title: Директива 2002/94/ЕО на Комисията от 9 декември 2002 година за установяване на подробни правила за прилагане на някои разпоредби на Директива 76/308/ЕИО на Съвета относно взаимопомощта при събиране на вземания, свързани с някои видове налози, мита, данъци и други мерки

text:
Важна правна забележка

|

32002L0094

Официален вестник n° L 337 , 13/12/2002 стр. 0041 - 0054 специално чешко издание глава 02 том 12 стр. 299  - 312 специално испанско издание глава 02 том 12 стр. 299  - 312 специално унгарско издание глава 02 том 12 стр. 299  - 312 специално литвийско издание глава 02 том 12 стр. 299  - 312 LV.ES глава 02 том 12 стр. 299  - 312 MT.ES глава 02 том 12 стр. 299  - 312 PL.ES глава 02 том 12 стр. 299  - 312 SK.ES глава 02 том 12 стр. 299  - 312 специално словенско издание глава 02 том 12 стр. 299  - 312

		20021209Директива 2002/94/ЕО на Комисиятаот 9 декември 2002 годиназа установяване на подробни правила за прилагане на някои разпоредби на Директива 76/308/ЕИО на Съвета относно взаимопомощта при събиране на вземания, свързани с някои видове налози, мита, данъци и други меркиКОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,като взе предвид Директива 76/308/ЕИО на Съвета от 15 март 1976 г. относно взаимопомощта при събиране на вземания, свързани с някои видове налози, мита, данъци и други мерки [1], последно изменена с Директива 2001/44/ЕО [2], и по-специално член 22 от нея,като има предвид, че:(1) Системата за взаимопомощ между компетентните органи на държавите-членки, установена с Директива 76/308/ЕИО, беше изменена по отношение на информацията, която ще се предоставя на запитващия орган, уведомяването на получателя относно приложимите актове и решения, приемането на предпазни мерки и събирането от запитвания орган на вземанията от името на запитващия орган.(2) По отношение на всеки един от тези въпроси следователно Директива 77/794/ЕИО на Комисията от 4 ноември 1977 г. за установяване на подробни правила за прилагане на някои разпоредби на Директива 76/308/ЕИО относно взаимопомощта за събиране на вземания, които произтичат от операции, които съставляват част от системата за финансиране на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието и на налозите в земеделието и митата, и относно данъка върху добавената стойност [3], последно изменена с Директива 86/489/ЕИО [4], следва да бъде съответно изменена.(3) Освен това следва да се установят подробни правила за средствата, чрез които се предава информацията между органите.(4) За по-голяма яснота Директива 77/794/ЕИО следва да бъде заменена.(5) Мерките, предвидени в настоящата директива, са в съответствие със становището на Комитета по събирането,ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:ГЛАВА IОБЩИ РАЗПОРЕДБИЧлен 1Настоящата директива установява подробни правила за прилагане на член 4, параграфи 2 и 4, член 5, параграфи 2 и 3, членове 7, 8, 9 и 11, член 12, параграфи 1 и 2, член 14, член 18, параграф 3 и член 25 от Директива 76/308/ЕИО.Тя установява също подробни правила относно превръщането, трансфера на възстановени суми, определянето на минимална сума за вземания, които могат да доведат до искане за помощ, както и средствата, чрез които се предава информацията между органите.Член 2За целите на настоящата директива:1. предаване "по електронен път" означава предаване, при което се използва електронно оборудване за обработка, включително дигитална компресия на данни, и използване на кабелно, радиопредаване, оптични технологии и други електромагнитни средства;2. "Мрежата CCN/CSI" означава обща платформа, базирана на общата комуникационна мрежа (CCN) и общ системен интерфейс (CSI), разработени от Общността, с цел осъществяване по електронен път на цялата информация между компетентните органи в областта на митниците и данъчното облагане.ГЛАВА IIИСКАНИЯ ЗА ИНФОРМАЦИЯЧлен 3Искането за информация, посочено в член 4 от Директива 76/308/ЕИО, се прави писмено в съответствие с образеца в приложение I към настоящата директива. Ако искането не може да бъде предадено по електронен път, то носи официалния печат на запитващия орган и подписа на длъжностно лице от него, което е надлежно упълномощено да прави такова искане.Когато подобно искане е адресирано до някакъв друг орган, запитващият орган посочва за информация в искането си наименованието на този орган.Член 4Искането за информация може да се отнася до:1. дебитора;2. всяко лице, отговорно за уреждането на вземания по действащото законодателство в държавата-членка, в която се намира запитващият орган, наричана по-нататък "държавата-членка на запитващия орган";3. всяка трета страна, която държи активи, принадлежащи на едно от лицата, посочени в точки 1 или 2.Член 51. Запитваният орган потвърждава писмено получаването на искането за информация, колкото е възможно най-бързо и във всеки случай в рамките на седем дни от получаването му.2. Веднага след получаване на искането за плащане запитваният орган изисква от запитващия орган, когато е подходящо, да му предостави всякаква необходима допълнителна информация. Запитващият орган предоставя цялата необходима допълнителна информация, до която обикновено има достъп.Член 61. Запитваният орган предава всяка част от исканата информация до запитващия орган, както и когато тя е получена.2. Когато цялата информация или част от нея не може да бъде получена в разумен срок, като се вземе предвид спецификата на случая, запитваният орган информира запитващия орган, като посочва причините за това.Във всеки случай, в края на шестмесечния период от датата на потвърждаване на получаване на искането, запитваният орган информира запитващия орган за резултата от проучванията, които е провел, за да получи исканата информация.На база на получената информация от запитвания орган, запитващият орган може да поиска от запитвания орган да продължи проучванията. Това искане се прави писмено в рамките на два месеца от получаването на нотификацията за резултата от проучванията, проведени от запитвания орган, и се разглежда от запитвания орган в съответствие с разпоредбите, приложени към първоначалното искане.Член 7Ако запитваният орган реши да не се съобразява с искането за информация, той уведомява писмено запитващия орган за причините за отказа да не се съобрази с искането, като уточнява разпоредбите на член 4 от Директива 76/308/ЕИО, на които се основава. Това уведомление се дава от запитвания орган непосредствено след вземането на решение и във всеки случай в срок от три месеца от дата на потвърждаване на получаването на искането.Член 8Запитващият орган може по всяко време да оттегли искането за информация, което е изпратил до запитвания орган. Решението за оттегляне се изпраща писмено на запитвания орган.ГЛАВА IIИСКАНИЯ ЗА НОТИФИКАЦИЯЧлен 9Искането за нотификация, посочено в член 5 от Директива 76/308/ЕИО, се прави писмено в два екземпляра в съответствие с образеца в приложение II към настоящата директива. Горепосоченото искане носи официалния печат на запитващия орган и подписа на длъжностно лице от него, надлежно упълномощено да прави такова искане.Към искането следва да се приложат две копия от акта или решението, за което се иска нотификация.Член 10Искането за нотификация може да се отнася за всяко физическо или юридическо лице, което в съответствие с действащото законодателство в държавата-членка на запитващия орган, е задължено да бъде информирано за всеки акт или решение, което засяга това лице.Дотолкова доколкото това не е посочено в акта или решението, за което се иска нотификация, искането за нотификация се позовава на разпоредбите, които са в сила в държавата-членка на запитващия орган, уреждащи процедурата за оспорване на вземането или за неговото събиране.Член 111. Запитваният орган писмено потвърждава получаването на искането за нотификация възможно най-скоро или във всеки случай в срок от седем дни от получаването.Веднага след получаване на искането за нотификация запитваният орган взема необходимите мерки да даде ход на нотификацията в съответствие със действащото законодателство в държавата-членка, в която се намира.Ако е необходимо, но без да се застрашава крайният срок за нотификация, посочен в искането за нотификация, запитваният орган изисква от запитващия орган да му предостави допълнителна информация.Запитващият орган предоставя цялата допълнителна информация, до която обикновено има достъп.Запитваният орган във всеки случай не оспорва валидността на акта или решението, за което е поискано нотификация.2. Запитваният орган информира запитващия орган за датата на нотификация веднага след като това е извършено, чрез връщане на едно от копията на искането заедно със сертификата на обратната страна, надлежно попълнен.ГЛАВА IVИСКАНИЯ ЗА СЪБИРАНЕ ИЛИ ЗА ПРЕДПАЗНИ МЕРКИЧлен 121. Исканията за събиране или за предпазни мерки, посочени съответно в членове 6 и 13 от Директива 76/308/ЕИО, се правят писмено в съответствие с образеца в приложение III към настоящата директива.Такива искания, които включват декларация, че условията, постановени в Директива 76/308/ЕИО, за откриване на процедура за взаимопомощ са изпълнени, носят официалния печат на запитващия орган и се подписват от длъжностно лице от него, надлежно упълномощено да направи такова искане.2. Актът, даващ право на изпълнение, придружава искането за събиране или за предпазни мерки. Само един акт може да бъде издаден по отношение на няколко вземания, когато те засягат едно и също лице.По смисъла на членове 13 и 20 от настоящата директива се счита, че всички вземания, предмет на същия акт, даващ право на изпълнение, съставляват едно вземане.Член 13Исканията за събиране или за предпазни мерки могат да се отнасят до всяко лице, посочено в член 4.Член 141. Ако валутата на държавата-членка на запитвания орган е различна от валутата на държавата-членка на запитващия орган, запитващият орган посочва сумата на вземането, което ще се възстановява и в двете валути.2. Валутният курс, който ще се използва за целите на параграф 1, е най-последният курс продава, регистриран на най-представителния валутен пазар или пазари на държавата-членка на запитващия орган на датата, на която искането за събиране е подписано.Член 151. Запитваният орган възможно най-скоро и във всеки случай в срок от седем дни от получаването на искането на събиране или за предпазни мерки писмено:а) потвърждава получаването на искането;б) изисква от запитващия орган да попълни искането, ако то не съдържа информацията или другите детайли, посочени в член 7 от Директива 76/308/ЕИО.Запитващият орган предоставя цялата информация, до която има достъп.2. Ако запитваният орган не предприеме необходимото действие в рамките на тримесечен период, постановен в член 8 от Директива 76/308/ЕИО, възможно най-скоро и във всеки случай в срок от седем дни от изтичането на този период информира запитващия орган писмено за основанията, поради които не е успял да спази срока.Член 16Когато в разумен срок, като се вземе предвид спецификата на случая, цялото вземане или част от него не може да бъде възстановено или не могат да се вземат предпазни мерки, запитваният орган информира запитващия орган, като посочва причините за това.Не по-късно от края на шестмесечния период, следващ датата на потвърждаване на получаването на искането, запитваният орган информира запитващия орган за степента на напредъка или за резултата от процедурата по събиране или предпазни мерки.Въз основа на информацията, получена от запитвания орган, запитващият орган може да поиска отново да бъде открита процедурата за събиране или за предпазни мерки. Това искане се прави писмено в срок от два месеца от получаване на нотификацията за резултата от тази процедура и се разглежда от запитвания орган в съответствие с разпоредбите, приложими към първоначалното искане.Член 171. За всяко действие, оспорващо вземането или акта, даващ право на изпълнение, взето в държавата-членка на запитващия орган, запитващият орган уведомява писмено запитвания орган веднага след получаване на информация за такова действие.2. Ако законовите, подзаконовите и административните разпоредби, които са в сила в държавата-членка на запитвания орган, не позволяват предпазни мерки или събиране, поискано съгласно втори параграф от член 122 от Директива 76/308/ЕИО, запитваният орган уведомява запитващия орган в този смисъл възможно най-скоро или във всеки случай в срок от един месец от получаване на нотификацията, посочена в параграф 1.3. За всяко действие, предприето в държавата-членка на запитвания орган за изплащане на възстановени суми или за компенсация във връзка със събиране на оспорени вземания съгласно втора алинея от член 122 от Директива 76/308/ЕИО, запитващият орган уведомява писмено запитвания орган веднага след получаване на информация за такова действие.Запитваният орган във възможно най-голяма степен включва запитващия орган да участва в процедурите по уреждане на сумата, която ще се изплаща или за дължимата компенсация. При получаване на мотивирано искане от запитвания орган, запитващият орган превежда изплатените суми и платените компенсации в срок от два месеца от получаването на това искане.Член 181. Ако искането за събиране или за предпазни мерки стане безпредметно в резултат на изплащане на вземането или на неговото отменяне или по някаква друга причина, запитващият орган незабавно информира запитвания орган писмено, така че вторият да може да спре всяко действие, което е предприел.2. Когато сумата на вземането, което е предмет на искането за събиране или за предпазни мерки, е коригирано по някаква причина, запитващият орган незабавно информира запитвания орган писмено, и ако е необходимо, издава нов акт, даващ право на изпълнение.3. Ако корекцията води до намаление на сумата на вземането, запитваният орган продължава действието, което е предприел, с оглед събиране или вземане на предпазни мерки, но това действие е ограничено до все още неуредената сума.Ако по времето когато запитваният орган е информиран за намалението на сумата на вземането, е била възстановена сума, надвишаваща все още неуредената сума от него, но процедурата по трансфера, посочена в член 19, все още не е открита, запитваният орган изплаща надплатената сума на лицето, което има право.4. Ако корекцията води до увеличение на сумата на вземането, запитващият орган възможно най-скоро изпраща на запитвания орган допълнително искане за събиране или за предпазни мерки.Запитваният орган се занимава с допълнителното искане, доколкото е във възможностите, едновременно с първоначалното искане от запитващия орган. Когато, с оглед етапа на напредък на съществуващата процедура, не е възможна консолидация на допълнителното искане с първоначалното искане, запитваният орган е длъжен да се съобрази с допълнителното искане, само ако се отнася за сума, не по-малка от посочената в член 25, параграф 2.5. За превръщането на коригираната сума на вземането във валутата на държавата-членка на запитвания орган, запитващият орган използва валутния курс, използван в първоначалното искане.Член 19Всяка сума, покрита от запитвания орган, включително лихвата, посочена в член 9, параграф 2 от Директива 76/308/ЕИО, където е приложимо, се превежда на запитващия орган във валутата на държавата-членка на запитвания орган. Трансферът се осъществява в рамките на един месец от датата, на която събирането е било извършено.Компетентните органи на държавите-членки могат да договорят различни условия за трансфера на сумите под прага, посочен в член 25, параграф 2 от настоящата директива.Член 20Независимо дали запитваният орган е събрал някакви суми като лихва, посочена в член 9, параграф 2 от Директива 76/308/ЕИО, вземането се счита възстановено съразмерно на сумата, изразена в национална валута на държавата-членка на запитвания орган, на база на валутния курс, посочен в член 14, параграф 2 от настоящата директива.ГЛАВА VПРЕДАВАНЕ НА ИНФОРМАЦИЯЧлен 211. Цялата информация, предадена писмено съгласно настоящата директива, се изпраща единствено по електронен път, с изключение на:а) искането за нотификация, посочено в член 5 от Директива 76/308/ЕИО и актът или решението, за което е поискана нотификация;б) исканията за събиране или за предпазни мерки, посочени в членове 6 и 13 съответно oт Директива 76/308/ЕИО и актът, даващ право на изпълнение.2. Компетентните органи на държавата-членка могат да се договорят да откажат информация на хартия за исканията и актовете, уточнени в параграф 1.Член 22Всяка държава-членка посочва централен офис, който носи основна отговорност за предаване на информацията по електронен път с другите държави-членки. Този офис се свързва с мрежата CCN/CSI.Когато няколко органа са назначени в държавата-членка, с цел прилагане на настоящата директива, централният офис е отговорен за изпращането на цялата информация по електронен път между тези органи и централните офиси на другите държави-членки.Член 231. Когато компетентните органи на държавите-членки съхраняват информацията в електронни бази данни и обменят тази информация по електронен път, те трябва да вземат всички необходими мерки, за да гарантират, че всяка информация, изпратена под каквато и да е форма съгласно настоящата директива, се разглежда като поверителна.Тази информация е защитена от професионална тайна и се ползва от закрилата, предоставена на подобна информация според националното право на държавата-членка, която я получава.2. Информацията, посочена в параграф 1, може да стане достъпна само за лицата и органите, посочени в член 16 от Директива 76/308/ЕИО.Тази информация може да се използва във връзка със съдебно или административно производство, открито за събирането на налози, мита, такси и други мерки, посочени в член 2 от Директива 76/308/ЕИО.Лицата, надлежно упълномощени от акредитирания орган по сигурността на Европейската комисия, могат да имат достъп до тази информация, само доколкото това е необходимо за наблюдението, поддръжката и развитието на мрежата CCN/CSI.3. Когато компетентните органи на държавата-членка предават информацията по електронен път, те вземат всички необходими мерки, за да гарантират, че цялата информация е надлежно упълномощена.Член 24Информацията и другите елементи, изпратени от запитвания орган до запитващия орган, се предава на официалния език или един от официалните езици на държавата-членка на запитвания орган или на друг език, съгласуван между запитващия и запитвания орган.ГЛАВА VIПРИЕМАНЕ И ОТКАЗ НА ИСКАНИЯТА ЗА ПОМОЩЧлен 251. Искане за помощ може да бъде направено от запитващия орган по отношение на едно вземане или на няколко вземания, когато те са задължение на едно и също лице.2. Не може да бъде отправено искане за помощ, ако общата сума на съответното вземане или вземания, посочено в член 2 от Директива 76/398/ЕИО е по-малка от 1500 EUR.Член 26Ако запитваният орган реши, съгласно първи параграф от член 14 от Директива 76/308/ЕИО, да откаже искане за помощ, той нотифицира писмено за това запитващия орган за причините за отказа. Тази нотификация се дава от запитвания орган, веднага след като е взел решението си или във всеки случай в рамките на три месеца от датата на получаване на искането за помощ.ГЛАВА VIIНАЧИНИ ЗА СЪБИРАНЕЧлен 27Всяка държава-членка назначава най-малко едно длъжностно лице, надлежно упълномощено да договаря начините за събиране според член 18, параграф 3 от Директива 76/308/ЕИО.Член 281. Ако запитваният орган реши да поиска изплащане на разходите, той нотифицира писмено запитващия орган за причините, поради които той счита, че събирането на вземането поставя специфичен проблем, поражда много високи разходи или се вписва в рамката на борбата с организираната престъпност.Запитваният орган прилага подробна оценка за разходите, които иска да бъдат изплатени от запитващия орган.2. Запитващият орган потвърждава писмено получаването на искането за плащане възможно най-скоро или във всеки случай в срок от седем дни от получаването.В рамките на два месеца от датата на получаване на това искане, запитващият орган нотифицира запитвания орган дали и до каква степен той приема предложените условия на плащане.3. Ако не се постигне споразумение между запитващия и запитвания орган по отношение на условията на плащане, запитваният орган продължава процедурите по събиране по нормалния път.ГЛАВА VIIIЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИЧлен 29Всяка държава-членка информира Комисията преди 15 март всяка година, ако е възможно по електронен път, за използване на процедурите, постановени в Директива 76/308/ЕИО и за резултатите, постигнати през предходната календарна година, в съответствие с образеца в приложение IV към настоящата директива.Член 30Държавите-членки въвеждат в сила законови, подзаконови и административни разпоредби, необходими за изпълнение на настоящата директива най-късно до 30 април 2003 г. Те незабавно информират Комисията за това.Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.Член 31Комисията уведомява другите държави-членки за мерките, които всяка държава-членка предприема за прилагане на настоящата директива.Всяка държава-членка нотифицира другите държави-членки и Комисията за наименованието и адреса на компетентните органи за прилагането на настоящата директива, както и за длъжностните лица, упълномощени да съгласуват условията по член 18, параграф 3 от Директива 76/308/ЕИО.Член 32Директива 77/794/ЕИО се отменя.Позоваванията на отменената директива се тълкуват като позовавания на настоящата директива.Член 33Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейските общности.Член 34Адресати на настоящата директива са държавите-членки.Съставено в Брюксел на 9 декември 2002 година.За КомисиятаFrederik BolkesteinЧлен на Комисията[1] ОВ L 73, 19.3.1976 г., стр. 18.[2] ОВ L 175, 28.6.2001 г., стр. 17.[3] ОВ L 333, 24.12.1977 г., стр. 11.[4] ОВ L 283, 4.10.1986 г., стр. 23.--------------------------------------------------20021209ПРИЛОЖЕНИЕ I+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++--------------------------------------------------20021209ПРИЛОЖЕНИЕ II+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++--------------------------------------------------20021209ПРИЛОЖЕНИЕ III+++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++--------------------------------------------------20021209ПРИЛОЖЕНИЕ IV+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------


title: Директива 2001/81/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2001 година относно националните тавани за емисии на някои атмосферни замърсители

text:
Важна правна забележка

|

32001L0081

Официален вестник n° L 309 , 27/11/2001 стр. 0022 - 0030 специално чешко издание глава 15 том 06 стр. 320  - 329 специално испанско издание глава 15 том 06 стр. 320  - 329 специално унгарско издание глава 15 том 06 стр. 320  - 329 специално литвийско издание глава 15 том 06 стр. 320  - 329 LV.ES глава 15 том 06 стр. 320  - 329 MT.ES глава 15 том 06 стр. 320  - 329 PL.ES глава 15 том 06 стр. 320  - 329 SK.ES глава 15 том 06 стр. 320  - 329 специално словенско издание глава 15 том 06 стр. 320  - 329

		20011023Директива 2001/81/ЕО на Европейския парламент и на Съветаот 23 октомври 2001 годинаотносно националните тавани за емисии на някои атмосферни замърсителиЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,като взеха предвид Договора за създаване на Европейската Общност, и по-специално член 175, параграф 1 от него,като взеха предвид предложението на Комисията [1],като взеха предвид становището на Икономическия и социален комитет [2],като взеха предвид становището на Комитета за регионите [3],в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора [4], в светлината на съвместния проект, одобрен от Помирителния комитет на 2 август 2001 г.,като имат предвид, че:(1) Общият подход и стратегията на Петата програма за действие в областта на околната среда са одобрени с Резолюция от 1 февруари 1993 г. на Съвета и на представителите на правителствата на държавите-членки, заседаващи в рамките на Съвета относно програма на Общността за политика и действия във връзка с околната среда и устойчивото развитие [5], а определените в нея цели са да не се надвишават критичните съдържания и нива на киселинност в Общността. Програмата изисква всички хора да бъдат ефективно защитени срещу рискове за здравето в резултат на атмосферно замърсяване, а допустимите равнища на замърсяване да бъдат съобразени с опазването на околната среда. Програмата предвижда също установените от Световната здравна организация (СЗО) ориентировъчни стойности да станат задължителни на общностно равнище.(2) Държавите-членки са подписали Протокола от Гьотеборг от 1 декември 1999 г. към Конвенцията на Икономическата комисия за Европа на Обединените нации (ООН/ИКЕ) за трансграничното замърсяване на въздуха на далечни разстояния с цел намаляване на киселинността, еутрофията и приземния озон.(3) В Решение № 2179/98/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 24 септември 1998 г. относно преразглеждането на програмата на Европейската общност за политика и действия във връзка с околната среда и устойчивото развитие, наречена "Към устойчиво развитие" [6], се посочва, че следва да се обърне особено внимание на разработването и изпълнението на стратегия с цел да се гарантира, че няма да се надвишават критичните съдържания, вследствие излагането на киселинни, еутрофични и фотохимични атмосферни замърсители.(4) Директива 92/72/ЕИО на Съвета от 21 септември 1992 г. за замърсяването на въздуха с озон [7] изисква Комисията да представи на Съвета доклад за оценка на фотохимичното замърсяване в Общността, придружен от всякакви предложения, които Комисията счита за подходящи, за контрол на замърсяването на въздуха от приземния озон и, при необходимост, за намаляване на емисиите на прекурсори на озон.(5) Значителни райони от територията на Общността са изложени на отлагания на киселинни и еутрофични вещества в количества, които оказват неблагоприятно въздействие върху околната среда. Установените от СЗО ориентировъчни стойности за опазване на човешкото здраве и растителността от фотохимични замърсители съществено се надвишават във всички държави-членки.(6) Поради това превишенията на критичните съдържания следва постепенно да се премахват и да се съблюдават ориентировъчните стойности.(7) Понастоящем е технически невъзможно да бъдат постигнати дългосрочните цели за премахване на неблагоприятното въздействие на киселинни вещества и за намаляване на степента на излагане на човека и околната среда на приземния озон до установените от СЗО ориентировъчни стойности. Поради това е необходимо да се предвидят междинни екологични цели за намаляване на замърсяването с киселинни вещества и озон, въз основа на които да бъдат предприети необходимите мерки за намаляване на това замърсяване.(8) Междинните екологични цели и мерките за тяхното постигане следва да отчитат техническата осъществимост и свързаните с това разходи и ползи. Тези мерки следва да гарантират, че всички предприети действия са разходно-ефективни за Общността като цяло и следва да отчитат необходимостта от избягване на прекомерни разходи за всяка отделна държава-членка.(9) Трансграничното замърсяване допринася за увеличаване на киселинността в атмосферата, еутрофията на почвата и формирането на приземен озон, поради което намаляването им налага координирани действия на Общността.(10) Намаляването на емисиите на замърсители, причиняващи киселинност в околната среда и формиране на приземен озон, ще доведе и до по-ниска еутрофия на почвата.(11) Определянето на национални тавани за емисии за всяка държава-членка за серен двуоксид, азотни оксиди, летливи органични съединения и амоняк е разходно-ефективен начин за постигането на междинни екологични цели. Тези пределнодопустими стойности за емисиите ще дадат възможност на Общността и държавите-членки за по-голяма гъвкавост при определяне на необходимите мерки за спазването им.(12) Държавите-членки следва да отговарят за въвеждането на мерки за прилагане с оглед спазването на националните тавани за емисии. Ще бъде необходимо да се оценява постигнатият напредък в спазването на пределните стойности. Поради това следва да се разработят национални програми за намаляване на емисиите, които да се докладват на Комисията и да съдържат информация за приетите или предвидени мерки за спазване на тавани за емисии.(13) В съответствие с принципа на субсидиарност, предвиден в член 5 от Договора, и като се отчита по-специално принципът на предохранителните мерки, целта на настоящата директива, а именно ограничаване на емисиите на окисляващи и еутрофични замърсители и прекурсори на озон, не може да се постигне в достатъчна степен от държавите-членки поради трансграничното естество на замърсяването, поради което може по-добре да се постигне от Общността; в съответствие с принципа на пропорционалност, настоящата директива не излиза извън рамките на необходимото за постигане на гореспоменатата цел.(14) Следва да се извършва своевременен преглед на постигнатия напредък от държавите-членки по отношение на таваните за емисии, както и преглед на степента, до която прилагането на таваните има вероятност да отговаря на междинните екологични цели за Общността като цяло. Този преглед следва да отчита и научно-техническия прогрес, развитието в законодателството на Общността, както и намаляването на емисиите извън Общността, като наред с другото се обръща специално внимание на постигнатия напредък от страните-кандидатки за присъединяване. При този преглед Комисията следва да извърши допълнително проучване на разходите и ползите от въвеждане на таваните за емисии, в т.ч. тяхната разходна ефективност, пределни разходи и ползи, социално-икономическо въздействие и всяко въздействие върху конкурентоспособността. При прегледа следва да се вземат предвид и ограниченията относно приложното поле на настоящата директива.(15) За целта Комисията следва да изготви доклад до Европейския парламент и до Съвета и, ако счита за необходимо, да предложи подходящи изменения в настоящата директива, като отчита ефекта на всяко съответно законодателство на Общността, в което, наред с другото, се определят пределни стойности за емисиите и продуктови стандарти за източниците на емисии, както и международните разпоредби за емисиите от кораби и въздухоплавателни средства.(16) Морският транспорт е значителен източник на емисии от серен двуоксид и азотни оксиди, както и на концентрации и отлагания от атмосферни замърсители в Общността. Поради това, тези емисии следва да бъдат намалени. Член 7, параграф 3 от Директива 1999/32/ЕО на Съвета от 26 април 1999 г. за намаляване на съдържанието на сяра в някои течни горива и за изменение на Директива 93/12/ЕИО [8] изисква Комисията да прецени какви мерки биха могли да се предприемат с оглед намаляване приноса за увеличаване на киселинността на други корабни течни горива, освен посочените в член 2, параграф 3 от същата директива.(17) Държавите-членки следва да се стремят възможно най-скоро да ратифицират приложение VI към Международната конвенция за предотвратяване на замърсяването от кораби (MAРПОЛ).(18) Поради трансграничния характер на киселинността и озоновото замърсяване, Комисията следва да продължи по-нататъшното си проучване на необходимостта от разработване на хармонизирани мерки на Общността, без да се накърняват разпоредбите на член 18 от Директива 96/61/ЕО на Съвета от 24 септември 1996 г. относно интегрираното предотвратяване и контрол на замърсяването [9], с цел да се избягва нарушаване на правилата на конкуренцията и да се отчита балансът между ползите от и разходите за действието.(19) Разпоредбите на настоящата директива следва да се прилагат, без да се засяга законодателството на Общността, уреждащо емисиите на тези замърсители от специфични източници и разпоредбите на Директива 96/61/ЕО на Съвета относно пределните норми за допустими емисии и използването на най-добри налични техники.(20) Необходимо е да се изготвят инвентаризации на емисиите, за да се следи напредъкът в спазването на таваните за емисии; те трябва да се изчисляват съгласно международно утвърдена методология, а резултатите редовно да се докладват на Комисията и на Европейската Агенция по околната среда (EАОС).(21) Държавите-членки следва да предвидят правила за приложимите санкции за нарушаване на разпоредбите на настоящата директива и да гарантират тяхното прилагане. Санкциите следва да са ефективни, съразмерни и с възпиращ ефект.(22) Необходимите мерки за прилагане на настоящата директива следва да се приемат в съответствие с Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г., с което се определят процедурите за упражняване на предоставените на Комисията изпълнителни правомощия [10].(23) Комисията и държавите-членки следва да си сътрудничат на международно ниво с оглед постигане на целите на настоящата директива,ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:Член 1ЦелЦелта на настоящата директива е да се ограничат емисиите на киселинни и еутрофични замърсители и озонови прекурсори, за да се подобри защитата на околната среда и човешкото здраве в Общността срещу рискове от неблагоприятното въздействие на киселинност, еутрофия на почвата и приземния озон, и да се осъществи напредък към постигането на дългосрочните цели за непревишаване на критичните равнища и съдържания и за ефективна защита на всички хора срещу признатите рискове за здравето от замърсяването на въздуха, чрез определяне на национални пределнодопустими стойности за емисиите, като 2010 г. и 2020 г. се приемат за базисни години, както и чрез предвидените в членове 4 и 10 последващи прегледи.Член 2ОбхватНастоящата директива се отнася за емисиите на територията на държавите-членки и техните изключителни икономически зони от всички посочени в член 4 източници на замърсяване, които възникват в резултат на човешката дейност.Тя не се отнася за:а) емисии от международното морско корабоплаване;б) емисии от въздушно движение извън цикъла на излитане и кацане;в) за Испания, емисиите на Канарските острови;г) за Франция, емисиите в отвъдморските департаменти;д) за Португалия, емисиите на остров Мадейра и Азорските острови.Член 3ОпределенияПо смисъла на настоящата директива:a) "AOT 40" означава сумата от разликата между часовите концентрации на приземния озон, по-голяма от 80 μg/m3 (= 40 ppb) и 80 μg/m3 през дневните часове, натрупани от май до юли всяка година;б) "AOT 60" означава сумата от разликата между часовите концентрации на приземния озон, по-голяма от 120 μg/m3 (= 60 ppb) и 120 μg/m3, натрупана през цялата година;в) "критично натоварване" означава количествена оценка за излагане на въздействието на един или повече замърсители, под която според съвременните познания не настъпват значителни неблагоприятни въздействия върху определени чувствителни елементи от околната среда;г) "критично ниво" означава концентрацията на замърсители в атмосферата, над която според съвременните познания могат да настъпят неблагоприятни въздействия върху рецептори, като човешки същества, растения, екосистеми или материали;д) "емисия" означава изпускането на вещество от точков или дифузен източник в атмосферата;е) "мрежова клетка" означава квадрат с размери 150 km × 150 km, който e мерната единица, която се използва при съставянето на карта на критичните съдържания в европейски мащаб, както и при наблюдение и контрол на емисиите и отлаганията на въздушни замърсители съгласно Съвместната програма за мониторинг и оценка на разпространяването на замърсителите във въздуха на далечни разстояния в Европа (EMEP);ж) "цикъл на излитане и кацане" означава цикъл, представен от следните времена за всяка операция: захождане 4,0 минути; рулиране/работа на двигателите на празен ход на земята 26,0 минути; излитане 0,7 минути; набиране на височина 2,2 минути;з) "национален таван за емисии" означава максималното количество вещество, изразено в килотонове, което може да бъде изпуснато в атмосферата от държава-членка през една календарна година;и) "азотни оксиди" или "NОx" означава количеството азотен оксид и азотен двуоксид, изразено като азотен двуоксид;й) "приземен озон" означава озонът в най-ниската част на тропосферата;к) "летливи органични съединения" и "ЛОС" означава всички органични съединения, произтичащи от човешки дейности, с изключение на метан, които могат да произвеждат фотохимични окислители чрез реакции с азотни оксиди в присъствието на слънчева светлина.Член 4Национални тавани за емисии1. Най-късно до 2010 г. държавите-членки ограничават годишните си национални емисии на следните замърсителите: серен двуоксид (SO2), азотни оксиди (NOx), летливи органични съединения (ЛОС) и амоняк (NH3) до количества, не по-големи от определените в приложение I тавани за емисиите, като се отчитат всички евентуални изменения вследствие на приети от Общността мерки след посочените в член 9 доклади.2. Държавите-членки гарантират, че след 2010 г. няма да се надвишават определените в приложение I тавани за емисиите.Член 5Междинни екологични целиЦелта на определените в приложение I национални тавани за емисиите е най-общо до 2010 г. да се постигнат следните междинни екологични цели в Общността като цяло:a) КиселинностРайоните, в които се надвишават критичните съдържания, се намаляват най-малко с 50 % (във всяка мрежова клетка) спрямо състоянието през 1990 г.б) Излагане на въздействието на опасен за човешкото здраве приземен озонНатоварването с приземен озон, което е над критичното ниво за човешкото здраве (AOT60 = 0), се намалява с две трети във всички мрежови клетки спрямо състоянието през 1990 г. Освен това, натоварването с приземен озон не надвишава абсолютна граница от 2,9 ppm.h във всяка мрежова клетка.в) Излагане на въздействието на опасен за растителността приземен озонНатоварването с приземен озон, което е над критичното ниво за посеви и полуестествени растителни култури (AOT40 = 3 ppm.h), се намалява с една трета във всички мрежови клетки спрямо състоянието през 1990 г. Освен това, натоварването с приземен озон не надвишава абсолютна граница от 10 ppm.h, изразена като превишение от 3 ppm.h на критичното ниво във всяка мрежова клетка.Член 6Национални програми1. Най-късно до 1 октомври 2002 г. държавите-членки изготвят програми за прогресивно намаляване на националните емисии на посочените в член 4 замърсители с цел най-късно до 2010 г. да се спазват най-малко посочените в приложение I национални тавани емисии.2. Националните програми включват информация за приетите и предвидени политики и мерки, както и количествени оценки за ефективността на тези политики и мерки относно емисиите на замърсители през 2010 г. Посочват се очакваните значителни промени в географското разпределение на националните емисии.3. При необходимост, държавите-членки актуализират и преразглеждат националните програми до 1 октомври 2006 г.4. Държавите-членки предоставят на разположение на обществеността и на съответните организации, като екологични организации, изготвените програми в съответствие с параграфи 1, 2 и 3. Предоставяната съгласно настоящия параграф информация на обществеността и на организации трябва да е ясна, изчерпателна и лесно достъпна.Член 7Инвентаризация на емисиите и предвижданията1. Държавите-членки изготвят и ежегодно актуализират инвентаризациите на националните емисии и на предвижданията за емисии за 2010 г. на посочените в член 4 замърсители.2. Държавите-членки изготвят своите инвентаризации на емисиите и предвижданията с помощта на посочените в приложение III методологии.3. Комисията, подпомагана от Европейската агенция по околна среда, в сътрудничество с държавите-членки и въз основа на предоставената от тях информация, изготвя инвентаризации на емисиите и предвижданията за емисии на посочените в член 4 замърсители. Инвентаризациите и предвижданията се предоставят на разположение на обществеността.4. Всяка актуализация на методологиите, които следва да се използват съгласно приложение III, се извършва в съответствие с процедурата, предвидена в член 13, параграф 2.Член 8Доклади от държавите-членки1. Държавите-членки ежегодно, най-късно до 31 декември, докладват на Комисията и на Европейската агенция за околна среда националните си инвентаризации на емисиите и предвижданията си за емисии през 2010 г., изготвени в съответствие с член 7. Те докладват своите окончателни описи на емисиите за предпоследната година спрямо текущата година и прогнозните инвентаризации на емисиите за предходната година. Предвижданията за емисии включват информация, която да дава възможност за количествен анализ на използваните при изготвянето им ключови социално-икономически фактори.2. Държавите-членки най-късно до 31 декември 2002 г. информират Комисията за изготвените програми в съответствие с член 6, параграфи 1 и 2.Държавите-членки най-късно до 31 декември 2006 г. информират Комисията за актуализираните програми, изготвени в съответствие с член 6, параграф 3.3. Комисията изпраща получените национални програми на другите държави-членки в срок от един месец от получаването им.4. Комисията, в съответствие с процедурата, предвидена в член 13, параграф 2, определя разпоредби, които да гарантират последователност и прозрачност при докладване на националните програми.Член 9Доклади на Комисията1. През 2004 г. и 2008 г. Комисията докладва на Европейския парламент и на Съвета относно напредъка по прилагането на определените в приложение I национални тавани за емисии и за степента, до която има вероятност да бъдат постигнати предвидените в член 5 междинни екологични цели до 2010 г., и за степента, до която биха могли да бъдат постигнати предвидените в член 1 дългосрочни цели до 2020 г. Докладите включват икономическа оценка, включително разходна ефективност и ползи, оценка на пределните разходи и ползи, и социално-икономическото въздействие от прилагането на националните тавани за емисии върху конкретни държави-членки и отрасли. Те включват и преглед на определените в член 2 ограничения в обхвата на настоящата директива и оценка до каква степен би могло да е необходимо по-нататъшно намаляване на емисиите с оглед постигане на определените в член 5 междинни екологични цели. Те отчитат изготвените от държавите-членки доклади съгласно член 8, параграфи 1 и 2, както и, inter alia:a) всяко евентуално прието ново законодателство на Общността, което определя пределни стойности за емисиите и продуктови стандарти за съответните източници на емисии;б) развитието на най-добрите налични техники в рамките на информационния обмен съгласно член 16 от Директива 96/61/ЕО;в) целите за намаляване през 2008 г. на емисиите на серен двуоксид и азотни оксиди от съществуващи големи горивни инсталации, докладвани от държавите-членки съгласно Директива 2001/80/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2001 г. за ограничаване емисиите във въздуха на някои замърсители от големите горивни инсталации [11];г) намаляване на емисиите и поетите от трети страни ангажименти за намаляване, като се обръща специално внимание на мерките, които следва да се предприемат в страните-кандидатки за присъединяване, и възможностите за по-нататъшно намаляване на емисиите в районите в близост до Общността;д) всяко ново законодателството на Общността или международни регламент относно емисиите от кораби и въздухоплавателни средства;е) развитието на транспорта и всички допълнителни действия за контрол на емисиите от транспорт;ж) развитието в областта на селското стопанство, нови проекти в областта на животновъдството и подобряване на методите за намаляване на емисиите в селскостопанския отрасъл;з) всички значителни промени на пазара на енергийно снабдяване в държава-членка и нови прогнози, отразяващи предприетите действия от държавите-членки за спазване на поетите от тях международни задължения във връзка с промяната на климата;и) оценка на текущите и предвиждани превишения на критичните съдържания и на определените от СЗО ориентировъчни стойности за приземен озон;й) възможността за определяне на предлагана междинна цел за намаляване на еутрофията на почвата;к) нови технически и научни данни, включително оценка на неточностите вът:i) инвентаризациите на националните емисии;ii) входящите справочни данни;iii) сведенията за трансграничния транспорт и отлагането на замърсители;iv) критичните съдържания и равнища;v) използвания модел;и оценка на произтичащата неточност в необходимите национални тавани за емисиите с оглед постигането на споменатите в член 5 междинни екологични цели.л) евентуалната необходимост от избягване на прекомерни разходи във всяка отделна държава-членка;м) сравнителен анализ между изчисленията по модела с наблюденията върху киселинността, еутрофията и приземния озон с цел подобряване на моделите;н) възможната употреба, по целесъобразност, на съответни икономически лостове.2. През 2012 г. Комисията докладва на Европейския парламент и на Съвета относно спазването на определените в приложение I тавани и за напредъка по отношение на определените в член 5 междинни екологични цели и определените в член 1 дългосрочни цели. Нейният доклад отчита изготвените от държавите-членки доклади, съгласно член 8, параграфи 1 и 2, както и въпросите, изброени в параграф 1, букви а)—н).Член 10Преглед1. Посочените в член 9 доклади отчитат изброените фактори в член 9, параграф 1. При подготовката на всеки доклад Комисията извършва преглед на настоящата директива въз основа на тези фактори, напредъка към постигане на таваните за емисиите до 2010 г., научно-техническия прогрес и състоянието на напредъка към постигане на определените в настоящата директива междинни цели и дългосрочните цели да не се надвишават критичните съдържания и равнища, и определените от СЗО ориентировъчни стойности за качество на въздуха.2. При прегледа, който следва да завърши през 2004 г., се извършва оценка на определените в приложение II ориентировъчни тавани емисиите в Общността като цяло. Оценката на тези ориентировъчни пределни стойности е фактор, който следва да се вземе под внимание при анализа на по-нататъшните разходно-ефективни действия, които биха могли да бъдат предприети, за да се намалят емисиите на всички съответни замърсители, с цел постигане на определените в член 5 междинни екологични цели в Общността като цяло до 2010 г.3. Всички прегледи включват допълнително проучване на очакваните разходи и ползи от националните тавани за емисиите, изчислени с помощта на съвременни модели и използване на най-добрите налични данни с оглед постигането на възможно най-голяма точност, като се отчита и напредъкът в процеса на разширяване на Европейския съюз, както и достойнствата на алтернативни методологии въз основа на факторите, изброени в член 9.4. Без да се засягат разпоредбите на член 18 от Директива 96/61/ЕО, за да се избегне нарушаване на правилата на конкуренцията, и като се отчита балансът между ползи и разходи за предприетите действия, Комисията допълнително проучва необходимостта от разработване на хармонизирани мерки на Общността за най-важните икономически отрасли и продукти, които допринасят за повишаване на киселинността, еутрофията и образуването на приземен озон.5. По целесъобразност, посочените в член 9 доклади се придружават от предложения за:a) изменения на националните тавани за емисии, посочени в приложение I, с цел постигане на определените в член 5 междинни екологични цели и/или за изменения на тези междинни екологични цели;б) възможни по-нататъшни намаления на емисиите с цел постигане, за предпочитане до 2020 г., на определените в настоящата директива дългосрочни цели;в) мерки, които да гарантират спазването на таваните за емисиите.Член 11Сътрудничество с трети страниЗа да се насърчава постигането на определените в член 1 цели, Комисията и държавите-членки, в зависимост от случая, без да се засягат разпоредбите на член 300 от Договора, осъществяват двустранно и многостранно сътрудничество с трети страни и съответни международни организации, като Икономическата Комисия за Европа на Обединените нации (ООН/ИКЕ), Международната морска организация (ММО) и Международната организация за гражданско въздухоплаване (ICAO), включително чрез обмяна на информация относно техническите и научни изследвания и развитие с цел подобряване на основата за улесняване намаляването на емисиите.Член 12Доклади за емисиите от кораби и въздухоплавателни средства1. До края на 2002 г. Комисията докладва на Европейския парламент и на Съвета за степента, в която емисиите от международното мореплаване допринасят за повишаване на киселинността, еутрофията и образуването на приземен озон.2. До края на 2004 г. Комисията докладва на Европейския парламент и на Съвета за степента, в която емисиите от въздухоплавателни средства, извън циклите на излитане и кацане, допринасят за повишаване на киселинността, еутрофията и образуването на приземен озон.3. Във всеки доклад се посочва програма за действия, които биха могли да се предприемат на международно или общностно ниво като подходящи за намаляване на емисиите от съответния отрасъл и като основа за допълнително обсъждане от Европейския парламент и Съвета.Член 13Комитет1. Комисията се подпомага от комитета, създаден съгласно член 12 от Директива 96/62/ЕО, наричан по-долу "Комитета".2. При позоваване на настоящия параграф, се прилагат членове 4 и 7 от Решение 1999/468/ЕО, като се вземат предвид разпоредбите на член 8 от него.Посоченият в член 4, параграф 3 от Решение 1999/468/ЕО срок се определя на три месеца.3. Комитетът приема свой процедурен правилник.Член 14СанкцииДържавите-членки определят приложимите санкции за нарушения на националните разпоредби, приети съгласно настоящата директива. Санкциите трябва да бъдат ефективни, съразмерни и с възпиращ ефект.Член 15Транспониране1. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административни разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, преди 27 ноември 2002 г. Те незабавно информират Комисията за това.Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.2. Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.Член 16Влизане в силаНастоящата директива влиза в сила в деня на публикуването ѝ в Официален вестник на Европейските общности.Член 17АдресатиАдресати на настоящата директива са държавите-членки.Съставено в Люксембург на 23 октомври 2001 година.За Европейския парламентПредседателN. FontaineЗа СъветаПредседателA. Neyts-Uyttebroeck[1] ОВ С 56 Е, 29.2.2000 г., стр. 34.[2] ОВ С 51, 23.2.2000 г., стр. 11.[3] ОВ С 317, 6.11.2000 г., стр. 35.[4] Становище на Европейския парламент от 15 март 2000 г. (ОВ C 377, 29.12.2000 г., стр. 159), Обща позиция на Съвета от 7 ноември 2000 г. (ОВ C 375, 28.12.2000 г., стр. 1) и Решение на Европейския парламент от 14 март 2001 г. (все още непубликувано в Официален вестник). Решение на Европейския парламент от 20 септември 2001 г. и Решение на Съвета от 27 септември 2001 г.[5] ОВ С 138, 17.5.1993 г., стр. 1.[6] ОВ L 275, 10.10.1998 г., стр. 1.[7] ОВ L 297, 13.10.1992 г., стр. 1.[8] ОВ L 121, 11.5.1999 г., стр. 13.[9] ОВ L 257, 10.10.1996 г., стр. 26.[10] ОВ L 184, 17.7.1999 г., стр. 23.[11] ОВ L 309, 27.11.2001 г., стр. 1.--------------------------------------------------20011023ПРИЛОЖЕНИЕ IНационални тавани за емисиите на SO2, NОX, ЛОС и NH3, които следва да се постигнат до 2010 г. [1]Държава | SO2 Килотонове | NOx Килотонове | ЛОС Килотонове | NH3 Килотонове |Австрия | 39 | 103 | 159 | 66 |Белгия | 99 | 176 | 139 | 74 |Дания | 55 | 127 | 85 | 69 |Финландия | 110 | 170 | 130 | 31 |Франция | 375 | 810 | 1050 | 780 |Германия | 520 | 1051 | 995 | 550 |Гърция | 523 | 344 | 261 | 73 |Ирландия | 42 | 65 | 55 | 116 |Италия | 475 | 990 | 1159 | 419 |Люксембург | 4 | 11 | 9 | 7 |Холандия | 50 | 260 | 185 | 128 |Португалия | 160 | 250 | 180 | 90 |Испания | 746 | 847 | 662 | 353 |Швеция | 67 | 148 | 241 | 57 |Обединено кралство | 585 | 1167 | 1200 | 297 |ЕО 15 | 3850 | 6519 | 6510 | 3110 |[1] Тези национални пределнодопустими стойности за емисии са предназначени за постигането в най-общи линии на определените в член 5 междинни екологични цели. Постигането на тези цели се очаква да доведе до намаляване на еутрофията на почвата до такава степен, че отлаганията на прекомерно количество хранителен азот на територията на Общността над критичните съдържания да се намалят с около 30 % в сравнение със състоянието през 1990 г--------------------------------------------------20011023ПРИЛОЖЕНИЕ IIТавани за емисиите на SO2, NОx и ЛОС (в хиляди тонове)| SO2 Килотонове | NOx Килотонове | VOC Килотонове |ЕС 15 | 3634 | 5923 | 5581 |Тези тавани за емисии са предназначени за постигането на определените в член 5 междинни екологични цели за Общността като цяло до 2010 г.--------------------------------------------------20011023ПРИЛОЖЕНИЕ IIIМетодологии за изготвянето на инвентаризации и предвиждания за емисиитеДържавите-членки изготвят инвентаризации и предвиждания за емисиите с помощта на одобрените методологии съгласно Конвенцията за трансгранично замърсяване на въздуха на далечни разстояния, като им се препоръчва при изготвянето на тези инвентаризации и предвиждания да използват общия наръчник EMEP/CORINAIR [*].[*] Инвентаризация на Европейската агенция по околна среда на емисиите в атмосферата.--------------------------------------------------


title: Директива 2004/67/ЕО на Съвета от 26 април 2004 година относно мерките за гарантиране сигурността на снабдяването с природен газТекст от значение за ЕИП.

text:
Важна правна забележка

|

32004L0067

Официален вестник n° L 127 , 29/04/2004 стр. 0092 - 0096 специално чешко издание глава 12 том 03 стр. 19  - 23 специално испанско издание глава 12 том 03 стр. 19  - 23 специално унгарско издание глава 12 том 03 стр. 19  - 23 специално литвийско издание глава 12 том 03 стр. 19  - 23 LV.ES глава 12 том 03 стр. 19  - 23 MT.ES глава 12 том 03 стр. 19  - 23 PL.ES глава 12 том 03 стр. 19  - 23 SK.ES глава 12 том 03 стр. 19  - 23 специално словенско издание глава 12 том 03 стр. 19  - 23

		20040426Директива 2004/67/ЕО на Съветаот 26 април 2004 годинаотносно мерките за гарантиране сигурността на снабдяването с природен газ(текст от значение за ЕИП)СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 100 от него,като взе предвид предложението на Комисията [1],като взе предвид становището на Европейския икономически и социален комитет [2],след консултиране с Комитета на регионите,като взе предвид становището на Европейския парламент [3],като има предвид, че:(1) Природният газ (наричан по-долу "газ") заема все по-важно място при снабдяването с енергия към Общността и, както е посочено в Зелената книга озаглавена: "Към европейска стратегия за сигурността на снабдяването с енергия", Европейският съюз се очаква, в дългосрочен план, да стане все по-зависим от вноса на газ от източници на доставка, които не са част от Европейския съюз.(2) В съответствие с Директива 98/30/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 юни 1998 г. относно общите правила за вътрешния пазар на природен газ [4] и с Директива 2003/55/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2003 г. относно общите правила за вътрешния пазар на природен газ, и отменяща Директива 98/30/ЕО [5], пазара на газ в Общността е бил либерализиран. Следователно, по отношение на сигурността на снабдяването, всяко затруднение, което води до намаляване на снабдяването с газ, може да причини сериозни смущения в икономическата дейност на Общността. Поради тази причина има нарастваща нужда от гарантиране на сигурността на снабдяването с газ.(3) Доизграждането на вътрешния пазар за газ се нуждае от минимален общ подход по отношение на сигурността на снабдяването, по-специално чрез прозрачна и недискриминационна политика в областта на сигурността на снабдяването, която да бъде съвместима с изискванията на такъв пазар, с цел да бъдат избегнати нарушенията на пазара. Точното определяне на ролите и отговорностите на всички участници на пазара е следователно решаваща за опазване сигурността на снабдяването с газ и за доброто функциониране на вътрешния пазар.(4) Задълженията относно сигурността на снабдяването, наложени на предприятията не трябва да препятстват доброто функциониране на вътрешния пазар, нито да водят до неразумни и непропорционални тежести за участниците на пазара на газ, включително новите влизащи участници на пазара и малките участници на пазара.(5) Предвид разрастването на пазара на газ в Общността, важно е сигурността на снабдяването с газ да бъде поддържана, особено по отношение на домакинствата потребители.(6) Промишлеността и, ако е уместно, държавите-членки разполагат с голям избор от инструменти, за да се съобразяват със задълженията относно сигурността на снабдяването. Двустранните споразумения между държавите-членки могат да представляват едно от средствата за постигането на минималните стандарти за сигурност на снабдяването, като надлежно се вземат предвид Договора и вторичното законодателство, по-специално член 3, параграф 2 от Директива 2003/55/ЕО.(7) Индикативни минимални цели за съхранение на газ могат да бъдат фиксирани или на национално ниво или от промишлеността. Разбираемо е че това не би създало някакви допълнителни задължения по отношение на инвестициите.(8) Предвид важността на сигурност на снабдяването с газ, и по-специално на основата на дългосрочни договори, Комисията трябва да наблюдава развитието на пазара на газ, основавайки се на докладите на държавите-членки.(9) За да може да отговори на нарастващото търсене на газ и да разнообрази доставките на газ като условие за конкуренцията на вътрешния пазар на газ, ще е необходимо Общността да пусне в обръщение значителни допълнителни количества газ през следващите десетилетия, по-голямата част от които ще трябва да дойдат от отдалечени източници и да бъдат транспортирани на големи разстояния.(10) Общността споделя основен общ интерес със страните, които доставят газ и със страните на транзитно преминаване при осигуряване продължаването на инвестициите в инфраструктурата за доставка на газ.(11) Дългосрочните договори изиграха много важна роля относно сигурността на снабдяването с газ за Европа и ще запазят тази роля. Настоящото ниво на дългосрочните договори съответства на нивото на Общността, и се счита че тези договори ще продължат да заемат значително място при общото снабдяване с газ, доколкото предприятията продължават да включват такива договори в техния общ портфейл от договори за снабдяване.(12) Значителен напредък беше постигнат чрез създаването на платформи за търговия с течни газове и на програми за пускане на газ на национално ниво. Тази тенденция се очаква да продължи.(13) Съществено е да бъде установена истинска солидарност между държавите-членки при ситуации на първостепенна спешност в областта на снабдяването, още повече, че държавите-членки стават все по взаимно зависими що се отнася до въпросите на сигурността на снабдяването.(14) Суверенните права на държавите-членки над техните собствени природни ресурси не са засегнати от настоящата директива.(15) Следва да бъде създадена група по координацията по газта, която да улесни координацията на мерките в областта на сигурността на снабдяването на нивото на Общността в случай на прекратяване на основното снабдяване, и която освен това да съдействува на държави-членки за координирането на мерките, взети на национално ниво. В допълнение, тя следва да обменя редовно информация относно сигурността на снабдяването с газ, и следва да вземе предвид релевантните аспекти в контекста на сериозно смущение в снабдяването.(16) Държавите-членки следва да приемат и да публикуват национални разпоредби за спешни случаи.(17) Настоящата директива следва да предвиди правила, приложими в случай на прекратяване на основното снабдяване; предвидената продължителност на такова прекратяване на снабдяването следва да съответства на значителния период от време от поне осем седмици.(18) Що се отнася до справянето с прекратяване на основното снабдяване, настоящата директива следва да предвиди механизъм, основан на подход от три стъпки. Първата стъпка би включвала реакциите на промишлеността по прекратяването на снабдяването; ако тя не е достатъчна, държавите-членки следва да вземат мерки, за да разрешат това прекратяване на снабдяването. Подходящи мерки не следва да бъдат вземани на нивото на Общността, освен в случай на проваляне на мерките, взети по време на първата и втората стъпки.(19) Предвид целта на настоящата директива, а именно да се гарантира едно адекватно ниво на сигурност на снабдяването с газ, по-специално в случай на прекратяване на снабдяването с газ, като в същото време се допринася за доброто функциониране на вътрешния пазар на газ, не може при всички обстоятелства да бъде достигнато по задоволителен начин от държавите-членки, особено като се има предвид нарастващата взаимозависимост на държавите-членки що се отнася до сигурността на снабдяването с газ, и може следователно, поради мащаба и последиците от действието, да бъде по-добре осъществено на нивото на Общността, Общността може да приеме мерки, съгласно принципа на субсидиарност, изложен в член 5 от Договора. В съответствие с принципа на пропорционалност, съдържащ се в този член, настоящата директива не превишава необходимото за постигането на тази цел,ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:Член 1ЦелНастоящата директива установява мерки за гарантиране на адекватно ниво на сигурност на снабдяването с газ. Тези мерки допринасят също за доброто функциониране на вътрешния пазар на газ. Тя установява обща рамка, в която държавите-членки определят обща, прозрачна и недискриминационна политика по отношение на сигурността на снабдяването, която е съвместима с изискванията на вътрешния конкурентен пазар на газ; изясняват основните роли и отговорности на различните участници на пазара и изпълняват специфични недискриминационни процедури за гарантиране на сигурността на снабдяването с газ.Член 2ОпределенияПо смисъла на настоящата директива:1. "дългосрочен договор за доставки на газ" означава договор за доставка на газ с продължителност повече от десет години;2. "сериозно смущение в снабдяването" означава ситуация, в която Общността би рискувала да загуби повече от 20 % от доставките си на газ от трети страни и ситуацията на нивото на Общността няма вероятност да бъде адекватно управлявана с национални мерки.Член 3Политика относно сигурността на снабдяването с газ1. С установяването на общата политика относно гарантирането на адекватно ниво на сигурност на снабдяването с газ, държавите-членки определят ролите и отговорностите на различните участници на пазара на газ за постигането на тази политика, и определят минимални адекватни стандарти за сигурност на снабдяването с газ, които трябва да се съблюдават от участниците на пазара на газ на въпросната държава-членка. Стандартите се изпълняват по недискриминационен и прозрачен начин и се публикуват.2. Държавата-членка предприема подходящите стъпки, за да гарантира, че мерките, посочени в настоящата директива, няма да доведат до неразумно и излишно натоварване на пазара на газ, и че са съвместими с изискванията на външния конкурентен пазар на газ.3. Неизчерпаем списък от инструменти за сигурността на снабдяването с газ фигурира в приложението.Член 4Сигурност на снабдяването за някои клиенти1. Държавите-членки гарантират, че снабдяването на домакинствата потребители на тяхната територия, е защитено в подходяща степен, поне в случай на:а) частично прекратяване на националното снабдяване с газ, през период, който държавите-членки определят предвид националните обстоятелства;б) изключително ниски температури по време на пиков период, определен на национално ниво;в) периоди на изключително голямо търсене на газ през най-студените периоди от времето, статистически настъпващи на всеки 20 години.Тези критерии са посочени в настоящата директива като "стандарти за сигурност на снабдяването с газ".2. Държавите-членки могат да разширят приложното поле на параграф 1 особено за малките и средни предприятия и за другите потребители, които не могат да заменят консумацията си на газ с други енергийни източници, включително мерки относно сигурността на техните национална електроенергийна система, ако тя зависи от снабдяването с газ.3. Неизчерпателен списък, фигуриращ в приложението, съдържа примери на инструменти, които могат да бъдат използвани за постигането на стандартите за сигурност на снабдяването.4. Държавите-членки, надлежно отчитайки геоложките условия на тяхната територия и икономическите и технически възможности, могат също да вземат необходимите мерки, за да гарантират, че съоръженията за съхранение на газ, разположени в рамките на тяхната територия допринесат до подходящ степен за постигането на стандартите за сигурност на снабдяването.5. Ако е налице адекватно ниво на взаимовръзка, държавите-членки могат да вземат подходящите мерки в сътрудничество с друга държава-членка, включително двустранни споразумения, за постигане на стандартите за сигурност на снабдяването, използвайки съоръжения за съхранение на газ, разположени в рамките на тази друга държава-членка. Тези мерки, особено двустранните споразумения, не пречат на доброто функциониране на вътрешния пазар на газ.6. Държавите-членки могат да установят или да изискат от промишлеността да установи индикативни минимални цели за евентуално бъдещо допринасяне от страна на съхранението, независимо дали е разположено в рамките на или извън държавата-членка, за сигурността на снабдяването. Тези цели се публикуват.Член 5Докладване1. В доклада, публикуван съгласно член 5 от Директива 2003/55/ЕО, държавите-членки обхващат следното:а) конкурентно въздействие на мерките, взети съгласно членове 3 и 4 върху всички участници на пазара на газ;б) нивата на капацитета за съхранение;в) дългосрочните договори за снабдяване с газ, сключени от установени и регистрирани на тяхната територия предприятия, и по-специално продължителността на тези изтичащи договори, основаваща се на информация, предоставена от съответните дружества, но изключваща чувствителната информация от търговска гледна точка и степента на течното състояние на пазара на газ;д) регулаторните рамки за предоставяне на адекватен подтик за новите инвестиции в проучването и производството, съхранението и транспорта на газ и на природен течен газ (ПТГ), вземайки предвид член 22 от Директива 2003/55/ЕО, доколкото се прилага от държавата-членка.2. Тази информация се разглежда от Комисията в докладите, които се издават съгласно член 31 от Директива 2003/55/ЕО в светлината на последствията на тази директива за Общността, като цяло и за цялостното резултатно и сигурно функциониране на вътрешния пазар на газ.Член 6Наблюдение1. Комисията наблюдава, въз основа на докладите, посочени в член 5, параграф 1:а) степента на важност на нови дългосрочни договори за внос на газ от трети страни;б) съществуването на адекватно течно състояние при снабдяването с газ;в) равнището на необходимия обем от запаси на газ и капацитета за изтегляне на запасите на газ;г) степента на взаимовръзка на националните газови системи на държавите-членки;д) предвидимата ситуация за снабдяването с газ в зависимост от търсенето, самостоятелното снабдяване и наличните източници за снабдяване на нивото на Общността в определени географски региони в Общността.2. Ако Комисията заключи, че снабдяването с газ в Общността ще бъде недостатъчно, за да отговори на предвидимото търсене на газ в дългосрочен план, тя може да представи предложения в съответствие с Договора.3. Най-късно до 19 май 2008 г., Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад за преразглеждане на придобития опит от прилагането на настоящия член.Член 7Група за координация по газта1. Създава се е група за координация по газта (наричана по-долу "групата"), с цел да се улесни координацията на мерките за сигурност на снабдяването.2. Групата е съставена от представители на държавите-членки и на представителни органи от съответния сектор, както и на съответните потребители, под председателството на Комисията.3. Групата приема свой процедурен правилник.Член 8Национални мерки за спешни случаи1. Държавите-членки подготвят предварително и, ако е уместно, актуализират национални мерки за спешни случаи, и ги съобщават на Комисията. Държавите-членки публикуват националните си мерки за спешни случаи.2. Спешните мерки за спешни случаи на държавите-членки гарантират, когато е уместно, че на участниците на пазара е дадена достатъчна възможност да предоставят първоначален отговор на спешната ситуация.3. Съгласно член 4, параграф 1, държавите-членки могат да посочат на председателя на групата събитията, които според тях, поради техния обхват и изключителен характер, не могат да бъдат да управлявани адекватно с национални мерки.Член 9Механизъм на Общността1. В ситуациите, които има вероятност да се развият в посока на сериозно смущение в снабдяването за значителен период от време, или в случай на ситуация, посочена от държава-членка съгласно член 8, параграф 3, Комисията свиква групата в най-кратки срокове, по искането на дадена държава-членка или по своя собствена инициатива.2. Групата разглежда и, когато е уместно, подпомага държавите-членки при координирането на мерките, взети на национално ниво, мерки за справяне със сериозното смущение в снабдяването.3. В изпълнението на тази си дейност, групата напълно отчита:а) взетите от газовата промишленост мерки като първа стъпка за справяне с сериозното смущение в снабдяването;б) взетите от държавите-членки мерки, като тези взети съгласно член 4, включително съответните двустранни споразумения.4. Когато взетите на национално ниво мерки, посочени в параграф 3, са недостатъчни да се справят с последствията от ситуацията, посочена в параграф 1, Комисията може, след консултиране с групата, да предостави ориентири на държавите-членки относно допълнителни мерки за подпомагане на онези държави-членки, които са особено засегнати от сериозното смущение в снабдяването.5. Ако взетите на национално ниво мерки, съгласно параграф 4, са недостатъчни, за да се справят с последствията от дадена ситуация, посочена в параграф 1, Комисията може да представи предложение на Съвета относно допълнителни необходими мерки.6. Всяка мярка на нивото на Общността, упомената в настоящия член, съдържа разпоредби, целящи да гарантират честно и справедливо обезщетение на предприятията, засегнати от мерките, които да се предприемат.Член 10Наблюдение на изпълнението1. Най-късно до 19 май 2008 г., Комисията, в светлината на начина, по който държавите-членки са приложили настоящата директива, докладва относно ефективността на инструментите, използвани що се отнася до членове 3 и 4 и тяхното въздействие на вътрешния пазар на газ, и относно развитието на конкуренцията на вътрешния пазар на газ.2. В светлината на резултатите от настоящото наблюдение, когато е уместно, Комисията може да даде препоръки или да представи предложения относно допълнителните мерки за повишаване сигурността на снабдяването.Член 11ТранспониранеДържавите-членки въвеждат в сила необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобразят с настоящата директива, най-късно до 19 май 2006 г. Те незабавно съобщават на Комисията текста на тези разпоредби, както и таблицата за съответствие между тези разпоредби и настоящата директива.Когато държавите-членки приемат тези мерки, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.Член 12Влизане в силаНастоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.Член 13Адресати на настоящата директива са държавите-членки.Съставено в Брюксел на 26 април 2004 година.За СъветаПредседателJ. Walsh[1] ОВ C 331 Е, 31.12.2002 г., стр. 262.[2] ОВ C 133, 6.6.2003 г., стр. 16.[3] Становище все още непубликувано в Официален вестник.[4] ОВ L 204, 21.7.1998 г., стр. 1.[5] ОВ L 176, 15.7.2003 г., стр. 57.--------------------------------------------------20040426ПРИЛОЖЕНИЕНеизчерпателен списък на инструментите за укрепване на сигурността на снабдяването с газ, посочени в член 3, параграф 3 и в член 4, параграф 3- обем на необходимите запаси от газ,- капацитет за изтегляне на запасите от газ,- осигуряване на газопроводи за насочване на газта към засегнатите райони,- ликвидност на пазарите на газ, на които се търгува,- гъвкавост на системата,- развитие на непрекъснатото търсене,- използване на алтернативни допълнителни горива в промишлените инсталации и електрическите централи,- през-гранични възможности,- сътрудничество между операторите на преносните системи от съседни държави-членки за координиране на изпращането,- сътрудничество на дейностите по изпращането между операторите на разпределителната и преносна система,- национално производство на газ,- гъвкавост на производство,- гъвкавост на вноса,- разнообразие на източници за снабдяването с газ,- дългосрочни договори,- инвестиции в инфраструктурата за внос на газ чрез терминали за регазификация и газопроводи.--------------------------------------------------


title: Директива на Съвета от 13 юни 1988 година за изменение на някои директиви за търговия със семена и посадъчен материал, за да се определят правила за приложението на разпоредбите относно семената и посадъчния материал, който отговаря на по-малко строги изисквания

text:
Важна правна забележка

|

31988L0332

Официален вестник n° L 151 , 17/06/1988 стр. 0082 - 0083 специално финландско издание: глава 3 том 26 стр. 0212  специално шведско издание: глава 3 том 26 стр. 0212  специално чешко издание глава 03 том 08 стр. 68  - 69 специално испанско издание глава 03 том 08 стр. 68  - 69 специално унгарско издание глава 03 том 08 стр. 68  - 69 специално литвийско издание глава 03 том 08 стр. 68  - 69 LV.ES глава 03 том 08 стр. 68  - 69 MT.ES глава 03 том 08 стр. 68  - 69 PL.ES глава 03 том 08 стр. 68  - 69 SK.ES глава 03 том 08 стр. 68  - 69 специално словенско издание глава 03 том 08 стр. 68  - 69

		19880613Директива на Съветаот 13 юни 1988 годиназа изменение на някои директиви за търговия със семена и посадъчен материал, за да се определят правила за приложението на разпоредбите относно семената и посадъчния материал, който отговаря на по-малко строги изисквания(88/332/EИО)СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално член 43 от него,като взе предвид предложението на Комисията [1],като взе предвид становището на Европейския парламент [2],като има предвид, че следните директиви, определящи изискванията за продажба на семена и посадъчен материал, съдържат разпоредби, по силата на които държавите-членки могат да бъдат упълномощени да разрешат за определен период продажбата на семена или посадъчен материал от сортове, които не са включени в категория, подлежаща на по-малко строги изисквания, или на семена или посадъчен материал, които не са включени в официалните каталози на сортовете полски и зеленчукови култури или в техните национални сортови каталози:- Директива 66/400/EИО на Съвета от 14 юни 1966 г. за търговия със семена от цвекло [3], последно изменена с Директива 88/95/EИО [4],- Директива 66/401/EИО на Съвета от 14 юни 1966 г. за търговия със семена от фуражни растения [5], последно изменена с Директива 87/480/EИО [6],- Директива 66/402/EИО на Съвета от 14 юни 1966 г. за търговия със семена от зърнени култури [7], последно изменена с Директива 87/120/EИО [8],- Директива 66/403/EИО на Съвета от 14 юни 1966 г. за търговия със семена от картофи [9], последно изменена с Директива 87/374/EИО [10],- Директива 66/404/EИО на Съвета от 14 юни 1966 г. за търговия с горски посевен материал [11], последно изменена с Регламент (EИО) № 3768/85 [12],- Директива 68/193/EИО на Съвета от 9 април 1968 г. за търговия с материали за вегетативно размножаване на лози [13], последно изменена с Директива 86/155/EИО [14],- Директива 69/208/EИО на Съвета от 30 юни 1969 г. за търговия със семена от маслодайни и влакнодайни растения [15], последно изменена с Директива 87/480/EИ,- Директива 70/458/EИО на Съвета от 29 септември 1970 г. за търговия със зеленчукови семена [16], последно изменена с Директива 87/481/EИО [17];като има предвид, че приемането на правила за прилагането на тези разпоредби може да се счита за необходимо за по-ефективното им функциониране;като има предвид, че е добре подобни правила да бъдат приети по процедурата на Постоянния комитет по семена и посадъчен материал за земеделие, градинарство и горско стопанство,ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:Член 1Към член 17 от Директива 66/400/EИО се добавя следният параграф:"3. Правила за прилагането на параграф 1 могат да бъдат приети в съответствие с процедурата, посочена в член 21."Член 2Към член 17 от Директива 66/401/EИО се добавя следният параграф:"3. Правила за прилагането на параграф 1 могат да бъдат приети в съответствие с процедурата, посочена в член 21."Член 3Към член 17 от Директива 66/402/EИО се добавя следният параграф:"3. Правила за прилагането на параграф 1 могат да бъдат приети в съответствие с процедурата, посочена в член 21."Член 4Към член 16 от Директива 66/403/EИО се добавя следният параграф:"3. Правила за прилагането на параграф 1 могат да бъдат приети в съответствие с процедурата, посочена в член 19."Член 5Към член 15 от Директива 66/404/EИО се добавя следният параграф:"3. Правила за прилагането на параграф 1 могат да бъдат приети в съответствие с процедурата, посочена в член 17."Член 6Към член 14 от Директива 68/193/EИО се добавя следният параграф:"3. Правила за прилагането на параграф 1 могат да бъдат приети в съответствие с процедурата, посочена в член 17."Член 7Към член 16 от Директива 69/208/EИО се добавя следният параграф:"3. Правила за прилагането на параграф 1 могат да бъдат приети в съответствие с процедурата, посочена в член 20."Член 8Към член 33 от Директива 70/458/EИО се добавя следният параграф:"3. Правила за прилагането на параграф 1 могат да бъдат приети в съответствие с процедурата, посочена в член 40."Член 9Адресати на настоящата директива са държавите-членки.Съставено в Люксембург на 13 юни 1988 година.За СъветаПредседателI. Kiechle[1] ОВ C 287, 14.11.1986 г., стр. 4.[2] ОВ C 7, 12.1.1987 г., стр. 298.[3] ОВ 125, 11.7.1966 г., стр. 2290/66.[4] ОВ L 56, 2.3.1988 г., стр. 42.[5] ОВ 125, 11.7 1966 г., стр. 2298/66.[6] ОВ L 273, 26.9.1987 г., стр. 43.[7] ОВ 125, 11.7.1966 г., стр. 2309/66.[8] ОВ L 49, 18.2.1987 г., стр. 39.[9] ОВ 125, 11.7.1966 г., стр. 2320/66.[10] ОВ L 197, 18.7.1987 г., стр. 36.[11] ОВ 125, 11.7.1966 г., стр. 2326/66.[12] ОВ L 362, 31.12.1985 г., стр. 8.[13] ОВ L 93, 17.4.1968 г., стр. 15.[14] ОВ L 118, 7.5.1986 г., стр. 23.[15] ОВ L 169, 10.7.1969 г., стр. 3.[16] ОВ L 225, 12.10.1970 г., стр. 7.[17] ОВ L 273, 26.9.1987 г., стр. 45.--------------------------------------------------


title: Директива 2008/88/ЕО на Комисията от 23 септември 2008 година за изменение на Директива 76/768/ЕИО на Съвета относно козметичните продукти, с цел привеждане в съответствие с техническия прогрес на приложения II и III към нея (Текст от значение за ЕИП)

text:
               24.9.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 256/12

      ДИРЕКТИВА 2008/88/ЕО НА КОМИСИЯТА

   от 23 септември 2008 година
   за изменение на Директива 76/768/ЕИО на Съвета относно козметичните продукти, с цел привеждане в съответствие с техническия прогрес на приложения II и III към нея
   (текст от значение за ЕИП)
   КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
   като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
   като взе предвид Директива 76/768/ЕИО на Съвета от 27 юли 1976 г. за сближаване на законодателствата на държавите-членки, свързани с козметични продукти (1), и по-специално член 8, параграф 2 от нея,
   след консултация с Научния комитет по потребителските продукти,
   като има предвид, че:

               (1)

               В резултат на публикуването през 2001 г. на научно изследване, озаглавено „Употреба на трайни бои за коса и риск от рак на пикочния мехур“, Научният комитет по козметични продукти и нехранителни продукти, предназначени за потребители, заменен с Решение 2004/210/ЕО на Комисията (2) с Научния комитет по потребителските продукти (НКПП), стигна до заключението, че потенциалните рискове са повод за безпокойство. Той препоръча Комисията да предприеме по-нататъшни стъпки за контрол на употребата на веществата в боите за коса.

               (2)

               Научният комитет по потребителските продукти освен това препоръча обща стратегия за оценка на безвредността на веществата в боите за коса, включително и изискванията за тестване на веществата, използвани в продуктите за боядисване на коса, по отношение на евентуалната им генотоксичност/мутагенност.

               (3)

               Вследствие на становищата на НКПП Комисията, държавите-членки и заинтересованите страни се споразумяха относно обща стратегия за регулиране на веществата в продуктите за боядисване на коса, според която индустрията се задължава да предостави досиета с научни данни относно веществата в боите за коса, които да бъдат оценени от НКПП.

               (4)

               Веществата, за които не са предоставени актуализирани досиета за безопасност, които да позволят да се направи адекватна оценка на риска, следва да бъдат включени в приложение II към Директива76/768/ЕИО.

               (5)

               Някои вещества в боите за коса вече са забранени или след изразено от НКПП становище, или поради липса на данни за безопасността. Веществата, които в момента подлежат на разглеждане, бяха внимателно подбрани, за да бъдат регламентирани заедно, тъй като са изброени в приложение IV. Предвид това че в съответния срок до НКПП не бяха изпратени никакви досиета относно безопасността на тези вещества при използването им в продуктите за боядисване на коса, които да позволят да се направи оценка на риска, няма доказателства, че тези вещества са безвредни за човешкото здраве, когато са използвани в продукти за боядисване на косата.

               (6)

               Веществата, за които няма досиета за безопасност, 1-хидрокси-2,4-диаминобензен (2,4-диаминофенол) и неговият дихидрохлорид; 1,4-дихидроксибензен (Hydroquinone); [4-[[4-анилино-1-нафтил][4-(диметиламино)фенил]метилен]циклохекса-2,5-диен-1-илиден]диметиламониев хлорид (Basic Blue 26); динатриев 3-[(2,4-диметил-5-сулфонатофенил)азо]-4-хидроксинафтален-1-сулфонат (Ponceau SX) и 4-[(4-аминофенил)(4-иминоциклохекса-2,5-диен-1-илиден)метил]-о-толуидин и неговият хидрохлорид (Basic Violet 14), фигуриращи в момента в приложение IV като оцветители и в приложение III, част 1 и част 2 като вещества в боите за коса, следва да се заличат от приложение III и да се забрани употребата им в продуктите за боядисване на коса от приложение II.

               (7)

               Директива 76/768/ЕИО следва да бъде съответно изменена.

               (8)

               Мерките, предвидени в настоящата директива, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по козметичните продукти,

         ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
   Член 1
   Приложения II и III към Директива 76/768/ЕИО се изменят в съответствие с приложението към настоящата директива.
   Член 2
   1.   Държавите-членки приемат и публикуват най-късно до 14 февруари 2009 г. законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива. Те незабавно съобщават на Комисията текста на тези разпоредби и прилагат таблица на съответствието между разпоредбите и настоящата директива.
   Те прилагат тези разпоредби считано от 14 август 2009 г.
   Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
   2.   Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
   Член 3
   Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
   Член 4
   Адресати на настоящата директива са държавите-членки.

      Съставено в Брюксел на 23 септември 2008 година.

            За Комисията

         Günter VERHEUGEN

            Заместник-председател

      (1)  ОВ L 262, 27.9.1976 г., стр. 169.

      (2)  ОВ L 66, 4.3.2004 г., стр. 45.

      ПРИЛОЖЕНИЕ
      Директива 76/768/ЕИО се изменя, както следва:

                  1.

                  В приложение II се добавят референтни номера от 1329 до 1369:

                              Реф. №

                              Химично наименование/INCI наименование

                              „1329

                              (4-[(4-аминофенил)(4-иминоциклохекса-2,5-диен-1-илиден)метил]-o-толуидин (CAS 3248-93-9; EINECS 221-832-2) и неговият хидрохлорид (Basic Violet 14; CI 42510) (CAS 632-99-5; EINECS 211-189-6), когато се използват в продукти за боядисване на коса

                              1330

                              4-(2,4-дихидроксифенилазо)бензенсулфонова киселина (CAS 2050-34-2; EINECS 218-087-0) и нейната натриева сол (Acid Orange 6; CI 14270) (CAS 547-57-9; EINECS 208-924-8), когато се използват в продукти за боядисване на коса

                              1331

                              3-хидрокси-4-(фенилазо)-2-нафтоена киселина (CAS 27757-79-5; EINECS 248-638-0) и нейната калциева сол (Pigment Red 64:1; CI 15800) (CAS 6371-76-2; EINECS 228-899-7), когато се използват в продукти за боядисване на коса

                              1332

                              2-(6-хидрокси-3-оксo-(3H)-ксантен-9-ил)бензоена киселина; флуоресцеин (CAS 2321-07-5; EINECS 219-031-8) и неговата динатриева сол (Acid yellow 73 sodium salt; CI 45350) (CAS 518-47-8; EINECS 208-253-0), когато се използват в продукти за боядисване на коса

                              1333

                              4′,5′-дибромо-3′,6′-дихидроксиспиро[изобензофуран-1(3H),9′-[9H]ксантен]-3-он; 4′,5′-дибромофлуоресцеин; (Solvent Red 72) (CAS 596-03-2; EINECS 209-876-0) и неговата динатриева сол (CI 45370) (CAS 4372-02-5; EINECS 224-468-2), когато се използват в продукти за боядисване на коса

                              1334

                              2-(3,6-дихидрокси-2,4,5,7-тетрабромоксантен-9-ил)-бензоена киселина; флуоресцеин, 2′,4′,5′,7′-тетрабромо-; (Solvent Red 43) (CAS 15086-94-9; EINECS 239-138-3), неговата динатриева сол (Acid Red 87; CI 45380) (CAS 17372-87-1; EINECS 241-409-6) и неговата алуминиева сол (Pigment Red 90:1 Aluminium lake) (CAS 15876-39-8; EINECS 240-005-7), когато се използват в продукти за боядисване на коса

                              1335

                              Ксантил, 9-(2-карбоксифенил)-3-(2-метилфенил)амино)-6-((2-метил-4-сулфофенил)амино)-, вътрешнокомплексна сол (CAS 10213-95-3); и нейната натриева сол (Acid Violet 9; CI 45190) (CAS 6252-76-2; EINECS 228-377-9), когато се използват в продукти за боядисване на коса

                              1336

                              3′,6′-дихидрокси-4′,5′-дийодоспиро(изобензофуран-1(3H),9′-[9H]ксантен)-3-он; (Solvent Red 73) (CAS 38577-97-8; EINECS 254-010-7) и неговата натриева сол (Acid Red 95; CI 45425) (CAS 33239-19-9; EINECS 251-419-2), когато се използват в продукти за боядисване на коса

                              1337

                              2′,4′,5′,7′-тетрайодофлуоресцеин (CAS 15905-32-5; EINECS 240-046-0), неговата динатриева сол (Acid Red 51; CI 45430) (CAS 16423-68-0; EINECS 240-474-8) и неговата алуминиева сол (Pigment Red 172 Aluminium lake) (CAS 12227-78-0; EINECS 235-440-4), когато се използват в продукти за боядисване на коса

                              1338

                              1-хидрокси-2,4-диаминобензен (2,4-диаминофенол) (CAS 95-86-3; EINECS 202-459-4) и неговият дихидрохлорид (2,4-Diaminophenol HCl) (CAS 137-09-7; EINECS 205-279-4), когато се използват в продукти за боядисване на коса

                              1339

                              1,4-дихидроксибензен (Hydroquinone) (CAS 123-31-9; EINECS 204-617-8), когато се използва в продукти за боядисване на коса

                              1340

                              [4-[[4-анилино-1-нафтил][4-(диметиламино)фенил]метилен]циклохекса-2,5-диен-1-илиден]диметиламониев хлорид (Basic Blue 26; CI 44045) (CAS 2580-56-5; EINECS 219-943-6), когато се използва в продукти за боядисване на коса

                              1341

                              Динатриев 3-[(2,4-диметил-5-сулфонатофенил)азо]-4-хидроксинафтален-1-сулфонат (Ponceau SX; CI 14700) (CAS 4548-53-2; EINECS 224-909-9), когато се използва в продукти за боядисване на коса

                              1342

                              Тринатриев трис[5,6-дихидро-5-(хидроксиимино)-6-оксонафтален-2-сулфонато(2-)-N5,О6]ферат (3-) (Acid Green 1; CI 10020) (CAS 19381-50-1; EINECS 243-010-2), когато се използва в продукти за боядисване на коса

                              1343

                              4-(фенилазо)резорцинол (Solvent Orange 1; CI 11920) (CAS 2051-85-6; EINECS 218-131-9) и неговите соли, когато се използват в продукти за боядисване на коса

                              1344

                              4-[(4-етоксифенил)азо]нафтол (Solvent Red 3; CI 12010) (CAS 6535-42-8; EINECS 229-439-8) и неговите соли, когато се използват в продукти за боядисване на коса

                              1345

                              1-[(2-хлоро-4-нитрофенил)азо]-2-нафтол (Pigment Red 4; CI 12085) (CAS 2814-77-9; EINECS 220-562-2) и неговите соли, когато се използват в продукти за боядисване на коса

                              1346

                              3-хидрокси-N-(о-толил)-4-[(2,4,5-трихлорофенил)азо]нафтален-2-карбоксамид (Pigment Red 112; CI 12370) (CAS 6535-46-2; EINECS 229-440-3) и неговите соли, когато се използват в продукти за боядисване на коса

                              1347

                              N-(5-хлоро-2,4-диметоксифенил)-4-[[5-[(диетиламино)сулфонил]-2-метоксифенил]азo]-3-хидроксинафтален-2-карбоксамид (Pigment Red 5; CI 12490) (CAS 6410-41-9; EINECS 229-107-2) и неговите соли, когато се използват в продукти за боядисване на коса

                              1348

                              Динатриев 4-[(5-хлоро-4-метил-2-сулфонатофенил)азо]-3-хидрокси-2-нафтоат (Pigment Red 48; CI 15865) (CAS 3564-21-4; EINECS 222-642-2), когато се използва в продукти за боядисване на коса

                              1349

                              Калциев 3-хидрокси-4-[(1-сулфонато-2-нафтил)азo]-2-нафтоат (Pigment Red 63:1; CI 15880) (CAS 6417-83-0; EINECS 229-142-3), когато се използва в продукти за боядисване на коса

                              1350

                              Тринатриев 3-хидрокси-4-(4′-сулфонатонафтилазо)нафтален-2,7-дисулфонат (Acid Red 27; CI 16185) (CAS 915-67-3; EINECS 213-022-2), когато се използва в продукти за боядисване на коса

                              1351

                              2,2′-[(3,3′-дихлоро[1,1′-бифенил]-4,4′-диил)бис(азо)]бис[N-(2,4-диметилфенил)-3-оксобутирамид] (Pigment Yellow 13; CI 21100) (CAS 5102-83-0; EINECS 225-822-9), когато се използва в продукти за боядисване на коса

                              1352

                              2,2′-[циклохексилиденбис[(2-метил-4,1-фенилен)азо]]бис[4-циклохексилфенол] (Solvent Yellow 29; CI 21230) (CAS 6706-82-7; EINECS 229-754-0), когато се използва в продукти за боядисване на коса

                              1353

                              1-((4-(фенилазо)фенилазо)-2-нафтол (Solvent Red 23; CI 26100) (CAS 85-86-9; EINECS 201-638-4), когато се използва в продукти за боядисване на коса

                              1354

                              Тетранатриев 6-амино-4-хидрокси-3-[[7-сулфонато-4-[(4-сулфонатофенил)азо]-1-нафтил]азо]нафтален-2,7-дисулфонат (Food Black 2; CI 27755) (CAS 2118-39-0; EINECS 218-326-9), когато се използва в продукти за боядисване на коса

                              1355

                              Етанамин, N-(4-((4-(диетиламино)фенил)(2,4-дисулфофенил)метилен)-2,5-циклохексадиен-1-илиден)-N-етил-, хидроксид, вътрешнокомплексна сол, натриева сол (Acid Blue 1; CI 42045) (CAS 129-17-9; EINECS 204-934-1), когато се използва в продукти за боядисване на коса

                              1356

                              Етанамин, N-(4-((4-(диетиламино)фенил)(5-хидрокси-2,4-дисулфофенил)метилен)-2,5-циклохексадиен-1-илиден)-N-етил-, хидроксид, вътрешнокомплексна сол, калциева сол (2:1) (Acid Blue 3; CI 42051) (CAS 3536-49-0; EINECS 222-573-8), когато се използва в продукти за боядисване на коса

                              1357

                              Бензенметанамин, N-етил-N-(4-((4-(етил((3-сулфофенил)метил)амино)фенил)(4-хидрокси-2-сулфофенил)метилен)-2,5-циклохексадиен-1-илиден)-3-сулфо-, хидроксид, вътрешнокомплексна сол, динатриева сол (Fast Green FCF; CI 42053) (CAS 2353-45-9; EINECS 219-091-5), когато се използва в продукти за боядисване на коса

                              1358

                              1,3-изобензофурандион, продукти от реакция с метилхинолин и хинолин (Solvent Yellow 33; CI 47000) (CAS 8003-22-3; EINECS 232-318-2), когато се използва в продукти за боядисване на коса

                              1359

                              Нигрозин (CI 50420) (CAS 8005-03-6), когато се използва в продукти за боядисване на коса

                              1360

                              8,18-дихлоро-5,15-диетил-5,15-дихидродииндоло[3,2-b:3′,2′-m]трифенодиоксазин (Pigment Violet 23; CI 51319) (CAS 6358-30-1; EINECS 228-767-9), когато се използва в продукти за боядисване на коса

                              1361

                              1,2-дихидроксиантрахинон (Pigment Red 83; CI 58000) (CAS 72-48-0; EINECS 200-782-5), когато се използва в продукти за боядисване на коса

                              1362

                              Тринатриев 8-хидроксипирен-1,3,6-трисулфонат (Solvent Green 7; CI 59040) (CAS 6358-69-6; EINECS 228-783-6), когато се използва в продукти за боядисване на коса

                              1363

                              1-хидрокси-4-(р-толуидино)антрахинон (Solvent Violet 13; CI 60725) (CAS 81-48-1; EINECS 201-353-5), когато се използва в продукти за боядисване на коса

                              1364

                              1,4-бис(р-толиламино)антрахинон (Solvent Green 3; CI 61565) (CAS 128-80-3; EINECS 204-909-5), когато се използва в продукти за боядисване на коса

                              1365

                              6-хлоро-2-(6-хлоро-4-метил-3-оксобензо[b]тиен-2(3H)-илиден)-4-метилбензо[b]тиофен-3(2H)-он (VAT Red 1; CI 73360) (CAS 2379-74-0; EINECS 219-163-6), когато се използва в продукти за боядисване на коса

                              1366

                              5,12-дихидрохино[2,3-b]акридин-7,14-дион (Pigment Violet 19; CI 73900) (CAS 1047-16-1; EINECS 213-879-2), когато се използва в продукти за боядисване на коса

                              1367

                              (29Н, 31Н-фталоцианинато(2)-N29, N30, N31, N32)мед (Pigment Blue 15; CI 74160) (CAS 147-14-8; EINECS 205-685-1), когато се използва в продукти за боядисване на коса

                              1368

                              Динатриев [29H, 31H-фталоцианиндисулфонато(4-)-N29, N30, N31, N32]купрат(2-) (Direct Blue 86; CI 74180) (CAS 1330-38-7; EINECS 215-537-8), когато се използва в продукти за боядисване на коса

                              1369

                              Полихлоро меден фталоцианин (Pigment Green 7; CI 74260) (CAS 1328-53-6; EINECS 215-524-7), когато се използва в продукти за боядисване на коса“

                  2.

                  Приложение III се изменя, както следва:

                              а)

                              в част 1 референтен номер 10 се заличава;

                              б)

                              в част 1, референтен номер 14, в колона (в) буква а) се заличава;

                              в)

                              в част 2 референтни номера 57, 59 и 60 се заличават.