title: Директива 2003/77/ЕО на Комисията от 11 август 2003 година за изменение на Директиви 97/24/ЕО и 2002/24/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно типовото одобрение на двуколесните и триколесните моторни превозни средства (текст от значение за ЕИП)

text:
Важна правна забележка

|

32003L0077

Официален вестник n° L 211 , 21/08/2003 стр. 0024 - 0048 специално чешко издание глава 07 том 007 стр. 380  - 404 специално испанско издание глава 07 том 007 стр. 380  - 404 специално унгарско издание глава 07 том 007 стр. 380  - 404 специално литвийско издание глава 07 том 007 стр. 380  - 404 LV.ES глава 07 том 007 стр. 380  - 404 MT.ES глава 07 том 007 стр. 380  - 404 PL.ES глава 07 том 007 стр. 380  - 404 SK.ES глава 07 том 007 стр. 380  - 404 специално словенско издание глава 07 том 007 стр. 380  - 404

		20030811Директива 2003/77/ЕО на Комисиятаот 11 август 2003 годиназа изменение на Директиви 97/24/ЕО и 2002/24/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно типовото одобрение на двуколесните и триколесните моторни превозни средства(текст от значение за ЕИП)КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,като взе предвид Договора за създаването на Европейската общност,като взе предвид Директива 2002/24/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 18 март 2002 г. относно типовото одобрение на двуколесни и триколесни моторни превозни средства и за отмяна на Директива 92/61/ЕИО на Съвета [1], и по-специално член 17 от нея,като взе предвид Директива 97/24/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 17 юни 1997 г. относно някои компоненти и характеристики на двуколесните или триколесни моторни превозни средства [2], както е изменена с Директива 2002/51/ЕО [3], и по-специално член 7 от нея,като има предвид, че:(1) Директива 97/24/ЕО е една от специалните директиви, свързани с процедурата по издаване на типово одобрение, въведена от Директива 92/61/ЕИО [4], която трябва да бъде отменена с Директива 2002/24/ЕО, считано от 9 ноември 2003 г.(2) Директива 2002/51/ЕО относно намаляването на нивото на замърсяващите газови емисии, предизвикани от двуколесни и триколесни моторни превозни средства и за изменение на Директива 97/24/ЕО въвежда нови пределни стойности на газовите емисии, изпускани от двуколесните мотоциклети. Тези пределни стойности влизат в сила на два етапа, първият започва от 1 април 2003 г. и се отнася за всички типове превозни средства, а вторият — от 1 януари 2006 г. за новите типове. За втория етап измерването на замърсяващите газови емисии, предизвикани от двуколесни мотоциклети, се извършва чрез прилагане на елементарен изпитателен цикъл при градски условия, определен в Регламент ИКЕ/ООН № 40 и на изпитателен цикъл при извънградски условия, предвиден в Директива 70/220/ЕИО на Съвета от 20 март 1970 г. относно сближаването на законодателствата на държавите-членки относно мерките, които трябва да се приемат за контрол върху замърсяването на въздуха от газовете на моторните превозни средства [5], последно изменена с Директива 2002/80/ЕО на Комисията [6].(3) Директива 97/24/ЕО, както е изменена с Директива 2002/51/ЕО, определя точните параметри на тестово изпитване от тип I за измерване на замърсяващите газови емисии от двуколесни и триколесни моторни превозни средства. Този изпитателен цикъл би следвало да бъде допълнен от Комисията, в рамките на Комитета по привеждане в съответствие с техническия напредък, създаден с член 13 от Директива 70/156/ЕИО, и трябва да се прилага от 2006 година.(4) Необходимо е да се изяснят някои аспекти, свързани с данните от тестово изпитване тип II, извършвано при годишния технически преглед, в съответствие с Директива 2002/51/ЕО, както и да се предвиди записването на данните от това изпитване в приложение VII към Директива 2002/24/ЕО.(5) Следователно Директива 97/24/ЕО и Директива 2002/24/ЕО е необходимо да се изменят.(6) Разпоредбите на настоящата директива са в съответствие със становището на Комитета по привеждане в съответствие с техническия напредък,ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:Член 1Приложение II на глава 5 към Директива 97/24/ЕО се изменя съгласно приложение I към настоящата директива.Член 2Приложение VII към Директива 2002/24/ЕО се изменя съгласно приложение II към настоящата директива.Член 31. До 4 септември 2004 г. държавите-членки приемат и публикуват необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да спазят настоящата директива. Те незабавно уведомяват Комисията за текста на тези разпоредби, както и за таблица за съответствието между тези разпоредби и настоящата директива.Те прилагат тези разпоредби считано от 4 септември 2004 г.Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки2. Държавите-членки уведомяват Комисията за текста на разпоредбите от вътрешното законодателство в областта, регулирана от настоящата директива.Член 4Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден от деня на нейното публикуване в Официален вестник на Европейския съюз.Член 5Адресати на настоящата директива са държавите-членки.Съставено в Брюксел на 11 август 2003 година.За КомисиятаErkki LiikanenЧлен на Комисията[1] ОВ L 124, 9.5.2002 г., стр. 1.[2] ОВ L 226, 18.8.1997 г., стр. 1.[3] ОВ L 252, 20.9.2002 г., стр. 20.[4] ОВ L 225, 10.8.1992 г., стр. 72.[5] ОВ L 76, 6.4.1970 г., стр. 1.[6] ОВ L 291, 28.10.2002 г., стр. 20.--------------------------------------------------20030811ПРИЛОЖЕНИЕ IПриложение II към глава 5 от Директива 97/24/ЕО се изменя, както следва:1. Точка 2.2.1.1. се заменя със следния текст:"2.2.1.1. Изпитване от тип I (контрол на средните стойности на отпадните емисии)За типовете превозни средства, които преминават тестово изпитване за пределни стойности на газовите емисии, посочени в ред А на таблицата към раздел 2.2.1.1.5.:- изпитването се провежда въз основа на два елементарни цикъла на кормуване при градски условия с цел предварително привеждане на превозното средство до необходимата температура, и на четири елементарни цикъла на кормуване при градски условия за вземане на проби от газовите емисии. Вземането на проби от газовите емисии започва в момента, в който завърши крайния период на работа на свободен ход при циклите за предварително привеждане на превозното средство до необходимата температура, и завършва в края на периода за работа на свободен ход на последния елементарен цикъл на кормуване при градски условия.За типовете превозни средства, които преминават изпитването за пределни стойности на газовите емисии, посочени в ред Б на таблицата към раздел 2.2.1.1.5.:- за типовете превозни средства с работен обем на двигателя по-малък от 150 cm3, изпитването се извършва въз основа на шест елементарни цикъла на кормуване при градски условия. Вземането на проби от газовите емисии започва преди или в момента на пускането на двигателя и завършва, когато настъпи края на периода за работа на свободен ход на последния елементарен цикъл на кормуване при градски условия,- за типовете превозни средства с работен обем на двигателя по-голям или равен на 150 cm3, о изпитването се извършва въз основа на шест елементарни цикъла на кормуване при градски условия и на един цикъл на кормуване при извънградски условия. Вземането на проби от газовите емисии започва преди или в момента на пускането на двигателя и завършва, когато настъпи края на периода за работа на свободен ход на последния цикъл на кормуване при извънградски условия."2. Добавя се следния раздел 2.2.1.1.7.:"2.2.1.1.7. Регистрираните показания се попълват в съответните раздели на документа, визирани в приложение VII към Директива 2002/24/ЕО."3. Раздел 2.2.1.2.4 се заменя със следния текст:"2.2.1.2.4. Температурата на маслото в двигателя в момента на изпитването се записва (прилага се единствено за четиритактовите двигатели)."4. Раздел 2.2.1.2.5 се заменя със следния текст:"2.2.1.2.5. Регистрираните показания се попълват в съответните раздели на документа, визиран в приложение VII към Директива 2002/24/ЕО."5. Бележката под линия (*) на таблицата към раздел 2.2.1.1.5 се заличава.6. Заглавието на допълнение 1 се заменя със следния текст:"Изпитване от тип I (за превозните средства, които подлежат на изпитване за пределни стойности на газови емисии, посочени в ред А от таблицата към раздел 2.2.1.1.5. на настоящото приложение)(контрол на средните стойности на емисиите от замърсяващи газове)".7. Добавя се следното допълнение 1а:""20030811Допълнение 1аИзпитване от тип I (за превозните средства, които подлежат на изпитване за пределни стойности на газови емисии, посочени в ред Б от таблицата към раздел 2.2.1.1.5. на настоящото приложение)(контрол на средните стойности на емисиите от замърсяващи газове)1. ВЪВЕДЕНИЕМетод за прилагане за изпитване от тип I, предвидено в раздел 2.2.1.1. от приложение II1.1. Двуколесният или триколесният мотоциклет се поставя на динамометричен стенд, оборудван със спирачка и инерционен маховик. Извършва се изпитване без прекъсване, което включва шест елементарни цикъла на кормуване в градски условия с обща продължителност от 1170 секунди за мотоциклети от клас I, или изпитване от шест елементарни цикъла на кормуване в градски условия плюс един цикъл на кормуване в извънградски условия с обща продължителност от 1570 секунди, за мотоциклети от клас II.По време на изпитването отработените газове се разтварят с въздух, така че да се получи постоянен състав на сместа. През цялото времетраене на изпитването от така получената смес се отвежда постоянен дебит към една или няколко торбички, за да се определят последователно концентрациите (средните стойности за изпитването) на въглероден окис, неизгорели въглеводороди, азотни окиси и въглероден двуокис.2. ЦИКЪЛ НА РАБОТА НА ДИНАМОМЕТРИЧНИЯ СТЕНД2.1. Описание на цикълаЦиклите на работа, които се прилагат върху динамометричния стенд, са посочени в поддопълнение 1.2.2. Общи условия за изпълнение на цикълаАко е необходимо, трябва да се проведат предварителни изпитвателни цикли, за да се определи кой е най-добрият начин за управление на механизма за подаване на газта и за задействане на спирачката, с цел провеждане на цикъл, който се доближава до теоретичния в рамките на предписаните пределни стойности.2.3. Използване на скоростната кутия2.3.1. Използването на скоростната кутия се определя по следния начин:2.3.1.1. При постоянна скорост режимът на работа на двигателя трябва да бъде доколкото е възможно в рамките от 50 % до 90 % от режима на максимална мощност. Когато е възможно достигането на тази скорост на две или повече от две предавки, двигателят трябва да се изпитва на най-високата предавка.2.3.1.2. При цикъл за кормуване в градски условия, по време на ускорението, изпитването на мотопеда трябва да се извърши на предавка, която позволява максимално ускорение. Към по-високата предавка се преминава най-късно когато режимът на двигателя достигне 110 % от скоростта, при която двигателят отдава максималната си мощност. Ако мотоциклет или триколесен мотоциклет достига скорост 20 км/ч на първа предавка или 35 км/ч на втора предавка, към по-високата предавка се преминава при тези скорости.При тези случаи не се разрешава никаква друга промяна на предавателното отношение чрез преминаване на по-високи предавки. Ако по време на фазата на ускорение смените в предавателните отношения се извършат при тези фиксирани скорости на двуколесния или триколесния мотоциклет, следващата фаза на изпитване при постоянна скорост се извършва на предавката, която е включена, когато двуколесният или триколесният мотоциклет навлиза в тази фаза с постоянна скорост, независимо от режима на двигателя.2.3.1.3. По време на отрицателното ускорение се преминава към по-ниската предавка, преди двигателят да започне да работи на предполагаемите обороти за свободен ход, или когато режимът на двигателя спадне до 30 % от скоростта, при която двигателят отдава максималната си мощност, в зависимост от това кое от тези две състояния се достига най-напред. Не трябва да се слиза на първа предавка по време на отрицателното ускорение.2.3.2. Двуколесните и триколесни мотоциклети, които са оборудвани със скоростни кутии с автоматично управление, се изпитват, като се включва най-високата предавка ("drive"). Механизмът за подаване на газ се задейства по такъв начин, че да се постигне колкото е възможно по-постоянно ускорение, за да може трансмисията да включва различните предавки в нормална последователност. Прилагат се предписаните в раздел 2.4. допустими отклонения.2.3.3. За провеждането на цикъла на кормуване при извънградски условия скоростната кутия се използва в съответствие с препоръките на производителя.Не се прилагат точките за смяна на скоростите, които фигурират в допълнение 1 към настоящото приложение; ускорението трябва да продължава през целия период, изобразен от правата линия, която свързва края на всеки период на работа на свободен ход с началото на следващия период на работа с постоянна скорост. Прилагат се предписаните в раздел 2.4. допустими отклонения.2.4. Допустими отклонения2.4.1. Допустимото отклонение по отношение на теоретичната скорост трябва да не надвишава ± 2 км/ч по време на всички фази. По време на смяната на режимите се приемат отклонения, които надхвърлят допустимите, при условие, че тяхното времетраене не надхвърля в нито един момент 0,5 секунди, при положение, че не е предвидено друго в раздели 6.5.2. и 6.6.3.2.4.2. Приема се допустимо отклонение от ± 0,5 секунди по отношение на теоретичното времетраене.2.4.3. Допустимите отклонения за скорост и време се комбинират по начина, който е посочен в поддопълнение 1.2.4.4. Изминатото разстояние по време на цикъла се измерва с допустимо отклонение от ± 2 %.3. ДВУКОЛЕСЕН ИЛИ ТРИКОЛЕСЕН МОТОЦИКЛЕТ И ГОРИВО3.1. Дву- или триколесен мотоциклет, които се подлагат на изпитване3.1.1. Двуколесният или триколесният мотоциклет трябва да бъде представен в добро техническо състояние. Той трябва да е разработен и да е изминал най-малко 1000 километра преди тестовото изпитване. Лабораторията може да реши дали може да допусне дву- или триколесен мотоциклет, който е изминал по-малко от 1000 км преди тестовото изпитване.3.1.2. В устройството за отвеждане на отработените газове не трябва да има течове, които могат да намалят количеството на уловените газове, тяхното количество трябва да е равно на количеството на газовете, които излизат от двигателя.3.1.3. Може да се проконтролира херметичността на системата за всмукване, за да е сигурно, че горивната смес не е променена от инцидентно засмукване на въздух.3.1.4. Регулировките на дву- или триколесния мотоциклет трябва да отговарят на предписанията на производителя.3.1.5. Лабораторията ще може да провери дали техническите показатели на дву- или триколесния мотоциклет съответстват на спецификациите на производителя, дали той може да се експлоатира нормално, и по-специално дали е в състояние да бъде пуснат със студен или загрят двигател.3.2. ГоривоЗа целите на изпитването, трябва да се използва еталонното гориво, чиито спецификации са посочени в приложение IV. Ако смазването на двигателя се извършва с гориво-смазочна смес, качеството и дозировката на маслото, което се добавя към еталонното гориво, трябва да отговарят на препоръките на производителя.4. АПАРАТУРА ЗА ИЗПИТВАНЕ4.1. Динамометричен стендСтендът трябва да притежава следните главни характеристики:Контакт между вала и гумата на всяко задвижващо колело:- диаметър на вала ≥ 400 мм,- уравнение на кривата на поглъщаемост на мощност: изпитвателният стенд трябва да позволява възпроизвеждане с точност до ± 15 %, и при начална скорост от 12 км/ч, на развиваната от двигателя мощност, когато двуколесният или триколесният мотоциклет се движи по хоризонтален път, като стойността на вятъра е равна практически на нула. Тогава мощността, погълната от спирачката и вътрешното триене на стенда, ще се изчисли според предписанията на раздел 11 от поддопълнение 4 към допълнение 1, тоест мощността, погълната от спирачката и вътрешното триене на стенда трябва да бъде равна на:- K V3 ± 5 % от PV50,- допълнителни инерционни сили: 10 кг на 10 кг [1].4.1.1. Ефективно изминатото разстояние трябва да бъде измерено с оборотомер, задвижван от вала, който задвижва спирачката и инерционните маховици.4.2. Оборудване за вземане на проби от отработените газове и за измерване на обема им4.2.1. Поддопълнения 2 и 3 към допълнение 1 съдържат принципна схема на оборудване за събиране, разтваряне, вземане на проби и измерване на обема на отработените газове по време на изпитването.4.2.2. Съставните части на оборудването за изпитването са описани в следващите точки (за всяка част е посочена референтна сигла, която фигурира върху чертежите на поддопълнения 2 и 3 към допълнение 1). Техническата служба може да разреши използването на различно оборудване, стига то да гарантира еквивалентност на резултатите.4.2.2.1. Устройство за събиране на всички отработени газове, отделени по време на изпитването; обикновено това е устройство от отворен тип, което поддържа атмосферното налягане на изхода или на изходите на системата за отвеждане на отработените от двигателя газове. Въпреки това, ако условията за противоналягане са спазени (± 1,25 kPa), може да се използва затворена система. Събирането на газовете трябва да се извършва без допускане на конденз, който може да предизвика чувствителна промяна в характера на отработените газове при температурата на изпитването.4.2.2.2. Съединителна тръба (Tu), свързваща устройството за събиране на отработените газове и системата за вземане на проби от отработените газове. Тази тръба и устройството за събиране на газове са от неръждаема стомана или от друг материал, който не променя състава на събраните газове и е устойчив на температурните въздействия на тези газове.4.2.2.3. Топлообменник (Sc), който е в състояние да ограничи варирането на температурата на разтворените газове при входа на помпата с точност до ± 5 °C по време на изпитването. Този топлообменник трябва да притежава система за предварително затопляне, която да бъде в състояние да загрее газовете до работната температура (± 5 °C) преди започването на изпитването.4.2.2.4. Помпа за измерване на обем (Р1), предназначена да засмуква разтворените газове и задвижвана от двигател, който поддържа с голяма точност няколко постоянни скорости. Постоянният дебит трябва да бъде достатъчен, за да гарантира засмукването на целия поток от отработени газове. Устройство, използващо тръба на Вентури с критичен поток, също може да бъде използвано.4.2.2.5. Устройство, което позволява непрекъснато регистриране на температурата на разтворените газове, които влизат в помпата.4.2.2.6. Сонда (S3), която е закрепена на нивото на устройството за събиране на газовете, от външната му страна, като позволява с помощта на помпа, филтър и разходомер да се взема проба при постоянен дебит от разтворения въздух по време на тестовото изпитване.4.2.2.7. Сонда (S2), разположена преди помпата за измерване на обем и насочена срещу посоката на движение на потока на разтворените газове, позволяваща вземане на проба при постоянен дебит от сместа на разтворените газове по време на тестовото изпитване, посредством използване на помпа, филтър и разходомер, ако е необходимо. Минималният дебит на преминаване на газовия поток в двете системи за вземане на проби, посочени по-горе, трябва да бъде не по-малко от 150 л/ч.4.2.2.8. Два филтъра (F2 и F3), поставени съответно след сондите S2 и S3, имащи за цел да задържат твърдите частици в състояние на суспензия от потока, от който се взема проба, и който е насочен към торбичките за събиране. Трябва да се наблюдава по-специално те да не предизвикат промяна в концентрациите на газовите компоненти на пробите.4.2.2.9. Две помпи (P2 и P3), които вземат пробите съответно с помощта на сондите S2 и S3, като пълнят торбичките Sа и Sb.4.2.2.10. Два клапана с ръчно регулиране (V2 и V3), монтирани последователно съответно с помпите P2 и P3, позволяващи да се регулира дебита на пробата, която постъпва в торбичките.4.2.2.11. Два ротаметъра (R2 и R3), поставени последователно съответно по линиите "сонда, филтър, помпа, клапани, торбичка" (S2, F2, P2, V2, Sa и S3, F3, P3, V3, Sb), позволяващи пряк визуален контрол на моментните дебити на вземаната проба.4.2.2.12. Непропускливи торбички за пробите, които събират първичния въздух и сместа от разтворените газове, и са с достатъчен капацитет, за да не се наруши нормалното изтичане на пробите. Тези торбички трябва да бъдат с автоматично затваряне от външната им страна и трябва да могат да бъдат бързо и без изпускане свързвани или към кръга за вземане на проба, или към кръга за извършване на анализ в края на изпитването.4.2.2.13. Два манометъра (g1 и g2) с диференциално налягане, които са поставени:g1 : преди помпата Р1, за да се определи разреждането на сместа "отработени газове — първичен въздух" по отношение на атмосферното налягане,g2 : след и преди помпата Р1, за да се прецени увеличаването на налягането, предизвикано в газовия поток.4.2.2.14. Тотализиращ оборотомер (CT) на ротативната помпа за измерване на обем P1.4.2.2.15. Трипътни кранове на посочените по-горе кръгове за вземане на проби, които насочват потока от проби или навън, или към съответните торбички за събиране на пробите по време на изпитването. Крановете трябва да са бързодействащи. Те трябва да са изработени от материали, които не предизвикват промени в състава на газовете; освен това, те трябва да притежават такива сечения за оттичане навън и форми, които намаляват тегловните загуби до технически възможния минимум.4.3. Оборудване за анализ4.3.1. Определяне на концентрацията на въглеводородите4.3.1.1. Концентрацията на неизгорели въглеводороди в събраните проби по време на изпитванията в торбичките Sa и Sb се определя от анализатор от тип с йонизиране на пламък.4.3.2. Определяне на концентрациите на СО и СО24.3.2.1. Концентрациите на въглероден окис (CO) и въглероден двуокис (CO2) в събраните проби по време на изпитванията в торбичките Sa и Sb се определят от анализатор от недисперсивен тип с поглъщане в инфрачервения спектър.4.3.3. Определяне на концентрациите на NOx4.3.3.1. Концентрацията на азотните окиси (NOx) в събраните проби по време на изпитванията в торбичките Sa и Sb се определя от анализатор от тип с химическа луминесценция.4.4. Точност на уредите и на измерванията4.4.1. При положение, че спирачката е била еталонирана с отделно изпитване, не е необходимо да се посочва точността на динамометъра. Цялата инерционна сила на въртящите се маси, включително и инерционната сила на валовете и на въртящата се част на спирачката (виж раздел 5.2.), се дава с точност от ± 2 %.4.4.2. Скоростта на двуколесния или триколесен мотоциклет трябва да бъде измерена въз основа на скоростта на въртене на валовете, свързани със спирачката, и на скоростта на въртене на инерционните маховици. Тя трябва да може да бъде измерена с точност до ± 2 км/ч в диапазона от 0 до 10 км/ч и с точност до ± 1 км/ч в диапазона над 10 км/ч.4.4.3. Температурата, посочена в раздел 4.2.2.5., трябва да може да се измери с точност до ± 1 °C. Температурата, посочена в раздел 6.1.1., трябва да може да се измери с точност до ± 2 °C.4.4.4. Атмосферното налягане трябва да може да се измери с точност до ± 0,133 кРа.4.4.5. Разреждането в сместа на разтворените газове, които влизат в помпата Р1 (виж раздел 4.2.2.13.), по отношение на атмосферното налягане, трябва да може да се измери с точност до ± 0,4 кPa. Разликата в налягането на разтворените газове между отсеците, разположени преди и след помпата Р1 (виж раздел 4.2.2.13.), трябва да може да се измери с точност до ± 0,4 кPa.4.4.6. Изместеният обем при всяко пълно завъртане на помпата Р1 и стойността на изместването при възможно най-ниска скорост на помпане, според отчитането на оборотомера, трябва да позволят определянето с точност до ± 2 % на общия обем на сместа "отработени газове — първичен въздух", изместен от Р1 по време на изпитването.4.4.7. Анализаторите трябва да притежават измервателен диапазон, който е съобразен с точността, изисквана за измерване на съдържанието на различни замърсители с точност до ± 3 %, без да се държи сметка за точността на газовете, използвани за еталониране.За определяне на концентрацията на въглеводородите, анализаторът с йонизация на пламък трябва да може да достига до 90 % от цялата скала за по-малко от една секунда.4.4.8. Съдържанието на еталониращи газове не трябва да се отклонява с повече от ± 2 % от референтната стойност на всеки един от тях. Разтварящият носител е съставен от азот.5. ПОДГОТОВКА НА ИЗПИТВАНЕТО5.1. Изпитване по път5.1.1. Условия, отнасящи се до пътяПистата за изпитвания трябва да бъде равна, хоризонтална, права и с равномерно покритие. Повърхността трябва да бъде суха и свободна от каквото и да е препятствие или бариера, спираща вятъра, което би попречило на измерването на съпротивлението при движение. Наклонът не трябва да превишава 0,5 % между две точки, разположени една от друга на разстояние минимум от 2 метра.5.1.2. Условия относно околната среда при изпитването на пътПо време на периодите на събиране на данни, вятърът трябва да бъде постоянен. Неговата скорост и посока трябва да се измерват непрекъснато или според подходяща честота на място, където силата му по време на пробег при свободен ход има представителна стойност.Условията на околната среда трябва отговарят на следните ограничения:- максимална скорост на вятъра: 3 м/сек.,- максимална скорост на вятъра в случай на краткотрайни пориви: 5 м/сек.,- средна скорост на вятъра, в паралелна посока: 3 м/сек,- средна скорост на вятъра, в перпендикулярна посока: 2 м/сек,- максимална относителна влажност: 95 %,- температура на въздуха: между 278 K и 308 K.Стандартните условия на околната среда трябва да са следните:- налягане p0: 100 kPa,- температура Т0: 293 K,- относителна плътност на въздуха d0: 0,9197,- скорост на вятъра: без вятър,- обемна маса на въздуха ρ0: 1,189 кг/м3Относителната плътност на въздуха в момента на изпитването на мотоциклета, изчислена по следната формула, не трябва да се отклонява с повече от 7,5 % от плътността на въздуха при стандартните условия.Относителната плътност на въздуха dT трябва да се изчисли по следната формула:d=d×pp×TTкъдето:dT = относителна плътност на въздуха при условията на изпитването;pT = налягане на околната среда при условията на изпитването, измерено в килопаскали;TT = абсолютна температура по време на изпитването, измерена в келвин.5.1.3. Референтна скоростРеферентната или референтните скорости трябва да бъдат определени за съответния изпитвателен цикъл.5.1.4. Указана скоростУказаната скорост v е необходима за изготвяне на кривата на съпротивлението при движение. За определяне на съпротивлението при движение, в зависимост от скоростта на мотоциклета, когато тя се доближава до референтната скорост v0, съпротивленията при движение трябва да бъдат измерени с помощта на минимум четири указани скорости, включително и референтната/ите скорост/и. Диапазонът на указаните скорости (интервалът между максималната и минимална скорост) трябва да бъде разширен до двете крайни стойности на референтната скорост или до границите на диапазона на референтната скорост, ако има повече от една такава скорост, като това разширение става най-малко с Δv, както е посочено в точка 5.1.6. Указаните скорости, включително референтната/те скорост/и, не трябва да се различават с повече от 20 км/ч и интервалът между тях трябва да бъде същият. Кривата на съпротивлението при движение позволява да се изчисли съпротивлението при движение при указаната/ите скорост/и.5.1.5. Начална скорост на пробега на свободен ходНачалната скорост на пробега на свободен ход трябва да надвишава с повече от 5 км/ч максималната скорост, при която започва измерването на времето на отрицателно ускорение при свободен ход, защото трябва да се предвиди достатъчно време, например за да се определи положението на мотоциклета и на водача и за да се изключи захранването на двигателя, преди скоростта да слезе отново до v1, скоростта при която започва измерването на отрицателното ускорение при свободен ход.5.1.6. Начална и крайна скорост при измерването на времето на отрицателно ускорение при свободен ходЗа гарантиране на точността на измерването на времето на отрицателно ускорение при свободен ход (Δt) и на интервала между началната скорост (v1) и крайната скорост (v2), в километри в час, през времето на пробега на свободен ход (2Δv), трябва да бъдат налице следните условия:v= v + Δvv= v – ΔvΔv = 5 км/ч за v < 60 км/чΔv = 10 км/ч за v ≥ 60 км/ч5.1.7. Подготовка на мотоциклета за провеждане на изпитването5.1.7.1. Всички компоненти на мотоциклета трябва да отговарят на серийното производство; ако мотоциклетът е различен от серията, в доклада за изпитването трябва да се представи пълно описание на тези разлики.5.1.7.2. Двигателят, предавателният механизъм и мотоциклетът трябва да бъдат правилно разработени в съответствие с предписанията на производителя.5.1.7.3. Мотоциклетът трябва да бъде регулиран в съответствие с предписанията на производителя, например по отношение на вискозитета на маслата и налягането на гумите; ако мотоциклетът е различен от серията, в доклада за изпитването трябва да се представи пълно описание на тези разлики.5.1.7.4. Масата на мотоциклета при движение трябва да отговаря на определението в раздел 1.2. от настоящото приложение.5.1.7.5. Общата маса, с която се извършва изпитването, включително масата на водача и инструментите, трябва да бъде измерена преди началото на изпитването.5.1.7.6. Разпределението на товара между колелата трябва да съответства на препоръките на производителя.5.1.7.7. При монтирането на измервателните инструменти върху мотоциклета, който се подлага на изпитване, трябва да се следи тяхното влияние върху разпределението на натоварването между колелата да бъде сведено до минимум. При монтирането на датчика за скоростта на външната страна на мотоциклета, трябва да се следи допълнителните аеродинамични загуби да бъдат намалени до минимум.5.1.8. Водач и положение на кормуване5.1.8.1. Водачът трябва да носи съответен комбинезон (от една част) или подобно облекло, каска, защита за очите, ботуши и ръкавици.5.1.8.2. В съответствие с условията, описани в раздел 5.1.8.1., водачът трябва да бъде с тегло 75 кг ± 5 кг и с ръст 1,75 м ± 0,05 м.5.1.8.3. Водачът трябва да бъде седнал върху предвидената седалка, с крака върху стъпенките и с нормално протегнати ръце. Това положение на тялото му позволява да упражнява във всеки момент необходимия контрол над мотоциклета по време на изпитването при движение на свободен ход.Водачът трябва да остане в това положение през цялото време на измерването.5.1.9. Измерване на времето на отрицателното ускорение при движение на свободен ход5.1.9.1. След период на загряване, мотоциклетът трябва да повиши скоростта си, за да достигне до началната скорост, при която трябва да започне пробегът на свободен ход.5.1.9.2. Като се има предвид, че от конструктивна гледна точка, поставянето на трансмисията в неутрално положение може да бъде опасно и трудно, пробегът на свободен ход може да се извърши единствено с двигател с отцепен съединител. От друга страна, методът, при който се използва друг мотоциклет за теглене, трябва да се приложи за мотоциклетите, при които е невъзможно прекъсването на захранването по време на пробега на свободен ход. Когато изпитването на свободен ход се възпроизвежда на динамометричния стенд, трансмисията и съединителят трябва да се намират в същите условия, както при изпитването на път.5.1.9.3. Начинът на кормуване трябва да бъде възможно най-малко изменян и спирачките не трябва да бъдат задействани до края на измерването на пробега на свободен ход.5.1.9.4. Времето на отрицателно ускорение при свободен ход Δtai, което съответства на указаната скорост vj, трябва да бъде измерено като време, което е изминало между скоростта vj + Δv на мотоциклета и скоростта vj - Δv.5.1.9.5. Описаната процедура между точки 5.1.9.1. и 5.1.9.4. трябва да се повтори по обратен ред, за да се измери времето на отрицателно ускорение при движение на свободен ход Δtbi.5.1.9.6. Средната стойност на ΔTi от двете времена на отрицателно ускорение при движение на колелото на свободен ход Δtаi и Δtbi. се изчислява с помощта на следното уравнение:ΔT=Δt+ Δt5.1.9.7. Необходимо е да се направят минимум четири изпитвания и да се изчисли средното време на отрицателно ускорение при движение на свободен ход ΔTj с помощта на следното уравнение:ΔT=∑ΔTИзпитванията трябва да бъдат провеждани докато се достигне статистическа точност Р, която е по-ниска или равна на 3 % (Р ≤ 3 %). Статистическата точност Р се определя в проценти по следната формула:P =n×ΔTкъдето:t = коефициент, даден в таблица 1;s = типово отклонение, определяно от формулатаs = 2∑i = 1nΔTi – ΔTj2n – 1n = номер на изпитването.Таблица 1 Коефициент на статистическа точностN | t | t2n |4 | 3,2 | 1,60 |5 | 2,8 | 1,25 |6 | 2,6 | 1,06 |7 | 2,5 | 0,94 |8 | 2,4 | 0,85 |9 | 2,3 | 0,77 |10 | 2,3 | 0,73 |11 | 2,2 | 0,66 |12 | 2,2 | 0,64 |13 | 2,2 | 0,61 |14 | 2,2 | 0,59 |15 | 2,2 | 0,57 |5.1.9.8. По време на повторенията на изпитването, трябва да се следи започването на пробега на свободен ход да стане при едни и същи условия на загряване и при една и съща начална скорост.5.1.9.9. Измерването на времето на отрицателно ускорение при движение на свободен ход за няколко указани скорости може да се извърши в рамките на един и същ пробег на свободен ход. В този случай пробегът на свободен ход трябва да се повтаря, като всеки път започва от същата начална скорост.5.2. Обработка на данните5.2.1. Изчисление на съпротивлението при движение5.2.1.1. Съпротивлението при движение Fj, измервано в нютони, при указаната скорост vj, се изчислява по следния начин:F=m – mΔTкъдето:m = масата на мотоциклета, който се изпитва, в килограми, така както той е представен по време на изпитването, като в тази маса се включва водачът и инструментите;mr = инерционна маса, еквивалентна на всички колела и части на мотоциклета, въртящи се с колелата по време на пробега на свободен ход по път. В зависимост от случая, mr трябва да бъде измерена или изчислена. Друго решение може да бъде оценяването на mr на 7 % от масата на мотоциклета в ненатоварено състояние.5.2.1.2. Челното съпротивление Fj трябва да бъде коригирано съгласно 5.2.2.5.2.2. Регулиране на кривата на съпротивление при движениеКривата на съпротивление при движение F се изчислява по следния начин:F =f+ fvТова уравнение трябва да се коригира чрез линейна регресия на серията от данни за Fj и vj получена по-горе, за да се определят коефициентите f0 и f2,където:F = съпротивление при движение, което включва при необходимост и съпротивлението на скоростта на вятъра, в нютони;f0 = съпротивление при търкаляне, в нютони;f2 = коефициент на аеродинамичното челно съпротивление в нютони, разделен на квадрата на километрите в час [N/(км/ч)2].Получените коефициенти f0 и f2 трябва да бъдат коригирани с помощта на следните уравнения, за да се вземат предвид референтните условия на околната среда:f=f1 + KT– Tf=f×TT×ppкъдето:f*0 = съпротивление при търкаляне, коригирано в зависимост от референтните условия на околната среда, в нютони;TT = средна околна температура, измерена в келвин.f*2 = коригиран коефициент на аеродинамичното челно съпротивление в нютони, разделени на квадрата на километрите в час [N/(км/ч)2];pT = средно атмосферно налягане в килопаскали;K0 = коефициент на корекция "температура" на съпротивлението при търкаляне, който може да се определи въз основа на емпирични данни при изпитванията на специални мотоциклети и гуми, или, при липса на информация, може да бъде изчислен по следния начин: K0 = 6 x 10-3K-1.5.2.3. Референтно съпротивление при движение, използвано за регулиране на динамометричния стендРеферентното съпротивление при движение F*(v0) върху динамометричния стенд при референтната скорост на мотоциклета (v0), измервано в нютони, се изчислява по следния начин:Fv=f+ f× v5.3. Регулиране на динамометричния стенд въз основа на измервания на пробега на свободен ход5.3.1. Спецификации на оборудването5.3.1.1. Уредите, използвани за измерване на скоростта и времето, трябва да притежават указаната в точки от "а" до "е" на таблица 2 точност на измерване.Таблица 2 Изисквана точност на измерванията| От измерената стойност | Разделителна способност |a)Съпротивление при движение, F | + 2 % | — |б)Скорост на мотоциклета (v1,v2) | ± 1 % | 0,45 км/ч |в)Интервал между скоростите по време на движение на свободен ход [2Δv = v1 – v2] | ± 1 % | 0,10 км/ч |г)Време на отрицателно ускорение при движение на колелото на свободен ход (Δt) | ± 0,5 % | 0,01 с |д)Общо тегло на мотоциклета [mk + mrid] | ± 1,0 % | 1,4 кг |е)Скорост на вятъра | ± 10 % | 0,1 м/с |Валовете на стенда трябва да бъдат чисти, сухи и без нищо, което би могло да предизвика приплъзване на гумата.5.3.2. Регулиране на инерционната маса5.3.2.1. Еквивалентната инерционна маса на динамометричния стенд трябва бъде равна на еквивалентната инерционна маса на инерционния маховик mfi, която е по-близка до реалната маса на мотоциклета ma. Реалната маса ma отговаря на сумата от въртящата се маса на предното колело mrf, и на общата маса на мотоциклета, включително водача и инструментите, измерена по време на изпитването на път. Еквивалентната инерционна маса mi може също така да се изчисли въз основа на данните в таблица 3. Стойността на mrf може в зависимост от случая да бъде измерена или изчислена в килограми, или да се приеме за равна на 3 % от m.Ако реалната маса ma не може да бъде равна на еквивалентната инерционна маса на инерционния маховик mi, така че референтното съпротивление при движение F* да бъде еквивалентно на съпротивлението при движение FE, което трябва да се приложи върху динамометричния стенд, времето на отрицателно ускорение при свободен ход ΔTE може да бъде изменено пропорционално на общата маса по време на референтното отрицателно ускорение при свободен ход ΔTroad, с помощта на следните уравнения:ΔT=m+ mFΔT=m+ mFF= FΔT=ΔT×m+ mm+ mс0,95 <m+ mm+ m< 1,05и където:ΔTroad = време на референтно отрицателно ускорение при движение на колелото на свободен ход;ΔTE = време на референтно отрицателно ускорение при движение колелото на свободен ход, променено съобразно инерционната маса (mi + mr1);FE = еквивалентно челно съпротивление на динамометричния стенд;mr1 = инерционна маса, еквивалентна на задното колело и на частите на мотоциклета, които се въртят с колелото по време на пробега на свободен ход. Масата mr1 може, в зависимост от случая, да бъде измерена или изчислена в килограми. Друго решение може да бъде определянето на mr1 за равна на 4 % от m.5.3.3. Преди изпитването динамометричният стенд трябва да бъде загрят, за да се стабилизира силата на триене Ff.5.3.4. Налягането на гумите трябва да бъде приведено в съответствие с указанията на производителя или с налягането, при което се изравнява скоростта на мотоциклета по време на изпитването на път и скоростта на мотоциклета, получена върху динамометричния стенд.5.3.5. Мотоциклетът, който се изпитва, трябва да бъде загрят върху динамометричния стенд при същите условия, както при изпитването на път.5.3.6. Процедури по регулиране на динамометричния стендНатоварването върху динамометричния стенд FE, като се има предвид неговата конструкция, е съставено от общата загуба при триене Ff (която съответства на сбора от съпротивлението при триене при въртене на динамометричния стенд и на съпротивлението при търкаляне на гумите и от съпротивлението при триене на въртящите се части на системата за управление на мотоциклета) и от спирателното усилие на блока за поглъщане на енергия (pau) Fpau, както се показва със следното уравнение:F= F+ FРеферентното челно съпротивление F*, посочено в точка 5.2.3., трябва да се възпроизведе върху динамометричния стенд в зависимост от скоростта на мотоциклета, а именно:Fv= Fv5.3.6.1. Определяне на общата загуба при триенеОбщата загуба при триене Ff върху динамометричния стенд трябва да бъде измерена с помощта на метода, посочен в раздели 5.3.3.1.1. и 5.3.3.1.2.5.3.6.1.1. Управление посредством динамометричния стендТози метод се прилага само към динамометрични стендове, които могат да управляват мотоциклет. Мотоциклетът трябва да се управлява от динамометричния стенд с постоянната референтна скорост v0, при включена трансмисия и двигател с отцепен съединител. Общата загуба при триене Ff(v0) се извежда от усилието, прилагано на динамометричния стенд.5.3.6.1.2. Пробег на свободен ход без поглъщанеМетодът за измерване на времето на отрицателно ускорение при движение на свободен ход служи за изчисляване на общата загуба при триене Ff.Извършеният от мотоциклета пробег на свободен ход трябва да се направи върху динамометричния стенд според процедурата, описана от 5.1.9.1. до 5.1.9.4., без никакво поглъщане от динамометричния стенд, като е необходимо да се измери времето на отрицателното ускорение при свободен ход Δti, което съответства на референтната скорост v0.Това измерване трябва да се извърши минимум три пъти, като средното време на отрицателно ускорение при движение на колелото на свободен ходΔt–трябва да се изчисли по следната формула:=∑ΔtОбщата загуба при триене при референтната скорост v0, Ff(v0), се изчислява, както следва:Fv=m+ m5.3.6.2. Пресмятане на усилието на блока за поглъщане на мощностУсилието Fpau(v0), погълнато от динамометричния стенд при референтната скорост (v0), се получава като се извади Ff(v0) от референтното челно съпротивление F*(v0):Fv=Fv– Fv5.3.6.3. Регулиране на динамометричния стендВ зависимост от своя тип динамометричният стенд трябва да бъде регулиран в съответствие с един от методите, описани в раздели 5.3.6.3.1. до 5.3.6.3.4.5.3.6.3.1. Динамометричен стенд с полигонална функцияПри динамометричен стенд с полигонална функция, в който характеристиките на поглъщане се определят от стойностите на натоварване при различни скорости, като точки за регулиране се избират минимум три от указаните скорости, между които е и референтната скорост. Във всяка една от тези точки динамометричният стенд трябва да бъде регулиран в зависимост от стойността на Fpau(vj), получена съгласно 5.3.6.2.5.3.6.3.2. Динамометричен стенд, контролиран посредством коефициенти5.3.6.3.2.1. При динамометричен стенд, контролиран от коефициенти, при който характеристиките на поглъщане се определят от коефициенти, изведени от полиномиална функция, стойността на Fpau(vj) за всяка от указаните скорости трябва да се изчисли по процедурата, която е посочена в раздели 5.3.6.1. и 5.3.6.2.5.3.6.3.2.2. F=av+ bv + cкоефициентите a, b и c трябва да бъдат определени по метода на полиномиална регресия.5.3.6.3.2.3. Динамометричният стенд трябва да бъде регулиран в зависимост от коефициентите a, b и c, получени в раздел 5.3.6.3.2.2.5.3.6.3.3. Динамометричен стенд с полигонален цифров регулатор F*5.3.6.3.3.1. При динамометричен стенд, оборудван с полигонален цифров регулатор F*, където в системата е вграден централен процесорен блок за обработка на данни (UCT), F* се въвежда директно, а Δtj, Ff и Fpau се измерват и изчисляват автоматично, за да се определи върху динамометричния стенд референтното челно съпротивление F* = f*0 + f*2v2.5.3.6.3.3.2. В този случай няколко точки се въвеждат директно една след друга по цифров път с помощта от серията данни от F*j и vj, пробегът на свободен ход се извършва и се измерва времето на отрицателно ускорение при колело на свободен ход Δtj. С помощта на автоматично изчисление през следващия етап посредством централния процесорен блок за обработка на данни Fpau се въвежда автоматично в паметта на интервали, при всеки от които скоростта на мотоциклета се изменя с 0,1 км/ч; след няколко повторения на изпитването на свободен ход съпротивлението при движение се определя, както следва:F+ F=m+ mΔtF=m+ mΔt–FF= F– Ff5.3.6.3.4. Динамометричен стенд с цифров регулатор на коефициенти f*0 и f*25.3.6.3.4.1. При динамометричен стенд, оборудван с цифров индикатор на коефициенти f*0, f*2, в който към системата е вграден централен процесорен блок за обработка на данни, референтното челно съпротивление F* = f*0 + f*2v2 се определя автоматично върху динамометричния стенд.5.3.6.3.4.2. В този случай, коефициентите f*0 и f*2 се въвеждат директно по цифров път; извършва се пробегът на свободен ход и се измерва времето на отрицателно ускорение при свободен ход Δti. С помощта на автоматично изчисление през следващия етап посредством централния процесорен блок за обработка на данни Fpau се въвежда автоматично по цифров път в паметта на интервали, при всеки от които скоростта на мотоциклета се изменя с 0,06 км/ч, за да се определи челното съпротивление:F+ F=m+ mΔtF=m+ mΔt–FF= F– Ff5.3.7. Проверка на динамометричния стенд5.3.7.1. Непосредствено след първоначалното регулиране времето на отрицателното ускорение при свободен ход ΔtЕ върху динамометричния стенд, което съответства на референтната скорост v0, трябва да бъде измерено по процедурата, описана от 5.1.9.1. до 5.1.9.4.Измерването трябва да се проведе минимум три пъти, а средното време на отрицателно ускорение при колело на свободен ход ΔtE трябва да се изчисли въз основа на резултатите.5.3.7.2. Съпротивлението при движение, установено при референтната скорост FE(v0) върху динамометричния стенд, се изчислява с помощта на следното уравнение:Fv=m+ mΔtкъдето:FE = съпротивление при движение, установено на динамометричния стенд;ΔtЕ = средно време на отрицателно ускорение при движение на колело на свободен ход върху динамометричния стенд;5.3.7.3. Грешката при регулиране, ε, се изчислява, както следва:ε =Fv– FvFv× 1005.3.7.4. Необходимо е да се пренастрои динамометричният стенд, ако грешката при регулиране не отговаря на следните критерии:ε ≤ 2 % за v0 ≥ 50 км/чε ≤ 3 % за 30 км/ч ≤ v0 < 50 км/чε ≤ 10 % за v0< 30 км/ч5.3.7.5. Описаната процедура в раздели 5.3.4.1. до 5.3.4.3 трябва да бъде повтаряна, докато грешката при регулиране започне да отговаря на горните критерии.5.4. Регулиране на динамометричния стенд с помощта на таблицата за челно съпротивлениеДинамометричният стенд може да бъде регулиран по-скоро въз основа на данните от таблицата за съпротивление при движение, отколкото въз основа на съпротивлението при движение, получено по метода на пробег на колело на свободен ход. С този метод, предвиждащ използването на таблицата, динамометричният стенд трябва да бъде регулиран в зависимост от референтната маса, независимо от специфичните характеристики на мотоциклета.Инерционната маса, еквивалентна на инерционния маховик mfi, трябва да бъде еквивалентната инерционна маса mi, указана в таблица 3. Динамометричният стенд трябва да бъде регулиран според съпротивлението на търкаляне на предното колело "а" и коефициента на аеродинамично съпротивление "b", указани в таблица 3.Таблица 3 [2] Еквивалентна инерционна масаРеферентна маса mref (кг) | Еквивалентна инерционна маса mi (кг) | Съпротивление на търкаляне на предно колело "a" (N) | Коефициент на аеродинамично съпротивление "b" (N/(км/ч)) [2] |95 < mref ≤ 105 | 100 | 8,8 | 0,0215 |105 < mref ≤ 115 | 110 | 9,7 | 0,0217 |115 < mref ≤ 125 | 120 | 10,6 | 0,0218 |125 < mref ≤ 135 | 130 | 11,4 | 0,0220 |135 < mref ≤ 145 | 140 | 12,3 | 0,0221 |145 < mref ≤ 155 | 150 | 13,2 | 0,0223 |155 < mref ≤ 165 | 160 | 14,1 | 0,0224 |165 < mref ≤ 175 | 170 | 15,0 | 0,0226 |175 < mref ≤ 185 | 180 | 15,8 | 0,0227 |185 < mref ≤ 195 | 190 | 16,7 | 0,0229 |195 < mref ≤ 205 | 200 | 17,6 | 0,0230 |205 < mref ≤ 215 | 210 | 18,5 | 0,0232 |215 < mref ≤ 225 | 220 | 19,4 | 0,0233 |225 < mref ≤ 235 | 230 | 20,2 | 0,0235 |235 < mref ≤ 245 | 240 | 21,1 | 0,0236 |245 < mref ≤ 255 | 250 | 22,0 | 0,0238 |255 < mref ≤ 265 | 260 | 22,9 | 0,0239 |265 < mref ≤ 275 | 270 | 23,8 | 0,0241 |275 < mref ≤ 285 | 280 | 24,6 | 0,0242 |285 < mref ≤ 295 | 290 | 25,5 | 0,0244 |295 < mref ≤ 305 | 300 | 26,4 | 0,0245 |305 < mref ≤ 315 | 310 | 27,3 | 0,0247 |315 < mref ≤ 325 | 320 | 28,2 | 0,0248 |325 < mref ≤ 335 | 330 | 29,0 | 0,0250 |335 < mref ≤ 345 | 340 | 29,9 | 0,0251 |345 < mref ≤ 355 | 350 | 30,8 | 0,0253 |355 < mref ≤ 365 | 360 | 31,7 | 0,0254 |365 < mref ≤ 375 | 370 | 32,6 | 0,0256 |375 < mref ≤ 385 | 380 | 33,4 | 0,0257 |385 < mref ≤ 395 | 390 | 34,3 | 0,0259 |395 < mref ≤ 405 | 400 | 35,2 | 0,0260 |405 < mref ≤ 415 | 410 | 36,1 | 0,0262 |415 < mref ≤ 425 | 420 | 37,0 | 0,0263 |425 < mref ≤ 435 | 430 | 37,8 | 0,0265 |435 < mref ≤ 445 | 440 | 38,7 | 0,0266 |445 < mref ≤ 455 | 450 | 39,6 | 0,0268 |455 < mref ≤ 465 | 460 | 40,5 | 0,0269 |465 < mref ≤ 475 | 470 | 41,4 | 0,0271 |475 < mref ≤ 485 | 480 | 42,2 | 0,0272 |485 < mref ≤ 495 | 490 | 43,1 | 0,0274 |495 < mref ≤ 505 | 500 | 44,0 | 0,0275 |На всеки 10 кг | На всеки 10 кг | a = 0,088 mi Забележка: закръглено до две десети | b = 0,000015 mi + 0,0200 Забележка: закръглено до пет десети |5.4.1. Регулиране на съпротивлението при движение върху динамометричния стенд с помощта на таблицата за съпротивление при движениеЧелното съпротивление върху динамометричния стенд FE трябва да се определи с помощта на следното уравнение:F= F= a + b x vкъдето:FT = съпротивление при движение, получено от таблицата за съпротивление при движение, в нютони;A = съпротивление на търкаляне на предното колело, в нютони;B = коефициент на аеродинамично челно съпротивление, в нютони, разделени на квадрата на километрите в час [N/(км/ч)2];v = указана скорост, в километри в час.Референтното челно съпротивление F* трябва да бъде равно на челното съпротивление, получено от таблицата за челно съпротивление FT, защото няма да бъде необходимо извършване на корекция, за да се вземат под внимание референтните условия на околната среда.5.4.2. Указана скорост за динамометричния стендСъпротивленията при движение върху динамометричния стенд трябва да бъдат проверени при указаната скорост v. Необходимо е да се проверят минимум четири указани скорости, включително и референтната/те скорост/и. Диапазонът на указаните скорости (интервалът между максималната и минимална скорости) трябва да бъде разширен до двете крайни стойности на референтната скорост или до границите на диапазона на референтната скорост, ако има повече от една такава скорост, като това разширение става най-малко с Δv, както е определено в 5.1.6. Указаните скорости, включително референтната/те скорост/и, не трябва да се различават с повече от 20 км/ч и интервалът между тях трябва да бъде същият.5.4.3. Проверка на динамометричния стенд5.4.3.1. Непосредствено след първоначалното регулиране трябва да бъде измерено времето на отрицателното ускорение при колело на свободен ход върху динамометричния стенд, което съответства на указаната скорост. Мотоциклетът не трябва да бъде поставен върху динамометричния стенд по време на измерването на времето на отрицателното ускорение при колело на свободен ход. Когато скоростта на динамометричния стенд надвиши максималната скорост на изпитвателния цикъл, е необходимо да се започне измерването на времето на отрицателно ускорение при свободен ход.Измерването трябва да се проведе минимум три пъти, а средното време на отрицателно ускорение при колело на свободен ход ΔtE трябва да се изчисли въз основа на получените резултати.5.4.3.2. Установеното съпротивление при движение FE(vj) при указаната скорост върху динамометричния стенд се изчислява с помощта на следното уравнение:Fv=mΔt5.4.3.3. Грешката при регулиране при указаната скорост, ε, се изчислява, както следва:ε =Fv– FF× 1005.4.3.4. Необходимо е да се пренастрои динамометричният стенд, ако грешката при регулиране не отговаря на следните критерии:ε ≤ 2 % за v ≥ 50 км/чε ≤ 3 % за 30 км/ч ≤ v < 50 км/чε ≤ 10 % за v < 30 км/чОписаната процедура от раздели 5.3.3.1. до 5.4.3.3- трябва да бъде повтаряна, докато грешката при регулиране влезе в рамките на изискванията.5.5. Привеждане на двуколесния или триколесния мотоциклет до температурата на околната среда5.5.1. Преди изпитването двуколесният или триколесният мотоциклет се оставя в помещение със сравнително постоянна температура между 20 °С и 30 °С. Това привеждане до температурата на околната среда трябва да продължи докато температурата на маслото и охладителната течност, ако има такава, достигнат до ± 2 к от температурата на помещението. След като двигателят е работил на свободен ход 40 сек., се провеждат два пълни цикъла на изпитване, преди вземането на проби от отработените газове.5.5.2. Налягането на гумите трябва да бъде същото, като предписаното от производителя за провеждането на предварителното изпитване в пътни условия, което ще позволи регулирането на спирачката. Въпреки това, ако диаметърът на валовете е по-малък от 500 мм, налягането на гумите може да бъде повишено от 30 % до 50 %.5.5.3. Масата върху задвижваното колело е същата, както когато двуколесният или триколесният мотоциклет се използва при нормални условия на кормуване, с един водач с тегло 75 кг.5.6. Еталониране на апаратурата за анализ5.6.1. Еталониране на анализаторитеПосредством изходния разходомер и изходния манометър, монтирани върху всяка бутилка, към анализатора се изпраща количеството газ с определеното налягане, необходимо за правилната работа на уредите. Уредът се регулира, за да показва като стабилизирана стойност стойността, указана върху еталонната газова бутилка. Въз основа на регулировката, направена с бутилката, когато тя е с максимално съдържание, се установява кривата на отклоненията на уреда в зависимост от съдържанието на различните използвани еталонни газови бутилки. За периодичното еталониране на анализатора на йонизиране на пламък, което трябва да се извършва най-малко един път месечно, трябва да се използват смеси от въздух и пропан (или хексан) с номинални концентрации на въглеводород, равни на 50 % и на 90 % от пълната скала. За периодичното еталониране на анализаторите от недисперсивен тип с поглъщане в инфрачервения спектър, трябва да се извърши измерване на смесите с азот и, респективно с СО и СО2, с номинални концентрации от 10 %, 40 %, 60 %, 85 % и 90 % от пълната скала. За еталонирането на анализатора на NOx с химическа луминесценция трябва да се използват смеси на азотисти окиси (N2O), разтворени в азот, с номинална концентрация от 50 % и 90 % от пълната скала. За контролното еталониране, което се извършва преди всяка серия от изпитвания, при трите типа анализатори трябва да се използват смеси, които съдържат газовете, на които ще се извършва анализ, с концентрация равна на 80 % от пълната скала. Може да се използва устройство за разреждане за довеждане на еталониращ газ с концентрация от 100 % до изискваната концентрация.6. ПРОЦЕДУРА НА ИЗВЪРШВАНЕ НА ИЗПИТАНИЯТА ВЪРХУ ДИНАМОМЕТРИЧНИЯ СТЕНД6.1. Специални условия за изпълнение на цикъла6.1.1. Температурата в помещението на динамометричния стенд трябва да бъде в границите между 20 °С и 30 °С по време на цялото изпитване и да бъде възможно най-близка до тази на помещението, в което двуколесният или триколесният мотоциклет се привежда към температурата на околната среда.6.1.2. По време на изпитването двуколесният или триколесният мотоциклет трябва да бъде в напълно хоризонтално положение, за да се избегне неправилно подаване на горивото.6.1.3. По време на цялото изпитване пред мотоциклета трябва да се постави един вентилатор за охлаждане с променлива скорост, който да насочва охлаждащия въздух към мотоциклета, така че да симулира реалните условия на работа. Скоростта на въртене на вентилатора трябва да бъде такава, че в диапазона на работа между 10 и 50 км/ч, линейната скорост на въздуха на изхода на вентилатора да е равна на съответната скорост на вала с допуск от ± 5 км/ч. При скорости, които надвишават 50 км/ч, линейната скорост на въздуха трябва да бъде равна на съответната скорост на вала с допуск от ± 10 %. При скорости на вала, които не надвишават 10 км/ч, линейната скорост на въздуха може да бъде нулева.Споменатата по-горе скорост на въздуха трябва да се определи като средна стойност от девет точки на измерване, разположени в центъра на всеки правоъгълник, който разделя крайното сечение на нагнетяващия вентилатор на девет части (тоест то се разделя на три равни части по хоризонтала и по вертикала). Всяка стойност, измерена в тези девет точки, трябва да отговаря с точност до 10 % на тяхната средна стойност.Изходът на нагнетяващия вентилатор трябва да има площ минимум от 0,4 м2, а долният му край трябва да е разположен на разстояние между 5 и 20 см над земята. Крайното сечение на вентилатора трябва да бъде перпендикулярно на надлъжната ос на мотоциклета, а разстоянието по отношение на предния край на мотоциклета трябва да бъде между 0,3 и 0,45 м. Устройството за измерване на линейната скорост на въздуха трябва да се намира на разстояние между 0 и 20 см от изходния отвор на въздуха.6.1.4. За да се контролира валидността на извършените цикли, по време на изпитването се записва скоростта в зависимост от времето.6.1.5. Температурата на водата за охлаждане и на маслото в картера на двигателя могат да бъдат записвани.6.2. Пускане в ход на двигателя6.2.1. След като са извършени предварителните операции, свързани с апаратурата за улавяне, разреждане, анализ и измерване на газовете (виж раздел 7.1.), двигателят се пуска в ход, като се използват предвидените за тази цел устройства: стартер, пускова клапа и т. н., като се следват указанията на производителя.6.2.2. Двигателят се поддържа на свободен ход в продължение максимум на 40 сек. Началото на първия изпитвателен цикъл съвпада с началото на вземането на проби и измерването на оборотите на помпата.6.3. Използване на стартер с ръчно управлениеСтартерът трябва да се изключи от веригата възможно най-бързо и по принцип преди ускорението от 0 до 50 км/ч. Ако това предписание не може да се спази, се посочва моментът на ефективното му затваряне. Стартерът се регулира в съответствие с указанията на производителя.6.4. Работа на свободен ход6.4.1. Скоростна кутия с ръчно управление6.4.1.1. Периодите на работа на свободен ход се извършват с двигател със зацепен съединител и скоростна кутия в неутрално положение.6.4.1.2. За да се позволи извършването на ускоренията при нормалното провеждане на цикъла, първата предавка на двуколесния или триколесния мотоциклет се включва при разединен съединител, 5 секунди преди началото на ускорението, което следва разглеждания период на работа на свободен ход.6.4.1.3. Първият период на работа на свободен ход в началото на цикъла се състои от 6 секунди работа на свободен ход, като скоростната кутия е в нулево положение, а двигателят е със зацепен съединител, и от 5 секунди работа при скоростна кутия на първа предавка и двигател с отцепен съединител.6.4.1.4. За междинните периоди на работа на свободен ход при всеки цикъл времето съответно е 16 секунди при скоростна кутия в нулево положение и 5 секунди при скоростна кутия на първа предавка и двигател с отцепен съединител.6.4.1.5. Последният период на работа на свободен ход в рамките на цикъла трябва да бъде с продължителност 7 секунди, като скоростната кутия е в нулево положение, а двигателят е със зацепен съединител.6.4.2. Скоростна кутия с полуавтоматично управлениеПрилагат се указанията на производителя за кормуване при градски условия или, ако липсват такива, се прилагат предписанията, които се отнасят за скоростни кутии с ръчно управление.6.4.3. Скоростна кутия с автоматично управлениеСелекторът не трябва да бъде задействан по време на цялото изпитване, освен ако производителят не е предписал друго. В този случай се прилага процедурата, предвидена за скоростните кутии с ръчно управление.6.5. Ускорения6.5.1. Ускоренията се извършват така, че да бъдат възможно най-постоянни по време на цялата продължителност на този режим.6.5.2. Ако възможностите за ускорение на двуколесния или триколесния мотоциклет не са достатъчни за провеждането на фазите на ускорение в рамките на предписаните граници, управлението на газта се поставя в максимално отворено положение, докато се достигне предписаната скорост за цикъла и след това цикълът продължава нормално.6.6. Отрицателно ускорение6.6.1. Всички периоди на отрицателно ускорение трябва да се проведат при поставяне на управлението на газта в напълно затворено положение, като съединителят остава в зацепено състояние. Отцепването на двигателя се извършва при скорост от 10 kм/ч.6.6.2. Ако продължителността на отрицателното ускорение е по-голяма от предвидената за съответния режим, се използват спирачките на превозното средство, с цел спазване на изискванията на цикъла.6.6.3. Ако продължителността на отрицателното ускорение е по-кратка от предвидената за съответния режим, времевото съответствие с теоретичния цикъл се възстановява чрез период на работа на постоянен режим или чрез период на работа на свободен ход, който следва поредния период на постоянна работа или на работа на свободен ход. В този случай раздел 2.4.3. не се прилага.6.6.4. В края на периода на отрицателно ускорение (спиране на двуколесния или триколесен мотоциклет върху валовете), скоростната кутия се поставя в нулево положение, а съединителят на двигателя се зацепва.6.7. Стабилизирани скорости6.7.1. Трябва да се избягва "напомпването" или отнемането на газта при преминаването от ускорение към следващата стабилизирана скорост.6.7.2. Периодите на работа на постоянна скорост се извършват, като механизмът за подаване на газ се поддържа във фиксирано положение.7. ПРОЦЕДУРА ЗА ВЗЕМАНЕ НА ПРОБИ, АНАЛИЗ И ИЗМЕРВАНЕ НА ОБЕМА НА ЕМИСИИТЕ7.1. Операции, извършвани преди първоначалното пускане в ход на двуколесния или триколесния мотоциклет7.1.1. Торбичките за събиране на проби Sa и Sb се изпразват и запечатват.7.1.2. Ротативната помпа за измерване на обем P1 се задейства, без оборотомерът да е включен.7.1.3. Помпите Р2 и Р3 за вземане на проби се задействат, като отвеждащите кранове са поставени в положение за отвеждане на произведените газове в атмосферата; с клапаните V2 и V3 се осъществява регулиране на дебита.7.1.4. Пускат се в действие записващите устройства на термометъра Т и на манометрите g1 и g2.7.1.5. Поставят се в нулево положение оборотомерът СТ и оборотомерът на вала.7.2. НаЧало на опЕраЦиитЕ по взЕманЕ на проби и измЕрванЕ на обЕм7.2.1. Операциите, посочени от раздели 7.2.2. до 7.2.5., се извършват едновременно.7.2.2. Отвеждащите кранове се поставят в положение за събиране в торбичките Sа и Sb на взетите без прекъсване с помощта на сондите S2 и S3 проби, които преди това са били изпускани във атмосферата.7.2.3. Отбелязва се моментът на започване на изпитването върху графиките на аналоговите записващи устройства, свързани с термометъра Т и с диференциалните манометри g1 и g2.7.2.4. Пуска се тотализиращият оборотомер на помпата Р1.7.2.5. Задейства се устройството, визирано в раздел 6.1.3., което изпраща поток от въздух към двуколесния или триколесния мотоциклет.7.3. Край на операциите по вземане на проби и измерване на обем7.3.1. В края на изпитателния цикъл операциите, описани от раздели 7.3.2. до 7.3.5., се извършват едновременно.7.3.2. Отвеждащите кранове се поставят в положение на затваряне на торбичките Sа и Sb и на изпускане в атмосферата на пробите, засмукани от помпите Р2 и Р3 посредством сондите S2 и S3.7.3.3. Моментът на приключване на изпитването се отбелязва върху графиките на аналоговите записващи устройства, визирани в раздел 7.2.3.7.3.4. Спира се тотализиращият оборотомер на помпата Р1.7.3.5. Спира се устройството, визирано в раздел 6.1.3., което изпраща поток от въздух към двуколесния или триколесния мотоциклет.7.4. Анализ на пробите, съдържащи се в торбичките7.4.1. Отработените газове, които се съдържат във всяка торбичка, се анализират възможно най-бързо, като при всички случаи това става най-късно 20 минути след края на изпитванята.7.4.2. Преди всеки анализ на проба диапазонът на анализатора, който се използва за всеки замърсител, трябва да бъде нулиран посредством съответния газ за нулиране.7.4.3. След това анализаторите се настройват спрямо кривите за еталониране с помощта на еталониращи газове, чиито номинални концентрации варират от 70 % до 100 % от използвания диапазон.7.2.4. Отново се проверява нулирането на анализаторите. Ако отбелязаното число се различава с повече от 2 % от диапазона, определен в раздел 7.4.2., процедурата се повтаря.7.4.5. Пробите се анализират.7.4.6. В края на анализа същите газове за нулиране и еталониране се използват за нова проверка. Изпитването се счита за редовно, ако разликата между получените разултати след анализа и тези, които са посочени в 7.4.3., е по-малка от 2 %.7.4.7. През всичките етапи на този анализ дебитът и налягането на различните газове трябва да бъдат като тези, които са записани по време на еталонирането на анализаторите.7.4.8. Цифрата, която се избира за представяне на концентрацията на всеки измерен замърсител в газовете, представлява цифрата, която е отчетена след стабилизирането на измервателната апаратура.7.5. Измерване на изминатото разстояниеРеално изминатото разстояние S, изразено в км, се получава като се умножи броят на отчетените обороти върху тотализиращия оборотомер (раздел 4.1.1.) по размера на развивката на вала.8. ОПРЕДЕЛЯНЕ НА КОЛИЧЕСТВОТО НА ОТДЕЛЕНИТЕ ЗАМЪРСЯВАЩИ ГАЗОВЕ8.1. CO=× V × d×CO106където:8.1.1. COM е масата на въглеродния окис, отделен по време на изпитването, в г/км;8.1.2. S представлява разстоянието, определено в раздел 7.5.;8.1.3. dCO е обемната маса на въглеродния окис при температура 0 °C и при налягане от 101,33 kPa (= 1,250 кг/м3);8.1.4. COс е обемната концентрация на въглероден окис в разтворените газове, изразена в милионни части и коригирана, за да се вземе под внимание замърсяването на първичния въздух:CO=CO– CO1 –1DFкъдето:8.1.4.1. COе е концентрацията на въглероден окис, изразена в милионни части, в пробата от разтворени газове, събрани в торбичката Sb;8.1.4.2. COd е концентрация на въглероден окис, изразена в милионни части, в пробата от първичния въздух, събрана в торбичката Sa;8.1.4.3. DF е коефициентът, определен в раздел 8.4.8.1.5. V =V×N ×P– P× 273101,33 × T+ 273където:8.1.5.1. V0 е обемът на преместения газ от помпата Р1 по време на едно завъртане, изразен в м3/оборот. Този обем е функция от диференциалните налягания между сеченията на входа и изхода на самата помпа;8.1.5.2. N е броят на извършените завъртания от помпата Р1 по време на всяка фаза на изпитателния цикъл;8.1.5.3. Pa е атмосферното налягане, изразено в kPa;8.1.5.4. Pi е средната стойност, по време на изпълнение на четирите цикъла, на разреждането в сечението на входа на помпата Р1, изразено в kPa;8.1.5.5. Тp е стойността, по време на изпълнение на четирите цикъла, на температурата на разтворените газове, измерена в сечението на входа на помпата Р1.8.2. HC=× V × d×HC106където:8.2.1. HCM е масата на въглеводородите, отделени по време на изпитването, в г/км;8.2.2. S представлява разстоянието, определено в раздел 7.5.;8.2.3. dHC е обемната маса на въглеводородите при температура от 0 °C и при налягане от 101,33 kPa при средно съотношение въглерод/водород 1:1,85 (= 0,619 кг/м3);8.2.4. HCc е концентрацията на разтворените газове, изразена в милионни части еквивалент-въглерод (например: концентрацията на пропана, умножена по 3) и коригирана, за да се вземе под внимание първичният въздух:HC=HC– HC1 –1DFкъдето:8.2.4.1. HCе е концентрацията на въглеводородите, изразена в милионни части еквивалент-въглерод, в пробата от разтворени газове, събрана в торбичката Sb;8.2.4.2. HCd е концентрацията на въглеводородите, изразена в милионни части еквивалент-въглерод, в пробата от първичния въздух, събран в торбичката Sа;8.2.4.3. DF е коефициент, който е определен в раздел 8.4.;8.2.5. V е общият обем (раздел 8.1.5.).8.3. NO=× V × d×NO× K106където:8.3.1. NOxM е масата на азотните окиси, отделени по време на изпитването, изразени в г/км;8.3.2. S представлява разстоянието, определено в раздел 7.5.;8.3.3. dNO2 е обемната маса на азотните окиси в отработените газове, в еквивалент NO2, при температура 0 °C и при налягане 101,33 kPa,(= 2,05 кг/м3);8.3.4. NOxc е концентрацията на азотните окиси в разтворените газове, изразена в милионни части и коригирана, за да се вземе под внимание първичният въздух:NO=NO– NO1 –1DFкъдето:8.3.4.1. NOxe е концентрацията на азотните окиси, изразена в милионни части, в пробата от разтворени газове, събрани в торбичката Sа;8.3.4.2. NOxd е концентрацията на азотните окиси, изразена в милионни части, в пробата от първичния въздух, събран в торбичката Sb;8.3.4.3. DF е коефициент, който е определен в 8.4;8.3.5. Kh е коефициент на корекция за влажност:K=11 – 0,0329 × H – 10,7където:8.3.5.1. H е абсолютната влажност в грамове вода на кг сух въздух:H =P– P×100g/kgкъдето:8.3.5.1.1. U е степента на влажност, изразена в проценти;8.3.5.1.2. Рd е налягането на водната пара на насищане при температурата на изпитването, изразена в kPa;8.3.5.1.3. Pa е атмосферното налягане, изразено в kPa.8.4. DF =CO+ 0,5 CO + HCкъдето:8.4.1. CO, CO2 и HC са концентрациите на въглероден окис, въглероден двуокис и въглеводороди, изразени в проценти, в пробата от разтворени газове, събрани в торбичката Sа.""20030811Поддопълнение 1аКЛАСИФИКАЦИЯ НА ЦИКЛИТЕ НА ИЗВЪРШВАНЕ НА ОПЕРАЦИИТЕ, ИЗПОЛЗВАНИ ПРИ ИЗПИТВАНИЯ ОТ ТИП IОперативен цикъл при провеждане на елементарен цикъл за кормуване при градски условия на динамометричен стенд(виж допълнение 1, раздел 2.1.)Оперативен цикъл при провеждане на елементарен цикъл за кормуване при градски условия при изпитване от тип I(виж допълнение 1, подраздел 1)Оперативен цикъл при провеждане на цикъл за кормуване при извънградски условия на динамометричен стендПореден № на операциите | Операции | № на фазата | Ускорение (м/с2) | Скорост (км/ч) | Времетраене на всяка | Общо времетраене (с) | Предавателно отношение, което се използва при механични скоростни кутии |Операция (с) | Фаза (с) |1 | Режим на свободен ход | 1 | | | 20 | 20 | 20 | Виж раздел 2.3.3. на допълнение 2 — използване на скоростната кутия при цикъл на кормуване в извънградски условия в съответствие с препоръките на производителя |2 | Ускоряване | | 0,83 | 0—15 | 5 | | 25 |3 | Смяна на скорост | | | | 2 | | 27 |4 | Ускоряване | | 0,62 | 15—35 | 9 | | 36 |5 | Смяна на скорост | 2 | | | 2 | 41 | 38 |6 | Ускоряване | | 0,52 | 35—50 | 8 | | 46 |7 | Смяна на скорост | | | | 2 | | 48 |8 | Ускоряване | | 0,43 | 50—70 | 13 | | 61 |9 | Стабилизирани скорости | 3 | | 70 | 50 | 50 | 111 |10 | Отрицателно ускорение | 4 | -0,69 | 70—50 | 8 | 8 | 119 |11 | Стабилизирани скорости | 5 | | 50 | 69 | 69 | 188 |12 | Ускоряване | 6 | 0,43 | 50—70 | 13 | 13 | 201 |13 | Стабилизирани скорости | 7 | | 70 | 50 | 50 | 251 |14 | Ускоряване | 8 | 0,24 | 70—100 | 35 | 35 | 286 |15 | Стабилизирани скорости | 9 | | 100 | 30 | 30 | 316 |16 | Ускоряване | 10 | 0,28 | 100—120 | 20 | 20 | 336 |17 | Стабилизирани скорости | 11 | | 120 | 10 | 20 | 346 |18 | Отрицателно ускорение | | -0,69 | 120—80 | 16 | | 362 |19 | Отрицателно ускорение | 12 | -1,04 | 80—50 | 8 | 34 | 370 |20 | Отрицателно ускорение с двигател с отцепен съединител | | -1,39 | 50—0 | 10 | | 380 |21 | Режим на свободен ход | 13 | | | 20 | 20 | 400 |Оперативен цикъл при провеждане на цикъл за кормуване при извънградски условия при изпитване от тип I[Виж Допълнение 1, раздел 3 от приложение III към Директива 91/441/ЕИО [1]]""[1] Отнася се за допълнителни маси, които могат да бъдат евентуално заменени от електронно устройство, при условие че се докаже еквивалентността на резултатите.[2] Ако максималната скорост на едно превозно средство, така, както е заявена от производителя, не надвишава 130 км/ч, и тази скорост не може да бъде достигната върху динамометричния стенд с характеристиките на стенда за изпитване, указани в таблица 3 на допълнение А, коефициентът b трябва да бъде променен, за да се достигне до максималната скорост.[1] ОВ L 242, 30.8.1991 г., стр. 1.--------------------------------------------------20030811ПРИЛОЖЕНИЕ IIВ Приложение VII към Директива 2002/24/ЕО, раздел 2.2. се заменя със следния текст:"+++++ TIFF +++++"--------------------------------------------------


title: Директива 93/11/ЕИО на Комисията от 15 март 1993 година за изпускане на N-нитрозамини и N-нитрозиращи вещества от биберони и залъгалки, произведени от еластомер или каучук

text:
               13/ 11

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               193

         31993L0011

               L 093/37

               ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ

      ДИРЕКТИВА 93/11/ЕИО НА КОМИСИЯТА

   от 15 март 1993 година
   за изпускане на N-нитрозамини и N-нитрозиращи вещества от биберони и залъгалки, произведени от еластомер или каучук
   КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
   като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност,
   като взе предвид Директива 89/109/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 г. за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно материалите и предметите, предназначени за контакт с храни (1), и по-специално член 3 от нея,
   като има предвид, че определените с настоящата директива мерки на Общността са не само необходими, но и належащи за осъществяване целите на вътрешния пазар; като има предвид, че никоя държава-членка не може сама да осъществи тези цели; като има предвид, че тяхното бъдещо реализиране на общностно равнище е вече гарантирано с Директива 89/109/ЕИО;
   като има предвид, че биберони и залъгалки, изработени от еластомер или каучук, могат да изпускат N-нитрозамини и вещества, които могат да бъдат преобразувани в N-нитрозамини (N-нитрозиращи вещества);
   като има предвид, че Научният комитет за храните е дал становище, че N-нитрозамините и N-нитрозиращите вещества могат да застрашават човешкото здраве поради тяхната токсичност и следователно препоръчва изпускането на тези вещества от гореспоменатите изделия да бъде под границата на откриваемост за съответния метод за определяне на чувствителност;
   като има предвид, че член 2 от Директива 89/109/ЕИО определя, че съставките на готовите материали и изделия не трябва да преминават в храните в количества, които биха могли да застрашат човешкото здраве;
   като има предвид, че за постигане на тази цел подходящият документ за биберони е специална директива по смисъла на член 3 от Директива 89/109/ЕИО;
   като има предвид, че употребата на залъгалки може да предизвика същия риск и следователно е по-подходящо да се приемат същите изисквания за тези изделия;
   като има предвид, че са необходими незабавни действия и следователно настоящата директива се ограничава до създаването на конкретни правила за изпускането на N-нитрозамини и N-нитрозиращи вещества от биберони и залъгалки, изработени от еластомер или каучук, като се отлага разрешаването на останалите проблеми с биберони и залъгалки за една по-обща директива, посветена на еластомери и каучук;
   като има предвид, че настоящата директива създава основните правила и общите критерии за определяне изпускането на N-нитрозамини и N-нитрозиращи вещества и отлага определението на подробен метод за анализ;
   като има предвид, че до наличието на повече резултати по този метод и по възможните алтернативни методи общият метод за анализ, представен в приложенията, ще се прилага като временна мярка;
   като има предвид, че Комисията, която стимулира по-нататъшното изследване на методите за анализ, преразглежда предлаганата методология и обмисля установяването на аналитични допуски в светлината на това изследване;
   като има предвид, че мерките, установени в настоящата директива отговарят на становището на Постоянния комитет за храните,
   ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
   Член 1
   Настоящата директива е специална директива по смисъла на член 3 от Директива 89/109/ЕИО.
   Тя се отнася до отделянето на N-нитрозамини и вещества, които могат да бъдат преобразувани в N-нитрозамини, по-долу наречени „N-нитрозиращи вещества“, от биберони и залъгалки, изработени от еластомери или каучук.
   Член 2
   Бибероните и залъгалките по член 1 не трябва да предават на течността за изпитване на изпускането (разтвор за изпитване на слюнката) при условията, определени в приложение I, никакъв N-нитрозамин и N-нитрозиращо вещество, което може да се открие чрез установен метод, който отговаря на критериите, посочени в приложение II, и при който могат да се открият следните количества:

               —

               0,01 mg общо за всички преминали N-нитрозамини на килограм (от частите на биберони или залъгалки, изработени от еластомер или каучук),

               —

               0,1 mg общо за всички преминали N-нитрозиращи вещества на килограм (от частите на биберони или залъгалки, изработени от еластомер или каучук).

         Член 3
   1.   Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за да се съобразят с настоящата директива, от 1 януари 1994 г. Те незабавно информират Комисията за това.
   Държавите-членки:

               —

               разрешават от 1 април 1994 г. търговията със и употребата на биберони и залъгалки, които са съобразени с изискванията на настоящата директива,

               —

               забраняват от 1 април 1995 г. търговията със и употребата на биберони и залъгалки, които не са съобразени с изискванията на настоящата директива.

         2.   Когато държавите-членки приемат мерките, посочени в параграф 1, се позовават на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
   Член 4
   Адресати на настоящата директива са държавите-членки.

      Съставена в Брюксел на 15 март 1993 година.

            За Комисията

         Martin BANGEMANN

            Член на Комисията

      (1)  ОВ L 40, 11.2.1989 г., стр. 38.
   ПРИЛОЖЕНИЕ I
   ОСНОВНИ ПРАВИЛА ЗА ОПРЕДЕЛЯНЕ КОЛИЧЕСТВОТО ПРЕМИНАЛИ N-НИТРОЗАМИНИ И N-НИТРОЗИРАЩИ ВЕЩЕСТВА
   1.   Течност за изпитване на преминаването (разтвор за изпитване на слюнката)
   За да се получи течност за изпитване на преминаването, разтворете 4,2 g натриев бикарбонат (NaHCO3), 0,5 g натриев хлорид (NaCl), 0,2 g калиев карбонат (K2 CO3) и 30,0 mg натриев нитрит (NaNO2) в един литър дестилирана вода или вода с еквивалентно качество. Разтворът трябва да има стойност на pH 9.
   2.   Изпитвателни условия
   Пробите от материал, получен от подходящ брой биберони или залъгалки, се потапят в течността за изпитване на преминаването за 24 часа при температура от 40 ± 2 °C.
   ПРИЛОЖЕНИЕ II
   КРИТЕРИИ, ПРИЛОЖИМИ КЪМ МЕТОДА ЗА ОПРЕДЕЛЯНЕ КОЛИЧЕСТВОТО ПРЕМИНАЛИ N-НИТРОЗАМИНИ И N-НИТРОЗИРАЩИ ВЕЩЕСТВА
   1.   Количеството преминали N-нитрозамини се определя с една аликвотна част на всеки разтвор, получен в съответствие с приложение I. N-нитрозамините се екстрахират от аликвотната част с дихлорметан (DCM = ДХМ), свободен от нитрозамини (хроматографски чист) и количеството им се определя с газова хроматография.
   2.   Количеството преминали N-нитрозиращи вещества се определя в друга аликвотна част на всеки разтвор, получен в съответствие с приложение I. N-нитрозиращите вещества се преобразуват в нитрозамини посредством подкиселяване на аликвотната част със солна киселина. След това нитрозамините се екстрахират от разтвора чрез ДХМ и количеството им се определя с газова хроматография.


title: Директива 2006/81/EО на Комисията от 23 октомври 2006 година за адаптиране на Директива 95/17/ЕО относно невключването на една или повече съставки от списъка, използван за етикетирането на козметични продукти, и Директива 2005/78/ЕО относно мерките, които се предприемат срещу емисии от замърсяващи газове и частици от двигатели за превозни средства, във връзка с присъединяването на България и Румъния

text:
Важна правна забележка

|

32006L0081

Официален вестник n° L 362 , 20/12/2006 стр. 0092 - 0093

		Директива 2006/81/EО на Комисиятаот 23 октомври 2006 годиназа адаптиране на Директива 95/17/ЕО относно невключването на една или повече съставки от списъка, използван за етикетирането на козметични продукти, и Директива 2005/78/ЕО относно мерките, които се предприемат срещу емисии от замърсяващи газове и частици от двигатели за превозни средства, във връзка с присъединяването на България и РумънияКОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,като взе предвид Договора за присъединяване на Република България и Румъния, и по-специално член 4, параграф 3 от него,като взе предвид Акта за присъединяване на Република България и Румъния, и по-специално член 56 от него,като има предвид, че:(1) По силата на член 56 от Акта за присъединяване, когато актове, чиято валидност продължава след 1 януари 2007 г., изискват адаптиране в резултат на присъединяване, а необходимите адаптации не са били предвидени в Акта за присъединяване или в неговите приложения, необходимите адаптации следва да се приемат от Комисията във всички случаи, когато Комисията е приела оригиналния акт.(2) Заключителният акт на конференцията, която състави Договора за присъединяване, показа, че високодоговарящите се страни са постигнали политическо споразумение относно редица адаптации на актове, приети от институциите, изисквани поради присъединяване, и приканва Съвета и Комисията да приемат преди присъединяването тези адаптации, завършени и актуализирани, когато е необходимо, за да се вземе предвид развитието на правото на Съюза.(3) В резултат на това следва да се изменят Директива 95/17/ЕО на Комисията от 19 юни 1995 г. за определяне на подробни правила за прилагането на Директива 76/768/ЕИО на Съвета относно условията за невписване на една или повече съставки в списъка, използван за етикетиране на козметичните продукти [1], и Директива 2005/78/ЕО на Комисията от 14 ноември 2005 г. за изпълнение на Директива 2005/55/ЕО на Европейския парламент и на Съвета за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно мерките, които трябва да бъдат взети срещу емисии от замърсяващи газове и частици от двигатели за превозни средства с компресионно запалване и емисии от замърсяващи частици от двигатели за превозни средства с принудително запалване, използващи за гориво природен газ или втечнен нефтен газ, и за изменение на приложения I, II, III, IV и VI към нея [2],ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:Член 1Директиви 95/17/ЕО и 2005/78/ЕО се изменят, както е посочено в приложението.Член 21. Държавите-членки приемат и публикуват не по-късно от датата на присъединяване на България и Румъния към Европейския съюз законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива. Те незабавно съобщават на Комисията текста на тези разпоредби, както и таблица на съответствието между тези разпоредби и разпоредбите на настоящата директива.Те прилагат тези разпоредби считано от датата на присъединяване на България и Румъния към Европейския съюз.Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.2. Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.Член 3Настоящата директива влиза в сила при условие и на датата на влизане в сила на Договора за присъединяване на Република България и Румъния.Член 4Адресати на настоящата директива са държавите-членки.Съставено в Брюксел на 23 октомври 2006 година.За КомисиятаOlli RehnЧлен на Комисията[1] ОВ L 140, 23.6.1995 г., стр. 26.[2] ОВ L 313, 29.11.2005 г., стр. 1.--------------------------------------------------ПРИЛОЖЕНИЕСВОБОДНО ДВИЖЕНИЕ НА СТОКИА. МОТОРНИ ПРЕВОЗНИ СРЕДСТВА32005 L 0078: Директива 2005/78/ЕО на Комисията от 14 ноември 2005 г. за изпълнение на Директива 2005/55/ЕО на Европейския парламент и на Съвета за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно мерките, които трябва да бъдат взети срещу емисии от замърсяващи газове и частици от двигатели за превозни средства с компресионно запалване и емисии от замърсяващи частици от двигатели за превозни средства с принудително запалване, използващи за гориво природен газ или втечнен нефтен газ, и за изменение на приложения I, II, III, IV и VI към нея (ОВ L 313, 29.11.2005 г., стр. 1), изменена със:- 32006 L 0051: Директива 2006/51/ЕО на Комисията от 6 юни 2006 г. (ОВ L 152, 7.6.2006 г., стр. 11).В приложение V към раздел 1, точка 1 се добавя:"34 за България", "19 за Румъния"Б. КОЗМЕТИЧНИ ПРОДУКТИ31995 L 0017: Директива 95/17/ЕО на Комисията от 19 юни 1995 г. за определяне на подробни правила за прилагането на Директива 76/768/ЕИО на Съвета относно условията за невписване на една или повече съставки в списъка, използван за етикетиране на козметичните продукти (ОВ L 140, 23.6.1995 г., стр. 26), изменена със:- 12003 T: Акт относно условията за присъединяване и промените в Договорите — Присъединяване на Чешката република, Република Естония, Република Кипър, Република Латвия, Република Литва, Република Унгария, Република Малта, Република Полша, Република Словения и Словашката република (ОВ L 236, 23.9.2003 г., стр. 33).В точка 2 от приложението след "25 Словакия" се добавя:"26 България27 Румъния."--------------------------------------------------


title: Директива на Комисията от 15 декември 1988 година за изменение на Директива 66/402/ЕИО на Съвета относно търговията със семена от зърнени култури

text:
Важна правна забележка

|

31989L0002

Официален вестник n° L 005 , 07/01/1989 стр. 0031 - 0031 специално финландско издание: глава 3 том 28 стр. 0099  специално шведско издание: глава 3 том 28 стр. 0099  специално чешко издание глава 3 том 09 стр. 3  - 3 специално испанско издание глава 3 том 09 стр. 3  - 3 специално унгарско издание глава 3 том 09 стр. 3  - 3 специално литвийско издание глава 3 том 09 стр. 3  - 3 LV.ES глава 3 том 09 стр. 3  - 3 MT.ES глава 3 том 09 стр. 3  - 3 PL.ES глава 3 том 09 стр. 3  - 3 SK.ES глава 3 том 09 стр. 3  - 3 специално словенско издание глава 3 том 09 стр. 3  - 3

		19881215Директива на Комисиятаот 15 декември 1988 годиназа изменение на Директива 66/402/ЕИО на Съвета относно търговията със семена от зърнени култури(89/2/ЕИО)КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност,като взе предвид Директива 66/402/ЕИО на Съвета от 14 юни 1966 г. относно търговията със семена от зърнени култури [1], последно изменена с Директива 88/506/ЕИО на Комисията [2], и по-специално член 2, параграф 1б от нея,като има предвид, че Директива 88/380/ЕИО на Съвета [3] предвижда хибридите на ръжта да се включат в приложното поле на Директива 66/402/ЕИО и дава право на Комисията да приеме необходимите изменения на дефинициите в член 2, параграф 1 от тази директива; като има предвид, че Директива 88/380/ЕИО дава право също така на Комисията да направи изменения в приложенията към Директива 66/402/ЕИО, с цел да се установят условията, на които да отговарят културите и семената на хибридите на ръжта;като има предвид, че поради нарасналото значение в Общността на видовете хибриди на ръжта трябва незабавно да се приемат изменения в дефинициите;като има предвид, че измененията на приложенията зависят от резултатите от временен експеримент, организиран в съответствие с член 13а от Директива 66/402/ЕИО и все още не могат за бъдат направени;като има предвид, че мерките, предвидени в настоящата директива, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по семена и посадъчен материал за земеделие, градинарство и горско стопанство,ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:Член 1Директива 66/402/ЕИО се изменя, както следва:1. В член 2, параграф 1, буква В а), във въведението, думите "на ръжта" се вмъкват след думите "на ориза".2. В член 2, параграф 1, буква Д, във въведението, думите "просо, ръж, различни от съответните им хибриди, сорго," се заменят с думите "просо, различно от съответните му хибриди, ръж, сорго".Член 2Държавите-членки въвеждат в сила необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобразят с настоящата директива най-късно до 1 юли 1990 г.Те незабавно информират Комисията за това.Член 3Адресати на настоящата директива са държавите-членки.Съставено в Брюксел на 15 декември 1988 година.За КомисиятаFrans AndriessenЗаместник-председател[1] ОВ 125, 11.7.1966 г., стр. 2309/66.[2] ОВ L 274, 6.10.1988 г., стр. 44.[3] ОВ L 187, 16.7.1988 г., стр. 31.--------------------------------------------------