title: Směrnice Rady ze dne 13. dubna 1989 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se boční ochrany (bočních ochranných zařízení) určitých motorových vozidel a jejich přípojných vozidel

text:
Důležité právní upozornění

|

31989L0297

Úřední věstník L 124 , 05/05/1989 S. 0001 - 0007 Finské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 18 S. 0234  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 18 S. 0234

		Směrnice Radyze dne 13. dubna 1989o sbližování právních předpisů členských států týkajících se boční ochrany (bočních ochranných zařízení) určitých motorových vozidel a jejich přípojných vozidel(89/297/EHS)RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 100 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise [1],ve spolupráci s Evropským parlamentem [2],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],vzhledem k tomu, že je třeba přijmout opatření, jejichž cílem je postupné vytvoření vnitřního trhu v období do 31. prosince 1992; že vnitřní trh zahrnuje prostor bez vnitřních hranic, ve kterém je zajištěn volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu;vzhledem k tomu, že technické požadavky, které musí motorová vozidla podle vnitrostátních právních předpisů splňovat, se mimo jiné vztahují na boční ochranná zařízení motorových vozidel a jejich přípojných vozidel;vzhledem k tomu, že se tyto požadavky v jednotlivých členských státech liší; že je proto nutné, aby všechny členské státy zavedly stejné požadavky vedle nebo namísto svých stávajících právních předpisů, zejména aby bylo možné použít u všech typů vozidel postup EHS schvalování typu, který je předmětem směrnice Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [4], naposledy pozměněné směrnicí 87/403/EHS [5];vzhledem k tomu, že pro zvýšení bezpečnosti provozu na pozemních komunikacích je nutné opatřit všechna vozidla vyšších hmotnostních kategorií bočními ochrannými zařízeními, aby účinně chránila nechráněné účastníky provozu na pozemních komunikacích (chodce, cyklisty, motocyklisty) před nebezpečím pádu pod boky těchto vozidel;vzhledem k tomu, že z praktických důvodů se ukazuje nutné, aby použitelnost ustanovení pro nová schválení typu a pro všechna nová vozidla byla časově odstupňována;vzhledem k tomu, že sbližování vnitrostátních právních předpisů pro motorová vozidla předpokládá, že členské státy budou vzájemně uznávat kontroly provedené kterýmkoli z nich podle společných požadavků,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Pro účely této směrnice se "vozidlem" rozumí každé motorové vozidlo kategorií N2 a N3 a přípojné vozidlo kategorií O3 a O4 definované v příloze 1 směrnice 70/156/EHS, určené k provozu na pozemních komunikacích, s karoserií nebo bez karoserie a s maximální konstrukční rychlostí vyšší než 25 km/h.Článek 21. Členské státy nesmějí odmítnout udělit EHS schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro určitý typ vozidla z důvodů týkajících se boční ochrany, pokud dané vozidlo splňuje požadavky stanovené v příloze.2. Členské státy nesmějí odmítnout nebo zakázat prodej, registraci, uvedení do provozu nebo užívání vozidla z důvodů týkajících se boční ochrany, pokud dané vozidlo splňuje požadavky stanovené v příloze.Článek 3Členský stát, který udělí EHS schválení typu, přijme nezbytná opatření, aby byl informován o každé změně konstrukční části nebo vlastností uvedených v příloze. Příslušný orgán dotyčného členského státu posoudí, zda je nutné provést na změněném typu nové zkoušky a vystavit nový protokol. Změna se nepovolí, jestliže se při těchto zkouškách prokáže nesplnění požadavků této směrnice.Článek 41. Od 1. června 1990 členské státy- nesmějí již vydat doklad uvedený v čl. 10 odst. 1 třetí odrážce směrnice 70/156/EHS pro typ vozidla, jehož boční ochranná zařízení nesplňují požadavky této směrnice,- mohou odmítnout udělit vnitrostátní schválení typu pro typ vozidla, jehož boční ochranná zařízení nesplňují požadavky této směrnice.2. Od 1. května 1991 mohou členské státy zakázat první uvedení do provozu vozidel, jejichž boční ochranná zařízení nesplňují požadavky této směrnice.Článek 5Změny nezbytné pro přizpůsobení požadavků přílohy technickému pokroku se přijímají postupem stanoveným v článku 13 směrnice 70/156/EHS.Článek 61. Členské státy uvedou v účinnost předpisy nezbytné k dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. října 1989. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.2. Členské státy zajistí, aby bylo Komisi sděleno znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.Článek 7Tato směrnice je určena členským státům.V Lucemburku dne 13. dubna 1989.Za RadupředsedaP. Solbes[1] Úř. věst. C 265, 5.10.1987, s. 21.[2] Úř. věst. C 94, 11.4.1988, s. 23.[3] Úř. věst. C 80, 28.3.1988, s. 17.[4] Úř. věst. L 42, 23.2.1970, s. 1.[5] Úř. věst. L 220, 8.8.1987, s. 44.--------------------------------------------------PŘÍLOHATECHNICKÉ POŽADAVKY NA BOČNÍ OCHRANU1. Obecná ustanovení a definice1.1 Každé vozidlo kategorie N2, N3, O3 a O4 musí být konstruováno nebo vybaveno tak, aby, je-li dokončeným vozidlem, účinně chránilo nechráněné účastníky provozu na pozemních komunikacích (chodce, cyklisty, motocyklisty) před nebezpečím pádu pod boky vozidla a jejich přejetí koly [1].Tato směrnice se nevztahuje na- tahače návěsů,- přípojná vozidla speciálně konstruovaná a vyrobená pro dopravu velmi dlouhých, délkově nedělitelných nákladů, jako je dlouhé dříví, ocelové nosníky atd.,- vozidla konstruovaná a vyrobená pro zvláštní účely, u nichž z praktických důvodů není možné taková boční ochranná zařízení montovat.1.2 Vozidlo splňuje požadavky podle bodu 1.1, jestliže jeho boční části zajišťují ochranu v souladu s níže uvedenými ustanoveními.1.3 Definice1.3.1 Typ vozidla z hlediska boční ochrany"Typem vozidla z hlediska boční ochrany" se rozumějí vozidla, která se neliší v těchto zásadních hlediscích:šířky zadní nápravy, konstrukce, rozměrů, tvaru a materiálů karoserie a podvozku, vlastností zavěšení náprav vozidla, pokud tyto vlastnosti mají vliv na požadavky podle bodu 2.1.3.2 "Hmotností nenaloženého vozidla" se rozumí hmotnost vozidla v provozním stavu, neobsazeného a bez nákladu, avšak včetně paliva, chladicí kapaliny, maziv, nářadí a náhradního kola, pokud je výrobce dodává jako standardní vybavení.1.4 Poloha vozidla při zkouškáchPři zkouškách, kterými se zjišťuje plnění technických požadavků podle bodu 2, vozidlo:- musí být na vodorovném a rovinném povrchu,- řízená kola musí mít v poloze pro jízdu v přímém směru,- musí být nenaložené,- návěsy musí spočívat na svých opěrách tak, aby ložná plocha byla ve vodorovné poloze.2. Boční ochrana zajišťovaná zvláštním zařízením (bočním ochranným zařízením)2.1 Boční ochranné zařízení nesmí zvětšovat celkovou šířku vozidla, přičemž hlavní část jeho vnějšího povrchu nesmí být vzdálena o více než 120 mm směrem dovnitř od vnější obrysové plochy (největší šířky) vozidla. Přední okraj bočního ochranného zařízení může být na některých vozidlech ohnut směrem dovnitř v souladu s body 2.4.2 a 2.4.3. Jeho zadní okraj nesmí být v délce nejméně posledních 250 mm vzdálen o více než 30 mm směrem dovnitř od vnějšího obrysu zadních pneumatik (neuvažuje se deformace pneumatik u vozovky).2.2 Vnější povrch bočního ochranného zařízení musí být hladký, v podstatě rovinný nebo vodorovně zvlněný a pokud možno odpředu až dozadu spojitý; sousedící díly se však mohou překrývat, pokud překrývající hrana směřuje dozadu nebo dolů, nebo může být mezi nimi ponechána mezera široká nejvýše 25 mm v podélném směru, pokud zadní díl nepřečnívá směrem ven vůči přednímu dílu; vypouklé hlavy šroubů nebo nýtů mohou vyčnívat nad povrch nejvýše 10 mm a jiné části mohou rovněž takto vyčnívat, pokud jsou hladké a podobně zaoblené; všechny vnější hrany a rohy musí být zaobleny poloměrem nejméně 2,5 mm (ověřuje se podle směrnice 74/484/EHS [2].2.3 Zařízení může mít spojitý rovinný povrch nebo může být tvořeno jedním nebo několika vodorovnými podélnými profily nebo kombinací rovinného povrchu a profilů; je-li použito profilů, nesmějí být od sebe vzdáleny více než 300 mm, přičemž:- u vozidel kategorie N2 a O3 musí být vysoké nejméně 50 mm;- u vozidel kategorie N3 a O4 musí být vysoké nejméně 100 mm a musí být v podstatě ploché.Kombinace ploch a profilů musí vytvářet prakticky spojité boční ochranné zařízení s výhradou bodu 2.2.2.4 Přední hrana bočního ochranného zařízení musí být provedena tímto způsobem:2.4.1 Musí se nacházet:2.4.1.1 u motorového vozidla ve vzdálenosti nejvýše 300 mm za příčnou svislou rovinou tečnou k zadnímu okraji pneumatiky kola, které se nachází bezprostředně před ochranným zařízením;2.4.1.2 u přívěsu ve vzdálenosti nejvýše 500 mm za rovinou definovanou v bodě 2.4.1.1;2.4.1.3 u návěsu ve vzdálenosti nejvýše 250 mm za příčnou střední rovinou opěrných noh, je-li vozidlo opěrnými nohami vybaveno; v žádném případě však vzdálenost přední hrany od příčné roviny procházející středem návěsového čepu v jeho krajní zadní poloze nesmí být větší než 2,7 m.2.4.2 Pokud se přední hrana nachází v jinak otevřeném prostoru, musí být v celém rozsahu výšky bočního ochranného zařízení tvořena spojitým svislým dílem; u vozidel kategorie N2 a O3 musí být vnější a přední strany tohoto dílu v šířce nejméně 50 mm, měřené směrem dozadu, zahnuty 100 mm směrem dovnitř a u vozidel kategorie N3 a O4 musí být v šířce nejméně 100 mm, měřené směrem dozadu, zahnuty 100 mm směrem dovnitř.2.4.3 U motorového vozidla, u něhož rozměr 300 mm podle bodu 2.4.1.1 zasahuje do prostoru kabiny, musí být ochranné zařízení provedeno tak, aby se dotýkalo panelů kabiny a popřípadě bylo zahnuto směrem dovnitř pod úhlem nejvýše 45°. U odpružených nebo sklopných kabin je mezi přední hranou a panely kabiny přípustná podélná mezera velikosti 100 mm. Na tento případ se nevztahují bod 2.4.2.2.4.4 U motorového vozidla, u něhož rozměr 300 mm podle bodu 2.4.1.1 zasahuje za kabinu a boční ochranné zařízení je na přání výrobce protaženo směrem dopředu tak, jak je uvedeno v bodě 2.4.3, musí být splněny požadavky bodu 2.4.3.2.5 Zadní hrana bočního ochranného zařízení nesmí být vzdálena o více než 300 mm směrem dopředu od příčné svislé roviny tečné k přednímu okraji pneumatiky kola, které se nachází bezprostředně za ochranným zařízením; spojitý svislý díl se u zadní hrany nevyžaduje.2.6 Dolní hrana bočního ochranného zařízení nesmí být v žádném místě výše než 550 mm nad vozovkou.2.7 Horní hrana ochranného zařízení se nesmí nacházet ve vzdálenosti větší než 350 mm pod tou částí konstrukce vozidla, kterou protíná nebo které se dotýká svislá rovina tečná k vnější straně pneumatik (neuvažuje se deformace pneumatik u vozovky), kromě těchto případů:2.7.1 jestliže rovina podle bodu 2.7 neprotíná konstrukci vozidla, musí být horní hrana na úrovni povrchu ložné plochy nebo ve výšce 950 mm nad vozovkou, podle toho, která z těchto výšek je menší;2.7.2 jestliže rovina podle bodu 2.7 protíná konstrukci vozidla ve výšce větší než 1,3 m nad vozovkou, musí být horní hrana bočního ochranného zařízení nejméně 950 mm nad vozovkou;2.7.3 u vozidla, které je speciálně konstruováno a vyrobeno, nikoli pouze upraveno, pro přepravu kontejneru nebo odnímatelné nástavby, platí pro horní hranu ochranného zařízení body 2.7.1 a 2.7.2, přičemž kontejner nebo nástavba se považují za součást vozidla.2.8 Boční ochranné zařízení musí být v podstatě tuhé, bezpečně přimontované (nesmí být náchylné k uvolnění v důsledku otřesů při běžném používání vozidla) a kromě částí uvedených v bodě 2.9 musí být vyrobeno z kovu nebo jiného vhodného materiálu.Boční ochranné zařízení se považuje za vyhovující, je-li schopno odolat vodorovné statické síle 1 kN působící kolmo na kteroukoliv část jeho vnějšího povrchu středem beranu, jehož čelní plocha průměru (220 ± 10) mm je kruhová a rovinná, a jestliže průhyb ochranného zařízení pod zatížením nepřesahuje:- 30 mm podél 250 mm od zadního okraje ochranného zařízení a- 150 mm v ostatních částech ochranného zařízení.2.8.1 Splnění těchto požadavků je možno ověřit výpočtem.2.9 Součásti trvale připevněné k vozidlu, například schránka akumulátorů, vzduchojemy, palivové nádrže, světlomety, zásobní kola a schránky na nářadí, mohou být začleněny do bočního ochranného zařízení, pokud splňují rozměrové požadavky této směrnice. Pro mezery platí požadavky stanovené v bodě 2.2.2.10 Ochranné zařízení se nesmí používat pro připevnění brzdových, vzduchových nebo hydraulických trubek.3. Odchylně od výše uvedených požadavků mají vozidla níže uvedených typů vyhovovat jen v rozsahu, který je uveden u jednotlivých případů:3.1 Roztažitelný přívěs musí splňovat všechny požadavky bodu 2, je-li zkrácen na nejmenší délku; je-li přívěs roztažen, musí boční ochranná zařízení splňovat požadavky bodů 2.6, 2.7 a 2.8 a buď bodu 2.4, nebo bodu 2.5, avšak nikoliv nezbytně obou; roztažení přívěsu nesmí podél bočních ochranných zařízení vytvořit mezery.3.2 Cisternové vozidlo, tj. vozidlo určené pouze pro přepravu tekutého substrátu v uzavřené nádrži trvale připevněné k vozidlu a opatřené hadicovými či trubkovými spojkami pro plnění a vyprazdňování, musí být vybaveno bočními ochrannými zařízeními, která splňují požadavky bodu 2 podle praktických možností; od jejich důsledného dodržení lze upustit pouze tehdy, je-li to nezbytné z důvodů provozních požadavků.3.3 U vozidla vybaveného roztažitelnými nohami ke zvýšení stability při nakládání, vykládání nebo jiných činnostech, pro které je vozidlo určeno, může být boční ochranné zařízení uspořádáno s dodatečnými mezerami tam, kde jsou nutné, aby bylo umožněno roztažení noh.3.4 U vozidla vybaveného kotevními úchyty pro kombinovanou přepravu typu ro-ro jsou přípustné mezery v bočním ochranném zařízení, které umožňují provlečení a napnutí upevňovacích lan.4. Boční stěny vozidla mohou být pokládány za náhradu bočních ochranných zařízení, jsou-li konstruovány nebo vybaveny tak, že svým tvarem spolu s vlastnostmi součástí splňují požadavky bodu 2,.5. Žádost o EHS schválení typu5.1 Žádost o EHS schválení typu pro typ vozidla z hlediska boční ochrany předkládá výrobce vozidla nebo jeho pověřený zástupce.5.2 K žádosti musí být přiloženy ve trojím vyhotovení tyto dokumenty a údaje:5.2.1 popis vozidla z hlediska kritérií podle bodu 1.4.1, rozměrové výkresy a buď fotografie, nebo perspektivní vyobrazení boků vozidla. Musí být uvedena čísla nebo značky identifikující typ vozidla;5.2.2 technický popis částí poskytujících boční ochranu s dostatečně podrobnými údaji.5.3 Technické zkušebně provádějící zkoušky pro schválení typu se předloží vozidlo představující typ, který má být schválen.6. EHS schválení typu6.1 K certifikátu EHS schválení typu pro typ vozidla musí být připojena příloha podle vzoru v dodatku.[1] Tato směrnice členským státům nebrání ve stanovení dalších požadavků na části vozidla před předními koly a za zadními koly.[2] Úř. věst. L 266, 2.10.1974, s. 4.--------------------------------------------------Dodatek+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------Příklad+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------


title: Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/113/ES ze dne 12. prosince 2006 o požadované jakosti vod pro měkkýše (kodifikované znění)

text:
               27.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 376/14

      SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2006/113/ES

   ze dne 12. prosince 2006
   o požadované jakosti vod pro měkkýše
   (kodifikované znění)
   EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 175 odst. 1 této smlouvy,
   s ohledem na návrh Komise,
   s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru,
   po konzultaci s Výborem regionů,
   v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy (1),
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Směrnice Rady 79/923/EHS ze dne 30. října 1979 o požadované jakosti vod pro měkkýše (2) byla podstatně změněna (3). Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti by měla být uvedená směrnice kodifikována.

               (2)

               Ochrana a zlepšení životního prostředí vyžaduje konkrétní opatření k ochraně vod před znečišťováním, včetně vod pro měkkýše.

               (3)

               Je nutné ochránit populace měkkýšů před různými škodlivými důsledky vypouštění znečišťujících látek do moře.

               (4)

               Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1600/2002/ES ze dne 22. července 2002 o šestém akčním programu Společenství pro životní prostředí (4) požaduje, aby byly společně stanoveny jakostní cíle stanovící různé požadavky, jimž musí životní prostředí vyhovovat, mimo jiné i vymezení ukazatelů pro vody, a to včetně vod pro měkkýše.

               (5)

               Rozdíly mezi ustanoveními týkajícími se požadované jakosti vod pro měkkýše, která jsou v různých členských státech uplatňována, mohou vytvářet nerovné podmínky soutěže, a tím přímo ovlivnit fungování vnitřního trhu.

               (6)

               Pro dosažení cílů této směrnice musí členské státy vymezit vody, pro něž ji budou uplatňovat, a stanovit mezní hodnoty odpovídající určitým ukazatelům. Takto vymezené vody musí vyhovovat těmto ukazatelům do šesti let od vymezení.

               (7)

               Za účelem kontroly požadované jakosti vod pro měkkýše by měla být přijata minimální četnost vzorkování a mělo by se provádět měření ukazatelů uvedených v příloze I. Takové vzorkování může být s ohledem na výsledky měření omezeno nebo přerušeno.

               (8)

               Určité přírodní okolnosti se vymykají kontrole členských států, a je proto nutné poskytnout v určitých případech možnost odchylek od této směrnice.

               (9)

               Technický a vědecký pokrok si může vyžádat rychlé přizpůsobení některých požadavků uvedených v příloze I. Ke snadnějšímu zavádění opatření potřebných k tomuto účelu by měl být stanoven postup, jímž by byla založena úzká spolupráce členských států s Komisí. Tato spolupráce by se měla odehrávat ve Výboru pro přizpůsobení technickému a vědeckému pokroku, který byl zřízen článkem 13 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/44/ES ze dne 6. září 2006 o jakosti sladkých vod vyžadujících ochranu nebo zlepšení pro podporu života ryb (5).

               (10)

               Touto směrnicí by neměly být dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení směrnic ve vnitrostátním právu stanovených v příloze II části B,

         PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
   Článek 1
   Tato směrnice se týká jakosti vod pro měkkýše a vztahuje se na členskými státy vymezené pobřežní a brakické vody, které vyžadují ochranu nebo zlepšení jakosti za účelem podpory života a růstu měkkýšů (mlžů a plžů), čímž se přispěje k vysoké kvalitě výrobků z jedlých měkkýšů k přímé lidské spotřebě.
   Článek 2
   Ukazatele použitelné pro vody vymezené členskými státy jsou uvedeny v příloze I.
   Článek 3
   1.   Členské státy stanoví pro vymezené vody hodnoty ukazatelů uvedených v příloze I, pokud jsou hodnoty ve sloupci G nebo I stanoveny. Musí přitom vyhovět poznámkám v obou sloupcích.
   2.   Členské státy, se zřetelem na zásadu stanovenou v článku 8, nestanoví méně přísné hodnoty než hodnoty uvedené v příloze I ve sloupci I a usilují o dosažení hodnot ve sloupci G.
   3.   U vypouštění, na která se vztahují ukazatele „organohalogeny“ a „kovy“, se emisní normy stanovené členskými státy podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/11/ES ze dne 15. února 2006 o znečišťování některými nebezpečnými látkami vypouštěnými do vodního prostředí Společenství (6) uplatní současně s jakostními cíli a ostatními povinnostmi vyplývajícími z této směrnice, zvláště pak povinnostmi ohledně vzorkování.
   Článek 4
   1.   Členské státy provedou vymezení vody pro měkkýše a mohou poté provádět další vymezení.
   2.   Členské státy, se zřetelem na zásadu stanovenou v článku 8, mohou vymezení určitých vod přezkoumat, zejména v důsledku faktorů, které nebylo v době vymezení možné předvídat.
   Článek 5
   Členské státy vytvoří programy ke snížení znečištění a k zajištění toho, že vymezené vody vyhoví do šesti let po vymezení podle článku 4 jak hodnotám stanoveným členskými státy podle článku 3, tak poznámkám ve sloupcích G a I přílohy I.
   Článek 6
   1.   Pro účely provádění článku 5 se vymezené vody považují za vyhovující ustanovením této směrnice, pokud vzorky těchto vod odebírané s minimální četností, která je uvedena v příloze I, na stejném místě a po dobu 12 měsíců prokážou, že vyhovují jak hodnotám stanoveným členskými státy podle článku 3, tak poznámkám ve sloupcích G a I přílohy I, a to pokud jde o:

               a)

               100 % vzorků pro ukazatele „organohalogeny“ a „kovy“;

               b)

               95 % vzorků pro ukazatele „slanost“ a „rozpuštěný kyslík“;

               c)

               75 % vzorků pro ostatní ukazatele uvedené v příloze I.

         Jestliže je četnost vzorkování podle čl. 7 odst. 2 u všech ukazatelů kromě „organohalogenů“ a „kovů“ nižší, než je uvedeno v příloze I, musí hodnotám uvedeným v prvním pododstavci tohoto odstavce a poznámkám vyhovět všechny vzorky.
   2.   Při výpočtu procent podle odstavce 1 se nevezmou v úvahu případy, kdy se nedodrží hodnoty stanovené členskými státy podle článku 3 nebo poznámky ve sloupcích G a I přílohy I v důsledku nějaké katastrofy.
   Článek 7
   1.   Příslušné orgány členských států provádí vzorkování, jehož minimální četnost je stanovena v příloze I.
   2.   Četnost vzorkování smí být snížena tam, kde příslušný orgán zjistí, že jakost vymezených vod je značně vyšší než jakost, která by vyplývala z používání hodnot stanovených podle článku 3 a poznámek ve sloupcích G a I přílohy I. Nevyskytuje-li se žádné znečištění nebo žádné riziko zhoršení jakosti vod, může příslušný orgán rozhodnout, že vzorkování není nutné.
   3.   Pokud vzorkování prokáže, že hodnoty stanovené podle článku 3 nebo poznámky ve sloupcích G a I přílohy I nejsou dodrženy, příslušný orgán zjistí, zda je to výsledkem náhody, přírodního jevu nebo znečištění, a přijme příslušná opatření.
   4.   Přesné místo vzorkování, jeho vzdálenost od nejbližšího místa vypouštění znečišťujících látek a hloubku odběru stanoví příslušný orgán každého členského státu, zejména na základě místních podmínek životního prostředí.
   5.   Referenční metody rozboru používané ke stanovení hodnot příslušných ukazatelů jsou uvedeny v příloze I. Laboratoře, které používají jiné metody, se musí ujistit, že obdržené výsledky jsou rovnocenné nebo srovnatelné v porovnání s metodami uvedenými v příloze I.
   Článek 8
   Provádění opatření přijatých podle této směrnice nesmí v žádném případě vést, ať přímo nebo nepřímo, ke zvýšenému znečištění pobřežních a brakických vod.
   Článek 9
   Členské státy mohou pro vymezené vody kdykoli stanovit přísnější hodnoty, než jsou hodnoty stanovené touto směrnicí. Mohou rovněž přijmout ustanovení, která se týkají jiných ukazatelů, než jsou ukazatele uvedené v této směrnici.
   Článek 10
   Uvažuje-li členský stát o vymezení vody pro měkkýše v bezprostřední blízkosti státních hranic s jiným členským státem, projednají tyto státy vzájemně vymezení rozlohy vod, pro něž by měla být tato směrnice používána, a důsledky vyplývající ze společných jakostních cílů, které stanoví po řádných konzultacích každý dotyčný členský stát. Těchto porad se může zúčastnit Komise.
   Článek 11
   Členské státy se mohou odchýlit od této směrnice v případě mimořádných povětrnostních nebo zeměpisných podmínek.
   Článek 12
   Změny potřebné pro přizpůsobení hodnot ukazatelů G a v příloze I uvedených analytických metod technickému a vědeckému pokroku přijme výbor zřízený podle článku 13 odst. 1 směrnice 2006/44/ES v souladu s postupem podle článku 13 odst. 2 uvedené směrnice.
   Článek 13
   1.   Pro účely používání této směrnice poskytnou členské státy Komisi informace o:

               a)

               vodách vymezených podle čl. 4 odst. 1;

               b)

               přezkoumání vymezení určitých vod podle čl. 4 odst. 2;

               c)

               ustanoveních přijatých za účelem určení nových ukazatelů podle článku 9.

         2.   Pokud členský stát použije ustanovení článku 11, neprodleně to oznámí Komisi, přičemž uvede své důvody a očekávanou dobu trvání.
   3.   Všeobecně pak poskytnou členské státy Komisi na její odůvodněnou žádost jakékoli informace potřebné pro používání této směrnice.
   Článek 14
   Členské státy podávají v tříletých intervalech a poprvé za období 1993 až 1995 Komisi informace o provádění této směrnice, a to v podobě zprávy za příslušný úsek péče o životní prostředí, která pojedná i o dalších směrnicích Společenství, jež se k tomuto úseku vztahují. Zpráva bude vypracována na základě dotazníku nebo osnovy, které sestaví Komise v souladu s postupem uvedeným v čl. 6 odst. 2 směrnice Rady 91/692/EHS ze dne 23. prosince 1991, kterou se normalizují a racionalizují zprávy o provádění některých směrnic týkajících se životního prostředí (7). Dotazník nebo osnova bude členským státům odeslána šest měsíců před začátkem období, jehož se zpráva týká. Komisi bude zpráva odeslána do devíti měsíců od konce tříletého období, jehož se týká.
   Komise uveřejní zprávu o provádění této směrnice v celém Společenství do devíti měsíců od obdržení zpráv z členských států.
   Článek 15
   Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
   Článek 16
   Směrnice 79/923/EHS se zrušuje, aniž jsou dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení směrnic ve vnitrostátním právu stanovených v příloze II části B.
   Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze III.
   Článek 17
   Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
   Článek 18
   Tato směrnice je určena členským státům.

      Ve Štrasburku dne 12.prosince 2006.

            Za Evropský parlament

            předseda

         J. BORRELL FONTELLES

            Za Radu

            předseda

         M. PEKKARINEN

      (1)  Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 12. října 2006 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku) a rozhodnutí Rady ze dne 30. listopadu 2006.

      (2)  Úř. věst. L 281, 10.11.1979, s. 47. Směrnice ve znění směrnice 91/692/EHS (Úř. věst. L 377, 31.12.1991, s. 48).

      (3)  Viz přílohu II část A.

      (4)  Úř. věst. L 242, 10.9.2002, s. 1.

      (5)  Úř. věst. L 264, 25.9.2006, s. 20.

      (6)  Úř. věst. L 64, 4.3.2006, s. 52.

      (7)  Úř. věst. L 377, 31.12.1991, s. 48. Směrnice ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1882/2003 (Úř. věst. L 284, 31.10.2003, s. 1).

      PŘÍLOHA I
      JAKOST VOD PRO MĚKKÝŠE

                  Ukazatel

                  G

                  I

                  Referenční analytická metoda

                  Minimální četnost odběru vzorků a stanovení

                  1.

                  Reakce vody
                  jednotky pH

                  7 — 9

                              —

                              Elektrometrie,
                              Měřeno na místě v době vzorkování

                  Čtvrtletně

                  2.

                  Teplota (oC)

                  Vypouštění ovlivňující vody pro měkkýše nesmí způsobit zvýšení jejich teploty o více než 2 oC oproti teplotě neovlivněných vod

                              —

                              Měření teploty,
                              Měřeno na místě v době vzorkování

                  Čtvrtletně

                  3.

                  Barva (po filtraci) (mg Pt/l)

                  Vypouštění ovlivňující vody pro měkkýše nesmí způsobit odchylku v zabarvení jejich vod po filtraci větší než 10 mg Pt/l oproti zabarvení neovlivněných vod

                              —

                              Filtrace membránou 0,45 μm
                              Fotometrie se stupnicí Pt/Co

                  Čtvrtletně

                  4.

                  Nerozpuštěné látky (mg/l)

                  Vypouštění ovlivňující vody pro měkkýše nesmí způsobit zvýšení obsahu nerozpuštěných látek v nich o více než 30 % oproti obsahu v neovlivněných vodách

                              —

                              Filtrace membránou 0,45 μm, sušení při 105 oC, vážení

                              —

                              Odstřeďování (min. 5 minut při středním zrychlení 2 800-3 200 g), sušení při 105 oC, vážení

                  Čtvrtletně

                  5.

                  Slanost (‰)

                  12 — 38

                  ≤ 40
                  Vypouštění ovlivňující vody pro měkkýše nesmí způsobit zvýšení jejich slanosti o více než 10 % oproti slanosti neovlivněných vod

                  Konduktometrie

                  Měsíčně

                  6.

                  Nasycení rozpuštěným kyslíkem
                  (%)

                  ≥ 80 %

                  ≥ 70 (průměrná hodnota)
                  Pokud by jednotlivá stanovení vykázala hodnoty pod 70 %, stanovení se opakují
                  Jednotlivá stanovení nesmějí vykazovat hodnoty pod 60 %, i kdyby neměla škodlivý důsledek na kolonie měkkýšů

                  Winklerova metoda
                  Elektrochemická metoda

                  Měsíčně, s minimálně jedním reprezentativním vzorkem v podmínkách nízkého obsahu kyslíku ve dni odběru. Kde je však podezření denních změn, odebírají se nejméně dva vzorky za den

                  7.

                  Ropné uhlovodíky

                  Uhlovodíky nesmějí být přítomny ve vodách pro měkkýše v množstvích, která:

                              —

                              vytvářejí viditelný film na povrchu vody, anebo se ukládají na měkkýších

                              —

                              mají škodlivé účinky na měkkýše

                  Vizuální zkouška

                  Čtvrtletně

                  8.

                  Organohalogeny

                  Koncentrace každé látky v mase měkkýšů musí být omezena tak, aby to podle článku 1 přispívalo k vysoké kvalitě výrobků z měkkýšů

                  Koncentrace každé látky ve vodách pro měkkýše nebo v mase měkkýšů nesmí dosáhnout nebo přestoupit úroveň, která má škodlivé účinky na měkkýše nebo jejich larvy

                  Plynová chromatografie po extrakci vhodným rozpouštědlem a přečištění

                  Půlročně

                  9.

                     Kovy:

                  Koncentrace každé látky v mase měkkýšů musí být omezena tak, aby to podle článku 1 přispívalo k vysoké kvalitě výrobků z měkkýšů

                  Koncentrace každé látky ve vodách pro měkkýše nebo v mase měkkýšů nesmí dosáhnout nebo přestoupit úroveň, která má škodlivé účinky na měkkýše nebo jejich larvy
                  Je nutno uvážit synergické účinky těchto kovů

                  Přednostně atomová absorpční spektrometrie, kde je vhodné, po koncentraci nebo extrakci

                  Půlročně

                  stříbro

                  Ag

                  arzen

                  As

                  kadmium

                  Cd

                  chróm

                  Cr

                  měď

                  Cu

                  rtuť

                  Hg

                  nikl

                  Ni

                  olovo

                  Pb

                  zinek

                  Zn

                  mg/l

                  10.

                  Fekální koliformní bakterie/100 ml

                  ≤ 300 v mase měkkýšů a v meziskořepinové tekutině

                  Metoda ředění s fermentací v tekutých substrátech min. ve třech zkumavkách ve třech zředěních Kultivace pozitivních zkumavek na kontrolním médiu. Počet dle MPN (nejpravděpodobnější číslo) Inkubační teplota 44 ± 0,5 oC

                  Čtvrtletně

                  11.

                  Látky ovlivňující chuť měkkýšů

                  Koncentrace nižší, než která by způsobila znehodnocení chuti měkkýšů

                  Zkouška měkkýšů ochutnáváním, je-li předpokládána přítomnost jedné z těchto látek

                  12.

                  Saxitoxin (tvořený dinoflageláty)

                  Zkratky:

                              G

                              =

                              směrný

                              I

                              =

                              závazný

      PŘÍLOHA II
      ČÁST A
      Zrušená směrnice a její následná změna

                  Směrnice Rady 79/923/EHS
                  (Úř. věst. L 281, 10.11.1979, s. 47)

                  Směrnice Rady 91/692/EHS
                  (Úř. věst. L 377, 31.12.1991, s. 48)

                  pouze příloha I písm. e)

            ČÁST B
      Lhůty pro provedení ve vnitrostátním právu

         (uvedené v článku 16)

                  Směrnice

                  Lhůta pro provedení

                  79/923/EHS

                  6. listopadu 1981

                  91/692/EHS

                  1. ledna 1993

      PŘÍLOHA III
      SROVNÁVACÍ TABULKA

                  Směrnice 79/923/EHS

                  Tato směrnice

                  Článek 1

                  Článek 1

                  Článek 2

                  Článek 2

                  Článek 3

                  Článek 3

                  Čl. 4 odst. 1 a 2

                  Čl. 4 odst. 1

                  Čl. 4 odst. 3

                  Čl. 4 odst. 2

                  Článek 5

                  Článek 5

                  Čl. 6 odst. 1 první pododstavec, návětí

                  Čl. 6 odst. 1 první pododstavec, návětí

                  Čl. 6 odst. 1 první pododstavec první odrážka

                  Čl. 6 odst. 1 první pododstavec písm. a)

                  Čl. 6 odst. 1 první pododstavec druhá odrážka

                  Čl. 6 odst. 1 první pododstavec písm. b)

                  Čl. 6 odst. 1 první pododstavec třetí odrážka

                  Čl. 6 odst. 1 první pododstavec písm. c)

                  Čl. 6 odst. 1 druhý pododstavec

                  Čl. 6 odst. 1 druhý pododstavec

                  Čl. 6 odst. 2

                  Čl. 6 odst. 2

                  Článek 7

                  Článek 7

                  Článek 8

                  Článek 8

                  Článek 9

                  Článek 9

                  Článek 10

                  Článek 10

                  Článek 11

                  Článek 11

                  Článek 12

                  Článek 12

                  Čl. 13, první pododstavec, návětí

                  Čl. 13 odst. 1, návětí

                  Čl. 13, první pododstavec první odrážka

                  Čl. 13 odst. 1 písm. a)

                  Čl. 13, první pododstavec druhá odrážka

                  Čl. 13 odst. 1 písm. b)

                  Čl. 13, první pododstavec třetí odrážka

                  Čl. 13 odst. 1 písm. c)

                  Čl. 13 druhý pododstavec

                  Čl. 13 odst. 2

                  Čl. 13 třetí pododstavec

                  Čl. 13 odst. 3

                  Článek 14

                  Článek 14

                  Čl. 15 odst. 1

                  -

                  Čl. 15 odst. 2

                  Článek 15

                  -

                  Článek 16

                  -

                  Článek 17

                  Článek 16

                  Článek 18

                  Příloha

                  Příloha I

                  -

                  Příloha II

                  -

                  Příloha III


title: Směrnice Komise 97/28/ES ze dne 11. června 1997, kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 76/756/EHS o montáži zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci motorových vozidel a jejich přípojných vozidel

text:
Důležité právní upozornění

|

31997L0028

Úřední věstník L 171 , 30/06/1997 S. 0001 - 0010

		Směrnice Komise 97/28/ESze dne 11. června 1997,kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 76/756/EHS o montáži zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci motorových vozidel a jejich přípojných vozidel(Text s významem pro EHP)KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,s ohledem na směrnici Komise 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [1], naposledy pozměněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 96/79/ES [2], a zejména na čl. 13 odst. 2 uvedené směrnice,s ohledem na směrnici Rady 76/756/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se montáže zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [3], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 91/663/EHS [4], a zejména na článek 5 uvedené směrnice,vzhledem k tomu, že směrnice 76/756/EHS je jednou ze zvláštních směrnic týkajících se postupu ES schvalování typu zavedeného směrnicí 70/156/EHS; že se proto ustanovení směrnice 70/156/EHS týkající se systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků vozidel vztahují i na směrnici 76/756/EHS;vzhledem k tomu, že podle čl. 3 odst. 4 a čl. 4 odst. 3 směrnice 70/156/EHS je zejména nutné, aby byl ke každé zvláštní směrnici připojen informační dokument a certifikát schválení typu podle přílohy VI uvedené směrnice, aby schválení typu mohlo být zpracováno výpočetní technikou; že je proto třeba certifikát schválení typu uvedený ve směrnici 76/756/EHS změnit;vzhledem k tomu, že je třeba při změně předpisů zjednodušit postupy pro zachování rovnocennosti některých zvláštních směrnic s jim odpovídajícími předpisy Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů, stanovené v čl. 9 odst. 2 směrnice 70/156/EHS; že nejprve je třeba nahradit technické požadavky směrnice 76/756/EHS odkazy na požadavky obsažené v předpisu EHK č. 48;vzhledem k tomu, že za účelem zvýšení bezpečnosti silničního provozu bylo rozhodnuto mimo jiné vyžadovat povinnou montáž třetí brzdové svítilny na vozidla kategorie M1 a povolit na motorových vozidlech nepovinnou montáž denních svítilen;vzhledem k tomu, že je nezbytné dále přezkoumat nepovinná ustanovení týkající se požadavků na vlastnosti jednotlivých zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci a na jejich montáž na motorová vozidla a jejich přípojná vozidla; že je podstatné, aby byly nezbytné technické práce dokončeny tak, aby další změny mohly být co nejrychleji zapracovány do směrnice 76/756/EHS;vzhledem k tomu, že se odkazuje na směrnici Rady 76/757/EHS [5] naposledy pozměněnou směrnicí Komise 97/29/ES [6];vzhledem k tomu, že opatření této směrnici jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku, zřízeného směrnicí 70/156/EHS,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Směrnice 76/756/EHS se mění takto:1. V článku 4 se první věta nahrazuje tímto:"Členský stát, který udělí ES schválení typu, přijme nezbytná opatření, aby byl informován o každé změně konstrukční části nebo vlastností uvedených v definici typu vozidla z hlediska montáže zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci."2. Přílohy se nahrazují přílohou této směrnice.Článek 21. Od 1. ledna 1998, nebo pokud by byly texty uvedené v článku 3 zveřejněny až po 1. červenci 1997, po uplynutí šesti měsíců od skutečného dne zveřejnění těchto textů nesmějí členské státy z důvodů týkajících se montáže zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci:- odmítnout udělit ES schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro typ vozidla, ani- zakázat registraci, prodej nebo uvedení do provozu vozidla,pokud tato vozidla splňují požadavky směrnice 76/756/EHS ve znění této směrnice.2. Od 1. října 1998 členské státy- nesmějí již udělit ES schválení typu a- mohou odmítnout udělit vnitrostátní schválení typupro typ vozidla z důvodů týkajících se montáže zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci, pokud nejsou splněny požadavky směrnice 76/756/EHS ve znění této směrnice.3. Od 1. října 2000 členské státy- považují prohlášení o shodě doprovázející nová vozidla podle směrnice 70/156/EHS za neplatná pro účely čl. 7 odst. 1 uvedené směrnice a- mohou zakázat registraci, prodej nebo uvedení do provozu nových vozidel, která nejsou doprovázena prohlášením o shodě podle směrnice 70/156/EHSz důvodů týkajících se montáže zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci, pokud nejsou splněny požadavky směrnice 76/756/EHS ve znění této směrnice.Článek 3Odstavce a přílohy předpisu Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů č. 48 uvedené v bodu 1 přílohy II se zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství do 1. července 1997.Článek 41. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. ledna 1998. Budou-li však texty uvedené v článku 3 zveřejněny po 1. červenci 1997, splní členské státy tuto povinnost šest měsíců po skutečném dni zveřejnění těchto textů. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.Členské státy použijí tyto předpisy ode dne 1. ledna 1998, nebo budou-li texty uvedené v článku 3 zveřejněny po 1. červenci 1997, od uplynutí šesti měsíců po skutečném dni zveřejnění těchto textů.Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.Článek 5Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.Článek 6Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 11. června 1997.Za KomisiMartin Bangemannčlen Komise[1] Úř. věst. L 42, 23.2.1970, s. 1.[2] Úř. věst. L 18, 21.1.1997, s. 7.[3] Úř. věst. L 262, 27.9.1976, s. 1.[4] Úř. věst. L 366, 31.12.1991, s. 17.[5] Úř. věst. L 262, 27.9.1976, s. 32.[6] Úř. věst. L 171, 30.6.1997, s. 11.--------------------------------------------------PŘÍLOHA"SEZNAM PŘÍLOHPŘÍLOHA I: | Správní ustanovení pro schválení typu |Dodatek 1: Informační dokument |Dodatek 2: Certifikát schválení typu |PŘÍLOHA II: | Technické požadavky |PŘÍLOHA ISPRÁVNÍ USTANOVENÍ PRO SCHVÁLENÍ TYPU1. ŽÁDOST O ES SCHVÁLENÍ TYPU VOZIDLA1.1. Žádost o ES schválení typu vozidla podle čl. 3 odst. 4 směrnice 70/156/EHS z hlediska zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci podává výrobce.1.2. Vzor informačního dokumentu je uveden v dodatku 1.1.3. Technické zkušebně provádějící zkoušky pro schválení typu musí být předložen:1.3.1. představitel typu vozidla, který má být schválen.2. ES SCHVÁLENÍ TYPU VOZIDLA2.1. Jsou-li splněny odpovídající požadavky, udělí se ES schválení typu podle čl. 4 odst. 3 směrnice 70/156 EHS.2.2. Vzor certifikátu ES schválení typu je uveden v dodatku 2.2.3. Pro každý schválený typ vozidla se přidělí číslo schválení typu podle přílohy VII směrnice 70/156/EHS. Stejný členský stát nesmí přidělit stejné číslo jinému typu vozidla.3. ÚPRAVA TYPU A ZMĚNY SCHVÁLENÍ TYPU3.1. V případě úpravy typu schváleného podle této směrnice se použije článek 5 směrnice 70/156/EHS.4. SHODNOST VÝROBY4.1. Opatření k zajištění shodnosti výroby jsou obecně přijímána v souladu s článkem 10 směrnice 70/156/EHS.4.2. Zvláštní požadavky na zkoušky, které mají být provedeny, jsou stanoveny v příloze 9 dokumentů uvedených v bodu 1 přílohy II této směrnice.Dodatek 1+++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++Dodatek 2+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++Doplněk+++++ TIFF +++++PŘÍLOHA IITECHNICKÉ POŽADAVKY1. Technickými požadavky jsou požadavky uvedené v odstavcích 2, 2.2. až 2.25.2., 5 a 6 a v přílohách 3 až 9 předpisu Evropské hospodářské komise OSN č. 48, který tvoří v úplném znění tyto dokumenty:- série změn 01, včetně oprav [1],- oprava 2 k sérii změn 01 [2],- doplněk 1 k sérii změn 01, včetně oprav série změn 01 a opravy 1 k revizi 1 předpisu č. 48 [3],- oprava 4 k sérii změn 01 [4],s těmito výjimkami:1.1 Odstavec 2.4 se nahrazuje tímto:"Nenaloženým vozidlem" se rozumí vozidlo v provozním stavu podle definice v bodu 2.6 dodatku 1 přílohy I této směrnice, avšak bez řidiče.1.2 Odkaz na poznámku 2 pod čarou v odstavci 2.7.24 a související poznámka se zrušují.1.3 "Formulářem o oznámení (odstavec 10.1 přílohy I)" uvedeným v odstavci 5.19.1 se rozumí "certifikát schválení typu (bod 5.1 doplňku k dodatku 2 přílohy I této směrnice)".1.4 V poznámce 4 pod čarou k odstavci 6.2.9 uvedené v odkazu 3 na dokument se "smluvními stranami odpovídajících předpisů" rozumějí "členské státy".1.5 V odstavcích 6.14.2, 6.15.2, 6.16.2 a 6.17.2 se "předpisem č. 3" rozumí "směrnice 76/756/EHS".1.6 Odkaz na poznámku 5 pod čarou v odstavci 6.19 a odpovídající poznámka se zrušují.1.7 Poznámka 1 pod čarou v příloze 5 se nahrazuje tímto:"Definice kategorií jsou uvedeny v příloze II A směrnice 70/156/EHS".2. Aniž je dotčen článek 8, zejména odst. 2 písm. a) a c) a odstavec 3, směrnice 70/156/EHS, tato příloha a jakékoli zvláštní směrnice, je zakázána montáž jiných zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci než těch, která jsou uvedena v bodech 2.7.1 až 2.7.24 dokumentu uvedeného výše v bodu 1."[1] [2] [3] [4] --------------------------------------------------