnějšími částmi lidského těla (pokožkou, vlasovým systémem, nehty, rty, vnějšími pohlavními orgány) nebo se zuby a sliznicemi ústní dutiny, výhradně nebo převážně za účelem jejich čištění, parfemace, změny jejich vzhledu a/nebo úpravy tělesných pachů a/nebo jejich ochrany nebo jejich udržování v dobrém stavu."2. Článek 2 se nahrazuje tímto:"Článek 2Kosmetický prostředek uvedený na trh ve Společenství nesmí poškozovat lidské zdraví, je-li aplikován za obvyklých nebo rozumně předvídatelných podmínek použití, s přihlédnutím zejména k obchodní úpravě výrobku, jeho označení, návodu k použití a likvidaci a k jakýmkoli dalším údajům nebo informacím poskytnutým výrobcem nebo jeho zplnomocněným zástupcem nebo jakoukoli jinou osobou odpovědnou za uvedení výrobku na trh Společenství.Poskytnutí těchto varování nikoho v žádném případě nezprošťuje povinnosti dodržet požadavky stanovené touto směrnicí."3. V čl. 4 odst. 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní:"i) přísady nebo kombinace přísad, které byly po 1. lednu 1998 zkoušené na zvířatech za účelem dodržení požadavků této směrnice.Jestliže nebyl učiněn dostatečný pokrok při vytváření uspokojivých metod pro nahrazení zkoušek na zvířatech, a zejména v případech, kdy alternativní zkušební metody nebyly i přes veškeré přiměřené úsilí vědecky validovány s tím, že poskytují rovnocennou úroveň ochrany spotřebitele s přihlédnutím k metodikám OECD pro zkoušení toxicity, předloží Komise postupem podle článku 10 do 1. ledna 1997 návrhy opatření pro odklad termínu provedení tohoto ustanovení o dostatečnou dobu, a v každém případě nejméně o dva roky. Komise povede před předložením těchto opatření konzultace s Vědeckým výborem pro kosmetologii.Komise každoročně předkládá Evropskému parlamentu a Radě zprávu o pokroku ve vývoji, validaci a právním přijímání alternativních metod k metodám zahrnujícím zkoušky na zvířatech. Tato zpráva obsahuje přesné údaje o počtu a druhu zkoušek týkajících se kosmetických prostředků, které jsou prováděny na zvířatech. Členské státy tyto údaje shromažďují vedle statistických údajů stanovených směrnicí 86/609/EHS o ochraně zvířat používaných pro pokusné a jiné vědecké účely. Komise zejména zajistí vývoj, validaci a právní přijímání zkušebních metod, které nevyužívají živá zvířata."4. Vkládá se nový článek, který zní:"Článek 5a1. Komise postupem podle článku 10 sestaví nejpozději do 14. prosince 1994 soupis přísad používaných v kosmetických prostředcích, zejména na základě informací dodaných dotyčným průmyslem.Pro účely tohoto článku se "kosmetickou přísadou" rozumí jakákoli chemická látka nebo přípravek syntetického nebo přírodního původu použitá ve složení kosmetických prostředků, s výjimkou parfemačních a aromatických látek.Soupis bude rozdělen do dvou oddílů: do jednoho týkajícího se parfemačních a aromatických surovin a do druhého týkajícího se ostatních látek.2. Soupis bude obsahovat informace o- identitě každé přísady, zejména její chemický název, název podle CTFA, název podle Evropského lékopisu, mezinárodní nechráněné názvy doporučené Světovou zdravotnickou organizací, čísla podle EINECS, IUPAC, CAS a colour indexu a název podle společné nomenklatury uvedené v čl. 7 odst. 2,- obvyklé funkci nebo obvyklých funkcích přísady v konečném výrobku,- případných omezeních a podmínkách použití a varování, které musí být tištěny na etiketě podle příloh.3. Komise soupis zveřejní a bude jej pravidelně aktualizovat postupem podle článku 10. Soupis bude informativní a nebude sloužit jako seznam látek povolených pro použití v kosmetických prostředcích."5. V čl. 6 odst. 1 se návětí nahrazuje tímto:"1. Členské státy přijmou veškerá opatření nezbytná pro to, aby zajistily, že kosmetické prostředky mohou být uvedeny na trh pouze tehdy, jsou-li na obalu, do kterého je výrobek plněn, a na vnějším obalu nesmazatelně, čitelně a viditelně uvedeny následující údaje; informace uvedené pod písmenem g) však mohou být uvedeny pouze na vnějším obalu:"6. V čl. 6 odst. 1 se písmeno d) nahrazuje tímto:"d) zvláštní opatření, která musí být dodržena při použití, zejména opatření, která jsou uvedena ve sloupci "Podmínky použití a varování, které musí být tištěny na etiketě" v přílohách III, IV, VI a VII, a která se musí nacházet na obalu, do kterého je výrobek plněn, a na vnějším obalu, a dále jakékoliv zvláštní preventivní informace o kosmetických prostředcích pro profesionální použití, zejména pro kadeřníky. Není-li to z praktických důvodů možné, musí se tyto informace nacházet na přiloženém letáku, etiketě, pásce nebo kartičce, přičemž se na obalu, do kterého je výrobek plněn, a na vnějším obalu musí nacházet zkrácený údaj nebo symbol stanovený v příloze VIII, jež spotřebitele odkazují na uvedené informace;"7. V čl. 6 odst. 1 se doplňují nová písmena f) a g), která znějí:"f) funkce výrobku, pokud není zřejmá ze způsobu obchodní úpravy výrobku;g) seznam přísad v sestupném pořadí podle hmotnosti v době jejich přidání. Seznam je uveden slovem "přísady". Není-li to z praktických důvodů možné, musí se tyto informace nacházet na přiloženém letáku, etiketě, pásce nebo kartičce, přičemž se na obalu, do kterého je výrobek plněn, a na vnějším obalu musí nacházet zkrácený údaj nebo symbol stanovený v příloze VIII, jež spotřebitele odkazují na uvedené informace.Za přísady se však nepovažují:- nečistoty v použitých surovinách,- technické pomocné materiály užívané při přípravě, které nejsou přítomny v konečném výrobku,- materiály použité v přísně nezbytných množstvích jako rozpouštědla nebo jako nosiče parfemačních a aromatických látek.Parfemační a aromatické látky a jejich suroviny se uvádějí slovem "parfém" nebo "aroma". Přísady v koncentracích menších než 1 % mohou být uvedeny v jakémkoli pořadí po přísadách, jejichž koncentrace překračuje 1 %. Barviva mohou být uvedena v jakémkoli pořadí po ostatních přísadách podle čísel podle colour indexu nebo názvů uvedených v příloze IV.Pro dekorativní kosmetické prostředky uváděné na trh v několika barevných odstínech mohou být uvedena veškerá barviva použitá ve škále za předpokladu, že jsou připojena slova "může obsahovat".Přísada musí být identifikována názvem podle společné nomenklatury uvedené v čl. 7 odst. 2 nebo, není-li to možné, jedním z názvů podle čl. 5a odst. 2 první odrážky.Komise postupem podle článku 10 přijme nejpozději do 14. prosince 1994 kritéria a podmínky, za nichž výrobce může z důvodů obchodního tajemství požádat o nezařazení jedné nebo více přísad do výše uvedeného seznamu."8. Na konec čl. 6 odst. 1 se doplňují nové pododstavce, které znějí:"Není-li z důvodu velikosti nebo tvaru možné uvést podrobné údaje stanovené v písmenech d) a g) na přiloženém letáku, musí se tyto podrobné údaje nacházet na etiketě, pásce nebo kartičce, které jsou přiloženy nebo připevněny ke kosmetickému prostředku.Není-li v případě mýdla, koupelových kuliček nebo jiných malých výrobků z důvodu velikosti nebo tvaru možné uvést podrobné údaje stanovené v písmeni g) na etiketě, visačce, pásce nebo kartičce nebo na přiloženém letáku, musí se tyto podrobné údaje nacházet na upozornění v bezprostřední blízkosti nádoby, v níž je kosmetický prostředek vystaven k prodeji."9. Na konec čl. 6 odst. 3 se doplňuje věta, která zní:"Kromě toho musí jakýkoli odkaz na zkoušení na zvířatech jasně uvádět, zda se provedené zkoušky týkaly konečného výrobku nebo jeho přísad."10. V článku 7 se odstavec 2 nahrazuje tímto:"2. Mohou však požadovat, aby byly podrobné údaje stanovené v čl. 6 odst. 1 písm. b), c), d) a f) uvedeny alespoň v jejich národním nebo úředním jazyce či jazycích; mohou také požadovat, aby byly podrobné údaje stanovené v čl. 6 odst. 1 písm. g) vyjádřeny v jazyce snadno srozumitelném spotřebiteli. Pro tento účel přijme Komise postupem podle článku 10 společnou nomenklaturu přísad."11. V článku 7 se odstavec 3 nahrazuje tímto:"3. Členský stát může dále pro účely rychlého a účinného lékařského ošetření v případě potíží požadovat, aby byly odpovídající a dostatečné informace týkající se látek obsažených v kosmetických prostředcích zpřístupněny příslušnému orgánu, který zajistí, aby tyto informace byly použity pouze pro účely takového ošetření.Každý členský stát jmenuje příslušný orgán a zašle podrobnosti o něm Komisi, která tyto informace zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství."12. Vkládá se nový článek, který zní:"Článek 7a1. Výrobce nebo jeho zástupce nebo osoba, na jejíž objednávku je kosmetický prostředek vyroben, nebo osoba odpovědná za uvedení dovezeného kosmetického prostředku na trh Společenství uchovávají pro kontrolní účely následující údaje, jež musí být snadno přístupné pro příslušné orgány dotyčného členského státu na adrese uvedené na etiketě podle čl. 6 odst. 1 písm. a):a) kvalitativní a kvantitativní složení výrobku; v případě parfemačních a aromatických látek název a číslo kódu této sloučeniny a totožnost dodavatele;b) fyzikálněchemické a mikrobiologické specifikace surovin a konečného výrobku, a dále kritéria čistoty a kritéria pro mikrobiologickou kontrolu kosmetického prostředku;c) výrobní metoda, která je v souladu se správnou výrobní praxí stanovenou právním předpisem Společenství nebo, neexistuje-li takový předpis, stanovenou právním předpisem dotyčného členského státu; osoba odpovědná za výrobu nebo prvotní dovoz do Společenství musí mít příslušnou profesionální kvalifikaci nebo praxi v souladu s právními předpisy a praxí členského státu, který je místem výroby nebo prvotního dovozu;d) posouzení bezpečnosti konečného výrobku pro lidské zdraví. K tomuto účelu musí výrobce vzít v úvahu obecný toxikologický profil přísady, její chemickou strukturu a její hladinu expozice.Je-li stejný výrobek vyráběn na více místech v rámci území Společenství, může výrobce vybrat jediné místo výroby, kde budou tyto informace k dispozici. V této souvislosti a je-li o to požádán pro účely kontroly, je povinen sdělit takto vybrané místo dotyčnému kontrolnímu úřadu/kontrolním úřadům;e) jméno a adresa kvalifikované osoby nebo osob odpovědných za posouzení podle písmene d). Tato osoba musí být držitelem diplomu stanoveného v článku 1 směrnice 89/48/EHS v oboru farmacie, toxikologie, dermatologie, lékařství nebo v podobném oboru;f) existující údaje o nežádoucích účincích na lidské zdraví v důsledku použití kosmetického prostředku;g) důkaz o účinku připisovaném kosmetickému prostředku, pokud to odůvodňuje povaha účinku nebo výrobku.2. Posouzení bezpečnosti pro lidské zdraví podle odst. 1 písm. d) se provádí v souladu se zásadou správné laboratorní praxe stanovenou ve směrnici Rady 87/18/EHS ze dne 18. prosince 1986 o harmonizaci právních a správních předpisů týkajících se používání zásad správné laboratorní praxe a ověřování jejich používání při zkouškách chemických látek [6].3. Informace uvedené v odstavci 1 musí být dostupné v národním jazyce nebo jazycích dotyčného členského státu nebo v jazyce snadno srozumitelném příslušným orgánům.4. Výrobce nebo jeho zástupce nebo osoba, na jejíž objednávku je kosmetický prostředek vyroben, nebo osoba odpovědná za uvedení dovezených kosmetických prostředků na trh Společenství oznámí příslušnému orgánu členského státu místa výroby nebo prvotního dovozu adresu místa výroby nebo prvotního dovozu kosmetických prostředků do Společenství dříve, než budou uvedeny na trh Společenství.5. Členské státy jmenují příslušné orgány uvedené v odstavcích 1 a 4 a zašlou podrobné údaje o nich Komisi, která tyto informace zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství.Členské státy zajistí, aby výše uvedené orgány dále spolupracovaly v oblastech, kde je tato spolupráce nezbytná k řádnému provádění této směrnice."13. V článku 8 se odstavec 2 nahrazuje tímto:"2. Společná nomenklatura přísad použitých v kosmetických prostředcích a, po konzultaci s Vědeckým výborem pro kosmetologii, změny nezbytné pro přizpůsobení příloh technickému pokroku se přijmou stejným postupem."14. Připojuje se příloha VIII uvedená v příloze této směrnice.Článek 21. Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření, aby zajistily, že od 1. ledna 1997 nebudou výrobci ani dovozci usazení ve Společenství uvádět na trh kosmetické prostředky, které nejsou v souladu s touto směrnicí.2. Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření, aby zajistily, že od 31. prosince 1997 nebudou výrobky uvedené v odstavci 1 prodávány ani přenechávány konečnému spotřebiteli.Článek 31. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 14. června 1995. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.Článek 4Tato směrnice je určena členským státům.V Lucemburku dne 14. června 1993.Za RadupředsedaJ. Trøjborg[1] Úř. věst. C 52, 28.2.1991, s. 6 a Úř. věst. C 249, 26.9.1992, s. 5.[2] Úř. věst. C 176, 13.7.1992, s. 92 a Úř. věst. C 150, 31.5.1993.[3] Úř. věst. C 269, 14.10.1991, s. 15.[4] Úř. věst. L 262, 27.9.1976, s. 169. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí Komise 92/86/EHS (Úř. věst. L 325, 11.11.1992, s. 18).[5] Úř. věst. L 358, 18.12.1986, s. 1.[6] Úř. věst. L 15, 17.1.1987, s. 29.--------------------------------------------------PŘÍLOHAPříloha VIII+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------