title: Директива на Съвета от 19 септември 1983 година относно защитата на работниците от рискове, свързани с експозиция на азбест по време на работа (Втора специална директива по смисъла на член 8 от Директива 80/1107/ЕИО)

text:
Важна правна забележка

|

31983L0477

Официален вестник n° L 263 , 24/09/1983 стр. 0025 - 0032 специално финландско издание: глава 5 том 4 стр. 0003  специално испанско издание: глава 05 том 4 стр. 0014  специално шведско издание: глава 5 том 4 стр. 0003  специално португалско издание глава 05 том 4 стр. 0014  специално чешко издание глава 05 том 01 стр. 264  - 272 специално испанско издание глава 05 том 01 стр. 264  - 272 специално унгарско издание глава 05 том 01 стр. 264  - 272 специално литвийско издание глава 05 том 01 стр. 264  - 272 LV.ES глава 05 том 01 стр. 264  - 272 MT.ES глава 05 том 01 стр. 264  - 272 PL.ES глава 05 том 01 стр. 264  - 272 SK.ES глава 05 том 01 стр. 264  - 272 специално словенско издание глава 05 том 01 стр. 264  - 272

		19830919Директива на Съветаот 19 септември 1983 годинаотносно защитата на работниците от рискове, свързани с експозиция на азбест по време на работа (Втора специална директива по смисъла на член 8 от Директива 80/1107/ЕИО)(83/477/ЕИО)СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално член 100 от него;като взе предвид предложението на Комисията [1];като взе предвид становището на Асамблеята [2];като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет [3];като има предвид, че Резолюцията на Съвета от 29 юни 1978 г. относно програма за действие на Европейските общности за безопасност и здраве на работното място [4] предвижда създаването на специални хармонизирани процедури за защита на работниците по отношение на азбеста;като има предвид, че Директива 80/1107/ЕИО на Съвета от 27 ноември 1980 г. относно защитата на работниците от рискове, свързани с експозиция на химически, физически и биологични агенти по време на работа [5] формулира някои разпоредби, които трябва да бъдат отчитани при тази защита; като има предвид, че споменатата директива предвижда в специални директиви да бъдат определени гранични стойности и конкретни изисквания за агентите, изброени в приложение I, които включват и азбест;като има предвид, че азбестът е вреден агент, който присъства при много и различни обстоятелства по време на работа; като има предвид, че по тази причина много работници са изложени на потенциален риск за здравето им; като има предвид, че крокидолитът се счита за особено опасен вид азбест;като има предвид, че макар съвременните постижения на науката да не са такива, че да може да бъде определено ниво, под което рисковете за здравето да престанат да съществуват, намаляването на експозицията на азбест все пак ще намали риска от развитие на свързани с азбеста болести; като има предвид, че настоящата директива включва минимални изисквания, които ще бъдат преразглеждани въз основа на натрупания опит и развитието на технологиите в тази област;като има предвид, че оптичната микроскопия не позволява преброяване на най-малките вредни за здравето влакна и въпреки това, тя е най-често използваният метод за редовно измерване на азбеста;като има предвид, че по тази причина са важни превантивните мерки за защита на здравето на експонираните на азбест работници, както и предвидените за държавите-членки ангажименти, свързани с наблюдението на здравето на тези работници,ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:Член 11. Настоящата директива, която е Втора специална директива по смисъла на член 8 от Директива 80/1107/ЕИО, има за цел да защити работниците от рискове за тяхното здраве, включително и предотвратяване на рискове, които произтичат или е вероятно да произтекат от експозиция на азбест по време на работа. Тя определя гранични стойности, както и други конкретни изисквания.2. Настоящата директива не се отнася до:- морския транспорт,- въздушния транспорт.3. Настоящата директива не накърнява правото на държавите-членки да прилагат или въвеждат законови, подзаконови или административни разпоредби, които осигуряват на работниците по-голяма защита, най-вече по отношение на подмяната на азбеста с по-безопасни заместители.Член 2За целите на настоящата директива "азбест" означава следните влакнести силикати:- актинолит, № 77536-66-4 (*) от CAS [6]- азбест грунерит (амозит), № 12172-73-5 (*) от CAS [7]- антофилит, № 77536-67-5 (*) от CAS [8],- хризотил, № 12001-29-5 от CAS [9],- крокидолит, № 12001-28-4 от CAS [10],- тремолит, № 77536-68-6 (*) от CAS [11].Член 31. Настоящата директива се прилага по отношение на дейности, при които работниците са или могат да бъдат експонирани по време на работа на прах от азбест или съдържащи азбест материали.2. В случай на всяка дейност, при която е вероятно да съществува риск от експозиция на прах от азбест или съдържащи азбест материали, рискът трябва да бъде оценен така, че да бъдат определени естеството и степента на експозиция на работниците на прах от азбест или съдържащи азбест материали.3. Ако споменатата в параграф 2 оценка показва, че концентрацията на азбестови влакна във въздуха на работното място, при липса на каквито и да е лични предпазни средства, е по мнение на държавите-членки на нивото, измерено или изчислено във връзка с осемчасовия период за сравнение,- по-ниска от 0,25 влакна на см3 и/или- по-ниска от кумулативната доза от 15,00 влакнодни на см3 в продължение на период от 3 месеца,не се прилагат членове 4, 7 и 13, член 14, параграф 2 и членове 15 и 16.4. Предвидената в параграф 2 оценка е обект на консултации с работниците и/или техните представители в рамките на предприятието или подразделението и се ревизира, ако има причина да се смята, че е неправилна или че в работата е настъпила значителна промяна.Член 4Съгласно член 3, параграф 3 се предприемат следните мерки:1. Изброените в член 3, параграф 1 дейности се обхващат от система за уведомление, администрирана от съответния отговорен орган на държавата-членка.2. Уведомлението се изпраща от работодателя на отговорния орган на държавата-членка в съответствие с националните законови, подзаконови и административни разпоредби. Уведомлението включва като минимум кратко описание на:- видовете и количества използван азбест,- съответните дейности и процеси,- произвежданите продукти.3. Работниците и/или техните представители в съответното предприятие или подразделение имат достъп до документите, които са обект на уведомление относно собственото им предприятие или подразделение съгласно националното законодателство.4. При всяка важна промяна в използването на азбест или съдържащи азбест материали се изпраща ново уведомление.Член 5Забранява се използването на азбест чрез процес на впръскване (пулверизиране).Член 6При всички изброени в член 3, параграф 1 дейности експозицията на работниците на прах от азбест или съдържащи азбест материали на работното място се намалява до възможното практически приемливо ниво, във всеки случай по-ниско от граничните стойности, определени в член 8, най-вече чрез следните мерки, ако е уместно:1. Използваното във всеки отделен случай количество азбест се ограничава до възможното практически приемливо минимално количество.2. Броят на работниците, които са или е вероятно да бъдат експонирани на прах от азбест или съдържащи азбест материали, се ограничава до възможно най-малък брой.3. По принцип, работните процеси се проектират така, че да бъде избегнато изпускането на азбестов прах във въздуха.Ако това не е практически приемливо, прахът се елиминира възможно най-близо до мястото, където се изпуска във въздуха.4. Всички сгради и/или машини и съоръжения, включени в преработката или третирането на азбеста, трябва да дават възможност за редовно и ефективно почистване и поддръжка.5. Азбестът във вид на суровина се съхранява и транспортира в подходящи запечатани опаковки.6. Отпадъците се събират и извозват от работното място възможно най-бързо в подходящи запечатани опаковки с етикети, указващи, че съдържат азбест. Тази мярка не се прилага при дейности в мините.Споменатите в предходния параграф отпадъци след това се третират в съответствие с Директива 78/319/ЕИО на Съвета от 20 март 1978 г. относно токсичните и вредните отпадъци [12].Член 7Съгласно член 3, параграф 3 се предприемат следните мерки:1. За постигане на съответствие с граничните стойности, посочени в член 8, измерванията на азбеста във въздуха на работното място се извършват в съответствие с метода за сравнение, описан в приложение I, или с всеки друг метод, който дава същите резултати. Измерванията се планират и извършват редовно, като пробите са представителни за личната експозиция на работника на прах от азбест или съдържащи азбест материали.За измерването на азбеста във въздуха, както е предвидено в предходния параграф, под внимание се вземат само влакна с дължина по-голяма от 5 микрометра, ширина по-малка от 3 микрометра и съотношение дължина/ширина по-голямо от 3:1.Съветът, по предложение на Комисията и отчитайки по-специално постиженията на науката и техниката, както и натрупания от прилагането на настоящата директива опит, ревизира текста на първото изречение от параграф 1 в срок от 5 години от приемането на настоящата директива, с цел установяване на единен метод за измерване на концентрациите на азбеста във въздуха на общностно равнище.2. Пробите се вземат след консултации с работниците и/или техните представители в предприятията или подразделенията.3. Пробите се вземат от подходящо обучен за целта персонал. След това взетите проби се анализират в лаборатории, оборудвани за такъв вид анализ и квалифицирани за прилагане на необходимите методи за идентификация.4. Количеството азбест във въздуха се измерва по принцип най-малко веднъж на три месеца и във всеки отделен случай, когато се въвежда някаква техническа промяна. Честотата на измерванията може да бъде намалена при посочените в параграф 5 обстоятелства.5. Честотата на измерванията може да бъде намалена до веднъж годишно в случаите, в които:- няма значителни промени в условията на работното място, и- резултатите от двете предходни измервания не са превишили половината от граничните стойности, посочени в член 8.Там, където групи работници изпълняват едновременно еднакви или подобни задачи и поради това са изложени на един и същ риск за здравето, пробите може да се вземат на групова основа.6. Времетраенето на вземането на проби може да бъде такова, че да дава възможност да се установи представителна експозиция на азбест за осемчасов период за сравнение (една работна смяна) чрез измервания или времево претеглени изчисления. Времетраенето на различните процеси на вземане на проби се определя и въз основа на точка 6 от приложение I.Член 8Прилагат се следните гранични стойности:а) концентрация на азбестови влакна, различни от крокидолит, във въздуха на работното място:1,00 влакна на см3, измерени или изчислени по отношение на осемчасов период за сравнение;б) концентрация на крокидолитни влакна във въздуха на работното място:0,50 влакна на см3, измерени или изчислени по отношение на осемчасов период за сравнение;в) концентрация на азбестови влакна във въздуха на работното място в случай на смеси от крокидолит и други азбестови влакна:граничната стойност представлява ниво, изчислено въз основа на граничните стойности, изложени в букви а) и б), като се отчита съотношението на крокидолита и другите азбестови видове в сместа.Член 9Съветът, по предложение на Комисията и отчитайки по-специално постиженията на науката и техниката, и в светлината на натрупания от прилагането на настоящата директива опит, прави преглед на разпоредбите, изложени в член 3, параграф 3 и член 8, преди 1 януари 1990 г.Член 101. В случай на превишаване на граничните стойности, изложени в член 8, се определят причините за това превишаване и се вземат възможно най-бързо подходящите мерки за подобряване на ситуацията.Работата в засегнатите места може да бъде прекъсната до вземане на адекватни мерки за защита на работниците.2. За да бъде проверена ефективността на мерките, изложени в първата алинея на параграф 1, незабавно се извършва ново определяне на концентрациите на азбест във въздуха.3. Там, където експозицията не може да бъде подходящо намалена с други средства и където се налага да се носят лични предпазни средства за дишане, ситуацията не може да остане постоянна и се свежда до стриктния минимум, необходим за всеки работник.Член 111. При определени дейности, при които е предвидимо, че изложените в член 8 гранични стойности ще бъдат превишени и по отношение на които техническите превантивни мерки за ограничаване на концентрациите на азбест във въздуха не са оправдани и осъществими, работодателят определя мерките, които имат за цел да осигурят защита на работниците, докато са ангажирани с подобни дейности, и по-точно следните мерки:а) работниците се снабдяват с подходящи предпазни средства за дишане, както и с други лични предпазни средства, които е задължително да носят; иб) се поставят предупредителни знаци, които показват, че се очаква превишаване на граничните стойности, изложени в член 8.2. Преди да бъдат извършени въпросните дейности, с работниците и/или техните представители в предприятието или подразделението се провеждат консултации по отношение на тези мерки.Член 121. Преди започването на всяка работа, свързана с унищожаване или изнасяне на азбест и/или съдържащи азбест продукти от сгради, постройки, машини, съоръжения или кораби, се изготвя план за работа.2. Посоченият в параграф 1 план предписва мерките, необходими за осигуряване на безопасността и здравето на работниците на работното място.По-точно планът трябва да предвижда, че:- доколкото е оправдано и осъществимо, азбестът и съдържащите азбест продукти се изнасят, преди да бъде използвана техника за събаряне,- при необходимост се осигуряват личните предпазни средства, посочени в член 11, параграф 1, буква а).Член 131. При всички дейности, посочени в член 3, параграф 1, и съгласно член 3, параграф 3 се вземат подходящи мерки, които да гарантират, че:а) местата, в които ще бъдат извършени горепосочените дейности, ще бъдат:i) ясно разграничени и посочени с предупредителни знаци;ii) недостъпни за работниците, освен за онези от тях, които поради своята работа или задължения трябва да влязат вътре;iii) представляват райони, в които пушенето е забранено;б) ще съществуват места, където работниците могат да ядат и пият без риск от замърсяване с азбестов прах;в) i) работниците ще бъдат снабдени с подходящо работно или защитно облекло;ii) работното или защитно облекло ще остане в рамките на предприятието. То обаче може да бъде изпрано на места извън предприятието, специално оборудвани за този вид дейност, ако предприятието само не извърши тяхното почистване. В такива случаи облеклото се транспортира в затворени контейнери;iii) за работното/защитното облекло, от една страна, и личните дрехи, от друга, са осигурени отделни помещения за съхранение;iv) на работниците са предоставени подходящи и достатъчни възможности за измиване и личен тоалет, включително душове, в случай на свързана с прах работа;v) защитното облекло се съхранява на предварително определено за целта място и се проверява и почиства след всяка употреба; за поправката или подмяната на дефектно облекло или лични предпазни средства се вземат подходящи мерки преди по-нататъшната им употреба.2. Работниците не могат да бъдат заставяни да заплащат стойността на мерките, предприети съгласно параграф 1.Член 141. При всички дейности, посочени в член 3, параграф 1, се вземат подходящи мерки за адекватно уведомяване на работниците и техните представители в предприятието или подразделението за:- потенциалния риск за здравето от експозиция на прах от азбест или съдържащи азбест материали,- наличието на законово определени гранични стойности, както и необходимостта да се следи и контролира атмосферата,- хигиенните изисквания, включително и необходимостта от въздържане от пушене,- необходимите предпазни мерки, свързани с носенето и използването на защитно облекло и защитни предпазни средства,- специалните предпазни мерки, целящи да бъде сведена експозицията на азбест до възможния минимум.2. В допълнение към изложените в параграф 1 мерки и съгласно член 3, параграф 3 се вземат подходящи мерки, които да гарантират, че:а) работниците и/или техните представители в предприятието или подразделението имат достъп до резултатите от измерването на концентрацията на азбест във въздуха и могат да получат обяснение за смисъла и значението на тези резултати;б) ако резултатите превишат граничните стойности, посочени в член 8, съответните работници и техните представители в предприятието или подразделението се информират възможно най-бързо за самия факт и причините за него, както и за това, че с работниците и/или техните представители в предприятието или подразделението ще бъдат проведени консултации за мерките, които трябва да бъдат предприети, или – при спешен случай – се информират за вече предприетите мерки.Член 15Съгласно член 3, параграф 3 се вземат следните мерки:1. Преди да започне експозицията на прах от азбест или съдържащи азбест материали на работното място, се прави оценка на здравето на всеки един от работниците.Тази оценка включва специален преглед на гърдите. В приложение II са дадени практически препоръки, на които държавите-членки могат да се позоват, за клинично наблюдение на работниците; тези препоръки се адаптират към техническия прогрес в съответствие с процедурата, изложена в член 10 от Директива 80/1107/ЕИО.Нова оценка се прави най-малко веднъж на 3 години, докато продължава експозицията.За всеки работник, посочен в първата алинея, се създава индивидуална здравна карта в съответствие с националното законодателство и практика.2. Следейки клиничното наблюдение, посочено в точка 1, лекарят или органът, отговарящи за медицинското наблюдение на работника, дават съвет или определят според националното законодателство индивидуалните защитни или превантивни мерки, които трябва да бъдат предприети; там, където е уместно, те могат да включват изтегляне на въпросния работник от работа, свързана с експозиция на азбест.3. На работниците се дават информация и съвети, свързани с всяка оценка на тяхното здраве, в които те могат да се вслушат след приключване на експозицията.4. Всеки работник или работодател може да поиска преразглеждане на оценките, посочени в точка 2, съгласно националното законодателство.Член 16Съгласно член 3, параграф 3 се вземат следните мерки:1. Работодателят е задължен да впише в регистър всички работници, които отговарят за извършване на изброените в член 3, параграф 1 дейности, като посочи естеството и продължителността на всяка дейност, както и произтичащата от нея експозиция. Лекарят и/или отговорният за медицинското наблюдение орган имат достъп до този регистър. Всеки работник има достъп до свързаните с него резултати в регистъра. Работниците и/или техните представители имат достъп до анонимната колективна информация в регистъра.2. Регистърът, посочен в точка 1, както и медицинските картони, посочени в член 15, точка 1, се съхраняват за срок от минимум 30 години от края на експозицията, в съответствие с националното законодателство.Член 17Държавите-членки водят регистър на доказаните случаи на азбестоза и мезотелиома.Член 181. Държавите-членки приемат законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива преди 1 януари 1987 г. Те незабавно информират Комисията за това. В случая със свързаната с азбест миньорска дейност, обаче, датата 1 януари 1987 г. се отлага до 1 януари 1990 г.2. Държавите-членки съобщават на Комисията текста на разпоредбите от националното законодателство, които приемат в областта, уредена с настоящата директива.Член 19Адресати на настоящата директива са държавите-членки.Съставено в Брюксел на 19 септември 1983 година.За СъветаПредседателG. Varfis[1] ОВ C 262, 9.10.1980 г., стр. 7 и ОВ C 301, 18.11.1982 г., стр. 6.[2] ОВ C 310, 30.11.1981 г., стр. 43.[3] ОВ C 125, 17.5.1982 г., стр. 155.[4] ОВ C 165, 11.7.1978 г., стр. 1.[5] ОВ L 327, 3.12.1980 г., стр. 8.[6] Номер от регистъра на Chemical Abstract Service (CAS).[7] Номер от регистъра на Chemical Abstract Service (CAS).[8] Номер от регистъра на Chemical Abstract Service (CAS).[9] Номер от регистъра на Chemical Abstract Service (CAS).[10] Номер от регистъра на Chemical Abstract Service (CAS).[11] Номер от регистъра на Chemical Abstract Service (CAS).[12] ОВ L 84, 31.3.1978 г., стр. 43.--------------------------------------------------19830919ПРИЛОЖЕНИЕ IРеферентен метод, посочен в член 7, параграф 1, за измерване на азбеста във въздуха на работното място1. Пробите се вземат в дихателната зона на работника: тоест в рамките на полусфера с радиус 300 мм пред лицето, измерен в средната точка на линията, съединяваща ушите.2. Използват се мембранни филтри (целулозно-естерни или целулозно-нитратни) с размер на порите между 0,8 и 1,2 микрометра, разграфени на квадратчета, и диаметър на диска 25 мм.3. Използват се открит филтродържател и цилиндричен удължител от 33 и 44 мм пред филтъра, ограничаващ ефективната повърхност на филтъра с диаметър минимум 20 мм. При употреба удължителят се насочва надолу.4. Използва се портативна батерийна помпа, която работникът носи на колана или в джоба, със стабилизиран дебит с начална стойност 1,0 л/мин ± 5 %, който трябва да се поддържа през периода на вземане на проба в границите ± 10 % от първоначалната стойност.5. Времето на вземане на пробата се измерва с точност до 2 %.6. Оптималният брой на влакната върху филтъра е в границите от 100 до 400 влакна на мм2.7. Целият филтър или част от него се поставя върху предметно микроскопско стъкло, обезцветява се чрез ацетоно-триацетиновия метод и се покрива с покривно стъкло.8. Преброяването на влакната се извършва чрез бинокулярен микроскоп със следните принадлежности:- Кохлерово осветление,- Аббе или ахроматичен фазовоконтрастен кондензатор. Фазовоконтрастното центриране трябва да е независимо от кондензноцентриращия механизъм.- Фазовоконтрастен позитивен ахроматичен обектив с числена апертура от 0,65 до 0,70, увеличение 40 пъти и фазово-рингова абсорбция в границите от 60 до 85 %.- Окуляри с увеличение 12,5 пъти (поне единият да позволява вмъкване на окуляр микрометър и да е фокусиращ тип).- Уолтън-Бекет окулярен микрометър – кръг с диаметър 100 микрометра ± 2 микрометра при специфицирания обектив и окуляри, проверени с обект микрометър.9. Микроскопът се настройва според инструкциите на производителя и границата на детекция се определя чрез фазовоконтрастен тестов препарат, при което трябва да бъдат видими линиите до код 5 на AIA тестовия препарат или до пети блок HSE/NPL марка 2. Тази процедура се извършва в началото на деня на употреба.10. Влакната в пробите се броят съгласно следните правила:- броимо влакно е всяко влакно, посочено в член 7, точка 1, втората алинея, което не докосва частица с максимален диаметър по-голям от 3 микрометра.- всяко броимо влакно, чиито два края се намират в едно зрително поле, се брои като едно влакно; всяко влакно, на което само единият край се намира в полето, се брои като половин влакно.- зрителните полета се избират на принципа на случайния подбор от експонираната повърхност на филтъра,- в агломерат от влакна, в който отделните влакна се докосват или пресичат, влакната се броят поотделно, ако са разграничени достатъчно, за да се определи отговарят ли на описанието в член 7, точка 1, втората алинея и първото тире от настоящия параграф, като диаметърът се мери в неразделимата част, а не в разделената,- при всеки друг агломерат от влакна, в който отделните влакна се докосват или пресичат, влакната се броят поотделно, в случай че могат да бъдат разграничени достатъчно, за да се определи, че отговарят на описанието в член 7, точка 1, втората алинея и първото тире от настоящия параграф. Ако не могат да бъдат разграничени отделни влакна, които да отговарят на тази дефиниция, агломератът се счита за броимо влакно, ако взет като цяло отговаря на дефиницията на член 7, точка 1, втората алинея и на първото тире от настоящия параграф,- ако повече от 1/8 от повърхността на зрителното поле е покрита от влакна и/или частици, зрителното поле се анулира и се брои друго.- броят се 100 влакна в минимум 20 зрителни полета или се изследват 100 зрителни полета.11. Средният брой на влакната в едно зрително поле се изчислява, като се раздели броят на преброените влакна на броя на изследваните зрителни полета. Влакната, преброени върху маркировката на филтъра (филтърът е разграфен с линии) и от замърсяванията му, трябва да са под 3 влакна/100 зрителни полета, което се проверява при изследване на празна проба.Концентрацията на влакна във въздуха = (броя влакна в зрителното поле х експонираната площ на филтъра) / (площта на зрителното поле х обема на аспирирания въздух).--------------------------------------------------19830919ПРИЛОЖЕНИЕ IIПрактически препоръки за клиничната оценка на работниците, посочена в член 15, параграф 11. Постиженията на науката до момента показват, че експозицията на свободни азбестови влакна може да предизвика следните болести:- азбестоза,- мезотелиом,- карцином на белия дроб,- гастроинтестициален карцином.2. Лекарят и/или органът, отговарящ за медицинското наблюдение на експонираните на азбест работници, трябва да е запознат с условията на експозиция или с конкретния случай на всеки отделен работник.3. Клиничното наблюдение на работниците се извършва в съответствие с принципите и медицинската практика в областта на професионалните болести; то трябва да включва най-малко следните мерки:- водене на документация за медицинската и професионална история на работника,- лични интервюта,- клинични изследвания на гръдния кош,- изследване на дихателната функция.Желателно е да бъдат направени допълнителни изследвания, които да включват стандартна радиография на гърдите, както и лабораторни изследвания от рода на цитологичен тест на храчки. За такива изследвания се взема отделно решение за всеки работник, който е обект на медицинско наблюдение, в светлината на последните открития на медицината в областта на професионалните болести.--------------------------------------------------


title: Директива 92/35/ЕИО на Съвета от 29 април 1992 година за определяне на правила за контрол и мерките за борба с болестта Африканска чума по конете

text:
               03/ 11

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               22

         31992L0035

               L 157/19

               ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ

         ДИРЕКТИВА 92/35/ЕИО НА СЪВЕТА
   от 29 април 1992 година
   за определяне на правила за контрол и мерките за борба с болестта Африканска чума по конете
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
   като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално член 43 от него,
   като взе предвид предложението на Комисията (1),
   като взе предвид становището на Европейския парламент (2),
   като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (3),
   като има предвид, че Директива 90/426/ЕИО на Съвета от 26 юни 1990 г. относно ветеринарно-санитарните условия, регулиращи движението и вноса от трети страни на еднокопитни животни (4), има за цел да либерализира придвижването на еднокопитни животни на територията на Общността; като има предвид, че съгласно член 5, параграф 4 от нея трябва да бъдат въведени мерки на Общността за хармонизиране на правилата за контрол и мерките за борба с болестта Африканска чума по конете;
   като има предвид, че тези мерки ще дадат възможност да се осигури рационалното развитие на животновъдния сектор и ще спомогнат за опазването на здравето на животните в Общността;
   като има предвид, че възникнало огнище на тази болест може бързо да придобие епизоотични размери, като причини смъртност и сътресения, които е възможно рязко да понижат доходността от отглеждането на добитък;
   като има предвид, че при възникване на съмнение за наличие на болестта трябва незабавно да се вземат мерки за контрол и като има предвид, че в момента, в който болестта бъде потвърдена, трябва да се предприеме незабавно и ефективно действие с цел да се гарантира опазването на здравето на животните в Общността;
   като има предвид, че мерките, които трябва да се вземат, трябва да са насочени към предпазване от разпространението на болестта Африканска чума по конете; като има предвид, че придвижването на животни, които е възможно да пренесат заразата, трябва да бъде строго контролирано, а насекомите - преносители на заразата трябва да бъдат унищожени от заразените стопанства;
   като има предвид, че трябва да се определят условията, при които може да бъде извършена ваксинация срещу болестта Африканска чума по конете и правилата, които регулират извършването на ваксинацията;
   като има предвид, че с цел осигуряване на по-ефективен контрол върху болестта и като се вземат под внимание географските, административните, екологичните и епизоотологичните фактори, следва да се предприеме съответно действие за създаването на предпазни и наблюдавани зони;
   като има предвид, че извършването на цялостно епизоотологично проучване е крайно необходимо, за да се предотврати всяко разпространение на болестта;
   като има предвид, че в случай на възникване на болестта Африканска чума по конете се прилага член 3 от Решение 90/424/ЕИО на Съвета от 26 юни 1990 г. относно разходите във ветеринарната област (5),
   ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
   Член 1
   С настоящата директива се определят правилата за контрол и мерките за борба с болестта Африканска чума по конете.
   Член 2
   За целите на настоящата директива определенията, съдържащи се в член 2 от Директива 90/426/ЕИО се прилагат по съответния начин и когато е необходимо.
   Въпреки това стопанство означава стопанство по смисъла на Директива 90/426/ЕИО и природни резервати, в които еднокопитни животни живеят на свобода.
   Освен това:

               а)

                  собственик или лице, което отглежда животни е всяко физическо или юридическо лице (лица), което притежава правото на собственост върху еднокопитни животни, или което е натоварено с тяхното отглеждане, независимо със или без цел получаване на възнаграждение;

               б)

                  преносител е насекомо от вида imicola Culicoides или всяко друго насекомо от рода Culicoides, което е възможно да пренесе болестта Африканска чума по конете, и което подлежи на идентифициране съгласно процедурата, предвидена в член 19, след като Научният ветеринарен комитет представи своето становище;

               в)

                  потвърждение е декларация на компетентния орган за наличието на болестта Африканска чума по конете, въз основа на лабораторни резултати; въпреки това, в случай на епидемия, компетентният орган може да потвърди болестта и на основание на резултатите от клинични и/или епидемиологични изследвания;

               г)

                  компетентен орган е централният орган на държава-членка, който е отговорен за извършването на ветеринарни проверки или всеки ветеринарен орган, на който централният орган е делегирал това правомощие;

               д)

                  официален ветеринарен лекар е ветеринарният лекар, назначен от компетентния орган.

         Член 3
   Държавите-членки гарантират, че възникването или съмнението за наличие на болестта Африканска чума по конете е предмет на задължително и незабавно обявяване пред компетентния орган.
   Член 4
   1.   Когато в дадено стопанство се намират едно или повече еднокопитни животни, за които е налице съмнение за болестта Африканска чума по конете , държавите-членки гарантират, че официалният ветеринарен лекар незабавно привежда в действие официалните средства за проучване с цел да се потвърди или изключи наличието на въпросната болест.
   2.   От момента, в който бъде обявено съмнението за наличие на болестта, официалният ветеринарен лекар:

               а)

               поставя под официален надзор стопанството(ата), за което (които) има съмнение за заболяване;

               б)

               предприема:

                           i)

                           официално преброяване на еднокопитните животни , като за всеки един вид се посочва броят на умрелите, болните или застрашените от заразяване еднокопитни животни, както и актуализирането на данните от това преброяване, за да се отчетат новородените или умрелите през периода на съмнението; информацията от преброяването трябва да се представя при поискване и се допуска да бъде проверявана при всяка инспекция;

                           ii)

                           преброяване на местата, в които преносителят може лесно да оцелее или да се настани, както и употребата на съответни средства за унищожаване на насекомите в тези места;

                           iii)

                           извършването на епизоотологично проучване, съгласно член 7;

               в)

               редовно посещава стопанството(ата), при което той:

                           i)

                           преглежда всяко животно, отглеждано в стопанството (ата);

                           ii)

                           извършва пълно клинично изследване или аутопсия на животните, за които съществува съмнение за заболяване или умрелите животни и взема пробите, необходими за извършването на лабораторни изследвания;

               г)

               гарантира, че:

                           i)

                           всички намиращи се в стопанството(ата) еднокопитни животни са настанени в техните помещения, както и на други места, където животните да са предпазени от преносителя;

                           ii)

                           всяко придвижване на еднокопитни животни към или от стопанството(ата) се забранява;

                           iii)

                           в сградите и около местата, където са настанени еднокопитните животните се употребяват съответните средства за унищожаване на насекомите;

                           iv)

                           труповете на еднокопитните животни , които са умрели в стопанството, се унищожават, обезвреждат, изгарят или загробват съгласно Директива 90/667/ЕИО на Съвета от 27 ноември 1990 г. относно ветеринарните правила за унищожаване и преработка на животински отпадъци, тяхното пускане на пазара и предотвратяване на патогени във фуражите от животински или рибен произход, и за изменение на Директива 90/425/ЕИО (6).

         3.   До въвеждането на официалните мерки, посочени в параграф 2, собственикът на животните или лицето, което отглежда животни, за които има съмнение за болестта, предприема всички необходими предпазни мерки, за да осигури спазването на параграф 2, буква г).
   4.   Компетентният орган може да приложи всяка от мерките, предвидени в параграф 2 и за други стопанства, ако тяхното местонахождение, тяхното географско разположение или контактите със стопанството, за което има съмнение за болестта, дават основание да се подозира наличието на предполагаемо заразяване.
   5.   Освен разпоредбите на параграф 2, в съответствие с процедурата, посочена в член 19, могат да се определят и специфични разпоредби по отношение на природните резервати, в които еднокопитни животни живеят на свобода.
   6.   Мерките, които се включват в обхвата на настоящия член, официално се преустановяват, само ако отпадне съмнението на компетентния орган за наличието на болестта Африканска чума по конете.
   Член 5
   Ваксинацията срещу Африканската чума по конете може да се извършва единствено в съответствие с разпоредбите, определени в настоящата директива.
   Член 6
   1.   Когато наличието на болестта Африканска чума по конете се потвърди официално, официалният ветеринарен лекар:

               а)

               незабавно пристъпва към умъртвяване под официален надзор на всички еднокопитни животни в заразеното стопанство, които са болни от Африканска чума по конете, а и на животните, които са показали клинични признаци за болестта;

               б)

               разпорежда унищожаването, обезвреждането, изгарянето или загробването на труповете на горепосочените еднокопитни животни , в съответствие с Директива 90/667/ЕИО и/или;

               в)

               разширява обхвата на мерките, определени в член 4, към други стопанства, разположени в радиус 20 км около заразеното стопанство(а), който влиза в границите на предпазната зона;

               г)

               пристъпва към профилактична ваксинация на всички еднокопитни животни в зоната, определена в буква в), като използва ваксина, разрешена от компетентния орган и идентифицира животните чрез нанасянето по одобрен метод на ясна и незаличима маркировка, в съответствие с процедурата, определена в член 19. Въпреки това, въз основа на епизоотологичните, метеорологичните, географските или климатологичните обстоятелства, изискването за извършването на ваксинацията може да бъде дерогирано от компетентния орган. Компетентният орган уведомява Комисията за това;

               д)

               извършва епизоотологично проучване, в съответствие с член 7.

         2.   Компетентният орган може да разшири обхвата на мерките, предвидени в параграф 1, извън зоната, посочена в буква в) от него, ако поради географската, екологичната или метеорологичната обстановка или поради движението от и към стопанството, в което е било потвърдено наличието на болестта, съществуват основателни съмнения за разрастване на болестта Африканска чума по конете . Той уведомява Комисията за това.
   3.   Когато зоната, посочена в параграф 1, е разположена на територията на повече от една държава-членка, компетентните органи на въпросната държава-членка си сътрудничат при определянето на границите на тази зона. Ако е необходимо, зоната може да бъде определена съгласно процедурата, посочена в член 19.
   Член 7
   1.   Епизоотологичното проучване обхваща:

               —

               продължителността от време, през което болестта Африканска чума по конете вероятно е съществувала в стопанството;

               —

               предполагаемия произход на болестта Африканска чума по конете в стопанството и идентифицирането на други стопанства, където се отглеждат еднокопитни животни , които биха могли да заболеят или да бъдат заразени от същия източник;

               —

               наличието и разпространението на преносителите на болестта;

               —

               движението на еднокопитни животни от и към засегнатите стопанства, а също и на трупове на еднокопитни животни , преместени от тези стопанства.

         2.   С цел да се осигури пълна координация на всички необходими мерки, за да се гарантира колкото е възможно по-бързото ликвидиране на болестта Африканска чума по конете и с цел извършването на епизоотологично проучване, се създава звено за действие при кризисни ситуации.
   Общите правила, които се отнасят до националните звена за действие при кризи и кризисните звена на Общността се приемат от Съвета, който действа по предложение на Комисията.
   Член 8
   1.   Държавите-членки гарантират, че в допълнение на мерките, предвидени в член 6, компетентният орган създава предпазна зона и наблюдавана зона. При създаването на зоните се вземат под внимание географските, административните, екологичните и епизоотологичните фактори, свързани с болестта Африканска чума по конете, както и структурите за осъществяване на контрол на болестта.

               2.

                           а)

                           Предпазната зона обхваща част от територията на Общността в радиус не по-малко от 100 км около цялото заразено стопанство.

                           б)

                           Наблюдаваната зона обхваща част от територията на Общността, която се простира на не по-малко от 50 км извън предпазната зона, където през последните 12 месеца не е била извършвана профилактична ваксинация.

                           в)

                           Когато тези зони са разположени на територията на няколко държави-членки, компетентните органи на засегнатите държави-членки си сътрудничат с цел да определят зоните, посочени в букви а) и б). Въпреки това, ако е необходимо, предпазната зона и наблюдаваната зона се определят в съответствие с процедурата, посочена в член 19.

         3.   При надлежно обосновано искане от страна на държава-членка в съответствие с процедурата, посочена в член 19, може да се вземе решение с оглед изменение на границите на зоните, определени в параграф 2, като се вземат под внимание:

               —

               тяхното географско местоположение и екологичните фактори;

               —

               метеорологичните условия;

               —

               наличието и разпространението на преносителя;

               —

               резултатите от епизоотологичните проучвания, извършени в съответствие с член 7;

               —

               резултатите от лабораторните изследвания;

               —

               прилагането на мерките за контрол, по-специално мерките за унищожаване на насекомите.

         Член 9
   1.   Държавите-членки гарантират, че в предпазната зона се прилагат следните мерки:

               а)

               идентифицират се всички стопанства за отглеждане на еднокопитни животни , които са разположени в пределите на предпазната зона;

               б)

               официалният ветеринарен лекар извършва:

                           —

                           периодични проверки на всички стопанства, където се отглеждат еднокопитни животни;

                           —

                           клиничен преглед на посочените еднокопитни животни , включително, ако е необходимо, официалният ветеринарен лекар взема проби за лабораторно изследване; трябва да се съхранява регистър с резултатите от всички извършени проверки и констатации;

               в)

               еднокопитните животни напускат стопанството, в което те се отглеждат само с цел директното им транспортиране, под официален надзор, за принудително клане до кланица, която е разположена в предпазната зона или ако в зоната няма кланица, до кланица, разположена в наблюдаваната зона, определена от компетентния орган.

         2.   В допълнение на мерките, предвидени в параграф 1, съгласно процедурата, посочена в член 19, може да се вземе решение за извършване на профилактична ваксинация на еднокопитни животни срещу болестта Африканска чума по конете и за идентифицирането на животните, които се намират в предпазната зона.
   Член 10
   Държавите-членки гарантират, че:

               1.

               мерките, предвидени в член 9, параграф 1, се прилагат в наблюдаваната зона. Въпреки това се допуска животните да бъдат заклани в предпазната зона в кланица, която компетентният орган е определил за целта, ако в наблюдаваната зона няма кланица;

               2.

               в наблюдаваната зона се забранява всякаква ваксинация срещу болестта Африканска чума по конете.

         Член 11
   Периодът на прилагане и поддържане на мерките, предвидени в членове 6, 8, 9 и 10 се определя с процедурата, определена в член 19. В никакъв случай не се допуска периодът да е по-малък от 12 месеца, когато е била извършена ваксинация в съответствие с член 6, параграф 1 и член 9, параграф 2.
   Въпреки това, независимо от член 9, параграф 1, буква в) и член 10, параграф 1:

               а)

               еднокопитните животни от предпазната зона и от наблюдаваната зона могат да бъдат транспортирани под официален надзор до карантинната станция, посочена в член 5, параграф 3, буква г) от Директива 90/426/ЕИО директива, но при условията, определени в член 5, параграф 3 от същата директива;

               б)

               за придвижването на еднокопитни животни в пределите на зони с еднакъв статут е необходимо разрешение от страна на компетентните органи, въз основа на следните правила:

                           i)

                           еднокопитните животни задължително:

                                       —

                                       преминават през предварителна официална проверка;

                                       —

                                       се изисква да бъдат идентифицирани, и

                                       —

                                       се придружават от официален документ;

                           ii)

                           при всички случаи държавите-членки осигуряват, че еднокопитни животни, ваксинирани преди по-малко от 60 дни, не могат да напускат стопанството, в което са се намирали по време на извършване на ваксинацията;

                           iii)

                           държавата-членка уведомява Комисията в рамките на Постоянния ветеринарен комитет относно предприетите мерки в тази област.

         Член 12
   Когато в определен регион епидемията от Африканска чума по конете е изключително сериозна, засегнатите държави-членки предприемат всички допълнителни мерки, в съответствие с процедурата, посочена в член 19.
   Член 13
   Държавите-членки осигуряват, че компетентният орган взема всички необходими и съответни мерки по отношение на това всички лица, които се намират в предпазните и наблюдаваните зони да бъдат напълно информирани за ограниченията, които са в сила, и предприемат необходимите разпоредбиза подходящото изпълнение на въпросните мерки.
   Член 14
   1.   Във всяка държава-членка се определя национална лаборатория, която да извършва лабораторните изследвания, предвидени в настоящата директива. Националните лаборатории, както и техните правомощия и задължения са изброени в приложение I към настоящата директива.
   2.   Националните лаборатории, включени в приложение I, поддържат връзка с референтната лаборатория на Общността, съгласно член 15.
   Член 15
   Референтната лаборатория на Общността за болестта Африканска чума по конете е посочена в приложение II. Независимо от разпоредбите на Решение 90/424/ЕИО, и по-специално член 28 от него, функциите и задълженията на лабораторията се определят в приложение III.
   Член 16
   Доколкото е необходимо за еднообразното прилагане на настоящата директива и в сътрудничество с компетентните органи, държавите-членки могат да извършват проверки на място. За тази цел се допуска чрез извършването на проверка на представителен процент от стопанствата да се потвърди дали компетентните органи спазват разпоредбите на настоящата директива. Комисията уведомява държавите-членки за резултатите от извършените проверки.
   Държава-членка, на чиято територия се извършва проверка, оказва на експертите необходимото съдействие при изпълнение на техните задължения.
   Общите правила за прилагане на настоящия член се приемат в съответствие с процедурата, посочена в член 19.
   Член 17
   1.   Всяка държава-членка изготвя план за действие в извънредни ситуации, в който посочва как тя ще прилага мерките, определени в настоящата директива.
   Чрез този план трябва да се разреши достъпът до техническото и технологичното оборудване, съоръженията, персонала и всички други съответни материали, които са необходими за бързото и ефикасно ликвидиране на болестта.
   2.   Критериите, които трябва да се прилагат при изготвянето на плановете, посочени в параграф 1, са определени в приложение IV.
   Плановете, които са изготвени в съответствие с тези критерии, се представят на Комисията не по-късно от три месеца от датата на прилагането на настоящата директива.
   Комисията преглежда плановете, за да реши дали те позволяват постигането на желаната цел и предлага на съответната държава-членка всички необходими изменения най-вече с цел да се осигури, че плановете са съвместими с тези на другите държави-членки.
   Комисията одобрява плановете, които при необходимост се изменят в съответствие с процедурите, определени в член 19.
   Впоследствие плановете могат да бъдат изменяни или допълвани в съответствие със същата процедура, за да се вземе под внимание развитието в обстановката.
   Член 18
   Приложенията се изменят от Съвета по предложение на Комисията.
   Член 19
   1.   Когато трябва да се следва процедурата, определена в настоящия член, председателят незабавно отнася въпроса до Постоянния ветеринарен комитет, създаден с Решение 68/361/ЕИО (7), (наричан по-нататък „комитетът“), по своя собствена инициатива или по искане на държава-членка.
   2.   Представителят на Комисията представя на комитета проект на мерките, които следва да се предприемат. Комитетът представя своето становище по проекта в срок, който председателят може да определи в съответствие с неотложността на въпроса. При решения, които е необходимо Съветът да приеме по предложение на Комисията, становището се приема с мнозинството, определено в член 148, параграф 2 от Договора. Гласовете на представителите на държавите-членки се претеглят по начина, описан в този член. Председателят не гласува.

               3.

                           а)

                           Комисията приема предвидените мерки, ако те са в съответствие със становището на комитета.

                           б)

                           Ако предвидените мерки не са в съответствие със становището на комитета или ако не е представено никакво становище, Комисията незабавно внася в Съвета предложение относно мерките, които следва да се приемат. Съветът се произнася с квалифицирано мнозинство.
                           Ако при изтичане на три месеца от датата на отнасяне на въпроса до Съвета, Съветът не се е произнесъл, предложените мерки се приемат от Комисията, с изключение на случаите, когато Съветът е взел решение против въпросните мерки с обикновено мнозинство.

         Член 20
   Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива до 31 декември 1992 г. Те незабавно информират Комисията за това.
   Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
   Член 21
   Комисията представя на Съвета доклад за прилагането на настоящата директива, заедно с всички съответни предложения преди 1 октомври 1993 г. въз основа на придобития опит.
   Член 22
   Адресати на настоящата директива са държавите-членки.

      Съставено в Люксембург на 29 април 1992 година.

            За Съвета

            Председател

         Arlindo MARQUES CUNHA

      (1)  ОВ С 312, 3.12.1991 г., стр. 12.

      (2)  Становище, дадено на 10 април 1992 г. (все още непубликувано в Официален вестник).

      (3)  Становище, дадено на 29 април 1992 г. (все още непубликувано в Официален вестник).

      (4)  ОВ L 224, 18.8.1990 г., стр. 42. Директива, последно изменена с Решение 92/130/ЕИО (ОВ L 47, 22.2.1992 г., стр. 26).

      (5)  ОВ L 224, 18.8.1990 г., стр. 19. Решение, последно изменено с Регламент (ЕИО) № 3763/91 (ОВ L 356, 24.12.1991 г., стр. 1).

      (6)  ОВ L 363, 27.12.1990 г., стр. 51.

      (7)  ОВ L 255, 18.10.1968 г., стр. 23.

      ПРИЛОЖЕНИЕ I
      A.   СПИСЪК НА НАЦИОНАЛНИТЕ ЛАБОРАТОРИИ ЗА БОЛЕСТТА АФРИКАНСКА ЧУМА ПО КОНЕТЕ

                  Белгия

                              Institut National de Recherche Vétérinaire (INRV),

                              Groeselenberg 99, 1180 Bruxelles

                              Nationaal Instituut voor Diergeneeskundig Onderzoek (NIDO),

                              Groeselenbergstraat 99, 1180 Brussel

                  Дания

                              Statens Veterinaere Institut for Virusforskning,

                              Lindholm, 4771 Kalvehave

                  Германия

                              Bundesforschungsanstalt für Viruskrankheiten der Tiere,

                              Paul-Ehrlich-Straße, 7400 Tübingen

                  Франция

                              Laboratoire Central de Recherches Vétérinaires,

                              22, rue Pierre Curie,

                              BP 67, 94703 Maisons Alfort Cedex

                  Гърция

                              Institut de fièvre aphteuse et des maladies exotiques du Centre des Instituts Vétérinaires d'Athènes,

                              Rue Neapoleos 25, KA 15 310 Aghia Paraskevi, Athens

                  Ирландия

                              Central Veterinary Research Laboratory,

                              Department of Agriculture and Food,

                              Abbotstown, Castleknock, Dublin

                  Италия

                              Istituto Zooprofilattico Sperimentale dell'Abruzzo e del Molise,

                              Via Campo Boario, Teramo

                  Люксембург

                              Laboratoire de Médecine Vétérinaire de l'État,

                              54, Avenue Gaston Diderich, L-Luxembourg

                  Нидерландия

                              Centraal Diergeneeskundig Instituut,

                              Lelystad

                  Португалия

                              Laboratório Nacional de Investigação Veterinária,

                              Estrada de Benfica No 102, Lisboa

                  Испания

                              Laboratorio de sanidad y producción animal,

                              Ministerio de Agricultura, Pesca y Alimentación,

                              28110 Algete, Madrid

                  Обединено кралство

                              Institute of Animal Health,

                              Ash Road, Pirbright, Woking, Surrey GU 24 ONF

            Б.   ФУНКЦИИ И ЗАДЪЛЖЕНИЯ НА НАЦИОНАЛНИТЕ ЛАБОРАТОРИИ ЗА БОЛЕСТТА АФРИКАНСКА ЧУМА ПО КОНЕТЕ
      Националните лаборатории за болестта Африканска чума по конете отговарят за съгласуване на стандартите и методите за диагностика, определени във всяка лаборатория за диагностика на държавата-членка, както за използването на реактиви и за тестването на ваксините. За целта лабораториите:

                  а)

                  могат да снабдяват с реактиви съответните лаборатории за диагностика, които ги заявяват;

                  б)

                  извършват контрол върху качеството на всички реактиви за диагностика, които се използват във въпросната държава-членка;

                  в)

                  организират периодично провеждането на сравнителни тестове;

                  г)

                  съхраняват изолатите на вируса на болестта Африканска чума по конете от потвърдени случаи във въпросната държава-членка;

                  д)

                  осигуряват потвърждаването на положителните резултати, получени в регионалните лаборатории за диагностика.

      ПРИЛОЖЕНИЕ II
      РЕФЕРЕНТНА ЛАБОРАТОРИЯ НА ОБЩНОСТТА

                  Laboratorio de sanidad y producción animal,

                  Ministerio de Agricultura, Pesca y Alimentación,

                  28110 Algete, Madrid — España.

      ПРИЛОЖЕНИЕ III
      ФУНКЦИИ И ЗАДЪЛЖЕНИЯ НА РЕФЕРЕНТНАТА ЛАБОРАТОРИЯ НА ОБЩНОСТТА ЗА БОЛЕСТТА АФРИКАНСКА ЧУМА ПО КОНЕТЕ
      Референтната лаборатория на Общността има следните функции и задължения:

                  1.

                  да координира, след консултиране с Комисията, използваните в държавите-членки методи за диагностициране на болестта Африканска чума по конете, по-конкретно чрез:

                              а)

                              определяне на типа, съхраняване и снабдяване с щамове на вируса на болестта Африканска чума по конете, предназначени за серологични изследвания, а също и чрез приготвянето на антисерум;

                              б)

                              снабдяване на националните референтни лаборатории със стандартни серуми и други сравнителни реактиви с цел да се стандартизират изследванията и реактивите, които се използват във всяка държава-членка;

                              в)

                              създаване и поддържане на фонд от щамове и изолати на вируса на болестта Африканска чума по конете;

                              г)

                              организиране на периодични сравнителни тестове по отношение на процедурите за диагностика на ниво Общност;

                              д)

                              събиране и сортиране на данни и информация относно използваните методи за диагностика и резултатите от извършваните в Общността тестове;

                              е)

                              охарактеризиране на изолатите на болестта Африканска чума по конете чрез използването на съществуващите най-съвременни методи, за да се позволи по-добро усвояване на епизоотологията на болестта Африканска чума по конете;

                              ж)

                              постоянно следене на постиженията при наблюдението, епизоотологията и превенцията на болестта Африканска чума по конете по целия свят;

                  2.

                  да съдейства активно при диагностицирането на огнища на болестта Африканска чума по конете в държавите-членки чрез получаването на изолати на вируса за потвърждаване на диагнозата, охарактеризиране и епизоотологични проучвания;

                  3.

                  да спомогне за обучението или преквалификацията на експертите по лабораторна диагностика, с оглед хармонизирането на техниките за диагностика навсякъде в Общността;

                  4.

                  да извършва взаимен и реципрочен обмен на информация със световната лаборатория за болестта Африканска чума по конете, определена от Международното бюро по епизоотии (МБЕ), най-вече по отношение на промените в световната обстановка, свързани с болестта Африканска чума по конете.

      ПРИЛОЖЕНИЕ IV
      КРИТЕРИИ ЗА ПЛАНОВЕТЕ ЗА ДЕЙСТВИЕ В ИЗВЪНРЕДНИ СИТУАЦИИ
      Плановете за действие в извънредни ситуации трябва да отговарят най-малко на следните критерии:

                  1.

                  създават кризисен център на национално ниво, който да координира всички мерки за контрол в засегнатата държава-членка;

                  2.

                  съставят списък на местните центрове за контрол, притежаващи необходимото техническо оборудване и средства за координиране на мерките за контрол на болестта на местно ниво;

                  3.

                  представят подробна информация относно персонала, който участва при мерките за контрол, неговите умения и отговорности;

                  4.

                  всеки местен център за контрол на болестта трябва да притежава възможности за незабавно влизане в контакт с лица/организации, които са пряко или косвено свързани с появата на огнище на болестта;

                  5.

                  разполагат с оборудване и материали за провеждане на мерките за контрол на болестта по съответния начин;

                  6.

                  представят подробни инструкции относно действията, които следва да се предприемат при поява на съмнение или при потвърждаване на заболяването, а и на заразата, включително за начините за обезвреждане на труповете;

                  7.

                  изготвят програми за обучение с цел поддържане и развиване на уменията относно работа на терена, както и относно административните процедури;

                  8.

                  лабораториите за диагностика трябва да разполагат с техническо оборудване и средства за извършване на следкланичен преглед, с необходимия капацитет за серология, хистология и др., а трябва също да поддържат умения за бърза диагностика (като за тази цел трябва да се организира бързото транспортиране на пробите);

                  9.

                  предоставят информация за предполагаемото количество ваксина срещу Африканска чума по конете, което би било необходимо в случай на възстановяване на принудителната ваксинация;

                  10.

                  създават се разпоредби за осигуряване на законовите правомощия, които са необходими за прилагането на плановете за действие в извънредни ситуации.