title: Директива на Съвета от 16 декември 1980 година за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно разхода на гориво на моторните превозни средства

text:
Важна правна забележка

|

31980L1268

Официален вестник n° L 375 , 31/12/1980 стр. 0036 - 0045 специално финландско издание: глава 13 том 11 стр. 0050  специално гръцко издание: глава 13 том 10 стр. 0107  специално шведско издание: глава 13 том 11 стр. 0050  специално испанско издание: глава 13 том 11 стр. 0124  специално португалско издание глава 13 том 11 стр. 0124  специално чешко издание глава 13 том 006 стр. 77  - 86 специално испанско издание глава 13 том 006 стр. 77  - 86 специално унгарско издание глава 13 том 006 стр. 77  - 86 специално литвийско издание глава 13 том 006 стр. 77  - 86 LV.ES глава 13 том 006 стр. 77  - 86 MT.ES глава 13 том 006 стр. 77  - 86 PL.ES глава 13 том 006 стр. 77  - 86 SK.ES глава 13 том 006 стр. 77  - 86 специално словенско издание глава 13 том 006 стр. 77  - 86

		19801216Директива на Съветаот 16 декември 1980 годиназа сближаване на законодателствата на държавите-членки относно разхода на гориво на моторните превозни средства(80/1268/ЕИО)СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално член 100 от него,като взе предвид предложението на Комисията [1],като взе предвид становището на Европейския парламент [2],като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет [3],като има предвид, че техническите предписания, на които трябва да отговарят моторните превозни средства по силата на някои национални законодателства, се отнасят inter alia и за начина на измерване на разхода на гориво, който трябва да се използва за указване на консумацията на гориво на определен тип превозно средство;като има предвид, че тези предписания са различни в отделните държави-членки; като има предвид, че това води до технически пречки пред търговията, за чието премахване трябва да се приемат едни и същи предписания от всички държави-членки или като допълнение към тяхното законодателство, или вместо досега съществуващата нормативна уредба, в частност с оглед да се позволи за всеки тип превозно средство да се въведе процедурата за типово одобрение на ЕИО, която е предмет на Директива 70/156/ЕИО на Съвета от 6 февруари 1970 г. за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно типовото одобрение на моторните превозни средства и на техните ремаркета [4], последно изменена с Директива 80/1267/ЕИО [5];като има предвид, че преди всичко е необходимо в общностните предписания да се изработи метод за измерване на разхода на гориво на моторните превозни средства;като има предвид, че е необходимо също да се установи общностен метод за измерване на разхода на гориво, в частност с оглед да се осигури предоставянето на обективна и точна информация на купувачите и потребителите;като има предвид, че предписанията на настоящата директива се прилагат само за моторните превозни средства от категория M1 според Международната класификация на моторните превозни средства, посочена в Директива 70/156/ЕИО; като има предвид, че за останалите категории моторни превозни средства ще бъде изработен метод за измерване на разхода на гориво, веднага след като бъдат разрешени някои технически трудности;ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:Член 1По смисъла на настоящата директива "превозно средство" е всяко моторно превозно средство, предназначено да се движи по пътищата, със или без каросерия, което има поне четири колела и максимална проектна скорост над 25 км/ч, с изключение на движещите се по релси превозни средства, тракторите и селскостопанските машини.Член 2Държавите-членки не могат да отказват да издадат типово одобрение на ЕИО или национално одобрение на превозно средство, нито да отказват или да забраняват продажбата, регистрирането, въвеждането в експлоатация или използването на превозно средство на основания, свързани с разхода на гориво, ако стойностите на разхода са определени съобразно приложения I и II и са записани в документ, връчен на купувача на превозното средство в момента на покупката съгласно евентуалните условия, определени от всяка държава-членка.Член 3Измененията, необходими за привеждане на изискванията на приложенията в съответствие с техническия прогрес, се приемат съгласно процедурата, посочена в член 13 от Директива 70/156/ЕИО.Член 41. Държавите-членки въвеждат в сила разпоредбите, необходими, за да се съобразят с настоящата директива в срок от осемнадесет месеца от нотифицирането ѝ. Те незабавно информират Комисията за това.2. Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.Член 5Адресати на настоящата директива са държавите-членки.Съставено в Брюксел на 16 декември 1980 година.За СъветаПредседателColette Flesch[1] ОВ C 104, 28.4.1980 г., стр. 1.[2] ОВ C 265, 13.10.1980 г., стр. 76.[3] ОВ C 182, 21.7.1980 г., стр. 3.[4] ОВ L 42, 23.2.1970 г., стр. 1.[5] ОВ L 375, 31.12.1980 г., стр. 34.--------------------------------------------------19801216ПРИЛОЖЕНИЕ IОПРЕДЕЛЯНЕ НА РАЗХОДА НА ГОРИВО1. ТИПОВО ОДОБРЕНИЕ НА ЕИО1.1. Заявление за типово одобрение на ЕИО1.1.1. Заявлението за типово одобрение на ЕИО на тип превозно средство относно разхода на гориво се представя от производителя на превозното средство или от упълномощено от него лице.1.1.2. То се придружава от три копия на посочените по-долу документи и от следната информация:1.1.2.1. надлежно попълнен информационен лист;1.1.2.2. сведения, необходими за издаването на предвидения в приложение II документ.1.1.3. Ако техническата служба, отговаряща за изпитванията, провежда изпитванията, трябва да ѝ се предостави представителен екземпляр от типа превозно средство, за който се иска типово одобрение.1.2. ДокументацияАко е прието заявлението по смисъла на подточка 1.1, компетентният орган издава документа, чийто образец се намира в приложение II. За издаването на този документ компетентният орган на държавата-членка, която извършва типовото одобрение на ЕИО, може да използва протокола, изготвен от лаборатория, която е получила сертификат или одобрение съгласно разпоредбите на настоящата директива.2. ПРИЛОЖНО ПОЛЕНастоящият метод се прилага за моторните превозни средства от категория М1, оборудвани с двигател с вътрешно горене.3. ОБЩИ СПЕЦИФИКАЦИИ3.1. Разходът на гориво се определя чрез следните изпитания:3.1.1. Цикъл, симулиращ градско кормуване, описан в приложение III към Директива 70/220/ЕИО на Съвета от 20 март 1970 г. за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно мерките срещу замърсяването на въздуха от газовите емисии на двигателите с принудително запалване на моторните превозни средства [1], последно изменена с Директива 78/665/ЕИО [2] (виж точка 5);3.1.2. постоянна скорост 90 км/ч (виж точка 6);3.1.3. постоянна скорост 120 км/ч (виж точка 6). Това изпитване не се провежда, ако максималната проектна скорост на превозното средство е под 130 км/ч.3.2. Резултатите от изпитванията трябва да се отбелязват в литри на 100 километра, закръглени към най-близката десета.3.3. Разстоянията трябва да се измерват с точност от 5 ‰, а времето — с точност от две десети от секундата.3.4. Гориво, използвано за изпитваниятаВ зависимост от случая използваното гориво трябва да бъде еталонното гориво, определено в приложение VI към Директива 70/220/ЕИО, или горивото, определено в приложение V към Директива 72/306/ЕИО на Съвета от 2 август 1972 г. за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно мерките срещу замърсяването на въздуха от газовите емисии на дизеловите двигатели, предназначени за задвижване на превозните средства [3].4. УСЛОВИЯ ЗА ПРОВЕЖДАНЕ НА ИЗПИТВАНЕТО4.1. Общо състояние на превозното средство4.1.1. Превозното средство трябва да е чисто, със затворени прозорци и отвори за влизане на въздух, като функционира единствено оборудването, необходимо за работата на превозното средство за провеждане на изпитването. Ако на входа на карбуратора съществува устройство за затопляне на въздуха с ръчно управление, то се поставя в положение "лято". По принцип спомагателните устройства, необходими за нормалното движение на превозното средство, трябва да са пуснати в действие.4.1.2. Ако вентилаторът функционира в зависимост от температурата, той трябва да работи при нормалните си условия на функциониране в превозното средство. Системата за отопление на кабината не трябва да функционира, същото важи за климатика, но компресорът му трябва да функционира нормално.4.1.3. Ако е предвидено захранващо устройство, то трябва да функционира както би функционирало при нормалните си условия на функциониране за скоростта на изпитването.4.1.4. Превозното средство трябва да е разработено и да е изминало най-малко 3000 километра преди изпитването.4.2. Смазочни материалиВсички смазочни материали следва да бъдат тези, които са препоръчани от производителя на превозното средство. Те следва да бъдат отбелязани в протокола за изпитването.4.3. ГумиГумите трябва да са от един от типовете, които производителят на превозното средство указва като част от оригиналното оборудване, и трябва да са напомпани за налягането, препоръчано за товара и за скоростите по време на изпитването (при необходимост те се регулират за работата на изпитателния стенд при условията на изпитването). Тези налягания трябва да се отразят в протокола за изпитването.4.4. Измерване на разхода на гориво4.4.1. Горивото се подава към двигателя посредством устройство, позволяващо да се измерва изразходваното количество с точност ± 2 %; това устройство не трябва да влошава нормалните условия на захранване на двигателя. Ако измервателната система е за обемно измерване, температурата на горивото трябва да се измерва в точката на измерване на обема.4.4.2. Клапанната система трябва да позволява бърз преход от системата за захранване на двигателя с гориво към измервателната система. Времето за преход трябва да е най-много 0,2 секунди.4.5. Референтни условияНалягане : Ho = 1000 mbarТемпература : To = 293 °K (20 °C)4.5.1. Плътност на въздуха4.5.1.1. Плътността на въздуха в момента на изпитването, изчислена както е посочено в подточка 4.5.1.2, не трябва да се отклонява с повече от 7,5 % от плътността на въздуха при референтните условия.4.5.1.2. Плътността на въздуха се изчислява по следната формула:HHTTкъдетоdT = плътност на въздуха при условията на изпитването,do = плътност на въздуха при референтните условия,HT = налягане по време на изпитването,TT = абсолютна температура по време на изпитването (°K).5. ИЗМЕРВАНЕ НА РАЗХОДА НА ГОРИВО ПРИ ЦИКЪЛ, СИМУЛИРАЩ ГРАДСКО КОРМУВАНЕ5.1. Изпитателният цикъл е описаният в приложение III към Директива 70/220/ЕИО.5.1.1. При превозно средство, оборудвано с дизелов двигател, регулирането на спирачките се определя за съответната версия гориво или чрез алтернативен метод, който е признат за еквивалентен.5.1.2. Референтна маса на превозното средствоМасата на превозното средство е референтната маса, както е определена в подточка 1.2 от приложение I към Директива 70/220/ЕИО.5.2. Динамометричният стенд се регулира според еквивалентната инерция, както е предвидено в подточка 4.2 от приложение III към Директива 70/220/ЕИО.5.3. Измерване на разхода5.3.1. Разходът се изчислява според количеството гориво, изразходвано по време на два последователни цикъла.5.3.2. Преди да се извършат измерванията, двигателят трябва да се затопли до работна температура чрез извършването на пет пълни изпитателни цикъла, като преди тяхното започване той е студен. Измерванията може да се извършат също непосредствено след изпитванията от тип I и тип II, описани в Директива 70/220/ЕИО. Температурата се поддържа в нормалните за двигателя работни граници, като при нужда се използва спомагателното устройство за охлаждане.5.3.3. Периодът на работа на празен ход между два последователни цикъла може да се продължава най-много с 60 секунди, за да се улесни измерването на разхода на гориво.5.4. Изчисляване на разхода на гориво5.4.1. Ако разходът на гориво се определя чрез гравиметрично измерване, разходът се изразява в литри на 100 километра чрез конвертиране на стойността M (изразходвано гориво, изразено в килограми) с помощта на следната формула:C =,където:Sg = специфичната маса на горивото при референтни условия (кг/дм3),D = изминатия път по време на изпитването (км).5.4.2. Ако разходът на гориво се определя чрез обемно измерване, разходът се изразява в литри на 100 километра с помощта на следната формула:C =VT– T100l/100 kmкъдето:V = измереният в литри обем на изразходваното гориво,α = коефициент на обемно разширяване на горивото. За бензина и дизеловото гориво този коефициент е 0,001 на градус по Целзий,To = референтната температура, изразена в градуси по Целзий,TF = температура на горивото, измерена в точката на измерване на обема, изразена в градуси по Целзий.5.5. Представяне на резултатите5.5.1. Приетият разход по време на градско кормуване е средноаритметичната стойност от стойностите от три последователни измервания, извършени съгласно описаната по-горе процедура.5.5.2. Ако крайните стойности се различават с повече от 5 % от средната стойност, трябва да се проведат други изпитания съгласно тази процедура, така че получената точност на измерване да е най-малкото равна на 5 %.5.5.3. Точността на измерването се пресмята по следната формула:Точност = k ··%,където:C‾е производна от формулата от подточка 5.4,C‾е средноаритметичната стойност за n стойности на C,n е броят на взетите измервания,S =∑i = 1nC‾ – Ci2n – 1k се взема от следната таблица:Брой измервания | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |k | 3,2 | 2,8 | 2,6 | 2,5 | 2,4 | 2,3 | 2,3 |5.5.4. Ако след 10 измервания получената точност не е най-малко 5 %, разходът се определя с помощта на друго превозно средство от същия тип.6. ИЗМЕРВАНЕ НА РАЗХОДА НА ГОРИВО ПРИ ПОСТОЯННА СКОРОСТ6.1. Тези изпитания могат да се провеждат или на динамометричен стенд, или по път.6.1.1. Маса на превозното средство6.1.1.1. Масата на превозното средство е масата му в движение, определена в подточка 6.1.1.2, увеличена със 180 килограма или с половината от товара, ако е над 180 килограма, включително измервателното оборудване и пътниците. Превозното средство се намира в равновесно положение, когато центърът на тежестта на товара е поставен в средата на отсечката, свързваща точките R на двете странични предни места.6.1.1.2. По смисъла на настоящата директива маса на превозното средство в движение е общата маса на празното превозно средство, като то е напълно заредено, с изключение на резервоара за гориво, който е напълнен до 90 % от определения от производителя капацитет, и инструментите и резервната гума се намират в превозното средство.6.2. Скоростна кутияАко за превозното средство е предвидена ръчна смяна на скоростите, се използва най-високата предавка, препоръчана от производителя при шофиране за всяка от скоростите, използвани по време на изпитванията.6.3. Процедура на изпитване6.3.1. Изпитване по път6.3.1.1. Метеорологични условия6.3.1.1.1. Относителната влажност трябва да е под 95 %; пътят трябва да е сух; въпреки това, по повърхността на пътя може да има следи от влага, при условие че няма места, където да се образува воден слой.6.3.1.1.2. Средната скорост на вятъра трябва да е под 3 м/сек, а скоростта на краткотрайните пориви трябва да е под 8 м/сек.6.3.1.2. Преди да се извършат измерванията, превозното средство трябва да измине по избраното трасе, при скорост близка до скоростта на изпитване, достатъчно разстояние, за да достигне работната си температура, като това разстояние не трябва в никакъв случай да е под 10 км.6.3.1.3. Изпитателен пробегИзпитателният пробег трябва да позволява да се шофира при стабилизирана скорост. Пробегът трябва да е най-малко 2 км. Той трябва да образува затворена крива, а повърхността на пътя трябва да е в добро състояние. Възможно е да се използва трасе с правоъгълна форма, при условие че пробегът от 2 км се извършва в двете посоки. Наклонът не трябва да е над 2 % между две произволни точки.6.3.1.4. По време на всеки изпитателен пробег се поддържа стабилизирана скорост в границите от ± 2 км/ч. Средната скорост за всяко изпитване не трябва да се отклонява от референтната скорост с повече от 2 км/ч.6.3.1.5. За определяне на разхода при всяка от референтните скорости (виж графиката по-долу) се извършват четири изпитания: две със средна скорост, която е по-ниска от референтната скорост, и две със средна скорост, която е по-висока от референтната скорост.6.3.1.6. Разходът на гориво за всеки изпитателен пробег се изчислява според формулите, дадени в подточка 5.4.6.3.1.7. Разликата между двете изчислени ниски стойности не трябва да надвишава с 5 % изчислената им средна стойност, като същото условие се прилага за двете изчислени високи стойности. Стойността на разхода на гориво при съответната референтна скорост се изчислява чрез линейна интерполация, както е показано на графиката по-долу.6.3.1.7.1. Ако не са изпълнени условията на точка 6.3.1.7 за някоя от двойките изчислени стойности, четирите изпитвания трябва да се повторят. Ако след 10 опита не е получена желаната константа, трябва да се избере друго превозно средство и да се подложи на всички изпитания по тази процедура.Пример: Изчисление при средна скорост 90 км/ч.+++++ TIFF +++++Четирите хикса съответстват на стойностите, изчислени за всеки изпитателен пробег. Co e стойността на разхода, изчислена при референтната скорост Vo за изминатото разстояние по време на изпитателния пробег.6.3.2. Изпитване на динамометричен стенд6.3.2.1. Регулиране на динамометричния стендСтендът трябва да е регулиран по начина, описан в точка 4.1 от приложение III към Директива 70/220/ЕИО, със следните промени:- стендът трябва да е регулиран за съответната скорост на изпитване,- състоянието на превозното средство по време на изпитателните цикли трябва да е като уточненото в подточки 4.1, 4.2 и 4.3, а метеорологичните условия по време на изпитването по път трябва да са като уточнените в точка 6.3.1.1, така че да позволяват да се извърши правилно регулиране на разреждането във всмукателните колектори.За превозно средство с дизелов двигател стендът трябва да е регулиран съгласно предписанията на точка 5.1.1.6.3.2.2. ОхлажданеСпомагателните устройства за охлаждане на въздуха, използвани за поддържане на работните условия, както и температурите на смазочните продукти и на охладителната течност, трябва да са такива, че да осигуряват функциониране в работните граници, които съществуват нормално при движение по пътя със същата скорост.6.3.2.3. Преди да се извършат измерванията, превозното средство трябва да измине по стенда, при скорост близка до скоростта на изпитване, достатъчно разстояние, за да достигне работната си температура, като това разстояние не трябва в никакъв случай да е под 10 км.6.3.2.4. Изпитателният пробег не трябва да е под 2 км, като това разстояние се измерва с помощта на оборотомер на стенда.6.4. Видът на използвания изпитателен стенд трябва да се отбележи в протокола за изпитването.6.5. Представяне на резултатитеНезависимо от използвания метод, резултатите трябва да се представят в литри на 100 километра при референтните условия, уточнени в точка 4.5.[1] ОВ L 76, 6.4.1970 г., стр. 1.[2] ОВ L 223, 14.8.1978 г., стр. 48.[3] ОВ L 190, 20.8.1972 г., стр. 1.--------------------------------------------------19801216ПРИЛОЖЕНИЕ II+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++--------------------------------------------------


title: Директива на Съвета от 25 юли 1985 година за сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите-членки относно отговорността за вреди, причинени от дефект на стока

text:
Важна правна забележка

|

31985L0374

Официален вестник n° L 210 , 07/08/1985 стр. 0029 - 0033 специално финландско издание: глава 15 том 6 стр. 0239  специално испанско издание: глава 13 том 19 стр. 0008  специално шведско издание: глава 15 том 6 стр. 0239  специално португалско издание глава 13 том 19 стр. 0008  специално чешко издание глава 15 том 01 стр. 257  - 261 специално испанско издание глава 15 том 01 стр. 257  - 261 специално унгарско издание глава 15 том 01 стр. 257  - 261 специално литвийско издание глава 15 том 01 стр. 257  - 261 LV.ES глава 15 том 01 стр. 257  - 261 MT.ES глава 15 том 01 стр. 257  - 261 PL.ES глава 15 том 01 стр. 257  - 261 SK.ES глава 15 том 01 стр. 257  - 261 специално словенско издание глава 15 том 01 стр. 257  - 261

		19850725Директива на Съветаот 25 юли 1985 годиназа сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите-членки относно отговорността за вреди, причинени от дефект на стока(85/374/ЕИО)СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 100 от него,като взе предвид предложението на Комисията [1],като взе предвид становището на Европейския парламент [2],като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет [3],като има предвид, че сближаването на законодателствата на държавите-членки относно отговорността на производителя за вреди, причинени от дефект на неговите стоки е необходимо, тъй като съществуващите различия може да нарушат конкуренцията и да засегнат движението на стоки в рамките на общият пазар и до голяма степен да доведат до различия в нивото на защита на потребителите срещу вреди, причинени от дефект на стока, както на здравето им, така и на тяхната собственост;като има предвид, че невиновна отговорност на производителя е единственият начин за адекватно решение на проблема, специфичен за нашата епоха с нарастваща употреба на технически средства и на цялостно разпределение на рисковете, свързани с модерното технологично производство;като има предвид, че невиновна отговорност следва да се търси единствено относно промишлено произведени движими вещи; като има предвид, че в резултат на това е целесъобразно да бъде изключена отговорността при земеделските стоки и дивеча, освен ако не са преминали през преработка по промишлен начин, която може да причини дефекти в тези стоки; като има предвид, че отговорността, предвидена в настоящата директива, следва да се прилага и по отношение на движими вещи, използвани при изграждането на недвижими имоти или вложени в недвижими имоти;като има предвид, че защитата на потребителите предполага, че всички участници в производствения процес, следва да носят отговорност, доколкото завършената стока, съставната част или суровината, доставени от тях, са се оказали дефектни; като има предвид, че в същия смисъл отговорността следва да се разпростре както върху вносители на стоки в рамките на Общността, така и до лица, представящи се като производители чрез поставяне на своето име, търговска марка или друг отличителен знак , или които доставят стока, чийто производител не може да бъде установен;като има предвид, че в случаи, когато няколко лица отговарят за една и съща вреда, защитата на потребителите изисква лицето, на което е причинена вредата, да може да получи пълно обезщетение за причинените му вреди от всеки един от тях;като има предвид, че с оглед защитата на физическото благосъстояние и собствеността на потребителите, дефектният характер на дадена стока следва да бъде определян чрез позоваване не годността ѝ за употреба, а на липсата на такава безопасност, каквато обществото като цяло има право да очаква от стоката; като има предвид, че безопасността се преценява чрез изключване на всяка неправилна употреба на една стока, която е неоправдана при конкретните обстоятелства;като има предвид, че справедливото разпределение на риска между увреденото лице и производителя предполага, че производителят следва да може да се освободи от отговорност, ако предостави достатъчно доказателства за наличието на оневиняващи го обстоятелства;като има предвид, че защитата на потребителите изисква отговорността на производителя да не се намалява поради действия или бездействия на други лица, които са допринесли за причиняването на вредата; като има предвид, че може да се вземе под внимание вината на лицето, с която то е съпричинило вредата, като смекчаващо или изцяло отхвърлящо вината обстоятелство;като има предвид, че защитата на потребителите изисква поправяне на вредите в случай на смърт или телесна повреда, както и поправяне на имуществени вреди; като има предвид, че последните трябва да се ограничат за вещи за лична употреба и консумация и подлежат на приспадане от определена сума, с оглед да се избегне съдебен спор в изключително много случаи; като има предвид, че настоящата директива не засяга обезщетенията за причинени страдания и такива, свързани с неимуществени вреди, при случаите, предвидени в практиката;като има предвид, че следва да се приеме единен срок за предявяване на исковете за обезщетение, който е в интерес едновременно и на лицата, претърпели щети, и на производителите;като има предвид, че стоките се изхабяват във времето и се разработват по-високи стандарти за безопасност с развитието на науката и технологиите; като има предвид, че не би било основателно да се търси отговорност от един производител в неограничен срок за дефектите в неговите стоки; като има предвид, че неговата отговорност следва да има давност, като с това не се засягат и отменят висящи искове;като има предвид, че с цел постигане на ефективна защита на потребителите не следва да се допуска дерогация от договорни клаузи относно отговорността на производителя по отношение на увреденото лице;като има предвид, че в съответствие с правните системи на държавите-членки, увреденото лице може да претендира поправяне на щетите на основание на извъндоговорна отговорност, различна от предвидената в настоящата директива; доколкото тези разпоредби служат за постигане на цели, свързани с ефективната защита на потребителите, те на трябва да се засягат от настоящата директива; като има предвид, че ефективната защита на потребителите в областта на лекарствените продукти вече е осигурена в дадена държава-членка по-специално чрез специален режим на отговорност, исковете, основаващи се на този режим, следва да останат също възможни;като има предвид, че отговорността, свързана с вреди, нанесени от атомна енергия, вече се урежда във всички държави-членки от съответни специални разпоредби, възможно е, да се изключат вреди от подобен характер от приложното поле на настоящата директива;като има предвид, че поради изключването на селскостопанските суровини и дивеча от приложното поле на настоящата директива, в определени държави-членки може да се почувства, като се отчитат изискванията на защитата на потребителите, като прекомерно ограничаване на тази защита, следва да е възможно дадена държава-членка да разшири отговорността по отношение на тези стоки;като има предвид, че поради подобни причини, възможността, предоставена на един производител да се освободи от отговорност, ако докаже, че състоянието на научното и технологично познание в момента, когато е пуснал своята стока на пазара, не му е позволявало да открие наличието на дефект, може да бъде възприета в други държави-членки като неоснователно ограничаване на защитата на потребителите; като има предвид, че по тази причина следва да е възможно за държава-членка да запази законодателството си или да приеме ново законодателство, което да изключва възможността за привеждането на подобно освобождаващо обстоятелство; като има предвид, че, доколкото в случай на ново законодателство използването на тази дерогация следва да не спада под нивото на съществуващия в Общността режим, за да се подобри, при възможност нивото на защита на потребителите по еднакъв начин в цялата Общност;като има предвид, че, отчитайки правните традиции в повечето държави-членки е подходящо да се постави финансов таван на невиновната отговорност на производителя; като има предвид, че доколкото съществуват и различни правни традиции е възможно да се приеме че, дадена държава-членка може да дерогира от принципа за неограничена отговорност като определи граница на общата отговорност на производителя за вреди, причинили смърт или телесна повреда, предизвикани от едни и същи стоки, притежаващи един и същ дефект, при условие че това ограничение е установено на достатъчно високо равнище, за да гарантира адекватна защита на потребителите и нормалното функциониране на общия пазар;като има предвид, че свързаната с това хармонизация не може да бъде цялостна на настоящия етап, а само отваря възможности за по-пълна хармонизация; като има предвид, че следователно е необходимо Съветът да получава през определени периоди от време отчети и доклади от страна на Комисията относно прилагането на настоящата директива, придружени при необходимост от съответните предложения;като има предвид, че е от изключителна важност в тази връзка да се извърши преразглеждане на тези части от директивата отнасящи се до дерогациите, предоставени на държавите-членки, при изтичането на достатъчно дълъг срок да се събира практически опит относно ефекта на тези дерогации за защитата на потребителите и за функционирането на общия пазар,ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:Член 1Производителят носи отговорност за вредите, причинена от дефект на неговата стока.Член 2По смисъла на настоящата директива "стока" са всички движими вещи, с изключение на селскостопански суровини и дивеч, дори и когато последните са включени в друга движимост или недвижимост. "Селскостопански суровини" означава земеделски култури, продукти от животновъдство и рибарство, с изключение на продукти, преминали през първична обработка. В "стока" се включва и електричеството.Член 31. "Производител" е всяко лице, което по занятие произвежда стоки в завършен вид, суровини и съставни части, включени в производството на други стоки, или което се представя за производител, като поставя върху стоката своето име, търговска марка или друг отличителен знак.2. Без да се засяга отговорността на производителя, всяко лице, което внася в Общността стоки с цел продажба, отдаване под наем или лизинг, или всяка друга форма на разпространение, в рамките на своята търговска дейност, се счита за производител по смисъла на настоящата директива и носи отговорност на същото основание както производителят.3. В случаите, когато производителят на дадени стоки не може да бъде идентифициран, всеки доставчик на въпросната стока се счита за техен производител, освен ако не информира увредените лица, в рамките на разумен срок от време, за самоличността на производителя или за лицето, което му е доставило въпросната стока. Същото се отнася и за случаите на внесена стока, ако тази стока не посочва изрично самоличността на производителя според изискванията на параграф 2, дори и ако името на производителя е посочено.Член 4Увреденото лице е длъжно да докаже вредата, дефекта и причинната връзка между дефекта и вредата.Член 5Когато вследствие прилагането на настоящата директива, няколко лица са отговорни за една и съща вреда, те носят солидарна отговорност, без да се засягат разпоредбите на националното законодателство относно средството за правна защита.Член 61. Стоката е дефектна, когато не отговаря на общоприетите очаквания за обичайна употреба, като се вземат предвид всички обстоятелства, включително:а) представянето на стоката;б) употребата на стоката, която основателно може да се очаква;в) момента на пускане на стоката в обращение.2. Стоката не може да се смята за дефектна поради единствената причина, че впоследствие е пусната в обращение друга стока с по-добри показатели.Член 7Производителят не носи отговорност по настоящата директива, ако докаже, че:а) не е пускал стока в обращение, илиб) след като бъдат взети предвид всички обстоятелства, е вероятно дефектът, причинил вредата, да не е съществувал към момента, в който производителят е пуснал стоката в обращение, или дефектът се е появил впоследствие, илив) не е произвел стоката за продажба или друга форма на разпространение с търговска цел и не е произвел или разпространил стоката в рамките на своята професионална дейност, илиг) дефектът се дължи на съответствието на стоката със задължителни изисквания, определени от държавни органи, илид) състоянието на научно-техническите познания към момента на пускане на стоката в обращение не е позволявало установяването на дефекта; илие) когато се отнася за производител на съставна част, че дефектът на съставната част се дължи на разработването или проектирането на стоката, в която тази част е включена, или на указания за стоката, дадени от производителя.Член 81. Без да се засягат разпоредбите на националното право относно средството за правна защита, отговорността на производителя не се намалява, когато вредите са причинени едновременно от дефектната стока и от намеса на трето лице.2. Отговорността на производителя може да бъде намалена или той може да бъде освободен от отговорност, когато с оглед на обстоятелствата вредата е предизвикана едновременно от дефект на стоката и по вина на увреденото лице или лице, за което увреденото лице носи отговорност.Член 9По смисъла на член 1 "вреда" е:а) причиняване на смърт или телесна повреда;б) повреждане или унищожаване на вещ, различна от дефектната стока, на стойност не по-малка от 500 ECU, ако вещта:(i) е от вид предназначен по правило за лична употреба или консумация, и(ii) е била предназначена и използвана от увреденото лице основно за лична употреба или консумация.Настоящият член се прилага в съответствие с националните разпоредби относно неимуществени вреди.Член 101. Държавите-членки предвиждат в законодателството си, че искът за обезщетение по настоящата директива се погасява в тригодишен давностен срок, считано от датата, на която ищецът е узнал или е следвало да узнае за вредата, дефекта и самоличността на производителя.2. Настоящата директива не засяга разпоредбите в законодателството на държавите-членки относно спирането или прекъсването на давността.Член 11Държавите-членки предвиждат в законодателствата си, че правата, предоставени на увреденото лице вследствие прилагането на настоящата директива, се погасяват с изтичането на десетгодишен срок, считано от датата, на която производителят е пуснал в обращение стоката, причинила вредата, освен ако увреденото лице междувременно е предявило иск срещу него.Член 12Отговорността на производителя вследствие прилагането на настоящата директива не може да бъде ограничавана или изключвана по отношение на увреденото лице чрез изключваща или освобождаваща от отговорност клауза.Член 13Настоящата директива не засяга правата на увредените лица, които те могат да имат на основание на правото на договорна и извъндоговорна отговорност или на основание на даден специале режим, съществуващ към момента на нотифициране на настоящата директива.Член 14Настоящата директива не се прилага за вреди, настъпили от злополуки, причинени от атомна енергия, и предвидени в международни конвенции, ратифицирани от държавите-членки.Член 151. Всяка държава-членка има право:а) чрез дерогация от член 2 да предвиди в законодателството си, че по смисъла на член 1 от настоящата директива "стока" означава също селскостопански суровини и дивеч;б) чрез дерогация от член 7, буква д) да запази в сила или, съгласно описаната в параграф 2 от настоящия член процедура, да предвиди в законодателството си изискването, че производителят носи отговорност, дори и в случаите, когато докаже, че състоянието на научно-техническите познания към момента на пускане на стоката в обращение не е позволявало откриването на дефекта.2. Държава-членка, която желае да въведе в законодателството си мерките, посочени в параграф 1, буква б) следва да предостави законодателния текст на предложените мерки на Комисията. Тя информира останалите държави-членки за тези мерки.Заинтересованата държава-членка отлага временно предложените мерки за срок от девет месеца, след като е информирала за това Комисията, и при условие, че междувременно Комисията не е представила на Съвета предложение за изменение на настоящата директива по отношение на съответната материя. В случай че три месеца след получаване на тази информация Комисията не съобщи на заинтересованата държава-членка, че смята да представи на Съвета предложение, държавата-членка може да предприеме предложените от нея мерки незабавно.Когато Комисията не представи на Съвета предложение за изменение на настоящата директива в рамките на горепосочените девет месеца, съответната държава-членка отлага влизането в сила на предложените от нея мерки за срок от 18 месеца, считано от датата на представяне на предложението.3. Десет години след датата на нотифициране на настоящата директива, Комисията представя на Съвета отчет за въздействието върху защитата на потребителите и функционирането на общия пазар на прилагането от съдилищата на член 7, буква д) и на параграф 1, буква б) от настоящия член. С оглед на този отчет Съветът решава по предложение на Комисията и съгласно условията в член 100 от Договора, дали да отмени член 7, буква д).Член 161. Всяка държава-членка може да предвиди, че пълната отговорност на производителя за вреди при смърт или телесна повреда на физическо лице, причинени от стоки с един и същ дефект, е ограничена до сума, която е не по-малка от 70 милиона ECU.2. Десет години след датата на нотифициране на настоящата директива, Комисията представя на Съвета отчет за въздействието върху защитата на потребителите и функционирането на общия пазар на прилагането на парична граница на отговорността в тези държави-членки, които са използвали възможностите от параграф 1. С оглед на този доклад Съветът решава дали да отмени параграф 1 по предложение на Комисията и съгласно член 100 от Договора.Член 17Настоящата директива не се прилага за стоки, пуснати в обращение преди датата, на която разпоредбите на член 19 влизат в сила.Член 181. По смисъла на настоящата директива понятието ECU е определено съгласно смисъла му в Регламент (ЕИО) № 3180/78 [4], изменен с Регламент (ЕИО) № 2626/84 [5]. Стойността на ECU във валутата на всяка от държавите-членки първоначално се изчислява по курса на датата на приемане на настоящата директива.2. На всеки пет години Съветът по предложение на Комисията проучва, необходимостта от преразглеждане на сумите, посочени в настоящата директива, с оглед на икономическите и парични показатели в рамките на Общността.Член 191. Държавите-членки въвеждат в сила не по-късно от 3 години от датата на нотифициране на настоящата директива законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за да се съобразят с настоящата директива. Те незабавно информират Комисията за това [6].2. Процедурата, посочена в член 15, параграф 2, се прилага от датата на нотифициране на настоящата директива.Член 20Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното си законодателство, които приемат в областта, уредена от настоящата директива.Член 21На всеки пет години Комисията представя отчет пред Съвета относно прилагането на настоящата директива и, при необходимост представя подходящите предложения.Член 22Адресати на настоящата директива са държавите-членки.Съставено в Брюксел на 25 юли 1985 година.За СъветаПредседателJ. Poos[1] ОВ C 241, 14.10.1976 г., стр. 9 и ОВ C 271, 26.10.1979 г., стр. 3.[2] ОВ C 127, 21.5.1979 г.,стр. 61.[3] ОВ C 114, 7.5.1979 г., стр. 15.[4] ОВ L 379, 30.12.1978 г., стр. 1.[5] ОВ L 247, 16.9.1984 г., стр. 1.[6] Настоящата директива е нотифицирана на държавите-членки на 30 юли 1985 г.--------------------------------------------------


title: Директива на Съвета от 26 юни 1964 година относно проблеми, свързани със здравето на животните, които засягат търговията в Общността с говеда и свине

text:
Важна правна забележка

|

31964L0432

Официален вестник n° 121 , 29/07/1964 стр. 1977 - 2012 специално финландско издание: глава 3 том 1 стр. 0065  специално датско издание поредица I глава 1963-1964 стр. 0154  специално шведско издание: глава 3 том 1 стр. 0065  специално английско издание: поредица I глава 1963-1964 стр. 0164  специално гръцко издание: глава 03 том 1 стр. 0108  специално испанско издание: глава 03 том 1 стр. 0077  специално португалско издание глава 03 том 1 стр. 0077  специално чешко издание глава 3 том 01 стр. 13  - 33 специално испанско издание глава 3 том 01 стр. 13  - 33 специално унгарско издание глава 3 том 01 стр. 13  - 33 специално литвийско издание глава 3 том 01 стр. 13  - 33 LV.ES глава 3 том 01 стр. 13  - 33 MT.ES глава 3 том 01 стр. 13  - 33 PL.ES глава 3 том 01 стр. 13  - 33 SK.ES глава 3 том 01 стр. 13  - 33 специално словенско издание глава 3 том 01 стр. 13  - 33

		19640626Директива на Съветаот 26 юни 1964 годинаотносно проблеми, свързани със здравето на животните, които засягат търговията в Общността с говеда и свине(64/432/ЕИО)СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКАТА ИКОНОМИЧЕСКА ОБЩНОСТ,като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално членове 43 и 100 от него,като взе предвид предложението на Комисията,като взе предвид становището на Асамблеята [1],като все предвид становището на Икономическия и социален комитет [2],като има предвид, че Регламент № 20 на Съвета относно поетапното създаване на обща организация на пазара на свинско месо [3] вече е в сила и Регламент № 14/64 на Съвета относно постепенното изграждане на обща организация на пазарите в сектора на говеждото и телешкото месо вече е влязъл в сила и като има предвид, че тези регламенти засягат също и търговията с живи животни;като има предвид, че Регламент № 20 заменя многобройните традиционни мерки за защита при преминаване на границата с единна система, създадена с основната цел да се улесни търговията на територията на Общността; като има предвид, че Регламент № 14/64 на Съвета има също за цел да се отстранят пречките, които възпрепятстват търговията с тези продукти;като има предвид, че, докато търговията на територията на Общността с говеда и свине е възпрепятствана от разлики между здравните изисквания на държавите-членки, прилагането на горепосочените регламенти няма да доведе до желания резултат;като има предвид, че с цел да се отстранят тези различия е необходимо да се предприемат мерки в рамките на общата селскостопанска политика и в съответствие с вече приети регламенти или такива, които са в процес на подготовка, относно поетапното създаване на обща организация на пазарите; като има предвид, че разпоредбите относно здравето на животните на държавите-членки трябва да бъдат сближени;като има предвид, че правото на държавите-членки съгласно член 36 от Договора да продължат налагането на забрани или ограничения на внос, износ или транзитно преминаване на стоки, обосновани от защита на здравето и живота на хората и животните, същевременно не ги освобождава от задължението да сближат разпоредбите, на които се основават тези забрани и ограничения, доколкото разликите между тези разпоредби възпрепятстват прилагането и функционирането на общата селскостопанска политика;като има предвид, че в контекста на това сближаване, към държавата на изпращане трябва да бъде поставено изискването да осигури така, че говедата и свинете за отглеждане, производство и клане, предназначени за търговия в рамките на Общността, местата от които пристигат тези животни и се натоварват, и използваните транспортни средства отговарят на определени здравни изискания за животните с цел да се гарантира, че те не са носители на заразни или инфекциозни болести;като има предвид, че като доказателство пред държавите-членки, че тези изисквания се спазват, е необходимо да се представи здравен сертификат, издаден от официален ветеринарен лекар, който да съпровожда животните до местоназначението им;като има предвид, че държавите-членки трябва да имат право да забранят въвеждането на говеда и свине в случай, че се установи, че такива животни страдат или се предполага, че страдат от заразна или инфекциозна болест, ако има вероятност да са носители на такава болест, без да са болни, или ако не спазват разпоредбите на Общността относно здравето на животните;като има предвид, че с изключение на случаите, когато се застрашава здравето на животните, не съществуват причини да се разреши на държавите-членки да забранят въвеждането на говеда и свине и като има предвид, че изпращачът, по негово искане, или по искане на свой представител трябва да има възможността да върне животните обратно в страната на изпращане, с изключение на случаите когато има основание за противното;като има предвид, че в случаи на забрана или ограничение причините трябва да бъдат оповестени на изпращача на животните или на неговия представител, както и на компетентния централен орган на страната на изпращане, за да бъдат осведомени относно причините за налагане на тези мерки;като има предвид, че в случаи на възникнали спорове между него и органите на държавата членка на местоназначение, относно основанието за забрана или ограничение, на изпращача трябва да бъде предоставено правото да се консултира с ветеринарен лекар, който може да избере от списък, изготвен от Комисията;като има предвид, че в някои случаи и за определени категории животни се приема общите разпоредби по тази директива да бъдат облекчени, без това да доведе до здравен риск, и се дава право на държавите-членки на местоназначение да предоставят общи или специални дерогации;като има предвид, че в определени проблемни области разпоредбите в държавите-членки не могат да се сближени докато не се изготви по-обстойно проучване,ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:Член 1Настоящата директива се прилага за търговия в рамките на Общността с говеда и свине за отглеждане, производство и клане.Член 2За целите на тази директива:а) "стопанство" означава земеделско стопанство или официално контролирани помещения на търговец на едро, разположени на територията на държава-членка и в което обичайно се отглеждат или държат животни за отглеждане, производство и клане;б) "животни за клане" означава говеда или свине, които при пристигането си в страната на местоназначение, трябва да се придвижат директно до кланица или до пазар, прилежащ към кланица, чиито правила позволяват извеждането на животните от пазара само до кланица, която е одобрена за тази цел от централен компетентен орган. В последния случай, животните трябва да бъдат заклани в тази кланица не по-късно от седемдесет и два часа след пристигането им на пазара;в) "животни за отглеждане или производство" означава говеда и свине, с изключение на посочените в буква б), включително предназначените за отглеждане, производство на мляко или месо, или за земеделска работа;г) "животно, свободно от туберкулоза" означава говедо, което отговаря на условията по приложение А (I) (1);д) "официално свободно от туберкулоза стадо говеда" означава стадо, което отговаря на условията по приложение А (I) (2);e) "свободно от бруцелоза говедо" означава животно, което отговаря на условията по приложение А (II) (1);ж) "официално свободно от бруцелоза стадо говеда" означава стадо, което отговаря на условията по приложение А (II) (А) (2);з) "свободно от бруцелоза стадо говеда" означава стадо, което отговаря на условията по приложение А (II) (А) (3);и) "свободни от бруцелоза свине" означава свине, които отговарят на условията, определени в приложение А (II) (Б) (1);й) "свободно от бруцелоза стадо свине" означава стадо, което отговаря на условията, определени в приложение А (II) (Б) (2);к) "зона, свободна от епизоотии" означава зона с диаметър 20 км, в която, в продължение на най-малко тридесет дни преди натоварването не е имало:i) случаи на шап при говедата;ii) случаи на шап, треска или заразна парализа при свинете;л) "болести, чието обявяване е задължително" означава болестите от списъка в приложение Д;м) "официален ветеринарен лекар" означава ветеринарен лекар, определен от компетентните централни органи на държавата-членка;н) "страна на изпращане" означава държавата- членка, от която говедата и свинете се изпращат до друга държава-членка;о) "страна на местоназначение" означава държавата-членка, към която се изпращат говеда и свине от друга държава-членка.Член 31. Всяка държава-членка е длъжна да гарантира, че само говедата и свинете, които отговарят на общите условия по параграф 2, и като се имат предвид при необходимост условията по параграф 7, както и специалните условия за определени категории говеда и свине по параграфи от 3 до 6, се изпращат от нейната територията до тази на друга държава-членка.2. Говедата и свинете, за които се отнася настоящата директива, трябва:а) да нямат клинична проява на заболяване към датата на натоварването;б) да са получени от стопанство, което официално отговаря на следните условия:i) да се намира в центъра на зона, свободна от епизоотии;ii) да е свободна от шап или бруцелоза при говедата или от шап, бруцелоза при свинете, заразна парализа при свинете поне в продължение на три месеца преди изпращането на животните;iii) да е свободна от всички други болести, чието обявяване е задължително, които са заразни или инфекциозни за въпросните животински видове, поне 30 дни преди изпращането на животните;в) в случай на животни за отглеждане и производство, да са останали в стопанството, посочено в параграф 2, буква б) по време на тридесет дневния срок преди натоварването. Официалният ветеринарен лекар може да удостовери, че животните са останали в стопанството по време на тридесет дневния период преди натоварването когато става въпрос за животни, идентифицирани по начина представен в буква г) и поставени под официален ветеринарен контрол, позволяващ да се удостовери, че същите принадлежат към стопанството;г) да са идентифицирани с официална, или официално одобрена ушна марка или, при свинете, с постоянен идентификационен печат;д) да са изпратени директно от стопанството до действителното място за натоварване:i) без да влизат в контакт с други двукопитни животни, които не са говеда или свине, отговарящи на условията, определени за извършване на търговия в рамките на Общността;ii) разделени на животни за отглеждане или производство и животни за клане;iii) в транспортни средства или контейнери, които са били първо почистени и дезинфекцирани с дезинфектант, официално одобрен от страната на изпращане;е) да са натоварени за транспортиране до страната на местоназначение съгласно условията по буква д) на специфично място в центъра на зона, свободна от епизотии;ж) след натоварване да се изпратят директно и във възможно най-кратък срок до граничния пункт на страната на изпращане;з) да са придружени със здравен сертификат по време на транспортирането им до страната на местоназначение съгласно изискванията по приложение Е (образци от I до IV), който се изготвя в деня на извършване на натоварването поне на езика на страната на местоназначение и е валиден за период от десет дни.3. Говедата за отглеждане и производство трябва също така да са:а) ваксинирани поне петнадесет дни и не повече от четири месеца преди натоварването срещу типове А, О и С на вируса на шап, като се използва не-активирана вирусна ваксина, одобрена и контролирана от компетентните органи на страната на изпращане;б) да произхождат от официално свободно от туберкулоза стадо говеда, да свободни от туберкулоза и да имат отрицателни резултати от интрадермален туберкулозен тест, извършен съгласно разпоредбите на приложения А и Б;в) да произхождат от официално свободно от бруцелоза стадо говеда, да са свободни от бруцелоза и показателят на бруцела да е под 30 международни единици аглутинация на милилитър в резултат на серо-аглутинационен тест, извършен съгласно разпоредбите на приложения А и В;г) при млекодайните крави, да нямат клинично проявен мастит; освен това, при анализ съгласно разпоредбите на приложение Г, млякото им не трябва да показва никакъв признак на характерно заразно заболяване, или да съдържа специфични патогенни микроорганизми.4. Свинете за отглеждане или производство трябва също така да произхождат от стада, които са свободни от бруцелоза и показателят на бруцела трябва да е под 30 международни единици аглутинация на милилитър в резултат на серо-аглутинационен тест, извършен съгласно разпоредбите на приложения А и В; серо-аглутинационният тест се прилага само за свине с тегло над 25 килограма.5. Животните за клане не трябва да са говеда или свине, които подлежат на клане по програма на държавата-членка за ликвидиране на заразни или инфекциозни заболявания.6. Говедата за клане, ако са на повече от четири месеца, трябва също така:а) да са били ваксинирани срещу типове А, О и С на вируса на шап не по-рано от петнадесет дни и не по-късно от четири месеца преди натоварване, като е използвана неактивирана вирусна ваксина, одобрена и контролирана от компетентния орган на страната на изпращане; въпреки това обаче периодът на валидност на ваксината се удължава на дванадесет месеца при говеда, повторно ваксинирани в държавите-членки, където такива животни се ваксинират годишно и където систематично се колят при заразяване от шап;б) ако не произхождат от официално свободно от туберкулоза стадо говеда, да са с отрицателен резултат от интрадермален тест за туберкулоза, извършен съгласно изискванията на приложения А и Б;в) ако не произхождат от официално свободно от бруцелоза стадо говеда, нито от свободно от бруцелоза стадо говеда, трябва показателят на бруцела да е под 30 международни аглутинационни единици на милилитър в резултат на серо-аглутинационен тест, извършен съгласно разпоредбите на приложения А и В.7. Следните животни се допускат също за търговия в рамките на Общността: животни за отглеждане или производство, или животни за клане, получени на официално одобрен пазар за изпращане до друга държава-членка, при условие че този пазар отговаря на следните условия:а) контролира се от официален ветеринарен лекар;б) намира се в центъра на зона, свободна от епизоотии и на място, където не се провежда пазар на животни на същия ден;в) използва се след дезинфекция или за животни за отглеждане или производство, или за животни за клане, които отговарят на изискванията за търговия в рамките на Общността съгласно условията, определени в параграфи 2-6 и тези по член 4, в случай, че тези условия са приложими за въпросните видове животни. По-специално тези животни трябва да са изпратени за пазара съгласно разпоредбите на параграф 2, буква д) . Преди да се пренесат от стопанството или пазара, отговарящи на изискванията на тази параграф, до мястото на натоварване, тези животни трябва да се пренесат до официално контролирано събирателен пункт място, ако последният отговаря на условията, определени за пазарите.Животни, придобити на такива пазари, трябва да се изпращат директно от пазара или събирателния пункт до действителното място на натоварване по такъв начин, че да бъдат изпълнени условията по параграф 2, букви д) и ж), и да бъдат изпратени към страната на местоназначение.Периодът, по време на който се извършва събирането на тези животни извън стопанството на произход, по-специално на пазара, събирателния пункт или действителното място на натоварване, може да се приспадне от периода от тридесет дни по параграф 2, буква в), но не трябва да надхвърля четири дни.8. Страната на изпращане определя пазарите, посочени в параграф 7, които са одобрени за животни за отглеждане или производство и за животни за клане. Тя уведомява компетентните органи на другите държави-членки и Комисията относно одобрените пазари.9. Страната на изпращане определя процедурата за официален контрол на пазарите и събирателните пунктове, посочени в параграф 7 и гарантира извършването на този контрол.10. В случая, посочен в параграф 7, е необходимо да се направят съответните вписвания в здравните сертификати съгласно условията в приложение Е (образци I, II, III, IV).11. Страната на изпращане определя процедурата за официален контрол над помещенията на търговци на едро и гарантира извършването на този контрол.12. В случай, че стопанството или зоната, в която то е разположено, е обект на официални ограничения в следствие на възникване на заразна или инфекциозна болест при съответните видове животни, сроковете, определени в параграф 2, буква б), ii) и iii) и член 2, буква д), се прилагат от датата, на която тези забрани и ограничения се считат за официално отстранени.Член 41. Всички животни, предназначени за търговия в рамките на Общността, трябва да са пребивавали на територията на държавата-членка на изпращане преди датата на натоварване:а) за срок, не по-кратък от шест месеца при животни за отглеждане или производство;б) за срок, не по-кратък от три месеца при животни за клане.В случай, че тези животни са на по-малко от съответно шест или три месеца, те трябва да са пребивавали на територията на държавата-членка на изпращане след раждането им.2. За всички случаи, за които се прилага параграф 1, е необходимо да се направят съответните вписвания в здравните сертификати, съгласно изискванията на приложение Е (образци I, II, III, IV).Член 5В случай, че ваксините, посочени в член 3, параграф 3, буква а) и параграф 6, буква а), не са произведени в държава-членка, те трябва да се получат от друга държава-членка с изключение на случаите, когато нова научна информация или липса на ваксини, които до момента са били считани за подходящи, налагат получаването на ваксини от страни извън Европейската икономическа общност. В случай на поява на шап, различен от типовете А, О или С или разновидностите им, срещу които сега използваните ваксини дават недостатъчна защита или не дават никаква защита, всяка държава-членка може да предприеме необходимите спешни мерки с цел да се адаптират формулите на ваксините и те да се използват. Същевременно тя информира за това другите държави-членки и Комисията. Комисията може да организира провеждането на дискусии относно предприетите мерки и тези, които предстои да бъдат предприети.Член 61. Всяка държава-членка е длъжна да предостави на другите държави-членки и на Комисията списъка с граничните пунктове, които следва да се използват за въвеждане на говеда и свине на територията ѝ.При спазване на разпоредбите относно здравето на животните, изборът на гранични пунктове трябва да държи сметка за пазарните канали и всички използвани транспортни средства.2. Всяка страна на местоназначение може да изиска изпращачът или негов представител да я уведомят предварително, при навлизане в територията ѝ, за изпращането на говеда или свине, както и за вида и броя животни, граничните пунктове и предвидената дата и час за пристигане. Въпреки това, държавата-членка не може да изисква това уведомление да се прави повече от четиридесет и осем часа преди влизането на пратката на територията ѝ.3. Всяка страна на местоназначение може да забрани въвеждането на говеда и свине на територията ѝ, в случай че след направен преглед на граничния пункт официален ветеринарен лекар установи, че:а) животните са заразени от или се предполага, че са заразени от болест, чието обявяване е задължително;б) разпоредбите по член 3 и 4 не са спазени по отношение на тези животни.Страната на местоназначение може да предприеме необходимите мерки, в това число и карантина, с цел да изясни ситуацията по отношение на животните, за които се предполага, че са заразени от болест, чието обявяване е задължително, или такива, които могат да разпространят такава болест.Всяко решение, взето по първото или второто изречение по-горе, по искане на изпращача или на негов представител, разрешава връщането на животните, при условие че това не е свързано със здравни рискове.4. В случай, че въвеждането на животни е било забранено въз основа на някои от условията по параграф 3, буква а) и страната на изпращане или транзитната страна, в зависимост от случая, не даде разрешение, в рамките на осем часа, за връщането им, компетентните органи на страната на местоназначение могат да дадат нареждане животните да бъдат заклани или унищожени.5. Животните, предназначени за клане, трябва да бъдат заклани веднага след пристигането им в кланицата, съгласно здравните изисквания за животните. Животни за клане, които са били изпратени директно след пристигането си в страната на местоназначение към пазар, прилежащ към кланица, чийто правила позволяват извеждането на животните от пазара само до кланица, която е одобрена за тази цел от централен компетентен орган , трябва да бъдат заклани в тази кланица не по-късно от седемдесет и два часа след пристигането им на пазара.Компетентните органи на страната на местоназначение могат, поради съображения за здравето на животните, да определят кланицата, до която да бъдат изпратени тези животни.6. Ако след въвеждането на територията на страната на местоназначение на животни за отглеждане или производство, се установят факти, които биха оправдали прилагането на параграф 3, компетентните централни органи на страната на изпращане са длъжни, по искане на компетентните централни органи на страната на местоназначение, да направят необходимите проучвания и да уведомят тези органи незабавно след резултата от проучванията.7. Решенията, взети от компетентните органи по параграфи 3, 4 и 5, следва да бъдат съобщени на изпращача или на негов представител, заедно с причините за вземането им. Тези мотивирани решения трябва, при отправено искане, да му бъдат съобщени в писмена форма с посочване на начините за обжалване, предвидени в действащото законодателство влиза в противоречие с тях, както и формата и срока, в който обжалването трябва да бъде предприето. Решенията трябва също да бъдат съобщени на компетентните централни органи на страната на изпращане.Член 71. Страните на местоназначение могат да предоставят право на една или повече страни на изпращане общи разрешения или разрешения, ограничени до определени случаи, за въвеждането на тяхна територия на:А. Говеда за отглеждане, производство или клане:а) които чрез дерогация от член 3, параграф 3, буква а) или параграф 6, буква а) не са били ваксинирани за шап, в случай че няма официално регистриран случай на шап в страната на изпращане, както и в транзитните страни в продължение на поне шест месеца преди датата на натоварване;б) които, чрез дерогация от член 3, параграф 3, буква а) или параграф 6, буква а), са били третирани със серум срещу шап не повече от десет дни преди натоварване, като този серум е бил одобрен и контролиран от компетентните органи на страната на изпращане и разрешен от компетентните органи на страната на местоназначение.Б. Говеда за отглеждане или производство, които чрез дерогация от член 3, параграф 3, буква в) произхождат от стадо, свободно от бруцелоза.В. Говеда за клане:а) които, чрез дерогация от член 3, параграф 6, буква б), са дали положителен резултат при интрадермален тест за туберкулин;б) които, чрез дерогация от член 3, параграф 6, буква в), са дали показател на бруцела, равен на или по-голям от 30 международни единици аглутинация на милилитър в резултат на серо-аглутинационен тест.2. Когато страната на местоназначение предостави общо разрешение по параграф 1, тя е длъжна незабавно да уведоми другите държави-членки и Комисията за това разрешение.3. Когато страната на местоназначение предостави каквото и да е разрешение по параграф 1 е необходимо да се получи съответното разрешение, при транзитни операции, и от съответните транзитни страни.4. Страните на изпращане предприемат всички необходими мерки, за да гарантират, че в здравните сертификати, образци на които са представени в приложение Е (образци I и II), е отбелязано, че е използвана една от възможностите по параграф 1.Член 8До влизане в сила на разпоредби, приети от Европейската икономическа общност, тази директива не засяга разпоредбите на държавите-членки относно:а) говеда и свине, които са третирани с антибиотици, естрогени или тиреостатици;б) предпазване от трихинелоза, в случай че тези разпоредби не се прилагат дискриминиращо, като се има предвид особено прилагането на системни проучвания с цел да се установи наличието на трихинели в държавите-членки на изпращане.Член 91. Държава-членка може да предприеме следните мерки, в случай че възникне опасност да се разпространят болести по животните в резултат на въвежданена територията ѝ на говеда или свине от друга държава-членка:а) при възникване на епизоотична болест в друга държава-членка да забранят временно или да ограничат въвеждането на говеда или свине от засегнатите райони на тази държава-членка;б) ако епизоотичната болест се разпространи или ако възникне друга сериозна заразна или инфекциозна болест при животните, да забрани временно или да ограничи въвеждането на говеда и свине от всяка част от територията на тази държава.2. Мерките, взети от дадена държава-членка по параграф 1, трябва да бъдат съобщени в рамките на десет работни дни на другите държави-членки и на Комисията, заедно с точната обосновка за прилагането на тези мерки.3. В случай, че засегнатата държава-членка реши, че забраната или ограничението, посочени в параграф 1 са необосновани, тя може да отправи искане до Комисията за незабавно започване на дискусии.Член 101. Правата на обжалване по действащото законодателство в държавите-членки, срещу решения, взети съгласно настоящата директива от компетентните органи, не се засягат от настоящата директива.2. Всяка държава-членка предоставя на изпращачите, по отношение на чиито говеда и свине са взети мерки съгласно условията на член 6, параграф 3, преди да са предприети други мерки от компетентните органи, които не се отнасят до клане или унищожаване на животните, ако такива мерки са крайно необходими по здравни съображения, правото да получат становището на експерт ветеринарен лекар, с което да се установи дали са спазени условията по член 6, параграф 3.Експертът ветеринарен лекар трябва да е гражданин на държава-членка, различна от страната на изпращане или страната на местоназначение.Комисията, по предложение от държавите-членки, изготвя списък на експерти ветеринарни лекари, на които може да бъде възложено изготвянето на такива становища. След като се консултира с държавата-членка, Комисията изготвя общи правила, които да се приложат, по-специално по отношение на процедурата за съставяне на тези становища.Член 11В случаите, в които разпоредбите на Общността относно вноса на говеда и свине от трети страни, не са приложими към датата, от която настоящата Директива се прилага, или тяхното приложение предстои, националните разпоредби, отнасящи се до говеда и свине, внесени от тези страни, не трябва да са по-благоприятни от тези, които регулират търговията в рамките на Общността.Член 12Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива и приложенията към нея, в рамките на дванадесет месеца след нотифицирането ѝ и незабавно информират Комисията за това.Член 13Адресати на настоящата директива са държавите-членки.Съставено в Брюксел на 26 юни 1964 година.За СъветаПредседателC. Héger[1] ОВ 61, 19.4.1963 г., стр. 1254/63.[2] ОВ 121, 29.7.1964 г., стр. 2009/64.[3] ОВ 30, 20.4.1962 г., стр. 945/62.--------------------------------------------------19640626ПРИЛОЖЕНИЕ АI. Говеда и стада говеда, свободни от туберкулоза1. Едно говедо се счита, че е свободно от туберкулоза, в случай че не покаже клинични признаци за туберкулоза и реакция на интрадермален тест за туберкулин, извършен съгласно условията на приложение Б, не повече от тридесет дни преди товарене, нито друга специфична реакция и в случаите, когато произхожда от официално свободно от туберкулоза стадо говеда по смисъла на параграф 2.2. Стадо говеда се счита за официално свободно от туберкулоза, ако:а) всички животни не проявяват клинични белези на туберкулоза;б) всички животни на възраст над шест седмици са показали отрицателен резултат при поне два официални интрадермални теста за туберкулин съгласно условията на приложение Б, първият — след приключване на дезинфекцията на животните, вторият — шест месеца по-късно, и останалите тестове — в интервал от една или две години в случая на държави-членки, чието цялото стадо говеда е под официален ветеринарен контрол и показва ниво на туберкулозна инфекция по-ниско от 1 %;в) няма внесено говедо без сертификат от официален ветеринарен лекар, показващ че животното е дало отрицателен резултат при интрадермален тест за туберкулин, оценен съгласно критериите, посочени в приложение Б, точка 21, буква а) и че произхожда от официално свободно от туберкулоза стадо говеда.II. Свободни от бруцелоза говеда и свине и стада говеда и свинеА. Говеда и стада от говеда1. Едно говедо се счита, че е свободно от бруцелоза, когато няма клинична проява на болестта и е дало показател на бруцела по-нисък от 30 международни аглутинационни единици на милилитър в резултат на серо-аглутинационен тест съгласно условията на приложение В не повече от тридесет дни преди товарене и произхожда от официално свободно от бруцелоза стадо по смисъла на параграф 2. Освен това, при биците, спермата не трябва да съдържа бруцелни аглутини.2. Стадо говеда се счита за официално свободно от бруцелоза, ако:а) в състава си няма говеда, които са били ваксинирани за бруцелоза с жива ваксина;б) всички говеда не са показали клинични признаци за бруцелоза в продължение на поне шест месеца;в) всички говеда над дванадесет месеца:аа) са дали показател за бруцела по-нисък от 30 международни аглутинационни единици на милилитър в резултат на два официални серо-аглутинационни тестове, съгласно условията на приложение В; първият серо-аглутинационен тест може да бъде заменен с три ринг-теста, извършени на интервали от по три месеца при условие че вторият серо-аглутинационен тест се извърши поне шест седмици след третия ринг тест;бб) се проверяват годишно с цел да се установи, че няма наличие на бруцелоза като се приложат три ринг-теста, извършени на интервали от поне три месеца или два ринг теста и един серо-аглутинационен тест, извършен на интервали от поне три месеца; когато ринг-тестът не може да се направи, е необходимо извършването на два серо-аглутинационни теста всяка година, на интервали от шест месеца; в държавите-членки, целите стада говеда на които са под официален ветеринарен контрол и имат ниво на бруцелозна инфекция по-ниско от 1 %, е необходимо да се извършат само два ринг-теста всяка година или, ако това не може да бъде направено, един серо-аглутинационен тест;г) няма внесено говедо без сертификат от официален ветеринарен лекар, доказващ че показателят за бруцела е по-нисък от 30 международни аглутинационни единици на милилитър в резултат на серо-аглутинационен тест, направен не по-късно от тридесет дни преди животното да е въведено в стадото и, в допълнение, че е от официално свободно от бруцелоза стадо говеда.3. Едно стадо говеда се счита, че е свободно от бруцелоза, ако:а) чрез дерогация от параграф 2, буква а), съдържа говеда между пет и шест месеца, които са били ваксинирани само с жива ваксина Вцек 19;б) всички говеда отговарят на условията по параграф 2, букви б) в) и г); говеда, които са на по-малко от тридесет месеца, може да покажат показател на бруцела, равен на или по-висок от 30 международни аглутинационни единици на милилитър, но по-нисък от 80 международни аглутинационни единици на милилитър, като допълващата стабилизираща реакция е отрицателна.Б. Свине и стада от свине1. Една свиня се счита, че е свободна от бруцелоза, когато няма клинична проява на болестта и показателят на бруцела е по-нисък от 30 международни аглутинационни единици на милилитър, както и отрицателна допълнителна стабилизираща реакция в резултат от серо-аглутинационен тест съгласно условията на приложение В не повече от тридесет дни преди товарене и, в допълнение, произхожда от свободно от бруцелоза стадо по смисъла на параграф 2; серо-аглутинатционният тест следва да бъде извършен само при свине с тегло повече от 25 кг.2. Стадо свине се счита, че е свободно от бруцелоза, ако:а) в продължение на поне една година не е имало случай на бруцелоза при свинете и не е отбелязано да има индикации за проява на болестта. При наблюдаване на такива индикации, клинични, бактериологични и, при необходимост, серологични тестове трябва да се извършат под официално наблюдение с цел да се установи, че симптомите не сигнализират наличие на бруцела;б) намира се в центъра на площ от 20 км в диаметър, в която няма официално регистриран случай на бруцелоза при свинете в продължение на поне една година;в) говедата, които се отглеждат едновременно със стадото в стопанството са официално свободни от бруцелоза.--------------------------------------------------19640626ПРИЛОЖЕНИЕ БСтандарти за производството и използването на туберкулини1. Официално наблюдавани туберкулинни тестове следва да бъдат извършвани с PPD (за говеда) туберкулин или туберкулин приготвен в синтетична среда и концентриран при нагряване.2. За контрола на PPD туберкулин трябва да се използва стандартен туберкулин съобразно правилата на международния PPD стандарт на Staatens Seruminstitut в Копенхаген.За такъв стандартен туберкулин се счита този в, който се доставя от Centraal Diergeneeskundig Instituut Afdeling Ротердам.3. За контрола на туберкулини, известни като "синтетични" туберкулини, трябва да се използва стандартен туберкулин, отговарящ на международните стандарти за стар туберкулин на Staatens Seruminstitut в Копенхаген.За такъв стандартен туберкулин се счита този, който се доставя от Paul-Ehrlich-Institut във Франкфурт-на-Майн.4. Туберкулините трябва да се приготвят с една от BK съставките, характерни за говеда и изброени по-долу:а) An5б) Valleeв) Behring.5. pH на туберкулините трябва да е между 6.5 и 7.6. Само фенол с концентрация от 0.5 % може да се използва като консервант в туберкулините.7. При условие, че туберкулините се съхраняват при температура от около 4 °С, те могат да се използват до края на следните периоди:а) Течни PPD туберкулини: шест месецаЛиофилизирани PPD туберкулини: пет години;б) Туберкулини, известни като "синтетични", неразтворени: пет годиниразтворени: две години.8. Изброените по-долу държавни институти трябва да отговарят за официалното тестване на туберкулини в съответните страни:а)Германия: | Paul-Ehrlich-Institut, Франкфурт-на-Майн |б)Белгия: | Institut national de recherches vétérinaires, Брюксел |в)Франция: | Laboratoire central de recherches vétérinaires, Алфор |г)Великото херцогство Люксембург: | Institut du pays fournisseur |д)Италия: | Istituto Superiore di Sanità, Рим |е)Нидерландия: | Centraal Diergeneeskundig Instituut Afdeling, Ротердам. |9. Необходимо е да се извърши официално тестване или на туберкулини в ампули, готови за употреба, или на цяла партида туберкулин преди пакетиране, при условие че същият се разлива в ампулите в присъствието на представител на компетентните органи.10. PPD туберкулинът трябва да се тества по биологични методи и по клиничния метод.11. Туберкулините трябва да са стерилни.12. Необходимо е да се извърши безвреден тест на туберкулин с цел да се установи, че не е токсичен и че липсват дразнещи съставки, като тестът трябва да следва следните правила:а) нетоксичност: необходимо е да се извършат тестове върху мишки и морски свинчета.Мишки: | Подкожна инжекция от 0.5 милилитра туберкулин на две мишки с тегло от 16 до 20 г. всяка. Ако в рамките на два часа липсват ясни знаци за интоксикация, може да се заключи, че продуктът не съдържа излишни количества фенол. |Морски свинчета: | Морските свинчета трябва да тежат между 350 и 500 г. Количеството туберкулин, което трябва да се инжектира трябва да е 1 милилитър на 100 г живо тегло. Необходимо е да се използва един от двата метода посочени по-долу: |аа) Туберкулинът се инжектира в коремната област на две морски свинчета. Туберкулинът трябва да се счита за отговарящ на условията, ако морските свинчета, подложени на този експеримент покажат, за период не по-дълъг от два дни, силна инфилтрация, която се абсорбира отново от третия ден, без да е предизвикала гангрена и не се забелязва след шест дни. Ако има гангрена на кожата в коремната област или ако инфилтрацията не изчезне в рамките на шест дни, туберкулинът се отхвърля.бб) Туберкулинът се инжектира интраперитонеално в две морски свинчета. Животните се наблюдават в продължение на шест седмици, през които не трябва да има специфичен симптом или загуба на тегло. В края на шестата седмица животните се убиват и се проверява за наличието на поражение от туберкулина. Извършват се хистологични разрези в гръбнака, черния дроб и белите дробове. Същата процедура се повтаря за всяко животно, което умре преди изтичане на крайния срок;б) липса на дразнещи характеристики: прави се интрадермална ваксинация от 2500 международни единици (IU) туберкулин в обем от 0.1 милилитра, като инжекцията се поставя в депилираната кожа на слабините на две морски свинчета. След четиридесет часа не трябва да има реакция.13. Туберкулините трябва да се анализират химически с цел да се установи точното количество фенол и наличието на друг консервант.14. Необходимо е да се извърши тест за алергичност към туберкулин по следния начин:На две морски свинчета, които никога не са били използвани за научни изследвания, се правят на интервали от по пет дни три интрадермални инжекции от 500 международни единици туберкулин в обем от 0.1 милилитра. Морските свинчета се тестват петнадесет дни по-късно с интрадермална инжеция със същото количество туберкулин. Те не трябва да показват реакция, различна от тази проявена от морски свинчета със същото тегло, които никога не за използвани за научни изследвания, извършени с контролна цел със същото количество туберкулин.15. Тест за активност трябва да се извърши по химичния и биологичния метод.а) химичен метод: този метод може да се използва за PPD и се базира на утайката от туберкуло-протеин от трихлорацетична киселина. Съдържанието на азот се определя чрез дистилация по метода на Киелдал. Конверсионният фактор на общия азотен PPD е 6.25.б) Биологични методи: тези методи могат да се използват за туберкулини, приготвени в синтетична среда и за PPD; те се базират на сравнението със стандартните туберкулини от туберкулините, които трябва да се тестват.16. Международния стандарт за стария туберкулин съдържа 100000 международни единици аглутинат на милилитър.17. Международният PPD стандарт се извършва във лиофилизирано състояние, една международна единица = 0.00002 мг туберкуло-протеин. Ампулата съдържа 2 мг туберкуло-протеин.Туберкулините, предадени от производителите за тестване от държавните институти, изброени в параграф 8, трябва да имат същата активност както стандартните туберкулини, т.е. те трябва да съдържат 100000 международни единици на милилитър.18. а) Тест за ефикасност върху морски свинчета:Трябва да се използват бели морски свинчета (албиноси) с тегло между 400 и 600 г.Тези морски свинчета трябва да са в добро здравословно състояние и да се прегледат чрез палпиране с цел да се установи дали при туберкулиновата ваксинация мускулният им тонус е бил нормален, независимо от проявена предишна чувствителност.аа) Морските свинчета трябва да се подложат на проверка за чувствителност като им се инжектират 0.5 мг жива туберкулозна бактерия във физиологичен разтвор под кожата на бедрото или в тила.Съставката трябва да се получи от говеда и да се достави от Paul-Ehrlich-Institut във Франкфурт-на-Майн. Трябва да се избягва прилагането на прекалено голямо количество от дозата, така че морските свинчета да запазят теглото си до момента на експеримента;бб) Независимо от използвания метод на титрация, оценката винаги трябва да се базира на сравнение на туберкулина, подлежащ на тестване, със стандартния туберкулин; резултатът трябва да се изрази в международни единици на милилитър.б) Тест за ефективност върху говедаКогато тестовете се извършват върху говеда, реакциите им към туберкулина, който се тества, трябва да са идентични с тези, които се получават при тестове със стандартен туберкулин.19. Туберкулиновите тестове трябва да се извършат с една интрадермална инжекция в тила или рамото.20. Количеството туберкулин, което трябва да се инжектира, трябва да е 5000 международни единици PPD или синтетичен туберкулин.21. Резултатите от интардермалния туберкулинов тест трябва да се отчетат след седемдесет и два часа и да се оценят по следния метод:а) отрицателна реакция: ако се наблюдава само ограничена подутина, с увеличение от не повече от 2 мм дебелина от сгъвката на кожата без проява на клинични белези като блед цвят на кожата, изпотяване, гангрена, болка или възпаление на лимфните тръби в тази област и на лимфните възли;б) Положителна реакция: ако се наблюдават клинични белези като посочените в буква а) или ако има увеличение от повече от 2 мм в дебелината на кожата.--------------------------------------------------19640626ПРИЛОЖЕНИЕ ВБруцелоза при говедатаА. Серо-аглутинационни тестове1. Стандартният аглутинатен серум трябва да е идентичен със стандартния серум, приготвен от Veterinary Laboratory Weybridge/Surrey, Англия.Ампулата трябва да съдържа 1000 международни единици (IU), получени чрез лиофелизиране на 1 милилитър говежди серум.2. Стандартният серум се доставя от Bundesgesundheitsamt в Берлин.3. Степента на бруцела аглутинация в серума трябва да се изрази в международни единици на милилитър (т.е. Серум Х = 80 IU/ml).4. Проследявания на бавна серо-аглутинация в епруветки трябва да се вземат от 50 % или 75 % аглутинация, като използваният антиген трябва да е бил титриран при същите условия спрямо стандартния серум.5. Аглутинатната стойност на различни антигени във връзка със стандартния серум трябва да е в рамките на следните граници:- ако проследяването е направено на 50 %: между 1/600 и 1/1000;- ако проследяването е направено на 75 %: между 1/500 и 1/750.6. Проба Weybridge № 99 и USDA 1119 или друга проба с подобна чувствителност трябва да се използва за подготовка на антиген за използване при аглутинация в епруветка (бавен метод).7. Културалната среда, използвана за запазване на пробата в лабораторията и за създаване на антигена трябва да са такива, които не спомагат за бактериалното разпадане (S минус R); за предпочитане е да се използва картофен агар.8. Бактериалната емулсия трябва да се приготви от физиологичен разтвор (NaCl 8.5 %) фенолизиран при 5 %. Не трябва да се използва формол.9. Официалните институти, изброени по-долу, трябва да отговарят за официалното тестване на антигени:а)Германия: | Bundesgesundheitsamt, Берлин |б)Белгия: | Institut national de recherches vétérinaires, Брюксел |в)Франция: | Laboratoire central de recherches vétérinaires, Алфор |г)Великото херцогство Люксембург: | Institut du pays fournisseur |д)Италия: | Istituto Superiore di Sanità, Рим |е)Нидерландия: | Centraal Diergeneeskundig Instituut Afdeling, Ротердам. |10. Антигените могат да се доставят в концентрирано състояние, при условие че фактора, който трябва да се използва за разтвора, е посочен на етикета на ампулата.11. С цел да се извърши серо-аглутинационен тест, за всеки серум трябва да се приготвят поне три разтвора. Разтворите на очаквания серум трябва да се направят така че проследяванията на реакцията към лимита на инфекцията да се направят в средната епруветка. Ако в тази епруветка се отбележи положителна реакция, очаквания серум съдържа поне 30 международни единици аглутинация на милилитър.Б. Ринг- тест12. Ринг-тестът трябва да се направи върху съдържанието на всеки гюм мляко от фермата.13. Стандартният антиген, който трябва да се използва, трябва да произхожда от един от институтите от списъка в параграф 9, букви а) и е).14. Антигенът трябва да бъде примесен само с хематоксилин или тетрацолиум; за предпочитане е да се използва хематоксилин.15. Тестът за реакция трябва да се извърши в епруветки с диаметър от 8 до 10 мм.16. Тестът за реакция трябва да се извърши като се използва 1 ml мляко към който е добавен 0.05 ml от един от примесените антигени.17. Сместа от мляко и антиген трябва да се инкубира при 37 °С за не по-малко от четиридесет и пет минути и не повече от шейсет минути.18. Тестът за реакция трябва да се извърши приблизително осемнадесет часа след доенето и да се оцени съгласно следните критерии:а)Отрицателна реакция: | цветно мляко, безцветна сметана; |б)Положителна реакция: | млякото и сметаната с идентични цветове или безцветно мляко и цветна сметана. |19. Към пробата не трябва да се добавя формол. Единствената съставка, която може да се добави е двувалентен живачен хлорид в разтвор от 0.2 % и в такъв случай съотношението между количеството мляко и разтвора на живачния хлорид да е 10 към 1.--------------------------------------------------19640626ПРИЛОЖЕНИЕ ГАнализ на мляко1. Всички анализи на мляко трябва да се извършат в официална или официално призната лаборатория.2. Млечните проби трябва д се вземат в съответствие със следните условия:а) вимето трябва първо да се дезинфектира с 70 % спирт.б) при пълнене, епруветките трябва да се държат под ъгъл;в) пробите мляко трябва да се вземат в началото на доенето, след като се отделят първите струи мляко от всяко виме.г) от всяка четвъртина трябва да се вземе проба; млякото от тези проби не трябва да се смесва.д) всяка проба трябва да съдържа поне 10 ml мляко;е) ако е необходим консервант, трябва да се използва 0.5 % борна киселина;ж) на всяка епруветка трябва да се постави етикет, съдържащ следната информация:- номера на ушната марка или друг знак за идентификация на животното;- от коя четвъртина е взета пробата;з) пробите трябва да се придружават от документ, съдържащ следната информация:- името и адреса на официалния ветеринарен лекар;- името и адреса на собственика;- знака за идентификация на животното;- етапът на лактация.3. Анализът на млякото трябва да се направи не повече от тридесет дни преди товарене и винаги да включва бактериологичен тест и White Side Test (WST) или California Mastitis Test (CMT). Резултатите от тези тестове трябва да са отрицателни, подлежащи на следното:а) ако резултатът от бактериологичния тест е положителен, въпреки че няма характерни възпалителни състояния, но резултатът от WST (или CMT) тестът е отрицателен, трябва да се извърши втори бактериологичен тест поне десет дни по-късно в рамките на трийсет дневния срок посочен по-горе. Този втори тест трябва да докаже, че:аа) патологичните микроорганизми са изчезнали;бб) няма наличие на антибиотици.Освен това липсата на възпаление трябва да се установи с друг WST (или CMT) тест, който да е отрицателен.б) ако бактериологичният тест е отрицателен, а WST (или CMT) тестът е положителен, е необходимо да се направи пълен цитологичен тест, който да е отрицателен.4. Бактериологичният тест трябва да включва:а) посявка на мляко в петри върху кръвен агар от говеда или овце;б) посявка на мляко в ТКТ или среда на Едуард.Целта на бактериологичния тест е да идентифицират всички патогенни микроорганизми и да не е ограничен само до установяване на специфични патогенни стрептококи и стафилококи. Поради тази причина, идентификацията на очаквани колонии, получени от посявка на мляко в гореспоменатата среда, трябва да се извърши по традиционните методи на бактериологична диференциация като използването на среда на Чапман с цел да се идентифицират стафилококи и различни селективни среди за откриване на ентеро-бактерии.5. Пълният цитологичен тест има за цел да се открие, при необходимост, характерно възпалително състояние, независимо от всеки клиничен симптом.Съществуването на възпалително състояние се установява, когато броят левкоцити получен по метода Брийд дава съдържание от 1 милион левкоцити на милилитър и съотношението на мононуклеарните към полинуклеарните левкоцити е по-малко от 0.5.--------------------------------------------------19640626ПРИЛОЖЕНИЕ ДЗадължително е обявяването на следните болести:а) Болести при говедата:БясТуберкулозаБруцелозаШапАнтракс (синя пъпка)Чума при говедатаПлевро-пневмонияб) Болести при свинете:БясБруцелозаАнтракс (синя пъпка)ШапКласическа и африканска чума по свинетеЗаразна парализа при свинете (болестта Teschen)--------------------------------------------------19640626ПРИЛОЖЕНИЕ Е+++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++--------------------------------------------------