title: Директива 2001/11/ЕО на Комисията от 14 февруари 2001 година за привеждане в съответствие с техническия прогрес на Директива 96/96/ЕО на Съвета за сближаване на законодателствата на държавите-членки във връзка с техническите прегледи на моторните превозни средства и техните ремаркета — изпитване на правилното функциониране на устройството за ограничаване на скоростта на търговските превозни средства (текст от значение за ЕИП)

text:
Важна правна забележка

|

32001L0011

Официален вестник n° L 048 , 17/02/2001 стр. 0020 - 0021 специално чешко издание глава 07 том 005 стр. 374  - 375 специално испанско издание глава 07 том 005 стр. 374  - 375 специално унгарско издание глава 07 том 005 стр. 374  - 375 специално литвийско издание глава 07 том 005 стр. 374  - 375 LV.ES глава 07 том 005 стр. 374  - 375 MT.ES глава 07 том 005 стр. 374  - 375 PL.ES глава 07 том 005 стр. 374  - 375 SK.ES глава 07 том 005 стр. 374  - 375 специално словенско издание глава 07 том 005 стр. 374  - 375

		20010214Директива 2001/11/ЕО на Комисиятаот 14 февруари 2001 годиназа привеждане в съответствие с техническия прогрес на Директива 96/96/ЕО на Съвета за сближаване на законодателствата на държавите-членки във връзка с техническите прегледи на моторните превозни средства и техните ремаркета — изпитване на правилното функциониране на устройството за ограничаване на скоростта на търговските превозни средства(текст от значение за ЕИП)КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,като взе предвид Директива 96/96/ЕО на Съвета от 20 декември 1996 г. за сближаване на законодателствата на държавите-членки във връзка с техническите прегледи на моторните превозни средства и техните ремаркета [1], изменена с Директива 1999/52/ЕО на Комисията [2], и по-специално член 8 от нея,като има предвид, че:(1) Монтирането на устройства за ограничаване на скоростта (УОС) на определени превозни средства от категории M3 и N3 стана задължително по силата на Директива 92/6/ЕИО на Съвета от 10 февруари 1992 г. относно монтирането и използването на устройства за ограничаване на скоростта за определени категории моторни превозни средства в Общността [3] по съображения, свързани с безопасността, опазването на околната среда и равните условия на конкуренция. Изискването за монтирането им на превозните средства, които са обхванати от приложното поле на мосочената директива, влезе в сила на 1 януари 1996 г.(2) Директива 96/96/ЕО не включва изискване относно проверката на правилното функциониране на УОС, тоест на неговата възможност да ограничава ефективно максималната скорост на превозното средство.(3) Настоящата директива за изменение изисква от органите да извършват изпитване с цел проверка на правилното функциониране на УОС.(4) Понастоящем съществуват прости и широко разпространени системи за диагностика, които проверяващите организации могат да използват, за да изпитват по-голямата част от превозните средства, оборудвани с ограничител на скоростта. За превозните средства, които не могат да бъдат проверени посредством тези широко разпространени средства за диагностика, е необходимо проверяващите организации да използват или наличните устройства, предоставени от производителя на превозното средство, или да предвидят приемането на подходящо удостоверяване, извършено от производителя на превозното средство или негов упълномощен представител.(5) В бъдеще периодичната проверка на правилното функциониране на УОС ще бъде улеснена за превозните средства, оборудвани с новия уред за регистриране на данните за движението (цифров тахограф) в съответствие с Регламент (ЕО) № 2135/98 на Съвета от 24 септември 1998 г. за изменение на Регламент (ЕИО) № 3821/85 относно уредите за регистриране на данните за движението в автомобилния транспорт и Директива 88/599/ЕИО за прилагане на Регламенти (ЕИО) № 3820/85 и (ЕИО) № 3821/85 [4]. Новите превозни средства се оборудват с този уред от 2003 г.(6) Разпоредбите на настоящата директива са съобразени със становището на Комитета за привеждане в съответствие с техническия прогрес на директивите относно техническите прегледи на моторните превозни средства и техните ремаркета, учреден съгласно член 8 от Директива 96/96/ЕО,ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:Член 1Към точка 7.10. на приложение II към Директива 96/96/ЕО се добавя следното четвърто тире:- "— да се провери, доколкото е възможно, дали скоростта, на която е настроено устройството за ограничаване на скоростта, отговаря на максимално допустимите стойности, посочени в членове 2 и 3 от Директива 92/6/ЕИО, и дали устройството за ограничаване на скоростта предотвратява възможността превозните средства, изброени в горепосочените членове, да превишават предвидените стойности на скоростта."Член 2Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, най-късно до две години след нейното влизане в сила. Те незабавно информират Комисията за това.Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на това позоваване се определят от държавите-членки.Държавите-членки съобщават на Комисията текстовете на разпоредбите от националното си законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.Член 3Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейските общности.Член 4Адресати на настоящата директива са държавите-членки.Съставено в Брюксел на 14 февруари 2001 годинаЗа КомисиятаLoyola De PalacioЗаместник-председател[1] ОВ L 46, 17.2.1997 г., стр. 1.[2] ОВ L 142, 5.6.1999 г., стр. 26.[3] ОВ L 57, 2.3.1992 г., стр. 27.[4] ОВ L 274, 9.10.1998 г., стр. 1.--------------------------------------------------


title: Директива 2006/140/EО на Комисията от 20 декември 2006 година за изменение на Директива 98/8/EО на Европейския парламент и на Съвета с цел включване на сулфурил флуорид като активно вещество в приложение I към неяТекст от значение за ЕИП.

text:
Важна правна забележка

|

32006L0140

Официален вестник n° L 414 , 30/12/2006 стр. 0078 - 0080 Официален вестник n° L 314 , 01/12/2007 стр. 0790 - 0792

		Директива 2006/140/EО на Комисиятаот 20 декември 2006 годиназа изменение на Директива 98/8/EО на Европейския парламент и на Съвета с цел включване на сулфурил флуорид като активно вещество в приложение I към нея(текст от значение за ЕИП)КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,като взе предвид Директива 98/8/EО на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 1998 г. относно пускането на пазара на биоциди [1], и по-специално член 16, параграф 2, втора алинея от нея,като има предвид, че:(1) В Регламент (EО) № 2032/2003 на Комисията от 4 ноември 2003 г. относно втората фаза на 10-годишната работна програма, посочена в член 16, параграф 2 от Директива 98/8/EО на Европейския парламент и на Съвета относно пускането на пазара на биоциди и за изменение на Регламент (EО) № 1896/2000 [2] се установява списък с активни вещества за оценяване с оглед тяхното вероятно включване в приложение I, IA или IБ към Директива 98/8/EО. Този списък включва сулфурил флуорид.(2) По силата на Регламент (EО) № 2032/2003 сулфурил флуоридът е оценен в съответствие с член 11, параграф 2 от Директива 98/8/EО с оглед на употреба за тип продукт 8, консерванти за дървесина, както са определени в приложение V към Директива 98/8/EО.(3) В съответствие с член 5, параграф 2 от Регламент (EО) № 2032/2003 Швеция е определена за докладваща държава-членка. Швеция предостави доклад от компетентния орган, заедно с препоръка, до Комисията на 19 април 2005 г. в съответствие с член 10, параграфи 5 и 7 от посочения регламент.(4) Докладът на компетентния орган беше прегледан от държавите-членки и от Комисията. В съответствие с член 11, параграф 4 от Регламент (EО) № 2032/2003 заключенията от прегледа бяха включени, в рамките на Постоянния комитет по биоцидните продукти на 8 септември 2006 г., в доклад за оценка.(5) Прегледът на сулфурил флуорид не постави никакви открити въпроси или безпокойства, които да бъдат адресирани до Научния комитет по здравеопазване и екологични рискове (SCHER).(6) От различните извършени проучвания се вижда, че от биоцидните продукти, използвани като консерванти за дървесина и съдържащи сулфурил флуорид, може да се очаква да удовлетворят изискванията, изложени в член 5 от Директива 98/8/EО, и по-специално във връзка с употребите, които бяха проучени и подробно описани в доклада за оценка. Следователно е уместно да се включи сулфурил флуоридът в приложение I с цел да се гарантира, че във всички държави-членки разрешенията за биоцидни продукти, използвани като консерванти за дървесина и съдържащи сулфурил флуорид, могат да се предоставят, променят или отменят в съответствие с член 16, параграф 3 от Директива 98/8/EО.(7) Важно е разпоредбите на настоящата директива да се прилагат едновременно във всички държави-членки с цел да се обезпечи еднаквото третиране на пазара на биоцидни продукти, съдържащи активното вещество сулфурил флуорид, а също и да се улесни правилното функциониране на пазара на биоцидните продукти в най-общ аспект.(8) В светлината на заключенията от доклада за оценка е уместно да се изисква такива продукти да бъдат разрешавани за употреба само от обучени професионалисти в съответствие с член 10, параграф 2, i), буква д) от Директива 98/8/EО, и мерките за намаляване на риска да са изготвени така, че да гарантират безопасността на оператори и наблюдатели в съответствие с член 10, параграф 2, i), буква е) от Директива 98/8/EО.(9) Освен това е уместно да се изисква непрекъснат мониторинг, както и предоставянето на допълнителна информация относно някои конкретни въпроси, дадени в доклада за оценка, в съответствие с член 10, параграф 2, i), буква е) от Директива 98/8/EО.(10) Следва да се даде един разумен срок, преди дадено активно вещество да се включи в приложение I, с цел да се даде възможност на държавите-членки и на заинтересованите страни да се подготвят, за да посрещнат новите установени изисквания и да гарантират, че заявителите за разрешителни, които са подготвили необходимите документи, могат напълно да се възползват от 10-годишния срок на защита на данните, в съответствие с член 12, буква в), ii) от Директива 98/8/EО, който да започне от датата на включване.(11) След включването държавите-членки предоставят разумен срок за изпълнението на член 16, параграф 3 от Директива 98/8/EО, и по-специално за предоставяне, изменение или отмяна на разрешителни за биоцидни продукти за тип продукти 8, съдържащи сулфурил флуорид, за да се гарантира съгласуваността с Директива 98/8/EО.(12) Следователно Директива 98/8/EО следва съответно да бъде изменена.(13) Мерките, предвидени в настоящата директива, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по биоцидните продукти,ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:Член 1Приложение I към Директива 98/8/EО се изменя в съответствие с приложението към настоящата директива.Член 2Транспониране1. Държавите-членки приемат и публикуват законовите, подзаконовите и административни разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, най-късно до 31 декември 2007 г. Те незабавно изпращат на Комисията текста на тези разпоредби и таблица на съответствито между тях и разпоредбите на настоящата директива.Те прилагат тези разпоредби от 1 януари 2009 г.Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.2. Държавите-членки съобщават на Комисията текстовете на основните разпоредби от националното право, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.Член 3Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след нейното публикуване в Официален вестник на Европейския съюз.Член 4Адресати на настоящата директива са държавите-членки.Съставено в Брюксел на 20 декември 2006 година.За КомисиятаStavros DimasЧлен на Комисията[1] ОВ L 123, 24.4.1998 г., стр. 1. Директива, последно изменена с Директива 2006/50/EО на Комисията от 29 май 2006 г. (ОВ L 142, 30.5.2006 г., стр. 6).[2] ОВ L 307, 24.11.2003 г., стр. 1. Регламент, последно изменен с Регламент (EО) № 1048/2005 (ОВ L 178, 9.7.2005 г., стр. 1).--------------------------------------------------ПРИЛОЖЕНИЕВ приложение I към Директива 98/8/EО се добавя следната таблица като вписване "№ 1""№ | Общоприето наименование | Наименование по IUPAC Идентификационни номера | Минимална чистота на активното вещество в биоцидния продукт, както е пуснат на пазара | Дата на включването | Краен срок за привеждане в съответствие с член 16, параграф 3 (освен за продуктите, съдържащи повече от едно активно вещество, за които срокът за привеждане в съответствие с член 16, параграф 3 е този, определен с последното от решенията за включване, отнасящи се до неговите активни вещества) | Срок на изтичане на включването | Продуктов тип | Специфични разпоредби [1] |1 | сулфурил флуорид | сулфурил дифлуорид EО №: 220-281-5 CAS №: 2699-79-8 | > 994 g/kg | 1 януари 2009 г. | 31 декември 2010 г. | 31 декември 2018 г. | 8 | Държавите-членки гарантират, че разрешителните са предмет на следните условия: 1.продуктът може да се продава и използва само от професионалисти, обучени за употребата му;2.включени са съответни мерки за намаляване на риска за операторите и наблюдателите;3.наблюдават се концентрациите на сулфурил флуорид в тропосферната атмосфера.Държавите-членки гарантират също, че докладите за мониторинга по точка 3 се изпращат от упълномощени носители директно до Комисията на всеки пет години, започвайки от 1 януари 2009 г. |[1] За изпълнението на общите принципи от приложение VI съдържанието и заключенията на докладите за оценка се намират на интернет страницата на Комисията: http://ec.europa.eu/comm/environment/biocides/index.htm"--------------------------------------------------


title: Директива 2006/24/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006 година за запазване на данни, създадени или обработени, във връзка с предоставянето на обществено достъпни електронни съобщителни услуги или на обществени съобщителни мрежи и за изменение на Директива 2002/58/EО

text:
Важна правна забележка

|

32006L0024

Официален вестник n° L 105 , 13/04/2006 стр. 0054 - 0063

		20060315Директива 2006/24/ЕО на Европейския парламент и на Съветаот 15 март 2006 годиназа запазване на данни, създадени или обработени, във връзка с предоставянето на обществено достъпни електронни съобщителни услуги или на обществени съобщителни мрежи и за изменение на Директива 2002/58/EОЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 95 от него,като взеха предвид предложението на Комисията,като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет [1],в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора [2],като имат предвид, че:(1) Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 г. относно защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни [3] изисква от държавите-членки да защитават правата и свободите на физическите лица по отношение обработката на лични данни, и по-специално тяхното право на лична неприкосновеност, за да се осигури свободното движение на лични данни в Общността.(2) Директива 2002/58/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 юли 2002 г. относно обработката на лични данни и защитата на неприкосновеността в електронния съобщителен сектор (директива за неприкосновеността и електронните съобщения) [4] превръща принципите, дефинирани в Директива 95/46/EО в специфични правила за сектора на електронните съобщения.(3) Членове 5, 6 и 9 от Директива 2002/58/ЕО постановяват правилата, които се прилагат от доставчиците на мрежи и услуги при обработката на данни за трафика и за местоположението, създадени при използването на електронни съобщителни услуги. Подобни данни трябва да бъдат изтрити или направени анонимни, когато вече не са необходими за предаване на дадено съобщение, с изключение на данните, необходими за изготвяне на абонатни сметки и плащания, свързани с взаимно свързване. При наличие на съгласие определени данни може да бъдат обработвани за маркетингови цели и за предоставянето на услуги с добавена стойност.(4) Член 15, параграф 1 от Директива 2002/58/ЕО определя условията, при които държавите-членки могат да ограничават обхвата на правата и задълженията, предвидени в член 5, член 6, член 8, параграфи 1, 2, 3 и 4, и член 9 от посочената директива. Всички ограничения от подобен характер трябва да бъдат необходими, подходящи и съразмерни в едно демократично общество за специфичните цели, свързани с обществения ред, тоест с цел да се опази националната сигурност (тоест сигурността на държавата), отбраната, обществената сигурност или за да се предотвратят, разследват, разкриват и преследват криминални престъпления или неоторизирано ползване на електронни съобщителни системи.(5) Няколко държави-членки са приели законодателство, което предвижда запазването на данни от доставчиците на услуги с цел предотвратяване, разследване, разкриване и преследване на криминални престъпления. Тези национални разпоредби се различават значително.(6) Правните и техническите разлики между националните разпоредби относно запазването на данни с цел предотвратяване, разследване, разкриване и преследване на криминални престъпления представляват пречка за вътрешния пазар на електронни съобщения, тъй като доставчиците на услуги трябва да отговарят на различни изисквания за типовете данни за трафик и данни за местоположението, които да бъдат запазвани, както и за условията и продължителността на запазване.(7) Заключенията на Съвета по правосъдие и вътрешни работи от 19 декември 2002 г. подчертават, че поради значително нарастване на възможностите, предлагани от електронните съобщения, данните, свързани с използването на електронните съобщения, са особено важни и следователно са ценно средство за предотвратяване, разследване, разкриване и преследване на криминални престъпления, в частност на организираната престъпност.(8) Декларацията за борба с тероризма, приета от Европейския съвет на 25 март 2004 г., инструктира Съвета да разгледа мерки за въвеждането на правила, по които доставчиците на услуги да запазват данни за съобщителен трафик.(9) Съгласно член 8 от Европейската конвенция за защита правата на човека и основните свободи (ECHR) всеки има право на зачитане на личния живот и личната кореспонденция. Обществените органи могат да се намесват в упражняването на това право само в съответствие със закона и когато това е необходимо в едно демократично общество, inter alia, в интерес на националната сигурност или обществена безопасност, с цел предотвратяването на безредици или престъпления или за защита правата и свободите на другите. Поради това че запазването на данни се е доказало като необходимо и ефективно средство за разследване при прилагането на законите в няколко държави-членки, и в частност по отношение на сериозни въпроси като организираната престъпност и тероризма, е необходимо да се осигури, че запазваните данни се предоставят на разположение на органите, прилагащи закона, за определен период при условията, предвидени в настоящата директива. Следователно приемането на инструмент за запазването на данни, който да съответства на изискванията на член 8 от ECHR, е една необходима мярка.(10) В своята декларация от 13 юли 2005 г., осъждаща терористичните атаки в Лондон, Съветът потвърди необходимостта от възможно най-скорошно приемане на общи мерки за запазването на далекосъобщителни данни.(11) Като се има предвид значението на данните за трафик и данните за местоположението за разследване, разкриване и преследване на криминални престъпления, видно от изследванията и практическия опит на няколко държави-членки, необходимо е на европейско равнище да се осигури, че данните, които се създават или обработват от доставчиците на обществено достъпни електронни съобщителни услуги или на обществени съобщителни мрежи в процеса на предоставянето на съобщителни услуги, се запазват за определен период при условията, предвидени в настоящата директива.(12) Член 15, параграф 1 от Директива 2002/58/ЕО продължава да се прилага за данни, включително и такива, свързани с неуспешни опити за повиквания, запазването на които не се изисква изрично в настоящата директива, и които следователно са извън нейния обхват, също и за запазването на данни за цели, включително и съдебни, които са различни от тези, предмет на настоящата директива.(13) Настоящата директива се отнася само за данни, създадени или обработени вследствие на съобщение или съобщителна услуга, и не се отнася за данни, които представляват съдържанието на съобщената информация. Данните трябва да се запазват по начин, който да предотвратява тяхното запазване повече от един път. Под данни, създадени или обработени при предоставянето на съответните съобщителни услуги, разбираме данни, които са достъпни. В частност, по отношение запазването на данни, свързани с електронната поща по Интернет и интернет телефонията, задължението за запазване на данни може да се прилага само по отношение на данни от собствените услуги на доставчиците или на доставчиците на мрежи.(14) Технологиите, свързани с електронните съобщения, се променят бързо и законните изисквания на компетентните органи могат да се развиват. С цел да получи съвети и да насърчи обмена на опит по най-добрите практики в тази сфера, Комисията възнамерява да създаде група, съставена от правоприлагащи органи на държавите-членки, асоциации на електронната съобщителна индустрия, представители от Европейския парламент и органи, занимаващи се със защита на данните, включително и от Европейския надзорен орган за защита на данните.(15) Директива 95/46/ЕО и Директива 2002/58/ЕО са напълно приложими спрямо данните, запазвани в съответствие с настоящата директива. Член 30, параграф 1, буква в) от Директива 95/46/ЕО изисква консултация с работната група за защита на хората по отношение обработката на лични данни, създадена по член 29 от посочената директива.(16) Задълженията на доставчиците на услуги относно мерките за осигуряване качеството на данните, които произтичат от разпоредбите на член 6 от Директива 95/46/ЕО, и техните задължения относно мерките за осигуряване на конфиденциалност и сигурност при обработката на данни, които произтичат от членове 16 и 17 от посочената директива, се прилагат изцяло за данните, запазвани по смисъла на настоящата директива.(17) Особено важно е държавите-членки да приемат законодателни мерки, които да осигуряват, че данните, запазвани съгласно настоящата директива, се предоставят на компетентните национални органи само в съответствие с националното законодателство при пълно зачитане на основните права на засегнатите лица.(18) В този контекст член 24 от Директива 95/46/ЕО налага на държавите-членки задължението да предвидят санкции за нарушаване на разпоредбите, приети в съответствие с посочената директива. Член 15, параграф 2 от Директива 2002/58/ЕО налага същото задължение по отношение на националните разпоредби, приети в съответствие с Директива 2002/58/ЕО. Рамковото решение на Съвета 2005/222/ПВР от 24 февруари 2005 г. относно атаките срещу информационните системи [5] предвижда умишленият нелегален достъп до информационни системи, включително до данните, запазени в тях, да се наказва като криминално престъпление.(19) Правото на всяко лице, на което са причинени щети в резултат на незаконна операция по обработване или на всякакво действие, несъвместимо с националните разпоредби, приети в съответствие с Директива 95/46/ЕО, да получи обезщетение, произтичащо от член 23 от посочената директива, се прилага също и по отношение на незаконната обработка на всякакви лични данни по настоящата директива.(20) Конвенцията за престъпленията в кибернетичното пространство на Съвета на Европа от 2001 г. и Конвенцията за защита на лицата при автоматизираната обработка на лични данни на Съвета на Европа от 1981 г. също така се отнасят за данните, запазвани по смисъла на настоящата директива.(21) Тъй като целите на настоящата директива, а именно да хармонизира задълженията на доставчиците да запазват определени данни и да гарантират, че тези данни са достъпни за целите на разследването, разкриването и преследването на сериозни престъпления, както това е определено в националното законодателство на всяка държава-членка, не могат да бъдат задоволително постигнати от държавите-членки и могат следователно поради обхвата и последствията от настоящата директива, да се постигнат по-успешно на общностно равнище, Общността може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, предвиден в член 5 от Договора. В съответствие с принципа на пропорционалност, предвиден в посочения член, настоящата директива не се простира по-далеч от необходимото за реализирането на тези цели.(22) Настоящата директива зачита основните права и съблюдава принципите, признати по-специално в Хартата на основните права на Европейския съюз. В частност, настоящата директива заедно с Директива 2002/58/ЕО цели да осигури напълно спазването на основните права на гражданите за зачитане на личния живот и личната кореспонденция и за защита на техните лични данни, както това е заложено в членове 7 и 8 от Хартата.(23) Като се има предвид, че задълженията на доставчиците на електронни съобщителни услуги трябва да са съразмерни, настоящата директива изисква от тях да запазват само такива данни, които са създадени или обработени в процеса на предоставяне на техните съобщителни услуги. В случай че такива данни не са създадени или обработени от тези доставчици, не съществува задължение за тяхното запазване. Настоящата директива не е предназначена да хармонизира технологиите за съхранение на данни, изборът на които е въпрос за решаване на национално равнище.(24) В съответствие с параграф 34 от Междуинституционалното споразумение за по-добро законодателство [6] държавите-членки се насърчават да изготвят за себе си и в интерес на Общността техни собствени таблици, които да илюстрират, доколкото е възможно, съответствието между настоящата директива и мерките за транспониране и да ги направят публично достояние.(25) Настоящата директива не нарушава правомощията на държавите-членки да приемат законодателни мерки относно правото на достъп до и ползване на данни от националните органи, определени от тях. Въпросите за достъпа до данни, запазени в съответствие с настоящата директива, от националните органи за такива дейности, както са посочени в член 3, параграф 2, първо тире от Директива 95/46/ЕО, попадат извън обхвата на правото на Общността. Независимо от това те могат да бъдат предмет на националното право или да са обект на действия в съответствие с дял VI от Договора за Европейския съюз. Такива закони или действия трябва да зачитат напълно основните права, произтичащи от общите конституционни традиции на държавите-членки и гарантирани от ЕCHR. Според член 8 от ЕCHR, така както е тълкуван от Европейския съд за правата на човека, намесата на обществените органи в правата на лична неприкосновеност трябва да отговаря на изискванията за необходимост и съразмерност и следователно трябва да служи на определени, ясни и легитимни цели и да се осъществява по начин адекватен, съответстващ и не прекален по отношение на целта на намесата,ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:Член 1Предмет и обхват1. Настоящата директива има за цел да хармонизира разпоредбите на държавите-членки, свързани със задълженията на доставчиците на обществено достъпни електронни съобщителни услуги или на обществени съобщителни мрежи по отношение запазването на някои данни, които са създадени или обработени от тях, за да се гарантира, че данните са достъпни за разследването, разкриването и преследването на сериозни престъпления, както те са определени в националното право на всяка държава-членка.2. Настоящата директива се прилага за данни за трафик и данни за местоположението, както за юридически, така и за физически лица, и на свързаните с тях данни, необходими за идентифицирането на абонат или регистриран ползвател. Тя не се прилага по отношение съдържанието на електронните съобщения, включително и по отношение на информацията, ползвана за справка посредством използване на електронна съобщителна мрежа.Член 2Определения1. За целите на настоящата директива се прилагат определенията от Директива 95/46/ЕО, Директива 2002/21/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 г. относно обща регулаторна рамка за електронни съобщителни мрежи и услуги (Рамкова директива) [7], и Директива 2002/58/ЕО.2. За целите на настоящата директива:a) "данни" означава данни за трафик и данни за местоположението и свързаните с тях данни, необходими за идентифициране на абонат или ползвател;б) "ползвател" означава всяко правно образувание или физическо лице, използващо обществено достъпна електронна съобщителна услуга за частни или търговски цели, без непременно да е абонирано за тази услуга;в) "телефонна услуга" означава повиквания (включително гласови, гласова поща, конферентни повиквания и повиквания за данни), допълнителни услуги (включително препращане и прехвърляне на повикване) и услуги чрез изпращане на съобщения и мултимедийни услуги (включително услуга "кратки съобщения" (SMS), усъвършенствани медийни услуги и мултимедийни услуги);г) "идентификатор на ползвателя" означава уникален идентификатор, присвоен на лицата при абониране или регистриране за услугата за интернет достъп или за интернет съобщителна услуга;д) "идентификатор на клетка" означава идентичността на клетка, от която е генерирано повикване от мобилна телефония или клетката, където то е терминирано;е) "неуспешен опит за повикване" означава съобщение, при което телефонно повикване е успешно свързано, но на него не е било отговорено или е имало намеса в резултат на управлението на мрежата.Член 3Задължение за запазване на данни1. Чрез дерогация от разпоредбите на членове 5, 6 и 9 от Директива 2002/58/ЕО държавите-членки приемат мерки, за да гарантират, че данните, посочени в член 5 от настоящата директива, са запазени в съответствие с нейните разпоредби до степента, до която тези данни са създадени или обработени от доставчиците на обществено достъпни електронни съобщителни услуги или на обществени съобщителни мрежи, попадащи под тяхната юрисдикция в процеса на предоставяне на съответните съобщителни услуги.2. Задължението за запазване на данни, предвидено в параграф 1, включва запазването на данните, посочени в член 5, свързани с неуспешни опити за повикване, когато тези данни са създадени или обработени и съхранени (по отношение на данните за телефония), или записани (по отношение на интернет данни) от доставчиците на обществено достъпни електронни съобщителни услуги или на обществени съобщителни мрежи, попадащи под юрисдикцията на съответната държава-членка, в процеса на предоставяне на съответните съобщителни услуги. Настоящата директива не изисква запазването на данни за повиквания, където не е била установена връзка.Член 4Достъп до данниДържавите-членки предприемат мерки, за да гарантират, че данните, запазени в съответствие с настоящата директива, се предоставят само на компетентните национални органи в специфични случаи и в съответствие с националното право. Процедурите, които трябва да бъдат следвани, и условията, които трябва да бъдат изпълнени, за да се получи достъп до запазените данни, в съответствие с изискванията за необходимост и съразмерност, се определят от всяка държава-членка в нейното национално право при условията на съответните разпоредби на правото на Европейския съюз или на публичното международно право, и в частност на ЕСHR, така както тя се тълкува от Европейския съд за правата на човека.Член 5Категории данни за запазване1. Държавите-членки гарантират запазването на следните категории данни по настоящата директива:a) данни, необходими за проследяване и идентифициране на източника на съобщението:(1) при фиксирана мрежова телефония и мобилна телефония:i) телефонния номер, от който се извършва повикването;ii) името и адреса на абоната или регистрирания ползвател;(2) при интернет достъп, електронна поща по Интернет и интернет телефония:i) идентификатора/ите, присвоени на ползвателите;ii) идентификатора на ползвателя и телефонния номер, присвоени на всяко съобщение, влизащо в обществената телефонна мрежа;iii) името и адреса на абоната или регистрирания ползвател, на който по време на съобщението е бил присвоен адрес по интернет протокол (IP адрес), идентификатор на ползвателя или телефонен номер;б) данни, необходими за идентифициране на местоназначението на съобщението:(1) при фиксирана мрежова телефония и мобилна телефония:i) номера/номерата, който/които е/са набран/и, (телефонния/телефонните номер/а, към който/които е насочено повикването) и, в случаи на допълнителни услуги като препращане или прехвърляне на повиквания, номера или номерата, към които е пренасочено повикването;ii) името/ната и адреса/ите на абоната/ите или регистрирания/ите ползвател/и;(2) при електронна поща по Интернет и интернет телефония:i) идентификатора на ползвателя или телефонния номер на планирания/ите получател/и на повикване чрез интернет телефония;ii) името/ната и адреса/ите на абоната/ите или регистрирания/ите ползвател/и и идентификатора на ползвател на планирания получател на съобщението;в) данни, необходими за идентифициране на датата, времето и продължителността на съобщението:(1) при фиксирана мрежова телефония и мобилна телефония — датата и времето на началото и края на съобщението;(2) при интернет достъп, електронна поща по Интернет и интернет телефония:i) датата и времето на влизането и излизането от услугата за интернет достъп на базата на определена часова зона заедно с IP адреса, бил той динамичен или статичен, присвоен на дадено съобщение от доставчика на услугата за интернет достъп, и идентификатора на ползвател на абоната или регистрирания ползвател;ii) датата и времето на влизането и излизането от услугата електронна поща по интернет или интернет телефония, основани на определена часова зона;г) данни, необходими за идентифициране на вида съобщение:(1) при фиксирана мрежова телефония и мобилна телефония: използваната телефонна услуга;(2) при електронна поща по Интернет и интернет телефония: използваната интернет услуга;д) данни, необходими за идентифициране на съобщителното оборудване на ползвателите или на това, което се счита, че е тяхно оборудване:(1) при фиксирана мрежова телефония — номерата на изходящите и входящите повиквания;(2) при мобилна телефония:i) номерата на изходящите и входящите повиквания;ii) международната идентификация на мобилния абонат (IMSI) на викащата страна;iii) международната идентификация на мобилното оборудване (IMЕI) на викащата страна;iv) IMSI на виканата страна;v) IMEI на виканата страна;vi) в случай на предплатени анонимни услуги — датата и времето на първоначалното активиране на услугата и знака за местоположение (идентификатор на клетка), откъдето е била активирана услугата;(3) при интернет достъп, електронна поща по Интернет и интернет телефония:i) викащия телефонен номер за комутируем достъп;ii) цифровата абонатна линия (DSL) или друга крайна точка на автора на съобщението;е) данни, необходими за идентифициране на мобилното съобщително оборудване:(1) знака за местоположение (идентификатор на клетката) в началото на съобщението;(2) данни, идентифициращи географското местоположение на клетките чрез съотнасяне с техните знаци за местоположение (идентификатори на клетки) през периода, в който се запазват данните за съобщенията.2. За целите на настоящата директива не може да бъде запазвана никаква информация, разкриваща съдържанието на съобщението.Член 6Периоди на запазванеДържавите-членки гарантират, че категориите данни, посочени в член 5, се запазват за периоди не по-кратки от шест месеца и не по-дълги от две години, считано от датата на съобщението.Член 7Защита на данните и сигурност на даннитеБез да се засягат разпоредбите, приети в съответствие с Директива 95/46/ЕО и Директива 2002/58/ЕО, всяка държава-членка гарантира, че доставчиците на обществено достъпни електронни съобщителни услуги или на обществени съобщителни мрежи спазват като минимум следните принципи за сигурност на данните по отношение на данните, запазвани в съответствие с настоящата директива:a) запазените данни са от същото качество и са предмет на същата сигурност и защита като аналогичните данни в мрежата;б) данните се подлагат на подходящи технически и организационни мерки, за да бъдат защитени от случайно или незаконно унищожаване, случайна загуба или промяна, или от непозволено или незаконно съхраняване, обработване, достъп или разкриване;в) данните се подлагат на подходящи технически и организационни мерки, за да се осигури, че до тях може да има достъп само специално упълномощен персонал, иг) данните с изключение на онези, до които е имало достъп и са били съхранени, се унищожават в края на периода за запазване.Член 8Изисквания за съхраняване на запазените данниДържавите-членки гарантират, че данните, посочени в член 5, се запазват в съответствие с настоящата директива по такъв начин, че запазените данни и всяка друга необходима информация, свързана с тези данни, може при поискване да бъде предадена без ненужно забавяне на компетентните органи.Член 9Наблюдаващ орган1. Всяка държава-членка определя един или повече публични органи, които да отговарят за наблюдението на прилагането на нейната територия на разпоредбите, приети от държавите-членки в съответствие с член 7, относно сигурността на съхраняваните данни. Тези органи може да са същите като споменатите в член 28 от Директива 95/46/EО.2. Органите, споменати в параграф 1, действат напълно независимо при осъществяването на наблюдението, предвидено в посочения параграф.Член 10Статистика1. Държавите-членки гарантират, че Комисията ще получава ежегодно статистика за запазването на данни, създадени или обработени, във връзка с предоставянето на обществено достъпни електронни съобщителни услуги или на обществени съобщителни мрежи. Тази статистика включва:- случаите, при които информацията е била предоставена на компетентните органи в съответствие с приложимото национално право,- времето, изтекло от датата на запазване на данните до датата, на която компетентни органи са поискали предаването на данните,- случаите, при които не е могло да се отговори на искането за данни.2. Тази статистика не съдържа лични данни.Член 11Изменение на Директива 2002/58/ЕОВ член 15 от Директива 2002/58/ЕО се добавя следният параграф:"1a. Параграф 1 не се прилага по отношение на данни, специално изисквани от Директива 2006/24/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006 г. относно запазването на данни, създадени или обработени във връзка с предоставянето на обществено достъпни електронни съобщителни услуги или на обществени съобщителни мрежи [], които се запазват за целите, посочени в член 1, параграф 1 от посочената директива.Член 12Бъдещи мерки1. Държава-членка, която е изправена пред особени обстоятелства, които налагат удължаване за един ограничен период на максималния период за запазване, посочен в член 6, може да предприеме необходимите мерки. Държавата-членка незабавно нотифицира Комисията и информира останалите държави-членки за мерките, предприети по настоящия член и обявява основанията за тяхното въвеждане.2. Комисията в рамките на период от шест месеца след нотифицирането по параграф 1 одобрява или отхвърля въпросните национални мерки, след като е проверила дали това са мерки на произволна дискриминация или прикрито ограничаване на търговията между държавите-членки и дали те представляват пречка пред функционирането на вътрешния пазар. Ако в рамките на този период Комисията не вземе решение, националните мерки се смятат за одобрени.3. Когато националните мерки на държава-членка, които дерогират разпоредбите на настоящата директива, са одобрени в съответствие с параграф 2, Комисията може да разгледа въпроса дали да не предложи изменение на настоящата директива.Член 13Защита, отговорност и наказания1. Всяка държава-членка предприема необходимите мерки, за да гарантира, че националните мерки за прилагане на разпоредбите на глава III от Директива 95/46/ЕО, предвиждащи съдебна защита, отговорност и санкции, се прилагат напълно по отношение обработката на данни по настоящата директива.2. В частност, всяка държава-членка предприема необходимите мерки, за да гарантира, че всякакъв умишлен достъп до или прехвърляне на данни, запазени в съответствие с настоящата директива, който не е разрешен в националното право, прието в съответствие с настоящата директива, се наказва включително с административни и наказателни санкции, които са ефективни, съразмерни и възпиращи.Член 14Оценка1. Не по-късно от 15 септември 2010 г. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета оценка на прилагането на настоящата директива и нейното въздействие върху икономическите оператори и потребителите, като взима предвид по-нататъшното развитие на технологиите в електронните съобщения и статистиката, предоставена на Комисията по член 10, с оглед да се определи дали е необходимо изменение на разпоредбите на настоящата директива, в частност по отношение на списъка в член 5 и периодите на запазване, предвидени в член 6. Резултатите от оценката се съобщават публично.2. За тази цел Комисията разглежда всички наблюдения, предадени ѝ от държавите-членки или от работната група, създадена по член 29 от Директива 95/46/ЕО.Член 15Транспониране1. Държавите-членки въвеждат в сила необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобразят с настоящата директива, не по-късно от 15 септември 2007 г. Те незабавно информират Комисията за това. Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определя от държавите-членки.2. Държавите-членки съобщават на Комисията текстовете на разпоредбите от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.3. Всяка държава-членка може да отложи прилагането на настоящата директива по отношение запазването на съобщителни данни, свързани с интернет достъп, интернет телефония и електронна поща по Интернет до 15 март 2009 г. Всяка държава-членка, която възнамерява да се възползва от настоящия параграф, при приемането на настоящата директива нотифицира Съвета и Комисията за това с декларация. Декларацията се публикува в Официален вестник на Европейския съюз.Член 16Влизане в силаНастоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.Член 17АдресатиАдресати на настоящата директива са държавите-членки.Съставено в Страсбург на 15 март 2006 година.За Европейския парламентПредседателJ. Borrell FontellesЗа СъветаПредседателH. Winkler[1] Становище от 19 януари 2006 г. (все още непубликувано в Официален вестник).[2] Становище на Европейския парламент от 14 декември 2005 г. (все още непубликувано в Официален вестник) и Решение на Съвета от 21 февруари 2006 г.[3] ОВ L 281, 23.11.1995 г., стр. 31. Директива, изменена с Регламент (ЕО) № 1882/2003 (ОВ L 284, 31.10.2003 г., стр. 1).[4] ОВ L 201, 31.7.2002 г., стр. 37.[5] ОВ L 69, 16.3.2005 г., стр. 67.[6] ОВ C 321, 31.12.2003 г., стр. 1.[7] ОВ L 108, 24.4.2002 г., стр. 33.[] ОВ L 105, 13.4.2006, стр. 54."--------------------------------------------------


title: Директива 2004/1/ЕО на Комисията от 6 януари 2004 година за изменение на Директива 2002/72/ЕО по отношение на спирането на употребата на азодикарбонамид като разпенващ агентТекст от значение за ЕИП.

text:
Важна правна забележка

|

32004L0001

Официален вестник n° L 007 , 13/01/2004 стр. 0045 - 0046 специално чешко издание глава 13 том 33 стр. 9  - 10 специално испанско издание глава 13 том 33 стр. 9  - 10 специално унгарско издание глава 13 том 33 стр. 9  - 10 специално литвийско издание глава 13 том 33 стр. 9  - 10 LV.ES глава 13 том 33 стр. 9  - 10 MT.ES глава 13 том 33 стр. 9  - 10 PL.ES глава 13 том 33 стр. 9  - 10 SK.ES глава 13 том 33 стр. 9  - 10 специално словенско издание глава 13 том 33 стр. 9  - 10

		20040106Директива 2004/1/ЕО на Комисиятаот 6 януари 2004 годиназа изменение на Директива 2002/72/ЕО по отношение на спирането на употребата на азодикарбонамид като разпенващ агент(текст от значение за ЕИП)КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,като взе предвид Директива 89/109/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 г. за сближаване на законодателствата на държавите-членки по отношение на материалите и изделията, предназначени за контакт с храни [1], и по-специално член 3 от нея,като има предвид, че:(1) Директива 2002/72/ЕО на Комисията от 6 август 2002 г. относно материалите и предметите от пластмаси, предназначени за контакт с храни [2], разрешава употребата на азодикарбонамид като разпенващ агент при материали и предмети от пластмаса, предназначени за контакт с храни, съгласно становището на Научния комитет по храните (НКХ).(2) Азодикарбонамидът се използва като разпенващ агент при производството на пластмасовите уплътнители в металните капачки, използвани за затварянето на стъклени буркани. Според последните открития, азодикарбонамидът се разлага на семикарбазид (SEM) при нагряване по време на производството на пенливи уплътнители и по време на стерилизирането на запечатаните стъклени буркани.(3) На 8 юли 2003 г. Европейският орган за безопасност на храните (наричан по-долу "Органът") бе информиран от индустриалните среди, че е открито наличие на SEM в голям брой храни, съхранявани в стъклени буркани. Нивата на SEM в тези храни са варирали (до 25 μg/kg), като най-високите концентрации са намерени в храни за кърмачета.(4) Въз основа на съществуващите научни данни, включително и наскоро извършените изследвания по поръчка на Органа, Групата от научни консултанти по хранителните добавки, ароматизантите, спомагателните вещества и материалите, които влизат в контакт с храни (наричана по-долу "Групата"), заключи в декларацията си от 1 октомври 2003 г., че SEM притежава слаба канцерогенна активност при лабораторни животни и слаба генотоксична активност in vitro, но че научните знания в момента не позволяват да се реши окончателно дали SEM крие канцерогенен риск за хората.(5) Органът възложи на експертна група ad hoc да даде допълнителна консултация относно евентуалните рискове, които съществуват по отношение на кърмачетата — групата от потребители, при която потенциалната експозиция на SEM съобразно телесното тегло може да окаже най-висока. Преценявайки възможните последствия от наличието на SEM в храните за кърмачетата, експертната група извърши преглед на токсикологичните аспекти успоредно със съображенията от микробиологичен и хранителен характер.(6) На 9 октомври 2003 г. те информираха, че предвид наличната информация относно нивата на SEM в храните, приема и токсичността, рискът, свързан с консумирането на храни, съдържащи SEM, както при деца, така и при възрастни по всяка вероятност е много нисък. Въпреки това Групата заяви, че наличието на SEM в храните за кърмачета не е желателно и препоръча като предпазна мярка възможно най-бързо според възможностите, предоставяни от технологичния прогрес, и при спазване на мерките за безопасност да се намали експозицията на SEM.(7) Предвид заключенията на Групата и на експертната група ad hoc, както и с оглед на съществуващите научни колебания, е необходимо, с цел постигане на високото ниво на защита на здравето, избрано в Общността, да се спре използването на азодикарбонамид съгласно предохранителния принцип, посочен в член 7 от Регламент (ЕО) № 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета [3] (Право относно храните). Изваждането на азодикарбонамида от неизчерпателния списък на напълно хармонизираните добавки на общностно равнище следва да се приложи, докато Общността търси по-пълна информация от какъвто и да е източник, която да е в състояние да запълни празнините, съществуващи при настоящото състояние на знанията относно SEM.(8) Комисията е информирана, че в близко бъдеще ще бъдат намерени решения за заместването на азодикарбонамида. По отношение на възможното заместване на азодикарбонамида в материалите, използвани като амбалаж за храни за кърмачета, е от изключителна важност да се прегледа и оцени целостта на уплътнителя преди неговото поставяне, така че да не се наруши микробиологичната безопасност на храните. Следователно е необходимо да се предвиди преходен период от 18 месеца, за да може тази оценка да се извърши в период от време, който е равен на минималната трайност на тези консервирани продукти.(9) Следва да бъде предвиден също така и преходен период за материалите и предметите, които влизат в контакт с храни, преди крайната дата, определена за прилагане на настоящата директива.(10) Този преходен период следва също така да взема под внимание изискванията на Директива 2000/13/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 март 2000 г. за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно етикетирането, представянето и рекламата на храните [4].(11) Следователно Директива 2002/72/ЕО следва да бъде съответно изменена.(12) Мерките, предвидени в настоящата директива, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните,ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:Член 1По отношение на добавката азодикарбонамид с референтен номер 36640 текстът на раздел А, колона 4 от приложение III към Директива 2002/72/ЕО се заменя със следното:| | | "За употреба само като разпенващ агент. Забранява се употребата му от 2 август 2005 г." |Член 21. Държавите-членки приемат и публикуват законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, най-късно до 2 август 2005 г. Те незабавно съобщават на Комисията текста на тези разпоредби, както и таблица на съответствието между тях и разпоредбите на настоящата директива.2. Държавите-членки прилагат разпоредбите, посочени в параграф 1, като забраняват от 2 август 2005 г. пускането на пазара и вноса в Общността на предназначени за контакт с храни материали и предмети от пластмаса, които не отговарят на изискванията на настоящата директива.Въпреки това материалите и предметите, напълнени преди 2 август 2005 г., могат да останат на пазара, при условие че датата на напълването е отбелязана върху тях. Датата на напълването може също така да бъде заменена от друго указание, при условие че то позволява идентифициране на датата на напълването. При поискване датата на напълване се предоставя на разположение на компетентните органи и на всяко друго лице, което прилага разпоредбите на настоящата директива.Първа и втора алинея се прилагат, без да се засягат разпоредбите на Директива 2000/13/ЕО.Когато държавите-членки приемат разпоредбите, посочени в параграф 1, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.3. Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.Член 3Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.Член 4Адресати на настоящата директива са държавите-членки.Съставено в Брюксел на 6 януари 2004 година.За КомисиятаDavid ByrneЧлен на Комисията[1] ОВ L 40, 11.2.1989 г., стр. 38. Директива, изменена с Регламент (ЕО) № 1882/2003 на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 284, 31.10.2003 г., стр. 1).[2] ОВ L 220, 15.8.2002 г., стр. 18.[3] ОВ L 31, 1.2.2002 г., стр. 1. Регламент, изменен с Регламент (ЕО) № 1642/2003 (ОВ L 245, 29.9.2003 г., стр. 4).[4] ОВ L 109, 6.5.2000 г., стр. 29. Директива, последно изменена с Директива 2003/89/ЕО (ОВ L 308, 25.11.2003 г., стр. 15).--------------------------------------------------