title: Směrnice Komise 2008/43/ES ze dne 4. dubna 2008 , kterou se podle směrnice Rady 93/15/EHS zřizuje systém pro identifikaci a sledovatelnost výbušnin pro civilní použití (Text s významem pro EHP)

text:
               5.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 94/8

      SMĚRNICE KOMISE 2008/43/ES
   ze dne 4. dubna 2008,
   kterou se podle směrnice Rady 93/15/EHS zřizuje systém pro identifikaci a sledovatelnost výbušnin pro civilní použití
   (Text s významem pro EHP)
   KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
   s ohledem na směrnici Rady 93/15/EHS ze dne 5. dubna 1993 o harmonizaci předpisů týkajících se uvádění na trh a dozoru nad výbušninami pro civilní použití (1), a zejména na čl. 14 druhý pododstavec druhou větu uvedené směrnice,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Směrnice 93/15/EHS stanoví pravidla zajišťující bezpečný a spolehlivý oběh výbušnin na trhu Společenství.

               (2)

               Tato směrnice stanoví, že je nutné zajistit, aby podniky v oboru výbušnin měly takový systém sledování výbušnin, aby byla kdykoliv možná identifikace těch, v jejichž držení výbušniny jsou.

               (3)

               Jednoznačná identifikace výbušnin je nezbytná pro zachování přesných a úplných záznamů o výbušninách ve všech fázích dodavatelského řetězce. To by mělo umožnit identifikovat a sledovat výbušninu od místa výroby a prvního uvedení na trh až ke konečnému uživateli za účelem předejít nesprávnému použití a krádeži a pomoci donucovacím orgánům sledovat původ ztracených nebo odcizených výbušnin.

               (4)

               Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem řídícího výboru zřízeného podle čl. 13 odst. 1 směrnice 93/15/EHS,

         PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
   KAPITOLA 1
   OBECNÁ USTANOVENÍ
   Článek 1
   Předmět
   Tato směrnice stanoví harmonizovaný systém pro jednoznačnou identifikaci a sledovatelnost výbušnin pro civilní použití.
   Článek 2
   Oblast působnosti
   Směrnice se nevztahuje na tyto případy:

               a)

               výbušniny přepravené a doručené bez obalu nebo v čerpacích vozidlech pro jejich přímé nabití do vývrtu;

               b)

               výbušniny vyrobené na místě odstřelu a výbušniny, které jsou nabity hned po výrobě (výroba na místě – in situ);

               c)

               střelivo.

         KAPITOLA 2
   IDENTIFIKACE VÝROBKU
   Článek 3
   Jednoznačná identifikace
   1.   Členské státy zajistí, aby podniky v oboru výbušnin, které vyrábí nebo dováží výbušniny nebo montují rozbušky, označily výbušniny a každou nejmenší balicí jednotku jednoznačnou identifikací.
   V případě, že výbušnina podléhá dalším výrobním procesům, nejsou výrobci povinni ji označit novou jednoznačnou identifikací za předpokladu, že původní jednoznačná identifikace stále splňuje požadavky podle článku 4.
   2.   Odstavec 1 se nepoužije, pokud je výbušnina vyrobena na vývoz a je označena v souladu s požadavky dovážející země, která umožňuje tuto výbušninu sledovat.
   3.   Jednoznačná identifikace musí obsahovat složky popsané v příloze.
   4.   Každému místu výroby je vnitrostátním orgánem členských států, kde je zřízen, přidělen trojčíselný kód.
   5.   Pokud se místo výroby nachází mimo Společenství, kontaktuje výrobce, který má sídlo ve Společenství, vnitrostátní orgán členského státu dovozu, aby místu výroby přidělil kód.
   Pokud se místo výroby nachází mimo Společenství a výrobce nemá sídlo ve Společenství, dovozce příslušných výbušnin kontaktuje vnitrostátní orgán členského státu dovozu, aby místu výroby přidělil kód.
   6.   Členské státy zajistí, aby distributoři, kteří výbušniny znovu balí, zaručili, že k výbušnině a nejmenší balicí jednotce je připevněna jednoznačná identifikace.
   Článek 4
   Označení a připevnění
   Jednoznačná identifikace se označuje na příslušném výrobku nebo se k němu pevně připojí trvalým způsobem a tak, aby byla jasně čitelná.
   Článek 5
   Výbušniny ve formě náložek a výbušniny v pytlích
   V případě výbušnin ve formě náložek a výbušnin v pytlích musí jednoznačná identifikace sestávat z nálepky nebo přímého tisku na náložce nebo pytli. Každá bedna obsahující náložky musí nést související označení.
   Dále mohou podniky označit každou náložku nebo pytel pasivním inertním elektronickým identifikátorem a souvisejícím elektronickým identifikátorem označit každou bednu obsahující náložky.
   Článek 6
   Dvousložkové výbušniny
   V případě balených dvousložkových výbušnin musí jednoznačnou identifikaci tvořit nálepka nebo přímý tisk na každé nejmenší balicí jednotce obsahující dané dvě složky.
   Článek 7
   Zážehové rozbušky a roznětky
   V případě zážehových rozbušek nebo roznětek musí jednoznačná identifikace sestávat z nálepky, přímého tisku nebo otisku razítka přímo na plášť rozbušky. Každá bedna obsahující rozbušky nebo roznětky musí nést související označení.
   Dále mohou podniky označit každou rozbušku nebo roznětku pasivním inertním elektronickým identifikátorem a souvisejícím identifikátorem označit každou bednu obsahující rozbušky nebo roznětky.
   Článek 8
   Elektrické, neelektrické a elektronické rozbušky
   V případě elektrických, neelektrických a elektronických rozbušek musí jednoznačná identifikace sestávat z nálepky na přívodních vodičích nebo na obalu, nebo z nálepky, přímého tisku nebo otisku razítka přímo na plášť rozbušky. Každá bedna obsahující rozbušky musí nést související označení.
   Dále mohou podniky označit každou rozbušku pasivním inertním elektronickým identifikátorem a souvisejícím identifikátorem označit každou bednu obsahující rozbušky.
   Článek 9
   Počinové a primární nálože
   V případě počinových a primárních náloží musí jednoznačnou identifikaci tvořit nálepka nebo přímý tisk na počinové nebo primární náloži. Každá bedna obsahující počinové nebo primární nálože musí nést související označení.
   Dále mohou podniky označit každou počinovou nebo primární nálož pasivním inertním elektronickým identifikátorem a souvisejícím identifikátorem označit každou bednu obsahující počinové nebo primární nálože.
   Článek 10
   Bleskovice a zápalnice
   V případě bleskovice a zápalnice musí jednoznačná identifikace sestávat z nálepky nebo přímého tisku na cívce. Jednoznačná identifikace bude vyznačena na každých 5 metrech buď na vnějším obalu bleskovice nebo zápalnice, nebo na vnitřní plastové vrstvě bezprostředně pod vnějším vláknem bleskovice nebo zápalnice. Každá bedna obsahující bleskovice nebo zápalnice musí nést související označení.
   Dále mohou podniky označit bleskovici pasivním inertním elektronickým identifikátorem a souvisejícím identifikátorem označit každou bednu obsahující bleskovice nebo zápalnice.
   Článek 11
   Kovové nádoby a sudy obsahující výbušniny
   V případě kovových nádob a sudů obsahujících výbušniny musí jednoznačná identifikace sestávat z nálepky nebo přímého tisku přímo na kovovou nádobu nebo sud obsahující výbušniny.
   Dále mohou podniky označit každou kovovou nádobu nebo sud pasivním inertním elektronickým identifikátorem.
   Článek 12
   Kopie originálního označení
   Podniky mohou k výbušninám připevnit samolepicí kopii originálního označení, kterou může zákazník použít. Aby se předešlo nesprávnému použití, je nutné kopie viditelně označit jako kopie.
   KAPITOLA 3
   SHROMAŽĎOVÁNÍ ÚDAJŮ A VEDENÍ EVIDENCE
   Článek 13
   Shromažďování údajů
   1.   Členské státy zajistí, aby podniky v oboru výbušnin zřídily systém shromažďování údajů týkajících se výbušnin, včetně jednoznačné identifikace během jejich životnosti a ve všech fázích dodavatelského řetězce.
   2.   Systém shromažďování údajů umožní podnikům sledovat výbušniny tak, aby byla kdykoliv možná identifikace těch, v jejichž držení výbušniny jsou.
   3.   Členské státy zajistí, aby shromážděné údaje, včetně jednoznačných identifikací, byly archivovány po období 10 let po dodání nebo po ukončení životnosti výbušniny a to i v případě, že podnik již neobchoduje s výbušninami.
   Článek 14
   Povinnosti podniků
   Členské státy zajistí, aby podniky v oboru výbušnin plnily tyto podmínky:

               a)

               podnik musí vést záznamy všech identifikací výbušnin spolu s příslušnými informacemi, jako například typ výbušniny, společnost nebo osoba, jíž byla výbušnina doručena;

               b)

               podnik vede záznamy o místě, kde se každá výbušnina nachází během doby, kdy je ve vlastnictví podniku, nebo než je převedena do vlastnictví jiného podniku nebo se použije;

               c)

               podnik musí pravidelně podrobit systém shromažďování údajů zkoušce s cílem zajistit jeho účinnost a kvalitu zaznamenaných údajů;

               d)

               podnik archivuje shromážděné údaje, včetně jednoznačných identifikací, po dobu uvedenou v čl. 13 odst. 3;

               e)

               podnik chrání shromážděné údaje před náhodným nebo svévolným poškozením nebo zničením;

               f)

               podnik poskytne na žádost příslušných orgánů informace ohledně původu a místa, kde se výbušnina nachází během její životnosti a ve všech fázích dodavatelského řetězce;

               g)

               podnik poskytne příslušným orgánům členských států jméno a kontaktní údaje osoby, která může dodat informace uvedené v písmenu f) mimo úřední hodiny.

         Pro účely písmene d) podnik v případě výbušnin vyrobených nebo dovezených před datem uvedeným v čl. 15 odst. 1 druhém pododstavci vede evidenci v souladu se stávajícími vnitrostátními předpisy.
   KAPITOLA 4
   ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
   Článek 15
   Provedení
   1.   Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 5. dubna 2009. Neprodleně sdělí Komisi jejich znění a srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
   Budou tyto předpisy používat od 5. dubna 2012.
   Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
   2.   Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
   Článek 16
   Vstup v platnost
   Tato směrnice vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
   Článek 17
   Tato směrnice je určena členským státům.

      V Bruselu dne 4. dubna 2008.

            Za Komisi

         Günter VERHEUGEN

            místopředseda

      (1)  Úř. věst. L 121, 15.5.1993, s. 20. Směrnice ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1882/2003 (Úř. věst. L 284, 31.10.2003, s. 1).

      PŘÍLOHA
      Jednoznačná identifikace musí sestávat z:

                  1.

                  Čitelné části identifikace obsahující tyto údaje:

                              a)

                              jméno výrobce;

                              b)

                              abecedně-číselný kód obsahující:

                                          i)

                                          2 písmena označující členský stát (místo výroby nebo dovozu na trh Společenství, např. AT = Rakousko),

                                          ii)

                                          3 číslice označující název místa výroby (přidělené vnitrostátním orgánem),

                                          iii)

                                          jednoznačný kód výrobku přidělený výrobcem a logistické informace výrobce.

                  2.

                  Elektronicky čitelné identifikace ve formě čárového kódu a/nebo formátu maticového kódu, který přímo odpovídá abecedně-číselnému identifikačnímu kódu.
                  Příklad:

                  3.

                  Pro předměty, které jsou moc malé na to, aby k nim byl připojen jednoznačný kód výrobku a logistické informace výrobce, se informace uvedené v odst. 1 písm. b) bodech i) a ii) a odstavci 2 považují za dostatečné.


title: Směrnice Komise 2011/19/EU ze dne 2. března 2011 , kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS za účelem zařazení účinné látky tau-fluvalinátu a kterou se mění rozhodnutí 2008/934/ES  Text s významem pro EHP

text:
               3.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 58/41

         SMĚRNICE KOMISE 2011/19/EU
   ze dne 2. března 2011,
   kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS za účelem zařazení účinné látky tau-fluvalinátu a kterou se mění rozhodnutí 2008/934/ES
   (Text s významem pro EHP)
   EVROPSKÁ KOMISE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
   s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (1), a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Nařízení Komise (ES) č. 451/2000 (2) a (ES) č. 1490/2002 (3) stanoví prováděcí pravidla pro třetí etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS a zřizují seznam účinných látek, které mají být zhodnoceny z hlediska možného zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS. Tento seznam zahrnoval tau-fluvalinát.

               (2)

               V souladu s článkem 11e nařízení (ES) č. 1490/2002 oznamovatel stáhl svou podporu zařazení uvedené účinné látky do přílohy I směrnice 91/414/EHS do dvou měsíců od obdržení návrhu hodnotící zprávy. Rozhodnutí Komise 2008/934/ES ze dne 5. prosince 2008 o nezařazení některých účinných látek do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS a o odnětí povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující tyto látky (4) se tudíž týkalo i nezařazení tau-fluvalinátu.

               (3)

               V souladu s čl. 6 odst. 2 směrnice 91/414/EHS původní oznamovatel (dále jen „žadatel“) předložil novou žádost o uplatnění zkráceného postupu stanoveného články 14 až 19 nařízení Komise (ES) č. 33/2008 ze dne 17. ledna 2008, kterým se stanoví prováděcí pravidla ke směrnici Rady 91/414/EHS, pokud jde o běžný a zkrácený postup pro posuzování účinných látek, které byly součástí pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 uvedené směrnice, nebyly však zařazeny do její přílohy I (5).

               (4)

               Žádost byla předložena Dánsku, které bylo nařízením (ES) č. 451/2000 jmenováno členským státem zpravodajem. Lhůta pro zkrácený postup byla dodržena. Specifikace účinné látky a doporučená použití jsou stejná jako v případě rozhodnutí 2008/934/ES. Uvedená žádost je rovněž v souladu s ostatními hmotněprávními a procesními požadavky článku 15 nařízení (ES) č. 33/2008.

               (5)

               Dánsko posoudilo dodatečné údaje poskytnuté žadatelem a připravilo dodatečnou zprávu. Dne 1. října 2009 postoupilo tuto zprávu Evropskému úřadu pro bezpečnost potravin (dále jen „úřad“) a Komisi. Úřad zaslal dodatečnou zprávu ostatním členským státům a žadateli k vyjádření a obdržené připomínky postoupil Komisi. V souladu s čl. 20 odst. 1 nařízení (ES) č. 33/2008 a na žádost Komise předložil úřad Komisi dne 17. června 2010 (6) své závěry ohledně tau-fluvalinátu. Návrh hodnotící zprávy spolu s dodatečnou zprávou a závěry úřadu byly přezkoumány členskými státy a Komisí v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat a dokončeny dne 28. ledna 2011 v podobě zprávy Komise o přezkoumání tau-fluvalinátu.

               (6)

               Z různých provedených zkoumání vyplynulo, že přípravky na ochranu rostlin obsahující tau-fluvalinát mohou obecně splňovat požadavky stanovené v čl. 5 odst. 1 písm. a) a b) směrnice 91/414/EHS, zejména pokud jde o použití, která byla zkoumána a podrobně popsána ve zprávě Komise o přezkoumání. Je proto vhodné zařadit látku tau-fluvalinát do přílohy I, a zajistit tak, aby ve všech členských státech mohla být povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující tuto účinnou látku udělována v souladu s ustanoveními uvedené směrnice.

               (7)

               Aniž je dotčen tento závěr, je třeba získat další informace týkající se některých specifických aspektů. Podle čl. 6 odst. 1 směrnice 91/414/EHS může zařazení látky do přílohy I podléhat určitým podmínkám. Je tudíž vhodné požadovat, aby žadatel předložil další informace potvrzující výsledky hodnocení rizik na základě nejnovějších vědeckých poznatků, pokud jde o riziko pro vodní organismy, riziko pro necílové členovce a možný dopad potenciální enantioselektivní degradace v environmentálních matricích na životní prostředí.

               (8)

               Před zařazením účinné látky do přílohy I je třeba poskytnout členským státům a zúčastněným stranám přiměřené období, které jim umožní připravit se na plnění nových požadavků, které ze zařazení vyplynou.

               (9)

               Aniž jsou dotčeny závazky stanovené směrnicí 91/414/EHS jako důsledek zařazení účinné látky do přílohy I, mělo by být členským státům po zařazení poskytnuto šestiměsíční období, ve kterém přezkoumají stávající povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující tau-fluvalinát, aby bylo zajištěno splnění požadavků stanovených směrnicí 91/414/EHS, zejména ustanovení článku 13 uvedené směrnice a příslušných podmínek stanovených v příloze I. Členské státy by měly v případě potřeby změnit, nahradit nebo odejmout stávající povolení v souladu s ustanoveními směrnice 91/414/EHS. Odchylně od výše stanovené lhůty by pro předložení a zhodnocení úplné dokumentace podle přílohy III pro každý přípravek na ochranu rostlin a pro každé určené použití mělo být v souladu s jednotnými zásadami stanovenými ve směrnici 91/414/EHS poskytnuto delší období.

               (10)

               Zkušenosti z předchozích zařazení účinných látek, zhodnocených v rámci nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 ze dne 11. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro první etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (7), do přílohy I směrnice 91/414/EHS ukázaly, že při výkladu povinností držitelů stávajících povolení mohou vzniknout problémy, pokud jde o přístup k údajům. Aby se předešlo dalším těžkostem, zdá se proto být nezbytné ujasnit povinnosti členských států, zejména povinnost ověřit, že držitel povolení má přístup k dokumentaci splňující požadavky přílohy II uvedené směrnice. Ve srovnání se směrnicemi, které byly dosud přijaty a kterými se mění příloha I, však toto ujasnění neukládá členským státům ani držitelům povolení žádné nové povinnosti.

               (11)

               Směrnice 91/414/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.

               (12)

               Rozhodnutí 2008/934/ES stanoví nezařazení tau-fluvalinátu a odejmutí povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující tuto látku do 31. prosince 2011. V příloze uvedeného rozhodnutí je nutné zrušit řádek týkající se tau-fluvalinátu.

               (13)

               Rozhodnutí 2008/934/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.

               (14)

               Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,

         PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
   Článek 1
   Příloha I směrnice 91/414/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
   Článek 2
   Řádek týkající se tau-fluvalinátu v příloze rozhodnutí 2008/934/ES se zrušuje.
   Článek 3
   Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 30. listopadu 2011. Neprodleně sdělí Komisi jejich znění a srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
   Budou tyto předpisy používat od 1. prosince 2011.
   Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
   Článek 4
   1.   V souladu se směrnicí 91/414/EHS členské státy do 30. listopadu 2011 v případě potřeby změní nebo odejmou stávající povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující účinnou látku tau-fluvalinát.
   Do tohoto dne zejména ověří, zda jsou splněny podmínky přílohy I uvedené směrnice týkající se tau-fluvalinátu, s výjimkou podmínek stanovených v části B údajů o uvedené účinné látce, a zda držitel povolení má dokumentaci či přístup k dokumentaci splňující požadavky přílohy II uvedené směrnice v souladu s podmínkami článku 13 uvedené směrnice.
   2.   Odchylně od odstavce 1 členské státy v souladu s jednotnými zásadami stanovenými v příloze VI směrnice 91/414/EHS nově zhodnotí každý povolený přípravek na ochranu rostlin obsahující tau-fluvalinát jako jedinou účinnou látku, nebo jako jednu z několika účinných látek, které byly všechny nejpozději do 31. května 2011 uvedeny v příloze I směrnice 91/414/EHS, a to na základě dokumentace splňující požadavky přílohy III uvedené směrnice a při zohlednění části B údajů v příloze I uvedené směrnice, které se týkají tau-fluvalinátu. Na základě tohoto hodnocení určí, zda přípravek splňuje podmínky stanovené v čl. 4 odst. 1 písm. b), c), d) a e) směrnice 91/414/EHS.
   Po tomto určení postupují členské státy takto:

               a)

               pokud přípravek obsahuje tau-fluvalinát jako jedinou účinnou látku, povolení v případě potřeby změní nebo odejmou nejpozději do 31. května 2015, nebo

               b)

               pokud přípravek obsahuje tau-fluvalinát jako jednu z několika účinných látek, povolení v případě potřeby změní nebo odejmou do 31. května 2015 nebo do data stanoveného pro tuto změnu či odnětí v příslušné směrnici nebo směrnicích, jimiž se příslušná látka nebo látky zařazují do přílohy I směrnice 91/414/EHS, podle toho, co nastane později.

         Článek 5
   Tato směrnice vstupuje v platnost dnem 1. června 2011.
   Článek 6
   Tato směrnice je určena členským státům.

      V Bruselu dne 2. března 2011.

            Za Komisi

         José Manuel BARROSO

            předseda

      (1)  Úř. věst. L 230, 19.8.1991, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 55, 29.2.2000, s. 25.

      (3)  Úř. věst. L 224, 21.8.2002, s. 23.

      (4)  Úř. věst. L 333, 11.12.2008, s. 11.

      (5)  Úř. věst. L 15, 18.1.2008, s. 5.

      (6)  Evropský úřad pro bezpečnost potravin; Conclusion on the peer review of the pesticide risk assessment of the active substance tau-fluvalinate. EFSA Journal 2010; 8(7):1645. [70 s.]. doi:10.2903/j.efsa.2010.1645. K dispozici na internetové stránce: www.efsa.europa.eu

      (7)  Úř. věst. L 366, 15.12.1992, s. 10.

      PŘÍLOHA
      V příloze I směrnice 91/414/EHS se na konec tabulky doplňují nové údaje, které znějí:

                     Číslo

                     Obecný název, identifikační čísla

                     Název podle IUPAC

                     Čistota (1)

                     Vstup v platnost

                     Konec platnosti zařazení

                     Zvláštní ustanovení

                     „335

                     Tau-fluvalinát
                     č. CAS: 102851-06-9

                     č. CIPAC: 786

                     (RS)-α-kyano-3-fenoxybenzyl N-(2-chlor- α,α α- trifluor-p-tolyl)-D-valinát
                     (Poměr izomerů 1:1)

                     ≥920 g/kg
                     (poměr izomerů R-α-kyano a S-α-kyano 1:1)
                     Nečistoty:
                     Toluen: max. 5 g/kg

                     1. června 2011

                     31. května 2021

                     ČÁST A
                     Povolena mohou být pouze použití jako insekticid a akaricid.
                     ČÁST B
                     Při uplatňování jednotných zásad uvedených v příloze VI musí být zohledněny závěry zprávy o přezkoumání tau-fluvalinátu, a zejména dodatky I a II uvedené zprávy, dokončené Stálým výborem pro potravinový řetězec a zdraví zvířat dne 28. ledna 2011.
                     Při tomto celkovém hodnocení musí členské státy:

                                 a)

                                 věnovat zvláštní pozornost riziku pro vodní organismy a zajistit, aby podmínky použití ukládaly opatření ke zmírnění rizika;

                                 b)

                                 věnovat zvláštní pozornost riziku pro necílové členovce a zajistit, aby podmínky použití ukládaly opatření ke zmírnění rizika;

                                 c)

                                 porovnat a ověřit zkušební materiál použitý pro toxikologickou dokumentaci s ohledem na specifikaci komerčně vyráběného technického materiálu.

                           Dotčené členské státy si vyžádají předložení potvrzujících informací ohledně:

                                 —

                                 rizika bioakumulace/biomagnifikace ve vodním prostředí,

                                 —

                                 rizika pro necílové členovce.

                           Dotčené členské státy zajistí, aby žadatel předložil Komisi tyto potvrzující informace do 31. května 2013.
                     Dotčené členské státy zajistí, aby žadatel dva roky po přijetí příslušných pokynů předložil potvrzující informace ohledně:
                     možného dopadu potenciální enantioselektivní degradace v environmentálních matricích na životní prostředí.“

         (1)  Další podrobnosti o identitě a specifikaci účinné látky jsou uvedeny ve zprávě o přezkoumání.


title: Směrnice Komise 2011/100/EU ze dne 20. prosince 2011 , kterou se mění směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/79/ES o diagnostických zdravotnických prostředcích in vitro  Text s významem pro EHP

text:
               22.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 341/50

         SMĚRNICE KOMISE 2011/100/EU
   ze dne 20. prosince 2011,
   kterou se mění směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/79/ES o diagnostických zdravotnických prostředcích in vitro

   (Text s významem pro EHP)
   EVROPSKÁ KOMISE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
   s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 98/79/ES ze dne 27. října 1998 o diagnostických zdravotnických prostředcích in vitro
       (1), a zejména na článek 14 uvedené směrnice,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               V souladu s čl. 14 odst. 1 písm. a) směrnice 98/79/ES požádalo Spojené království Komisi o zajištění potřebných opatření pro to, aby byly do seznamu A v příloze II uvedené směrnice doplněny zkoušky na variantní Creutzfeldtovu-Jakobovu nemoc (vCJD).

               (2)

               Aby byla zajištěna co nejúčinnější ochrana zdraví a to, že shoda zkoušek na vCJD se základními požadavky stanovenými v příloze I směrnice 98/79/ES je ověřena oznámenými subjekty, měly by být do seznamu A v příloze II směrnice 98/79/ES doplněny zkoušky na vCJD pro vyšetření krve, diagnózu a potvrzení.

               (3)

               Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného čl. 6 odst. 2 směrnice Rady 90/385/EHS (2), na nějž se odkazuje v čl. 7 odst. 1 směrnice 98/79/ES,

         PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
   Článek 1
   Příloha II směrnice 98/79/ES se mění v souladu s přílohou této směrnice.
   Článek 2
   1.   Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 30. června 2012. Neprodleně sdělí Komisi jejich znění.
   Budou tyto předpisy používat od 1. července 2012.
   Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
   2.   Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
   Článek 3
   Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
   Článek 4
   Tato směrnice je určena členským státům.

      V Bruselu dne 20. prosince 2011.

            Za Komisi

         José Manuel BARROSO

            předseda

      (1)  Úř. věst. L 331, 7.12.1998, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 189, 20.7.1990, s. 17.

      PŘÍLOHA
      Na konec seznamu A v příloze II směrnice 98/79/ES se doplňuje nová odrážka, která zní:

                  „—

                  zkoušky na variantní Creutzfeldtovu-Jakobovu nemoc (vCJD) pro vyšetření krve, diagnózu a potvrzení.“


title: Směrnice Rady 2011/97/EU ze dne 5. prosince 2011 , kterou se mění směrnice Rady 1999/31/ES, pokud jde o zvláštní kritéria pro skladování kovové rtuti považované za odpad

text:
               10.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 328/49

         SMĚRNICE RADY 2011/97/EU
   ze dne 5. prosince 2011,
   kterou se mění směrnice Rady 1999/31/ES, pokud jde o zvláštní kritéria pro skladování kovové rtuti považované za odpad
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
   s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1102/2008 ze dne 22. září 2008 o zákazu vývozu kovové rtuti a některých sloučenin a směsí rtuti a o bezpečném skladování kovové rtuti (1), a zejména na čl. 4 odst. 3 tohoto nařízení, a dále s ohledem na směrnici Rady 1999/31/ES ze dne 26. dubna 1999 o skládkách odpadů (2), a zejména na článek 16 této směrnice,
   s ohledem na návrh Evropské komise,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Nařízení (ES) č. 1102/2008 stanoví, že odchylně od čl. 5 odst. 3 písm. a) směrnice 1999/31/ES může být kovová rtuť, která se považuje za odpad, ve vhodném obalu dočasně skladována déle než jeden rok nebo trvale uložena na skládkách určitého typu.

               (2)

               Skladování kovové rtuti považované za odpad již upravují právní předpisy Unie o nakládání s odpady.

               (3)

               V případě kovové rtuti považované za odpad podléhá skladování o délce až jednoho roku požadavkům na povolení podle článku 23 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/98/ES ze dne 19. listopadu 2008 o odpadech (3).

               (4)

               Na zařízení pro skladování kovové rtuti po dobu delší než jeden rok podle čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 1102/2008 se vztahují směrnice 1999/31/ES, jakož i rozhodnutí Rady 2003/33/ES ze dne 19. prosince 2002, kterým se stanoví kritéria a postupy pro přijímání odpadů na skládky podle článku 16 a přílohy II směrnice 1999/31/ES (4).

               (5)

               Z toho zejména vyplývá, že veškerá zařízení pro skladování kovové rtuti po dobu delší než jeden rok musí mít povolení podle článků 7, 8 a 9 směrnice 1999/31/ES a že se na tato zařízení vztahují požadavky kontroly a monitorování stanovené článkem 12 uvedené směrnice a v případě podzemních úložišť rovněž požadavky posouzení bezpečnosti v souladu s dodatkem A rozhodnutí 2003/33/ES.

               (6)

               Na tato zařízení se dále vztahují obecná ustanovení směrnice 2008/98/ES o vedení záznamů.

               (7)

               Dále se na zařízení pro dočasné nadzemní skladování v souladu s čl. 3 odst. 2 nařízení (ES) č. 1102/2008 použijí ustanovení směrnice Rady 96/82/ES ze dne 9. prosince 1996 o kontrole nebezpečí vážných havárií s přítomností nebezpečných látek (5).

               (8)

               Uvedená ustanovení nicméně plně neřeší specifické vlastnosti kovové rtuti, a proto je třeba stanovit další požadavky.

               (9)

               Další požadavky by měly zohlednit výzkumné činnosti zaměřené na možnosti bezpečného odstraňování, včetně solidifikace kovové rtuti. Vývoj možností solidifikace šetrné k životnímu prostředí vykazuje pokrok, rozhodnutí o jejich využitelnosti ve velkém měřítku by však bylo předčasné.

               (10)

               Pro stanovení přiměřených a na znalostech založených požadavků na trvalé skladování je třeba dalších posouzení dlouhodobého chování kovové rtuti v podzemním úložišti. Požadavky stanovené touto směrnicí by se proto měly omezit na dočasné skladování, přičemž se považují za vhodné a představují nejlepší dostupné techniky pro bezpečné skladování kovové rtuti, pokud jde o období nejvýše pěti let.

               (11)

               Směrnice 1999/31/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.

               (12)

               Výbor uvedený v článku 16 směrnice 1999/31/ES nevydal žádné stanovisko. Proto je vhodné, aby Rada přijala tuto směrnici,

         PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
   Článek 1
   Přílohy I, II a III směrnice 1999/31/ES se mění v souladu s přílohou této směrnice.
   Článek 2
   1.   Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 15. března 2013. Neprodleně sdělí Komisi jejich znění.
   Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
   2.   Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
   Článek 3
   Tato směrnice vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
   Článek 4
   Tato směrnice je určena členským státům.

      V Bruselu dne 5. prosince 2011.

            Za Radu

            předseda

         W. PAWLAK

      (1)  Úř. věst. L 304, 14.11.2008, s. 75.

      (2)  Úř. věst. L 182, 16.7.1999, s. 1.

      (3)  Úř. věst. L 312, 22.11.2008, s. 3.

      (4)  Úř. věst. L 11, 16.1.2003, s. 27.

      (5)  Úř. věst. L 10, 14.1.1997, s. 13.

      PŘÍLOHA
      Přílohy I, II a III směrnice 1999/31/ES se mění takto:

                  1)

                  V příloze I se doplňuje nový oddíl, který zní:
                  „8.   Dočasné skladování kovové rtuti
                  Pro účely dočasného skladování kovové rtuti po dobu delší než jeden rok se použijí tyto požadavky:

                              —

                              kovová rtuť se skladuje odděleně od ostatních odpadů,

                              —

                              kontejnery se skladují ve sběrných nádržích s vhodným povrchem bez prasklin a štěrbin a nepropustným pro kovovou rtuť, se zadržovacím objemem odpovídajícím množství skladované rtuti,

                              —

                              úložiště je vybaveno umělými nebo přírodními zábranami adekvátními pro ochranu životního prostředí před emisemi rtuti a má zadržovací objem odpovídající celkovému množství skladované rtuti,

                              —

                              podlahy úložiště jsou pokryty těsnicími materiály odolnými vůči rtuti. Podlahy jsou vyspádované a vybavené sběrnou jímkou,

                              —

                              úložiště je vybaveno systémem požární ochrany,

                              —

                              uložený materiál je uspořádán tak, aby veškeré kontejnery bylo možné snadno vyjmout.“

                  2)

                  V příloze II se doplňuje nový oddíl, který zní:
                  „6.   Zvláštní požadavky týkající se kovové rtuti
                  Pro účely dočasného skladování kovové rtuti po dobu delší než jeden rok platí tyto požadavky:

                              A.

                              Složení rtuti
                              Kovová rtuť musí splňovat tyto specifikace:

                                          —

                                          obsah rtuti vyšší než 99,9 % hmotnostních,

                                          —

                                          absence nečistot schopných vyvolat korozi uhlíkové nebo nerezové oceli (např. roztok kyseliny dusičné, roztoky chloridových solí).

                              B.

                              Uskladnění
                              Kontejnery užívané pro skladování kovové rtuti musí být odolné vůči korozi a nárazu. Nesmí na nich proto být svary. Kontejnery musí splňovat zejména tyto specifikace:

                                          —

                                          materiál kontejneru: uhlíková ocel (minimálně ASTM A36) nebo nerezová ocel (AISI 304, 316L),

                                          —

                                          kontejnery nesmí propouštět plyny a kapaliny,

                                          —

                                          vnější stěna kontejneru musí být odolná vůči podmínkám skladování,

                                          —

                                          konstrukce kontejneru musí úspěšně absolvovat pádovou zkoušku a zkoušku nepropustnosti podle kapitol 6.1.5.3 a 6.1.5.4 Doporučení OSN pro přepravu nebezpečných věcí, Příručky pro zkoušky a kritéria.

                                    Maximální stupeň naplnění je 80 % objemových, aby byl zajištěn dostatečný expanzní prostor a aby následkem expanze kapaliny v důsledku vysoké teploty nemohlo dojít k úniku ani trvalému porušení kontejneru.

                              C.

                              Postupy při přijímání
                              Přijímají se výlučně kontejnery s osvědčením splňujícím požadavky uvedené v tomto oddíle.
                              Postupy při přijímání musí splňovat tyto požadavky:

                                          —

                                          přijímá se pouze kovová rtuť, která splňuje výše uvedená minimální kritéria pro přijetí,

                                          —

                                          kontejnery musí být před uskladněním vizuálně zkontrolovány. Poškozené nebo zkorodované kontejnery nebo kontejnery vykazující únik se nepřijmou,

                                          —

                                          na kontejnerech je vyražena trvalá značka uvádějící identifikační číslo kontejneru, výrobní materiál, prázdnou hmotnost, odkaz na výrobce a datum výroby,

                                          —

                                          na kontejnery je trvale připevněna tabulka uvádějící identifikační číslo osvědčení.

                              D.

                              Osvědčení
                              Osvědčení uvedené v pododdíle C obsahuje tyto prvky:

                                          —

                                          jméno a adresu původce odpadu,

                                          —

                                          jméno a adresu osoby odpovědné za plnění,

                                          —

                                          místo a datum plnění,

                                          —

                                          množství rtuti,

                                          —

                                          čistotu rtuti a případně popis nečistot včetně analytické zprávy,

                                          —

                                          potvrzení o tom, že kontejnery byly používány výlučně pro přepravu a skladování rtuti,

                                          —

                                          identifikační čísla kontejnerů,

                                          —

                                          případné zvláštní poznámky.

                                    Osvědčení vydává původce odpadu, případně pokud to není možné, osoba odpovědná za jeho správu.“

                  3)

                  V příloze III se doplňuje nový oddíl, který zní:
                  „6.   Zvláštní požadavky týkající se kovové rtuti
                  Pro účely dočasného skladování kovové rtuti po dobu delší než jeden rok se použijí tyto požadavky:

                              A.

                              Požadavky na monitorování, kontrolu a nouzové postupy
                              V úložišti se instaluje systém trvalého monitorování výparů rtuti s citlivostí nejméně 0,02 mg rtuti/m3. Senzory se umístí na úroveň podlahy a ve výši hlavy. Součástí je vizuální a akustický výstražný systém. Údržba systému se provádí každý rok.
                              Oprávněná osoba úložiště a kontejnery nejméně jednou měsíčně vizuálně zkontroluje. Při zjištění úniku provozovatel okamžitě přijme nezbytná opatření bránící emisím rtuti do životního prostředí a obnoví bezpečnost úložiště rtuti. U veškerých úniků se má za to, že mají nepříznivé účinky na životní prostředí podle čl. 12 písm. b).
                              V úložišti jsou k dispozici plány nouzových postupů a odpovídající ochranné vybavení vhodné k manipulaci s kovovou rtutí.

                              B.

                              Vedení záznamů
                              Veškeré dokumenty obsahující informace uvedené v oddíle 6 přílohy II a v pododdílu A tohoto oddílu, včetně osvědčení doprovázejícího kontejner a záznamů týkajících se vyskladnění a odeslání kovové rtuti po ukončení dočasného skladování, místa určení a zamýšleného zpracování, se uchovávají nejméně tři roky po ukončení skladování.“


title: Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/85/ES ze dne 5. listopadu 2002, kterou se mění směrnice Rady 92/6/EHS o montáži a použití omezovačů rychlosti u určitých kategorií motorových vozidel ve Společenství

text:
Důležité právní upozornění

|

32002L0085

Úřední věstník L 327 , 04/12/2002 S. 0008 - 0009

		Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/85/ESze dne 5. listopadu 2002,kterou se mění směrnice Rady 92/6/EHS o montáži a použití omezovačů rychlosti u určitých kategorií motorových vozidel ve SpolečenstvíEVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 71 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise [1],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],po konzultaci s Výborem regionů,v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],vzhledem k těmto důvodům:(1) Bezpečnost dopravy a otázky životního prostředí spojené s dopravou jsou podstatné při zajištění udržitelné mobility.(2) Používání omezovačů rychlosti u nejtěžších kategorií motorových vozidel má příznivý účinek na zlepšení bezpečnosti provozu na pozemních komunikacích. Také přispívá k ochraně životního prostředí.(3) Směrnice Rady 92/6/EHS [4] stanoví, aby v závislosti na technických možnostech a zkušenostech v členských státech mohly být požadavky na montáž a používání omezovačů následně rozšířeny na lehké nákladní automobily.(4) Rozšíření oblasti působnosti směrnice 92/6/EHS na vozidla o hmotnosti větší než 3,5 tuny konstruovaná pro přepravu zboží nebo cestujících bylo jedním z opatření obhajovaných Radou v usnesení ze dne 26. června 2000 o zlepšení bezpečnosti provozu na pozemních komunikacích [5], v souladu se sdělením Komise ze dne 20. března 2000 o prioritách bezpečnosti provozu na pozemních komunikacích v Evropské unii.(5) Oblast působnosti směrnice 92/6/EHS by měla být rozšířena na motorová vozidla kategorie M2, na vozidla kategorie M3 s maximální hmotností větší než 5 tun, ale nepřekračující 10 tun, a na vozidla kategorie N2.(6) Protože cílů navrženého postupu, zejména zavedení změn v opatřeních Společenství k montáži a používání omezovačů rychlosti u některých kategorií těžkých vozidel, nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto, z důvodu jejich rozsahu či účinků, jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity, jak je uvedeno v článku 5 Smlouvy. Podle zásady proporcionality v uvedeném článku tato směrnice nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení uvedených cílů.(7) Směrnice 92/6/EHS by proto měla být změněna,PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:Článek 1Směrnice 92/6/EHS se mění takto:1. Články 1 až 5 se nahrazují tímto:"Článek 1Pro účely této směrnice se "motorovým vozidlem" rozumí každé motorem poháněné vozidlo patřící do kategorie M2, M3, N2 nebo N3 určené k provozu na silnici, které má nejméně čtyři kola a maximální konstrukční rychlost vyšší než 25 km/h.Kategoriemi M2, M3, N2 a N3 se rozumějí kategorie podle definice v příloze II směrnice 70/156/EHS [6].Článek 2Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby motorová vozidla kategorie M2 a M3 podle článku 1 směla být používána v silničním provozu, pouze pokud mají namontovány omezovače rychlosti nastavené na maximální rychlost 100 km/h.Vozidla kategorie M3 registrovaná před 1. lednem 2005 s maximální hmotností vyšší než 10 tun smějí být nadále vybavena zařízeními, u nichž je maximální rychlost nastavena na 100 km/h.Článek 31. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby motorová vozidla kategorie N2 a N3 směla být používána v silničním provozu, pouze pokud jsou vybavena omezovačem rychlosti nastaveným tak, aby jejich rychlost nemohla překročit 90 km/h.2. Členské státy jsou oprávněny požadovat nastavení maximální rychlosti na omezovači rychlosti u vozidel registrovaných na jejich území a používaných výhradně k dopravě nebezpečných na méně než 90 km/h.Článek 41. Pro motorová vozidla kategorie M3 s maximální hmotností větší než 10 tun a pro motorová vozidla kategorie N3 se použijí články 2 a 3:a) u vozidel registrovaných po 1. lednu 1994 od 1. ledna 1994;b) u vozidel registrovaných v období od 1. ledna 1988 do 1. ledna 1994:i) od 1. ledna 1995 pro vozidla používaná pro vnitrostátní a mezinárodní dopravu;ii) od 1. ledna 1996 pro vozidla užívaná výhradně pro vnitrostátní dopravu.2. Pro vozidla kategorie M2, vozidla kategorie M3 s maximální hmotností větší než 5 tun, ale nepřekračující 10 tun a pro vozidla kategorie N2 se články 2 a 3 použijí nejpozdějia) u vozidel registrovaných od 1. ledna 2005;b) u vozidel vyhovujících mezním hodnotám stanoveným směrnicí 88/77/EHS [7] a registrovaných v období od 1. října 2001 do 1. ledna 2005:i) od 1. ledna 2006 pro vozidla používaná pro vnitrostátní a mezinárodní dopravu;ii) od 1. ledna 2007 pro vozidla používaná pouze pro vnitrostátní dopravu.3. Po dobu nejvýše tří let od 1. ledna 2005 může kterýkoliv členský stát vyjmout z působnosti článků 2 a 3 vozidla kategorie M2 a vozidla kategorie N2 s maximální hmotností větší než 3,5 tuny, ale nepřekračující 7,5 tuny, registrovaná ve vnitrostátním registru, která nejezdí po území jiného členského státu.Článek 51. Omezovače rychlosti uvedené v článcích 2 a 3 musí vyhovovat technickým požadavkům uvedeným v příloze směrnice 92/24/EHS [8]. Všechna vozidla, jichž se týká tato směrnice, registrovaná před 1. lednem 2005 mohou být nadále vybavena omezovači rychlosti splňujícími technické požadavky stanovené příslušnými vnitrostátními správními orgány.2. Omezovače rychlosti musí být montovány dílnami nebo subjekty schválenými členskými státy."2. Vkládá se nový článek, který zní:"Článek 6aJako součást programu činnosti v oblasti bezpečnosti provozu na pozemních komunikacích pro období 2002 až 2010 vyhodnocuje Komise bezpečnost provozu na pozemních komunikacích a působení omezovačů rychlosti použitých ve vozidlech kategorie M2 a ve vozidlech kategorie N2 s maximální hmotností 7,5 tuny nebo menší a nastavených na rychlosti uvedené v této směrnici.V případě potřeby předloží Komise vhodné návrhy."Článek 2Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. ledna 2005. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si určí členské státy.Článek 3Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.Článek 4Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 5. listopadu 2002.Za Evropský parlamentpředsedaP. CoxZa RadupředsedaT. Pedersen[1] Úř. věst. C 270 E, 25.9.2001, s. 77.[2] Úř. věst. C 48, 21.2.2002, s. 47.[3] Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 7. února 2002 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku), společný postoj Rady ze dne 25. června 2002 (Úř. věst. C 228 E, 25.9.2002, s. 14) a rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 24. září 2002 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku).[4] Úř. věst. L 57, 2.3.1992, s. 27.[5] Úř. věst. C 218, 31.7.2000, s. 1.[6] Směrnice Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel (Úř. věst. L 42, 23.2.1970, s. 1). Směrnice naposledy pozměněná směrnicí Rady 2001/116/ES (Úř. věst. L 18, 21.1.2002, s. 1).[7] Směrnice Rady 88/77/EHS ze dne 3. prosince o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti emisím plynných znečisťujících látek ze vznětových motorů vozidel (Úř. věst. L 36, 9.2.1988, s. 33). Směrnice naposledy pozměněná směrnicí Rady 2001/27/ES (Úř. věst. L 107, 18.4.2001, s. 10).[8] Směrnice Rady 92/24/EHS z 31. března 1992 o omezovačích rychlosti nebo podobných palubních systémech omezení rychlosti u některých kategorií motorových vozidel (Úř. věst. L 129, 14.5.1992, s. 154).--------------------------------------------------


Důležité právní upozornění

|

31982L0711

Směrnice Rady ze dne 18. října 1982, kterou se stanoví základní pravidla nezbytná pro zkoušení migrace složek z materiálů a předmětů z plastů určených pro styk s potravinami

Úřední věstník L 297 , 23/10/1982 S. 0026 - 0030 Finské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 12 S. 0132  Španělské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 12 S. 0278  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 12 S. 0132  Portugalské zvláštní vydání Kapitola 13 Svazek 12 S. 0278  CS.ES Kapitola 13 Svazek 006 S. 358  - 362 ET.ES Kapitola 13 Svazek 006 S. 358  - 362 HU.ES Kapitola 13 Svazek 006 S. 358  - 362 LT.ES Kapitola 13 Svazek 006 S. 358  - 362 LV.ES Kapitola 13 Svazek 006 S. 358  - 362 MT.ES Kapitola 13 Svazek 006 S. 358  - 362 PL.ES Kapitola 13 Svazek 006 S. 358  - 362 SK.ES Kapitola 13 Svazek 006 S. 358  - 362 SL.ES Kapitola 13 Svazek 006 S. 358  - 362

		Směrnice Radyze dne 18. října 1982,kterou se stanoví základní pravidla nezbytná pro zkoušení migrace složek z materiálů a předmětů z plastů určených pro styk s potravinami(82/711/EHS)RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,s ohledem na směrnici Rady 76/893/EHS ze dne 23. listopadu 1976 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se materiálů a předmětů určených pro styk s potravinami [1], a zejména na článek 3 uvedené směrnice,s ohledem na návrh Komise,s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],vzhledem k tomu, že článek 2 směrnice 76/893/EHS mimo jiné stanoví, že materiály a předměty nesmějí uvolňovat své složky do potravin v množstvích, která by mohla ohrozit lidské zdraví nebo způsobit nepřijatelnou změnu složení potravin;vzhledem k tomu, že k dosažení tohoto cíle je v případě materiálů z plastů vhodným nástrojem zvláštní směrnice ve smyslu článku 3 směrnice 76/893/EHS, jejíž obecná pravidla se vztahují také na tento případ;vzhledem k tomu, že s ohledem na složitost problému by se směrnice zpočátku měla omezit na stanovení základních pravidel pro kontrolu migrace složek; že v dalších směrnicích, které budou přijaty postupem podle článku 10 směrnice 76/893/EHS, budou stanoveny analytické metody nezbytné pro kontrolu této migrace;vzhledem k tomu, že se tato směrnice netýká veškerých aspektů materiálů a předmětů z plastů; že je tedy nezbytné oprávnit členské státy na jedné straně k tomu, aby nevyžadovaly podrobné údaje na označení stanovené v článku 7 směrnice 76/893/EHS v souladu s odstavci 4 a 5 uvedeného článku, a na straně druhé, aby zakázaly uvádění na trh materiálů a předmětů, které, přestože vyhovují normám stanoveným výše uvedenou směrnicí, nejsou v souladu s vnitrostátními předpisy týkajícími se jiných možných norem stanovených v článku 3, nebo neexistují-li, v článku 2 dotyčné směrnice;vzhledem k tomu, že s ohledem na analytické obtíže související se stanovením velikosti migrace v potravinářských výrobcích by měly být zvoleny konvenční zkoušky (tekutiny schopné simulovat účinek na potraviny a standardní zkušební podmínky), aby bylo možné v co největší míře napodobit migrační jevy, které se mohou vyskytnout při styku předmětu a potraviny;vzhledem k tomu, že pokud se ukáže, že tyto zkoušky neodpovídají skutečnosti, měly by být členské státy oprávněny tyto zkoušky dočasně změnit až do rozhodnutí Společenství;vzhledem k tomu, že za současného stavu analytických technik není možné stanovit veškeré podmínky, za nichž by měly být prováděny konvenční zkoušky migrace s materiály a předměty skládajícími se ze dvou nebo více vrstev, z nichž alespoň jedna není tvořena výlučně plasty; že rozhodnutí o použití této směrnice pro tyto materiály a předměty by tedy mělo být učiněno později;vzhledem k tomu, že přizpůsobení této směrnice technickému pokroku je prováděcím opatřením a že v zájmu zjednodušení a urychlení postupu by mělo být svěřeno Komisi;vzhledem k tomu, že pro všechny případy, kdy Rada zmocní Komisi k provedení předpisů týkajících se materiálů a předmětů z plastů určených pro styk s potravinami, by měl být stanoven postup pro zajištění úzké spolupráce mezi členskými státy a Komisí v rámci Stálého výboru pro potraviny, zřízeného rozhodnutím 69/414/EHS [4],PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 11. Tato směrnice je zvláštní směrnicí ve smyslu článku 3 směrnice 76/893/EHS.2. Tato směrnice se vztahuje na materiály a předměty z plastů, tedy na materiály a předměty a jejich částia) tvořené výlučně plasty, nebob) složené ze dvou nebo více vrstev materiálů, jež obě sestávají výlučně z plastů a jsou spojeny lepidly nebo jiným způsobem,které jsou v konečném stavu určeny pro styk s potravinami nebo jsou ve styku s potravinami a jsou k tomuto účelu určeny.3. Pro účely této směrnice se "plasty" rozumějí organické makromolekulární sloučeniny získané polymerací, polykondenzací, polyadicí nebo jinými podobnými procesy z molekul s nižší molekulovou hmotností nebo chemickou přeměnou přírodních makromolekul. Silikony a jiné podobné makromolekulární sloučeniny jsou rovněž považovány za plasty. K těmto makromolekulárním sloučeninám mohou být přidány jiné látky nebo materiály.Za "plasty" se však nepovažujíi) lakovaný nebo nelakovaný celofán,ii) elastomery a přírodní a syntetická pryž,iii) papír a lepenka, modifikované nebo nemodifikované přídavkem plastů,iv) povrchové povlaky získané- z parafínových vosků, včetně syntetických parafínových vosků nebo mikrokrystalických vosků,- ze směsí vosků uvedených v první odrážce nebo z jejich směsí s plasty.4. Tato směrnice se nevztahuje na materiály a předměty složené ze dvou nebo více vrstev, z nichž alespoň jedna nesestává výlučně z plastů, a to ani tehdy, sestává-li vrstva určená pro styk s potravinami výlučně z plastů.Rozhodnutí o použití této směrnice pro materiály a předměty uvedené v prvním pododstavci nebo o veškerých přizpůsobeních směrnice, která mohou být nezbytná, bude učiněno později.Článek 21. Velikost migrace složek materiálů a předmětů podle článku 1 do potravin nebo na ně nesmí překročit limity stanovené v seznamech látek, jejichž použití je povoleno při vyloučení všech ostatních.2. Dokud neexistují analytické metody stanovené postupem podle článku 9 směrnice 76/893/EHS, které umožňují stanovit velikost migrace do potravin, bude tato velikost stanovena pomocí simulantů uvedených v kapitole I přílohy.3. Rada na návrh Komise vypracuje postupem stanoveným v článku 100 Smlouvy seznam látek nebo přípravků, jejichž použití je povoleno při vyloučení všech ostatních, a seznam simulantů, které mají být použity pro každou potravinu nebo skupinu potravin, a stanoví jejich koncentraci.Článek 31. Kontrola velikosti migrace do simulantů se provede za použití konvenčních zkoušek migrace, jejichž základní pravidla jsou stanovena v příloze této směrnice.2. a) Pokud členský stát na základě podrobného odůvodnění v důsledku nových informací nebo přehodnocení stávajících informací provedeného po přijetí zvláštní směrnice shledá, že základní pravidla pro zkoušky migrace stanovená v příloze pro daný materiál nebo předmět z plastu jsou technicky nevhodná nebo nevhodná z důvodu zásadního rozdílu mezi skutečnými podmínkami použití a zkušebními podmínkami stanovenými v tabulce v příloze, může přechodně pozastavit nebo omezit používání základních pravidel uvedených v příloze a povolit používání vhodnějších základních pravidel na svém území. Uvědomí o tom neprodleně ostatní členské státy a Komisi a uvede důvody svého rozhodnutí.b) Komise co nejdříve přezkoumá důvody uvedené členským státem, konzultuje záležitost s členskými státy v rámci Stálého výboru pro potraviny a neprodleně zaujme stanovisko a přijme vhodná opatření.c) Pokud Komise dojde k názoru, že je třeba tuto směrnici změnit, aby byly odstraněny nedostatky uvedené v písmeni a), zahájí postup uvedený v článku 10 směrnice 76/893/EHS; členský stát, který přijal vhodnější základní pravidla, je v tom případě může ponechat, dokud uvedené změny nevstoupí v platnost.Článek 4Úpravy kapitoly II přílohy této směrnice, které mají být provedeny s ohledem na vývoj vědeckých a technických znalostí, budou přijaty postupem stanoveným v článku 10 směrnice 76/893/EHS.Článek 5Touto směrnicí nejsou dotčeny vnitrostátní předpisy týkající se jiných pravidel stanovených v článku 3 směrnice 76/893/EHS ani možnosti, které se členským státům otvírají podle čl. 7 odst. 4 a 5 uvedené směrnice.Článek 6Členské státy dosáhnou souladu s touto směrnicí nejpozději do okamžiku provedení zvláštní směrnice, kterou se stanoví limity uvedené v čl. 2 odst. 1.Článek 7Tato směrnice je určena členským státům.V Lucemburku dne 18. října 1982.Za RadupředsedaN. A. Kofoed[1] Úř. věst. L 340, 9.12.1976, s. 19.[2] Úř. věst. C 140, 5.6.1979, s. 173.[3] Úř. věst. C 227, 10.9.1979, s. 31.[4] Úř. věst. L 291, 19.11.1969, s. 9.--------------------------------------------------PŘÍLOHAZÁKLADNÍ PRAVIDLA NEZBYTNÁ PRO ZKOUŠENÍ MIGRACE V SIMULANTECHStanovení migrace do simulantů se provede za použití simulantů uvedených v kapitole I této přílohy a za zkušebních podmínek uvedených v kapitole II přílohy.KAPITOLA ISimulanty1. Obecný případ: materiály a předměty z plastů určené pro styk s potravinami všech druhůZkoušky se provedou za použití všech níže uvedených simulantů, přičemž se pro každý simulant odebere nový vzorek materiálu nebo předmětu z plastu:- destilovaná voda nebo voda rovnocenné čistoty (= simulant A),- 3 % (m/V) vodný roztok kyseliny octové (= simulant B),- 15 % (m/V) vodný roztok ethanolu (= simulant C),rektifikovaný olivový olej [1]; je-li z důvodů souvisejících s analytickou metodou nezbytné použít jiné simulanty, musí být olivový olej nahrazen směsí syntetických triglyceridů [2] nebo slunečnicovým olejem (= simulant D).2. Zvláštní případ: materiály a předměty z plastů určené pro styk s jedinou potravinou nebo se zvláštní skupinou potravinZkoušky se provedou tímto způsobem:- pouze při použití simulantů uvedených pro dotyčnou potravinu nebo dotyčnou skupinu potravin v seznamu podle čl. 2 odst. 3;- v případě, že potravina nebo skupina potravin není zahrnuta do seznamu podle první odrážky, výběrem simulantu nebo simulantů předepsaných v bodě 1, které nejvíce svými vyluhovacími schopnostmi odpovídají této potravině nebo skupině potravin.KAPITOLA IIZkušební podmínky (doby a teploty)1. Pro zkoušky migrace se zvolí takové doby a teploty uvedené v tabulce, které jsou pro zkoumané materiály nebo předměty z plastů nejbližší obvyklým nebo předvídatelným podmínkám styku.2. Je-li materiál nebo předmět z plastu určen pro postupné použití na krátkou dobu za různých podmínek styku uvedených ve sloupci 1 tabulky, stanoví se migrace postupným vystavením materiálu nebo předmětu všem odpovídajícím zkušebním podmínkám uvedeným ve sloupci 2, aniž se provede výměna simulantu.3. Pokud materiál nebo předmět z plastu při dané době zkoušky vyhoví zkoušce při vyšší teplotě, nemusí být zkouška opakována při nižší teplotě.Pokud materiál nebo předmět při dané zkušební teplotě vyhoví zkoušce při delší době zkoušky, nemusí být zkouška opakována při kratší době.4. Může-li být materiál nebo předmět z plastu při skutečném použití použit ke styku po jakoukoli dobu styku nebo za jakýchkoliv teplot, provede se pouze desetidenní zkouška při 40 °C a dvouhodinová zkouška při 70 °C, přičemž se tyto podmínky konvenčně považují za nejpřísnější.Při použití simulantu D (rektifikovaný olivový olej nebo jeho náhrady) se provede pouze 10denní zkouška při 40 °C.5. Pokud bude zjištěno, že provedením zkoušek za podmínek uvedených v tabulce dojde k fyzikálním nebo jiným změnám materiálu nebo předmětu z plastu, které se nevyskytují za obvyklých nebo předvídatelných podmínek použití tohoto materiálu nebo předmětu, měly by být zkoušky migrace provedeny za podmínek vhodnějších pro tento zvláštní případ.TABULKAZkušební podmínky (doby (t) a teploty (T)), které mají být zvoleny podle podmínek styku při skutečném použitíPodmínky styku při skutečném použití | Zkušební podmínky |1 | 2 |1.Doba styku: t > 24 hodin1.1. T ≤ 5 °C | 10 dní při 5 °C |1.2. 5 °C < T ≤ 40 °C [3] | 10 dní při 40 °C |2.Doba styku: 2 hodiny ≤ t ≤ 24 hodin2.1. T ≤ 5 °C | 24 hodin při 5 °C |2.2. 5 °C < T ≤ 40 °C | 24 hodin při 40 °C |2.3. T > 40 °C | Podle vnitrostátních právních předpisů |3.Doba styku: t < 2 hodiny3.1. T ≤ 5 °C | 2 hodiny při 5 °C |3.2. 5 °C < T ≤ 40 °C | 2 hodiny při 40 °C |3.3. 40 °C < T ≤ 70 °C | 2 hodiny při 70 °C |3.4. 70 °C < T ≤ 100 °C | 1 hodina při 100 °C |3.5. 100 °C < T ≤ 121 °C | 30 min. při 121 °C |3.6. T > 121 °C | Podle vnitrostátních právních předpisů |[1] Charakteristiky rektifikovaného olivového oleje:- jodové číslo (podle Wijse) = 80 až 88,- index lomu při 25 °C = 1,4665 až 1,4679,- kyselost (vyjádřena v % olejové kyseliny) = nejvýše 0,5 %,- peroxidové číslo (vyjádřené v miliekvivalentech kyslíku na kg oleje) = nejvýše 10.[2] Charakteristiky standardní syntetické směsi triglyceridů, jak jsou popsány v článku od K Figge "Food Cosmet. Toxicol" 10 (1972), 815.[3] Pro materiály a předměty z plastů, které jsou ve styku s potravinami, pro něž je na etiketě nebo v právním předpisu uvedena teplota skladování nižší než 20 °C, budou zkušební podmínky 10 dní při 20 °C.--------------------------------------------------


title: Směrnice Rady 2004/7/ES ze dne 20. ledna 2004, kterou se mění směrnice 77/388/EHS o společném systému daně z přidané hodnoty v souvislosti s postupem přijímání odchylek a se svěřením prováděcích pravomocí

text:
Důležité právní upozornění

|

32004L0007

Úřední věstník L 027 , 30/01/2004 S. 0044 - 0045

		Směrnice Rady 2004/7/ESze dne 20. ledna 2004,kterou se mění směrnice 77/388/EHS o společném systému daně z přidané hodnoty v souvislosti s postupem přijímání odchylek a se svěřením prováděcích pravomocíRADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 93 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise,s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],vzhledem k k těmto důvodům:(1) V článcích 27 a 30 směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně [3] – jsou uvedeny postupy, které mohou vést k tichému souhlasu Rady s opatřeními odchylujícími se od uvedené směrnice.(2) Z důvodů průhlednosti a právní jistoty je vhodné dbát na to, aby každá odchylka podle článku 27 nebo 30 směrnice 77/388/EHS byla předmětem výslovného rozhodnutí přijatého Radou na návrh Komise.(3) Možnost tichého souhlasu Rady po uplynutí určité lhůty by tudíž měla být zrušena.(4) Aby se zabránilo tomu, že členský stát bude ponechán v nejistotě v souvislosti s tím, jak hodlá Komise naložit s jeho žádostí o povolení odchylky, měla by být stanovena lhůta, v níž by Komise musela Radě předložit buď návrh na povolení odchylky, nebo sdělení obsahující námitky.(5) Aby členský stát mohl lépe sledovat vyřízení žádosti, kterou podal, měla by být Komise povinna tento členský stát uvědomit, jakmile bude mít k dispozici údaje, které jsou podle jejího názoru k posouzení žádosti potřebné, a předat žádost v původním jazyce ostatním členským státům.(6) V čl. 27 odst. 1 druhé větě směrnice 77/388/EHS se poukazuje na to, že posouzení zanedbatelnosti vlivu zjednodušujícího opatření na výši daně splatné při konečné spotřebě se provádí celkově s ohledem na makroekonomické odhady pravděpodobného dopadu opatření na vlastní zdroje Společenství z daně z přidané hodnoty.(7) Jelikož chybí mechanismus pro přijímání závazných opatření k provádění směrnice 77/388/EHS, není směrnice v členských státech používána jednotně.(8) Pro lepší fungování vnitřního trhu je jednotné uplatňování systému daně z přidané hodnoty zásadní. Zavedení postupu pro přijímání opatření zajišťujících řádné provádění stávajících předpisů by v tomto ohledu bylo významným pokrokem.(9) Tato opatření by se měla týkat zejména problému dvojího zdanění u přeshraničních obchodních transakcí, který vzniká v důsledku toho, že jednotlivé členské státy nepoužívají jednotným způsobem ustanovení směrnice 77/388/EHS upravující místo dodání.(10) Oblast působnosti jednotlivých prováděcích opatření by však měla zůstat omezena, jelikož by tato opatření měla sloužit pouze k tomu, aby vyjasnila obsah určitého ustanovení směrnice 77/388/EHS, nikoliv k tomu, aby se od takového ustanovení odchylovala.(11) Přestože je oblast působnosti prováděcích opatření omezená, mají tato opatření rozpočtové dopady, které by mohly být pro jeden nebo více členských států významné.(12) Dopady těchto opatření na rozpočty členských států jsou důvodem k tomu, aby si Rada vyhradila právo vykonávat pravomoci související s prováděním směrnice 77/388/EHS.(13) Vzhledem k omezené oblasti působnosti navrhovaných opatření by prováděcí opatření ke směrnici 77/388/EHS měla přijmout Rada jednomyslně na návrh Komise.(14) Jelikož cílů této směrnice nemůže být z výše uvedených důvodů uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.(15) Směrnici 77/388/EHS je proto třeba odpovídajícím způsobem změnit,PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:Článek 1Směrnice 77/388/EHS se mění takto:1. V článku 27 se odstavce 1, 2, 3 a 4 nahrazují tímto:"1. Rada může jednomyslně na návrh Komise povolit kterémukoli členskému státu, aby zavedl zvláštní opatření odchylující se od ustanovení této směrnice, jejichž cílem je zjednodušit postup vyměřování daně nebo zabránit určitým druhům daňových úniků nebo vyhýbání se daňovým povinnostem. Opatření zamýšlená ke zjednodušení postupu vyměřování daně smějí ovlivnit výši daňových příjmů členského státu vybranou při konečné spotřebě pouze v zanedbatelném rozsahu.2. Členský stát, který hodlá zavést opatření uvedená v odstavci 1, zašle Komisi žádost a poskytne jí veškeré potřebné údaje. Jestliže se Komise domnívá, že nemá k dispozici veškeré potřebné údaje, naváže do dvou měsíců od přijetí žádosti kontakt s příslušným členským státem a upřesní, které dodatečné údaje požaduje. Jakmile má Komise k dispozici všechny údaje, které jsou podle jejího názoru k posouzení žádosti potřebné, uvědomí o tom do jednoho měsíce členský stát, který žádost podal, a předá žádost v původním jazyce ostatním členským státům.3. Do tří měsíců od odeslání oznámení podle odstavce 2 poslední věty Komise předloží Radě příslušný návrh, nebo jí sdělí své námitky, pokud s povolením požadované odchylky nesouhlasí.4. V každém případě musí být postup uvedený v odstavcích 2 a 3 ukončen do osmi měsíců od přijetí žádosti Komisí."2. V hlavě XVII se doplňuje nový článek, který zní:"Článek 29aProváděcí opatřeníRada přijme jednomyslně na návrh Komise opatření nezbytná k provedení této směrnice."3. Článek 30 se nahrazuje tímto:"Článek 30Mezinárodní dohody1. Rada může jednomyslně na návrh Komise povolit kterémukoli členskému státu, aby uzavřel s třetí zemí nebo s mezinárodní organizací dohodu, která obsahuje odchylky od této směrnice.2. Členský stát, který hodlá uzavřít takovouto dohodu, zašle Komisi žádost a poskytne jí veškeré potřebné údaje. Jestliže se Komise domnívá, že nemá k dispozici veškeré potřebné údaje, naváže do dvou měsíců od přijetí žádosti kontakt s příslušným členským státem a upřesní, které dodatečné údaje požaduje. Jakmile má Komise k dispozici všechny údaje, které jsou podle jejího názoru k posouzení žádosti potřebné, uvědomí o tom do jednoho měsíce členský stát, který žádost podal, a předá žádost v původním jazyce ostatním členským státům.3. Do tří měsíců od odeslání oznámení podle odstavce 2 poslední věty Komise předloží Radě příslušný návrh, nebo jí sdělí své námitky, pokud s povolením požadované odchylky nesouhlasí.4. V každém případě musí být postup uvedený v odstavcích 2 a 3 ukončen do osmi měsíců od přijetí žádosti Komisí."Článek 2Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.Článek 3Tato směrnice je určena členským státům.V Bruselu dne 20. ledna 2004.Za RadupředsedaC. McCreevy[1] Stanovisko ze dne 16. prosince 2003 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku).[2] Stanovisko ze dne 30. října 2003 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku).[3] Úř. věst. L 145, 13.6.1977, s. 1. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí 2003/92/ES (Úř. věst. L 260, 11.10.2003, s. 8).--------------------------------------------------