title: Директива на Съвета от 28 март 1983 година относно вноса в държавите-членки на кожи от някои тюленчета и продукти, получени от тях

text:
Важна правна забележка

|

31983L0129

Официален вестник n° L 091 , 09/04/1983 стр. 0030 - 0031 специално финландско издание: глава 15 том 4 стр. 0121  специално испанско издание: глава 15 том 4 стр. 0122  специално шведско издание: глава 15 том 4 стр. 0121  специално португалско издание глава 15 том 4 стр. 0122  специално чешко издание глава 15 том 01 стр. 208  - 209 специално испанско издание глава 15 том 01 стр. 208  - 209 специално унгарско издание глава 15 том 01 стр. 208  - 209 специално литвийско издание глава 15 том 01 стр. 208  - 209 LV.ES глава 15 том 01 стр. 208  - 209 MT.ES глава 15 том 01 стр. 208  - 209 PL.ES глава 15 том 01 стр. 208  - 209 SK.ES глава 15 том 01 стр. 208  - 209 специално словенско издание глава 15 том 01 стр. 208  - 209

		19830328Директива на Съветаот 28 март 1983 годинаотносно вноса в държавите-членки на кожи от някои тюленчета и продукти, получени от тях(83/129/ЕИО)СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално член 235 от него,като взе предвид предложението на Комисията,като взе предвид становището на Европейския парламент [1],като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет [2],като има предвид, че Европейският парламент прие резолюция относно търговията с тюленови продукти, и по-специално продукти, получени от малките на гренландските и качулатите тюлени;като има предвид, че в няколко от държавите-членки вече съществуват доброволни или законови мерки за ограничаване на вноса или търговията на кожи от малки гренландски тюленчета с бяла козина и от малки качулати тюленчета (синьогърби); като има предвид, че една от държавите-членки вече изисква маркирането на всички тюленови продукти;като има предвид, че различни изследвания повдигат съмнения относно популационното състояние на гренландските и качулатите тюлени и особено относно последиците от нетрадиционното ловуване върху състоянието на запазване и състоянието на популацията на качулатите тюлени;като има предвид, че използването на тюлени и на други видове в зависимост от тяхната способност да издържат на такова използване и със съответното зачитане на природния баланс, е естествено и законно занятие и че в определени райони на света формира важна част от традиционния начин на живот и на икономиката; като има предвид, че ловуването, така както то се практикува традиционно от инуитския народ, оставя малките на тюлените невредими и следователно е подходящо да не се засягат интересите на инуитския народ;като има предвид, че е желателно изследване на научните аспекти и последствията от събирането на малки на гренландските и качулатите тюлени; като има предвид, че докато се получат резултатите от такова изследване, следва да се вземат или поддържат временни мерки в съответствие с резолюцията на Съвета и на представителите на правителствата на държавите-членки от 5 януари 1983 г. [3];като има предвид, че вече е отбелязано, че ловуването на малките на тюлените вече е ограничено в известна степен; като има предвид, че Съветът е поискал от Комисията, в контекста на непрекъснатите контакти със засегнатите страни, да продължи да търси решения, които освобождават от задължението за ограничение на вноса;като има предвид, че Съветът ще преразгледа положението въз основа на доклад на Комисията, който следва да бъде представен преди 1 септември 1983 г.,ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:Член 11. Държавите-членки приемат или поддържат всички необходими мерки, за да осигурят, продуктите, изброени в приложението, да не се внасят с търговска цел на тяхна територия.2. Държавите-членки незабавно информират Комисията за такива мерки.Член 2Настоящата директива се прилага от 1 октомври 1983 г. до 1 октомври 1985 г., освен ако Съветът реши друго с решение, прието с квалифицирано мнозинство по предложение на Комисията, като се взема предвид докладът, който следва да се представи на Съвета от Комисията преди 1 септември 1983 г.Член 3Настоящата директива се прилага само за продукти, които не са резултат от традиционно ловуване от инуитския народ.Член 4Адресати на настоящата директива са държавите-членки.Съставено в Брюксел на 28 март 1983 година.За СъветаПредседателJ. Ertl[1] ОВ С 334, 20.12.1982 г., стр. 132.[2] ОВ С 346, 31.12.1982 г., стр. 1.[3] ОВ С 14, 18.1.1983 г., стр. 1.--------------------------------------------------19830328ПРИЛОЖЕНИЕ№ | № по Обща митническа тарифа | Описание |1 | ех 43.01 ех 43.02 А | Сурови кожухарски кожи и дъбени или апретирани кожухарски кожи, включително кожи, съединени на плоскости, кръст или подобни форми: от малки на гренландските тюлени с бяла козина,от малки на качулати тюлени (със син гръб) |2 | ех 43.03 | Артикули от кожите, посочени в точка 1. |--------------------------------------------------


title: Директива 2009/12/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 март 2009 година относно летищните такси (Текст от значение за ЕИП)

text:
               14.3.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 70/11

      ДИРЕКТИВА 2009/12/ЕО НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА

   от 11 март 2009 година
   относно летищните такси
   (текст от значение за ЕИП)
   ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 80, параграф 2 от него,
   като взеха предвид предложението на Комисията,
   като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
   като взеха предвид становището на Комитета на регионите (2),
   в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора (3),
   като имат предвид, че:

               (1)

               Основна задача и търговска дейност на летищата е да осигуряват обслужването на самолетите от кацането до излитането, както и на пътниците и товарите, така че въздушните превозвачи да могат да предоставят въздухоплавателни транспортни услуги. За тази цел летищата предлагат редица съоръжения и услуги, свързани с експлоатацията на самолетите и обслужването на пътниците и товарите, разходите за които обикновено се възстановяват чрез летищните такси. Управляващите летища органи, предоставящи съоръжения и услуги, за които се начисляват летищни такси, следва да се стремят да работят по икономически изгоден начин.

               (2)

               Необходимо е да се установи обща рамка за регулиране на основните характеристики на летищните такси и начина на тяхното определяне, тъй като при липса на такава рамка е възможно да не бъдат изпълнени основните изисквания в отношенията между управляващите летища органи и ползвателите на летище. Тази рамка не следва да засяга възможността държавите-членки да определят дали и в каква степен при определянето на летищните такси могат да бъдат взети предвид приходите от търговската дейност на летищата.

               (3)

               Настоящата директива следва да се прилага за летищата, намиращи се в Общността, които са с размер над минималния, тъй като управлението и финансирането на малки летища не изискват прилагането на общностна рамка.

               (4)

               В допълнение в държава-членка, в която няма летища, достигащи минималния размер, за който се прилага настоящата директива, летището с най-голям брой превозени пътници се ползва с такова привилегировано положение в качеството си на входен пункт към същата държава-членка, което е необходимо за прилагане на настоящата директива по отношение на това летище, с оглед гарантиране спазването на определени основни принципи в отношенията между управляващите летищата органи и ползвателите на летища, по-специално по отношение на прозрачността на таксите и недопускането на дискриминация между ползвателите на летища.

               (5)

               С оглед насърчаване на териториалното единство държавите-членки следва да имат възможността да прилагат обща система за таксуване на мрежа от летища. Икономическите трансфери между летищата в подобни мрежи следва да бъдат съобразени с общностното право.

               (6)

               От съображения, свързани с разпределението на трафика, държавите-членки следва да могат да разрешат на управляващия летището орган да прилага обща и прозрачна система за определяне на летищните такси за летищата, които обслужват един и същ град или агломерация. Икономическите трансфери между тези летища следва да са съобразени със съответното общностно право.

               (7)

               За откриването на нови линии, например с цел да се насърчи, inter alia, развитието на изостанали и отдалечени райони, следва да се предоставят стимули единствено в съответствие с правото на Общността.

               (8)

               Събирането на такси за предоставяне на аеронавигационни и наземни услуги вече е уредено съответно с Регламент (ЕО) № 1794/2006 на Комисията от 6 декември 2006 г. за установяване на обща схема за таксуване на аеронавигационното обслужване (4) и с Директива 96/67/ЕО на Съвета от 15 октомври 1996 г. относно достъп до пазара на наземни услуги в летищата на Общността (5). Таксите, налагани за финансиране на помощ за пътниците с увреждания и пътниците с ограничена подвижност се уреждат с Регламент (ЕО) № 1107/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 5 юли 2006 г. относно правата на хората с увреждания и на хората с ограничена подвижност при пътувания с въздушен транспорт (6).

               (9)

               През 2004 г. Съветът на Международната организация за гражданско въздухоплаване (Съветът на ИКАО) прие политики относно събирането на летищни такси, които включваха, inter alia, принципите на обвързаност с разходите, недискриминация и независим механизъм за икономическото регламентиране на летищата.

               (10)

               Съветът на ИКАО счита летищната такса за налог, предназначен и използван конкретно за покриване на разходите за предоставяне на съоръжения и услуги на гражданското въздухоплаване, а данъка — за налог, предназначен за повишаване на приходите на държавното или местното управление, които поначало не се използват за гражданското въздухоплаване нито като цяло, нито като функция на разходите.

               (11)

               Летищните такси следва да бъдат недискриминационни. Следва да се въведе задължителна процедура за редовни консултации между управляващите летищата органи и ползвателите на летище, с възможност която и да е от двете страни да прибегне до независим надзорен орган, в случай че ползвателите на летище оспорят някое решение за летищните такси или при промяна на системата за таксуване.

               (12)

               За да се гарантират безпристрастност на решенията и подходящо и ефективно прилагане на настоящата директива, във всяка държава-членка следва да се създаде независим надзорен орган. Органът следва да притежава всички необходими ресурси, като персонал, експертен опит и финансови средства, за изпълнение на своите задачи.

               (13)

               Изключително важно за ползвателите на летище е редовно да получават информация от управляващия летището орган относно начина и базата, на която се изчисляват летищните такси. Подобна прозрачност би могла да даде яснота на въздушните превозвачи за разходите на летището и възвръщаемостта на инвестициите в летища. За да позволят на управляващия летището орган правилно да оцени нуждите по отношение на бъдещите инвестиции, ползвателите на летище следва своевременно да го уведомяват за своите експлоатационни прогнози, планове за развитие, специфични изисквания и предложения.

               (14)

               Управляващите летищата органи следва да уведомяват ползвателите на летище за важни инфраструктурни проекти, тъй като те имат значително влияние върху системата или нивото на летищните такси. Тази информация следва да се предоставя, с цел да се направи възможно наблюдението на разходите за инфраструктура и с оглед предоставянето на подходящи и рентабилни съоръжения на съответното летище.

               (15)

               Управляващите летищата органи следва да имат възможност да прилагат летищни такси, съответстващи на инфраструктурата и/или на нивото на предоставяне на услуги, тъй като въздушните превозвачи имат законен интерес да изискват от управляващите летищата органи услуги, отговарящи на съотношението цена/качество. Достъпът до диференцирано ниво на инфраструктура или услуги обаче следва да бъде открит за всички превозвачи, които желаят да се възползват от тях, на недискриминационна основа. В случай че търсенето превиши предлагането, достъпът следва да се предоставя по обективни и недискриминационни критерии, които управляващият летището орган ще разработи. Всяка диференциация на летищните такси следва да бъде прозрачна, обективна и основана на ясни критерии.

               (16)

               Ползвателите на летището и управляващият летището орган следва да могат да сключат споразумение за нивото на предоставяните услуги по отношение на качеството на услугите, предоставяни срещу събираните летищни такси. Преговорите относно качеството на услугите, предоставяни срещу летищните такси, биха могли да се провеждат като част от редовната консултация.

               (17)

               В различните държави-членки съществуват различни системи за предварително финансиране на инвестициите в летища. В държавите-членки, в които се отпуска предварително финансиране, държавите-членки или управляващите летищата органи следва да се позоват на политиките на ИКАО и/или да осигурят собствени гаранции.

               (18)

               Настоящата директива не следва да засяга Договора, и по-специално членове 81—89 от него.

               (19)

               Доколкото целта на настоящата директива, а именно да се установят общите принципи за налагане на летищни такси на летищата на Общността, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите-членки поради това, че системите за летищни такси не могат да бъдат въведени на национално равнище по еднакъв начин в цялата Общност, и следователно, поради мащаба и последиците си, може да бъде по-добре постигната на общностно равнище, Общността може да предприеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигането на тази цел,

         ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
   Член 1
   Предмет
   1.   Настоящата директива установява общи принципи за налагане на летищни такси в летищата на Общността.
   2.   Разпоредбите на настоящата директива се прилагат за всяко летище, намиращо се на територия, която се подчинява на Договора, и отворено за търговски трафик, чийто годишен трафик е над 5 милиона пътнически превози, както и за летището с най-голям брой пътнически превози във всяка държава-членка.
   3.   Държавите-членки публикуват списък на летищата на своята територия, за които се прилага настоящата директива. Този списък се основава на данни от Комисията (Евростат) и се актуализира ежегодно.
   4.   Настоящата директива не се прилага за таксите, събирани за заплащане на обслужването на въздушните трасета и аеронавигационни услуги в терминалите в съответствие с Регламент (ЕО) № 1794/2006, нито за таксите, събирани за заплащане на наземните услуги, посочени в приложението към Директива 96/67/ЕО, нито за таксите, налагани за финансиране на помощта за пътниците с увреждания и пътниците с ограничена подвижност, посочени в Регламент (ЕО) № 1107/2006.
   5.   Настоящата директива не засяга правото на всяка държава-членка да прилага допълнителни регулаторни мерки, които не са несъвместими с настоящата директива или с други съответни разпоредби на правото на Общността, по отношение на управляващите летища органи, намиращи се на нейната територия. Това може да включва мерки за икономически надзор, като например одобрение на системите за таксуване и/или на нивото на таксите, включително методи на таксуване, основани на стимули, или регламентиране на пределни цени.
   Член 2
   Определения
   За целите на настоящата директива:

               1.

               „летище“ означава всяко земно пространство, специално пригодено за приземяване, излитане и маневриране на въздухоплавателни средства, включително помощните инсталации, които тези операции може да включват за нуждите на въздушния трафик и услуги, включително инсталациите, необходими за подпомагане на търговските въздухоплавателни услуги;

               2.

               „управляващ летището орган“ означава всеки орган, който, в зависимост от случая, в съчетание или не с други дейности, има за цел съгласно националните законови и подзаконови актове или договори администрирането и управлението на инфраструктурите на летището или на летищната мрежа, и съгласуването и контрола на дейностите на различните оператори, действащи на съответните летища или мрежи от летища;

               3.

               „ползвател на летище“ означава всяко физическо или юридическо лице, отговарящо за превоза на пътници, поща и/или товари по въздух до или от съответното летище;

               4.

               „летищна такса“ означава налог, който се събира в полза на управляващия летището орган и се заплаща от ползвателите на летището за използването на съоръженията и услугите, които се предоставят изключително от управляващия летището орган и които са свързани с кацане, излитане, светотехническо осигуряване и паркиране на въздухоплавателните средства, както и с обработката на пътници и товари;

               5.

               „летищна мрежа“ означава група летища, надлежно определена като такава от държава-членка и управлявана от един и същ управляващ летището орган.

         Член 3
   Недискриминация
   Държавите-членки гарантират, че летищните такси не дискриминират ползвателите на летището в съответствие с общностното право. Това не е пречка за модулирането на летищните такси по въпроси от общ и обществен интерес, включително и екологични въпроси. Такава модулация се извършва въз основа на валидни, обективни и прозрачни критерии.
   Член 4
   Летищна мрежа
   Държавите-членки може да разрешат на управляващия летището орган на летищна мрежа да въведе обща и прозрачна система на летищни такси за цялата летищна мрежа.
   Член 5
   Обща система за летищни такси
   След информиране на Комисията и в съответствие със законодателството на Общността държавите-членки може да разрешат на управляващ летището орган да прилага обща и прозрачна система за летищни такси за летищата, обслужващи един и същ град или агломерация, при условие че всяко летище отговаря изцяло на изискванията за прозрачност, установени в член 7.
   Член 6
   Консултации и средства за правна защита
   1.   Държавите-членки гарантират установяването на задължителна процедура за редовни консултации между управляващия летището орган и ползвателите на летището или представителите или асоциациите на ползвателите на летището по отношение на функционирането на системата на летищните такси, нивото на летищните такси и където е подходящо, качеството на предоставяните услуги. Такива консултации се организират поне веднъж годишно, освен ако на последната консултация не е договорено друго. Когато между управляващите летището органи и ползвателите на летището съществува многогодишно споразумение, консултациите се провеждат, както е предвидено в него. Държавите-членки си запазват правото да искат по-чести консултации.
   2.   Държавите-членки гарантират, когато е възможно, че промените в системата или в нивото на летищните такси се извършват при съгласие между управляващия летището орган и ползвателите на летището. За тази цел управляващият летището орган представя на ползвателите на летището предложение за изменение на системата или нивото на летищните такси заедно с обосновка на предложените промени не по-късно от четири месеца преди влизането им в сила, освен при наличието на извънредни обстоятелства, които се обосноват пред ползвателите на летището. Управляващият летището орган провежда консултации с ползвателите на летището по предложените промени и взема предвид техните становища преди да вземе окончателното решение. Управляващият летището орган обикновено публикува своето решение или препоръка не по-късно от два месеца преди влизането му в сила. Ако между управляващия летището орган и ползвателите на летището не бъде постигнато съгласие по предложените промени, управляващият летището орган обосновава решението си, отчитайки становището на ползвателите на летището.
   3.   Държавите-членки гарантират, че в случай на несъгласие по дадено решение за летищните такси, взето от управляващия летището орган, всяка от страните може да поиска намесата на независимия надзорен орган, посочен в член 11, който да разгледа основанията за изменението на системата или на нивото на летищните такси.
   4.   В случай че промяната в системата или нивото на летищните такси, за която управляващият летището орган е взел решение, бъде оспорена пред независимия надзорен орган, тя не поражда действие, преди надзорният орган да разгледа въпроса. В четириседмичен срок от отнасянето на въпроса до независимия надзорен орган той взема временно решение за влизането в сила на промяната на летищните такси, освен ако окончателното решение може да бъде взето в същия срок.
   5.   Дадена държава-членка може да реши да не прилага параграфи 3 и 4 относно промените в нивото на таксите или структурата на летищните такси за онези летища, за които:

               а)

               съществува задължителна процедура съгласно националното право, по силата на която летищните такси или максималното им ниво се определят или одобряват от независимия надзорен орган; или

               б)

               съществува задължителна процедура съгласно националното право, по силата на която независимият надзорен орган извършва периодично или по искане на заинтересованите страни проверка дали тези летища се намират в действителна конкуренция. Когато въз основа на такава проверка държавата-членка има основание за това, тя решава летищните такси или максималното им ниво да се определят или одобряват от независимия надзорен орган. Това решение се прилага, доколкото е необходимо, според извършената от този орган проверка.

         Процедурите, условията и критериите, прилагани от държавата-членка за целите на настоящия параграф, са относими, обективни, недопускащи дискриминация и прозрачни.
   Член 7
   Прозрачност
   1.   Държавите-членки гарантират, че всеки път, когато трябва да се проведат консултациите, посочени в член 6, параграф 1, управляващият летището орган предоставя на всеки ползвател на летището или представители или асоциации на ползвателите на летища информация за компонентите, които служат за основа при определяне на системата или нивото на всички такси, събирани на всяко летище от съответния управляващ летището орган. Информацията включва най-малко:

               а)

               списък на различните услуги и инфраструктура, предоставяни срещу събираните летищни такси;

               б)

               методиката, използвана за определяне на летищните такси;

               в)

               цялостната структура на разходите по отношение на съоръженията и услугите, за които се отнасят летищните такси;

               г)

               приходите от различните такси и общите разходи за включените в тях услуги;

               д)

               данни за всяко финансиране от публични органи за съоръженията и услугите, за които се отнасят летищните такси;

               е)

               прогнози за състоянието на летището по отношение на таксите, увеличаването на трафика и предлаганите инвестиции;

               ж)

               реалното използване на инфраструктурата и оборудването на летището за определен период от време; и

               з)

               прогнозираният резултат от предложените значителни инвестиции с оглед на тяхното въздействие върху капацитета на летището.

         2.   Държавите-членки гарантират, че ползвателите на летището предоставят информация на управляващия летището орган преди всяка консултация, както е предвидено в член 6, параграф 1, по-специално относно:

               а)

               прогнозите за трафика;

               б)

               прогнозите за състава и планираното използване на техния въздушен парк;

               в)

               проектите им за развитие на въпросното летище; и

               г)

               изискванията им към въпросното летище.

         3.   При спазване на националното законодателство информацията, предоставена на основание настоящия член, се счита за поверителна или икономически чувствителна, и се третира по съответния начин. В случаите, когато управляващите летищата органи се котират на фондовата борса, се спазват по-специално нормативните изисквания, отнасящи се до фондовите борси.
   Член 8
   Нова инфраструктура
   Държавите-членки гарантират, че управляващият летището орган се консултира с ползвателите преди да финализира плановете за нови инфраструктурни проекти.
   Член 9
   Стандарти за качество
   1.   За да гарантират доброто и ефективно функциониране на дадено летище, държавите-членки вземат необходимите мерки, за да позволят на управляващия летището орган и на представителите или асоциациите на ползвателите на летището да започнат преговори с цел сключване на споразумение за нивото на услугите с оглед качеството на услугите, които се предоставят на летището. Тези преговори по отношение на качеството на услугите могат да се провеждат като част от консултациите, посочени в член 6, параграф 1.
   2.   Във всяко такова споразумение за нивото на услугите се определя нивото на услугите, които управляващият летището орган предоставя, като се вземат предвид действителната система или ниво на летищните такси и нивото на услугите, на които ползвателите на летището имат право срещу летищните такси.
   Член 10
   Диференциране на услугите
   1.   Държавите-членки предприемат необходимите мерки, за да позволят на управляващия летището орган да предлага различно качество и набор от съответни летищни услуги, терминали или части от терминали с оглед предоставянето на персонализирани услуги или специализирани терминали или части от терминали. Нивото на летищните такси може да се диференцира в зависимост от качеството и обхвата на тези услуги и тяхната себестойност или всякакви други обективни и прозрачни фактори. Без да се засяга член 3, управляващите летищата органи запазват свободата да определят такива диференцирани летищни такси.
   2.   Държавите-членки вземат необходимите мерки, за да позволят на всеки ползвател на летище, желаещ да използва персонализирани услуги или специализирани терминали или части от терминали, да има достъп до тях.
   В случай че повече ползватели на летище желаят да имат достъп до персонализирани услуги и/или специализирани терминали или части от терминали, отколкото позволява капацитетът на летището, достъпът се предоставя на базата на подходящи, обективни, прозрачни и недискриминационни критерии. Тези критерии може да бъдат определяни от управляващия летището орган, а държавите-членки може да изискват те да бъдат потвърдени от независимия надзорен орган.
   Член 11
   Независим надзорен орган
   1.   Държавите-членки определят или създават независим орган като техен национален независим надзорен орган, който да гарантира правилното прилагане на мерките, взети за съобразяване с настоящата директива, и да изпълнява най-малко задачите, възложени му по член 6. Този орган може да бъде същият като образуванието, натоварено от дадена държава-членка с прилагането на допълнителните регулаторни мерки, посочени в член 1, параграф 5, включително с одобрението на системата за таксуване и/или с нивото на летищните такси, при условие че изпълнява изискванията на параграф 3 от настоящия член.
   2.   Настоящата директива не препятства независимият надзорен орган в съответствие с националното право да делегира правомощията по изпълнението на настоящата директива на други независими надзорни органи под негов контрол и пълна негова отговорност, при условие че изпълнението се извършва в съответствие със същите стандарти.
   3.   Държавите-членки гарантират независимостта на независимия надзорен орган, като осигуряват неговата правна обособеност и функционална независимост от всякакъв управляващ летището орган и въздушен превозвач. Държавите-членки, които запазват собственост или контрол над летища, управляващи летищата органи или въздушни превозвачи, гарантират, че функциите, свързани с тази собственост или с този контрол, не се прехвърлят на независимия надзорен орган. Държавите-членки гарантират, че независимият надзорен орган упражнява правомощията си безпристрастно и при пълна прозрачност.
   4.   Държавите-членки съобщават на Комисията наименованието и адреса на независимия надзорен орган, възложените му задачи и отговорности, а също и мерките, предприети за осигуряване на съответствие с параграф 3.
   5.   Държавите-членки могат да създадат механизъм за финансиране на независимия надзорен орган, който може да включва събиране на такси от потребители и управляващи летища органи.
   6.   По отношение на посочените в член 6, параграф 3 спорове държавите-членки гарантират, че се вземат мерки с цел:

               а)

               установяване на процедура за разрешаване на споровете между управляващия летището орган и ползвателите на летището;

               б)

               определяне на условията, при които даден спор може да бъде отнесен до независимия надзорен орган. Този орган по-специално отхвърля жалби, за които счита, че не са добре обосновани или адекватно документирани; и

               в)

               определяне на критериите, по които се разглеждат споровете, с цел намиране на решение.

         Тези процедури, условия и критерии са недискриминационни, прозрачни и обективни.
   7.   Когато предприеме разследване на основанията за промяна на системата или нивото на летищните такси съгласно член 6, независимият надзорен орган има достъп до необходимата информация от засегнатите страни и от него се изисква да се консултира с тях, за да вземе решението си. Без да се засяга член 6, параграф 4, той взема окончателно решение възможно най-бързо, но във всички случаи в срок от четири месеца от отнасянето на въпроса до него. Този срок може да бъде удължен с два месеца в изключителни и надлежно обосновани случаи. Решенията на независимия надзорен орган са обвързващи, без да се засяга възможността за парламентарен или съдебен контрол, доколкото е приложим в държавите-членки.
   8.   Независимият надзорен орган публикува годишен доклад за своята дейност.
   Член 12
   Отчет и преразглеждане
   1.   До 15 март 2013 г. Комисията представя доклад на Европейския парламент и на Съвета относно прилагането на настоящата директива, в който се оценява напредъкът при постигането на целите ѝ и когато е уместно, се включват съответни предложения.
   2.   Държавите-членки и Комисията си сътрудничат при прилагането на настоящата директива, особено по отношение на събирането на информация за доклада, посочен в параграф 1.
   Член 13
   Транспониране
   1.   Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, до 15 март 2011 г. Държавите-членки незабавно информират Комисията за това.
   Когато държавите-членки приемат тези мерки, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
   2.   Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното си законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
   Член 14
   Влизане в сила
   Настоящата директива влиза в сила в деня след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
   Член 15
   Адресати
   Адресати на настоящата директива са държавите-членки.

      Съставено в Страсбург на 11 март 2009 година.

            За Европейския парламент

            Председател

         H.-G. PÖTTERING

            За Съвета

            Председател

         A. VONDRA

      (1)  ОВ C 10, 15.1.2008 г., стp. 35.

      (2)  ОВ C 305, 15.12.2007 г., стp. 11.

      (3)  Становище на Европейския парламент от 15 януари 2008 г. (все още непубликувано в Официален вестник), обща позиция на Съвета от 23 юни 2008 г. (ОВ C 254 Е, 7.10.2008 г., стр. 18) и позиция на Европейския парламент от 23 октомври 2008 г. (все още непубликувана в Официален вестник). Решение на Съвета от 19 февруари 2009 г.

      (4)  ОВ L 341, 7.12.2006 г., стp. 3.

      (5)  ОВ L 272, 25.10.1996 г., стр. 36.

      (6)  ОВ L 204, 26.7.2006 г., стр. 1.


title: Директива на Съвета от 19 декември 1985 година за определяне на списъка на симуланти, които да бъдат използвани за изпитване на миграцията на съставките на пластмасовите материали и предмети, предназначени за контакт с храни

text:
Важна правна забележка

|

31985L0572

Официален вестник n° L 372 , 31/12/1985 стр. 0014 - 0021 специално финландско издание: глава 13 том 15 стр. 0003  специално испанско издание: глава 13 том 19 стр. 0041  специално шведско издание: глава 13 том 15 стр. 0003  специално португалско издание глава 13 том 19 стр. 0041  специално чешко издание глава 13 том 008 стр. 75  - 82 специално испанско издание глава 13 том 008 стр. 75  - 82 специално унгарско издание глава 13 том 008 стр. 75  - 82 специално литвийско издание глава 13 том 008 стр. 75  - 82 LV.ES глава 13 том 008 стр. 75  - 81 MT.ES глава 13 том 008 стр. 75  - 82 PL.ES глава 13 том 008 стр. 75  - 82 SK.ES глава 13 том 008 стр. 75  - 82 специално словенско издание глава 13 том 008 стр. 75  - 82

		19851219Директива на Съветаот 19 декември 1985 годиназа определяне на списъка на симуланти, които да бъдат използвани за изпитване на миграцията на съставките на пластмасовите материали и предмети, предназначени за контакт с храни(85/572/ЕИО)СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,като взе предвид Договора за създаването на Европейската икономическа общност,като взе предвид Директива 82/711/ЕИО на Съвета от 18 октомври 1982 г. за установяване на основните правила, необходими за изпитване на миграцията на съставките на пластмасови материали и изделия, предназначени за контакт с храни [1], и по-специално член 2, параграф 3 от нея,като взе предвид предложението на Комисията [2],като взе предвид становището на Асамблеята [3],като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет [4],като има предвид, че съгласно член 2, параграф 3 и глава 1, параграф 2, първо тире от приложението към Директива 82/711/ЕИО следва да се посочат подходящите симуланти за провеждане на изпитвания за миграция пластмасовите материали и изделия, предназначени за контакт само с един хранителен продукт или конкретна група храни;като има предвид, че не трябва да се изключва възможността при нужда да се използват методи за изпитване на миграцията, които са различни от посочените в настоящата директива;като има предвид, че при избора на подходящи симуланти трябва по-специално да се държи сметка за химическия състав на хранителния продукт и неговите физически свойства;като има предвид, че за някои съдържащи мазнини храни резултатът от изпитването на миграцията със симулант е по-висок, отколкото този, получен при изпитване на миграцията със самия хранителен продукт и че следователно резултатът трябва да се промени, като се използва подходящ за конкретната ситуация "коефициент на редукция"; като има предвид, че в някои специални случаи, особено такива при материали и предмети в контакт с храни с мастни вещества по повърхността, съществуването на подходящи методи за анализ е много важно за прилагането на настоящата директива;като има предвид, че адаптирането на директивата към техническия прогрес представлява мярка за прилагане, чието приемане, за да бъде опростена и ускорена процедурата, трябва по принцип да бъде отговорност на Комисията;като има предвид, че във всички случаи когато Съветът предоставя на Комисията правомощия за прилагането на правилата по отношение на пластмасовите материали и предмети, предназначени за контакт с храни, следва да се предвиди процедура, която да установи близко сътрудничество между държавите-членки и Комисията в рамките на Постоянния комитет по храните, учреден с Решение 69/414/ЕИО [5],ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:Член 1В съответствие с член 2, параграф 3 от Директива 82/711/ЕИО симулантите, които се използват за изпитване на миграцията на съставките на пластмасовите материали и предмети, предназначени за контакт само с един хранителен продукт или конкретна група храни и концентрациите на тези симуланти са отбелязаните в приложението.Член 2Без да се нарушава член 1, списъците на вещества или материи, чиято употреба се разрешава, с изключение на всички останали могат при нужда да определят процедури за изследване миграцията на някои съставки на пластмасовите материали и предмети, различни от посочените в приложението.Член 3Адаптациите, които трябва да се нанесат в приложението към настоящата директива в светлината на прогреса на научното и техническо знание, се приемат в съответствие с процедурата, определена в член 10 от Директива 76/893/ЕИО [6].Член 4Държавите-членки вземат всички мерки, необходими за да се съобразят с настоящата директива най-късно до приемането на мерките за прилагане на Директива 82/711/ЕИО.Член 5Адресати на настоящата директива са държавите-членки.Съставено в Брюксел на 19 декември 1985 година.За СъветаПредседателM. Fischbach[1] ОВ L 297, 23.10.1982 г., стр. 26.[2] ОВ С 102, 14.4.1984 г., стр. 4.[3] ОВ С 175, 15.7.1985 г., стр. 299.[4] ОВ С 25, 28.1.1985 г., стр. 6.[5] ОВ L 291, 19.11.1969 г., стр. 9.[6] ОВ L 340, 9.12.1976 г., стр. 19.--------------------------------------------------19851219ПРИЛОЖЕНИЕСПИСЪК НА СИМУЛАНТИТЕ1. В следващите таблици, представляващи неизчерпателен списък на храните, симулантите, които трябва да бъдат използвани при изпитванията за миграция по отношение на хранителен продукт или на група храни, се посочват със следните абревиатури:Симулант А:Дестилирана вода или вода с еквивалентно качество;Симулант B:3 % оцетна киселина (тегло/обем) във воден разтвор;Симулант C:15 % етанол (обем/обем) във воден разтвор;Симулант D:Пречистено маслиново масло [1]; когато по технически причини, свързани с метода на анализ, е необходимо да се използват различни хранителни симуланти, маслиновото масло се заменя със смес от синтетични триглицериди [2] или със слънчогледово олио [3].2. За всеки хранителен продукт или група храни трябва да се използва/т само обозначените с "Х" симулант/и, като за всеки симулант се използва нова проба от изпитваните материали и предмети. Там, където няма "Х", за въпросните позиции и подпозиции не се изисква изпитване за миграция.3. Когато "Х" е последвано от коса черта и цифра, резултатът от изпитването за миграция трябва се раздели на посоченото число. В случая с някои видове храни тази цифра, известна като "коефициент на редукция", по принцип се използва, за да бъде взет предвид по-големият екстракционен капацитет на симулантите на тези хранителни вещества.4. Ако знакът "Х" се придружава от буквата "а" в скоби, трябва да се използва само единият от двата посочени симуланта:- ако стойността на рН на хранителния продукт е по-висока от 4,5, трябва да се използва симулант А,- ако стойността на рН на хранителния продукт е 4,5 или по-ниска, трябва да се използва симулант В.5. Когато хранителен продукт е посочен едновременно под специфична и под обща позиция, се използват само симулант/ите, отбелязан/и за специфичната позиция.ТАБЛИЦАРеферентен номер | Описание на храните | Симуланти, коитo да се използват |A | B | C | D |01.Напитки01.01 | Безалкохолни напитки или алкохолни напитки с алкохолно съдържание, по-ниско от 5 обемни %: | | | | || Води, сайдери, плодови или зеленчукови сокoве, обикновени или концентрирани, шири, плодови нектари, лимонади и минерални води, сиропи, битери, настойки, кафе, чай, течен шоколад, бири и други | Х(а) | Х(а) | | |01.02 | Алкохолни напитки с алкохолно съдържание, равно на или превишаващо 5 обемни %: | | | | || Напитки, дадени в позиция 01.01, но с алкохолно съдържание, равно на или превишаващо 5 обемни %: | | | | || Вина, алкохолни напитки и ликьори | | Х [4] | X [5] | |01.03 | Разни: неденатуриран етилов алкохол | | Х [4] | X [5] | |02Зърнени култури, производни от зърнени култури, бисквитени продукти, продукти на хлебарството и на сладкарството02.01 | Нишестета и скорбяла | | | | |02.02 | Зърнени култури, непреработени, бухнали, под формата на люспи (включително пуканки, корнфлейкс и подобни) | | | | |02.03 | Брашно от зърнени култури и грис | | | | |02.04 | Макарони, спагети и подобни продукти | | | | |02.05 | Сухи хлебарски, тестени сладкарски или бисквитени продукти: | | | | || А.С мастни вещества на повърхността | | | | Х/5 || Б.Други | | | | |02.06 | Пресни хлебарски, тестени сладкарски или бисквитени продукти: | | | | || А.С мастни вещества на повърхността | | | | Х/5 || Б.Други | Х | | | |03Шоколад, захар и продукти от тяхЗахарни изделия03.01 | Шоколад, продукти, обвити с шоколад, заместители, продукти, обвити със заместители | | | | Х/5 |03.02 | Захарни изделия | | | | || А.В твърда форма | | | | || I.С мастни вещества на повърхността | | | | Х/5 || II.Други | | | | || Б.В тестена форма | | | | || I.С мастни вещества на повърхността | | | | Х/3 || II.Влажни | Х | | | |03.03 | Захар и захарни продукти | | | | || А.В твърда форма | | | | || Б.Мед и подобни | Х | | | || В.Меласа и захарни сиропи | Х | | | |04Плодове, зеленчуци и продукти от тях04.01 | Цели плодове, пресни или охладени | | | | |04.02 | Преработени плодове: | | | | || А.Сухи или дехидратирани плодове, цели или под формата на брашно или прах | | | | || Б.Плодове под формата на парченца, пюре или тесто | Х(а) | Х (а) | | || В.Консервирани плодове (конфитюри и подобни продукти — цели плодове или парченца или под формата на брашно или прах, консервирани в течна среда): | | | | || I.Във водна среда | Х(а) | Х(а) | | || II.В маслена среда | Х(а) | Х(а) | | Х || III.В алкохолна среда (≥ 5 обемни %) | | Х [4] | Х | |04.03 | Черупкови (фъстъци, кестени, бадеми, лешници, орехи, семена от пиния и др.): | | | | || А.Без черупки, сухи | | | | || Б.Без черупки и печени | | | | Х/5 [6] || В.Под формата на каша или крем | Х | | | Х/3 [6] |04.04 | Цели зеленчуци, пресни или охладени | | | | |04.05 | Преработени зеленчуци: | | | | || А.Сухи или дехидратирани зеленчуци, цели или под формата на брашно или прах | | | | || Б.Зеленчуци; нарязани; пюрета | Х(а) | Х(а) | | || В.Консервирани зеленчуци: | | | | || I.Във водна среда | Х(а) | Х(а) | | || II.В маслена среда | Х(а) | Х(а) | | Х || III.В алкохолна среда (≥ 5 обемни %) | | Х [4] | Х | |05Мазнини и масла05.01 | Животински и растителни мазнини и масла, независимо дали естествени или обработвани (включително какаово масло, мас, топено масло) | | | | Х |05.02 | Маргарин, масло и други мазнини и масла, направени от водни емулсии в масло | | | | Х/2 |06Животински продукти и яйца06.01 | Риба: | | | | || А.Прясна, охладена, осолена, пушена | Х | | | Х/3 [6] || Б.Под формата на каша | Х | | | Х/3 [6] |06.02 | Ракообразни и мекотели (включително стриди, миди, охлюви), които не са естествено защитени от черупките си | Х | | | |06.03 | Месо от всички зоологични видове (включително птиче и дивечово): | | | | || А.Прясно, охладено, солено, пушено | Х | | | Х/4 || Б.Под формата на паста, кремове | Х | | | Х/4 |06.04 | Преработени месни продукти (шунка, салам, бекон и други) | Х | | | Х/4 |06.05 | Консервирани и частично консервирани месо и риба | | | | || А.Във водна среда | Х(а) | Х(а) | | || Б.В маслена среда | Х(а) | Х(а) | | Х |06.06 | Яйца без черупки: | | | | || А.На прах или сухи | | | | || Б.Други | Х | | | |06.07 | Яйчни жълтъци: | | | | || А.Течни | Х | | | || Б.На прах или замразени | | | | |06.08 | Сух яйчен белтък | | | | |07Млечни продукти07.01 | Мляко: | | | | || А.Пълномаслено | Х | | | || Б.Частично изсушено | Х | | | || В.Обезмаслено или частично обезмаслено | Х | | | || Г.Сухо | | | | |07.02 | Ферментирало мляко като кисело мляко, мътеница и такива продукти, комбинирани с плодове и плодови продукти | | Х | | |07.03 | Сметана и заквасена сметана | Х(а) | Х(а) | | |07.04 | Сирена | | | | || А.Пълномаслени, с ядлив външен слой | | | | || Б.Преработени сирена | Х(а) | Х(а) | | || В.Всички други | Х(а) | Х(а) | | Х/3 [6] |07.05 | Мая за сирене | | | | || А.В течна или под формата на каша | Х(а) | Х(а) | | || В.На прах или суха | | | | |08Разни продукти08.01 | Оцет | | Х | | |08.02 | Пържени или печени храни: | | | | || А.Пържени картофи; бухти и подобни | | | | Х/5 || Б.От животински произход | | | | Х/4 |08.03 | Продукти за супи, бульони, в течна, твърда или прахообразна форма (екстракти, концентрати); хомогенизирани съставни хранителни продукти, готови ястия; | | | | || А.На прах или сухи: | | | | || I.С мастни вещества на повърхността | | | | Х/5 || II.Други | | | | || Б.Течни или под формата на паста: | | | | || I.С мастни вещества на повърхността | Х(а) | Х(а) | | Х/3 || II.Други | Х(а) | Х(а) | | |08.04 | Маи и набухватели: | | | | || А.Под формата на каша | Х(а) | Х(а) | | || Б.Сухи | | | | |08.05 | Готварска сол | | | | |08.06 | Сосове: | | | | || А.Без съдържащи мазнини вещества на повърхността | Х(а) | Х(а) | | || Б.Майонеза, сосове на основата на майонеза, салатни сметани и други емулсии на масло във вода | Х(а) | Х(а) | | Х/3 || В.Сосове, съдържащи масло и вода, които образуват два различни слоя | Х(а) | Х(а) | | Х |08.07 | Горчица (освен горчица на прах под позиция 08.17) | Х(а) | Х(а) | | Х/3 [6] |08.08 | Сандвичи, препечен хляб и други, съдържащи всички видове храни: | | | | || А.С мастни вещества на повърхността | | | | Х/5 || В.Други | | | | |08.09 | Сладоледи | Х | | | |08.10 | Сухи храни: | | | | || А.С мастни вещества на повърхността | | | | Х/5 || Б.Други | | | | |08.11 | Замразени и дълбоко замразени храни | | | | |08.12 | Концентрирани екстракти с алкохолно съдържание, равно на или превишаващо 5 обемни % | | Х [4] | Х | |08.13 | Какао: | | | | || А.Какао на прах | | | | Х/5 [6] || Б.Какаова паста | | | | Х/3 [6] |08.14 | Кафе, печено или непечено, без кофеин или разтворимо, заместители на кафето, гранулирано или на прах кафе | | | | |08.15 | Течни кафеени екстракти | Х | | | |08.16 | Ароматни билки и други билки: Лайка, слез, мента, чай, липов цвят и други | | | | |08.17 | Подправки и аромати в естествено състояние: канела, карамфил, горчица на прах, пипер, ванилия, шафран и други | | | | |[1] Характеристики на пречистеното маслиново масло:[2] Състав на сместа от синтетични триглицеридиРазпределение на мастните киселиниЧистотаТипичен абсорбционен спектър (дебелина на слоя: d = 1 cm; контрола: вода = 35 °С)Най-малко 10 % коефициент на пропускане на светлина при 310 nm (клетка 1 cm, контрол: вода 35 °С).[3] Характеристики на слънчогледовото олио[****] Това изпитване се извършва само в случай, когато рН е 4,5 или по-ниско.[*****] Това изпитване може да се извърши в случая на течности или напитки с алкохолно съдържание, превишаващо 15 обемни %, с водни разтвори на етанол с аналогично алкохолно съдържание.[******] Ако може посредством подходящо изпитване да се докаже, че не съществува "мастен контакт" с пластмасата, може да не се провежда изпитването със симулант D.--------------------------------------------------


title: Директива 94/12/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 март 1994 година за мерките, които следва да се предприемат срещу замърсяването на въздуха от емисии от моторните превозни средства и за изменение на Директива 70/220/ЕИО

text:
               13/ 14

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               61

         31994L0012

               L 100/42

               ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ

      ДИРЕКТИВА 94/12/ЕО НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА

   от 23 март 1994 година
   за мерките, които следва да се предприемат срещу замърсяването на въздуха от емисии от моторните превозни средства и за изменение на Директива 70/220/ЕИО
   ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взеха предвид Договора за създаването на Европейската общност, и по-специално член 100а от него
   като взеха предвид предложението на Комисията (1),
   като взеха предвид становището на Икономическия и социален комитет (2),
   като действат в съответствие с процедурата, предвидена в член 189б от Договора,
   като имат предвид, че следва да се предприемат мерки в рамките на вътрешния пазар; като имат предвид, че вътрешният пазар представлява пространство без вътрешни граници, в което е гарантирано свободното движение на стоки, лица, услуги и капитали;
   като имат предвид, че Първата програма за действие на Европейската общност за опазване на околната среда (3), одобрена от Съвета на 22 ноември 1973 г., призовава да се отчитат най-новите научни постижения в борбата срещу замърсяването на атмосферата, причинявано от емисиите на газове от моторните превозни средства и съответно да се внесат изменения я към вече приетите директиви; като имат предвид, че Петата програма за действие, чийто общ подход е одобрен от Съвета с резолюцията от 1 февруари 1983 г. (4), предвижда да се положат допълнителни усилия за значително намаляване на сегашното ниво на емисии на замърсители от моторните превозни средства;
   като имат предвид, че целта за намаляване нивото на замърсяващите емисии от моторните превозни средства и създаването и функционирането на вътрешния пазар за превозни средства не могат да се постигнат в достатъчна степен поотделно от държавите-членки и поради това те могат да се постигнат по-добре чрез сближаване на законодателството на държавите-членки относно мерките, които следва да се предприемат срещу замърсяването на въздуха от моторните превозни средства;
   като имат предвид, че общопризнат факт е, че развитието на транспорта в Общността е довело до значителни ограничения за околната среда; като имат предвид, че някои от официалните прогнози за увеличаване на интензивността на движението по пътищата се оказаха под официално обявените данни; като имат предвид, че по тази причина следва да се определят строги стандарти за емисиите от всички моторни превозни средства;
   като имат предвид, че Комисията прие Европейска програма за емисиите, горивата и технологиите на двигателите (EPEFE); като имат предвид, че тази програма е създадена, за да се гарантира, че предложенията за бъдещи директиви относно емисиите на замърсители се стремят да намерят най-добрите решения както за потребителя, така и за икономиката; като имат предвид, че тази програма представлява част от приноса, който може да се направи както от превозните средства, така и от горивата, които ги задвижват;
   като имат предвид, че Директива 70/220/ЕИО на Съвета (5), която се отнася за мерките, които следва да се предприемат срещу замърсяването на въздуха от емисии от моторните превозни средства, е една от специалните директиви на процедурата за типово одобрение, въведена с Директива 70/156/ЕИО на Съвета от 6 февруари 1970 г. за сближаване на законодателството на държавите-членки относно типовото одобрение на моторните превозни средства и техните ремаркета (6);
   като имат предвид, че Директива 70/220/ЕИО определя пределните стойности за емисиите на въглероден окис и неизгорял въглеводород от двигателите на тези превозни средства; като имат предвид, че тези пределни стойности са понижени за първи път с Директива 74/290/ЕИО (7), в съответствие с Директива 77/102/ЕИО на Комисията (8), с пределни стойности за допустимите емисии на азотни окиси; като имат предвид, че пределните стойности за тези три типа замърсяване последователно са понижавани с Директиви 78/665/ЕИО (9), 83/351/ЕИО (10) и 88/76/ЕИО (11) на Комисията; като имат предвид, че с Директива 88/436/ЕИО (12) са въведени пределни стойности за емисиите на механични замърсители от дизеловите двигатели; като имат предвид, че с Директива 89/458/ЕИО (13) са въведени по-строги европейски стандарти за емисиите на газови замърсители от моторните превозни средства до 1 400 см3; като имат предвид, че въз основа на подобрената европейска процедура за изпитване, включваща извънградски цикъл на шофиране, обхватът на тези стандарти е разширен и включва всички леки автомобили, независимо от мощността на техните двигатели, и като има предвид, че с Директива 91/441/ЕИО (14) са въведени изисквания за изпарителните емисии и за устойчивостта на свързаните с емисиите компоненти на превозното средство, както и по-строги стандарти за емисиите на механично замърсяване от моторните превозни средства, оборудвани с дизелови двигатели; като имат предвид, че леките автомобили, проектирани да превозват повече от 6 пътника или с максимална маса над 2 500 кг, лекотоварните превозни средства и превозните средства с висока проходимост, включени в приложното поле на Директива 70/220/ЕИО, към които досега не са прилагани толкова строги стандарти, съгласно Директива 93/59/ЕИО сега са подложени на също толкова строги стандарти, колкото тези за леките автомобили, като се отчитат специфичните условия на тези превозни средства;
   като имат предвид, че работата, извършена от Комисията в тази област, показа, че най-добрата технология, с която понастоящем разполага промишлеността на Общността, може допълнително да се усъвършенства, за да се даде възможност леките автомобили да спазват значително понижените пределни стойности за емисиите; като имат предвид, че предлаганите стандарти ще се отнасят както за одобрението на нови типове превозни средства, така и за проверките на съответствието на производството, тъй като измененият и допълнен метод за вземане на проби и статистическа оценка позволява да отпаднат разрешените допуски за пределни стойности, определени на предишните етапи на Директива 70/220/ЕИО;
   като имат предвид, че в светлината на тревожното ниво на замърсяване, причинявано от емисиите от превозните средства и ролята им в образуването на газовете, предизвикващи парниковия ефект, е необходимо да се намалят емисиите, по-специално на СО2, в съответствие с ангажимента, поет по силата на Рамковата конвенция за промяната на климата, подписана през юни 1992 г. в Рио де Жанейро; като имат предвид, че СО2 е пряк резултат от изгарянето на горива на въглеродна основа; като имат предвид, че емисиите на СО2 могат да се намалят главно чрез по-нисък разход на гориво; като имат предвид, че това изисква напредък в проектирането на двигатели и превозни средства и в качеството на горивата; като имат предвид, че всички тези елементи ще бъдат взети под внимание в последващо предложение на Комисията;
   като имат предвид, че следва да се разреши на държавите-членки да насърчават чрез данъчни облекчения пускането на пазара на превозни средства, които отговарят на изискванията, приети на общностно равнище; като имат предвид, че тези данъчни облекчения трябва да съответстват на разпоредбите на Договора и да отговарят на определени изисквания, чиято цел е да се избягва опорочаване на условията на вътрешния пазар; като имат предвид, че разпоредбите на настоящата директива не накърняват правото на държавите-членки да включват емисиите на замърсители и други вещества в базата за изчисляване на пътните данъци за моторните превозни средства;
   като имат предвид, че изискването на настоящата директива за предварително уведомяване не накърнява изискванията за уведомяване съгласно други разпоредби на общностното право, в частност член 93, параграф 3 от Договора;
   като имат предвид, че най-късно до 30 юни 1996 г. Съветът следва да приеме изискванията за етапа след 2000 г. въз основа на предложение, което Комисията ще представи най-късно до 31 декември 1994 г., и като имат предвид, че това предложение следва да е насочено към съществено намаляване на емисиите от моторните превозни средства;
   като имат предвид, че Комисията проведе обширни консултации със заинтересованите страни, чиято кулминационна точка беше симпозиумът „Автомобилни емисии 2000“, състоял се на 21 и 22 септември 1992 г., който показа, че сегашният подход, който се концентрира върху емисиите на отработени газове, трябва да бъде един от елементите на етапа, следващ прилагането на изискванията на настоящата директива, като част от многоаспектен подход, включващ всички мерки за намаляване на замърсяването на въздуха, предизвикано от движението по пътищата; като имат предвид, че всички параметри, за които е установено, че имат значително въздействие върху този вид замърсяване, понастоящем могат да се представят единствено под формата на списък; като имат предвид, че Комисията ще извърши необходимия анализ на аспектите на околната среда, технологиите и ефективността на разходите с оглед преди края на декември 1994 г. да се предвидят количествено измерими цели за общностните мерки през 2000 година;
   като имат предвид, че целта за намаляване нивото на замърсяващите емисии от моторните превозни средства предполага, че когато подготвя предложенията за мерки, които да се прилагат след 2000 г., и в частност в светлината на подготовката на допълнителните технически мерки, предвидени в член 4, Комисията ще представи, ако е необходимо, целеви стойности, включващи по-нататъшно съществено намаляване на емисиите,
   ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
   Член 1
   Приложение I към Директива 70/220/ЕИО се изменя в съответствие с приложението към настоящата директива.
   Член 2
   1.   Считано от 1 юли 1994 г. или, ако настоящата директива не бъде публикувана в Официален вестник на Европейските общности най-късно до 31 декември 1993 г., шест месеца след нейното публикуване, държавите-членки приемат съответствие на изискванията на Директива 70/220/ЕИО, изменена с настоящата директива, за целите на член 4, параграф 1 и член 7, параграф 1 от Директива 70/156/ЕИО.
   2.   Считано от 1 януари 1996 г., държавите-членки не могат да издават:

               —

               типово одобрение на ЕИО, в съответствие с член 4, параграф 1 от Директива 70/156/ЕИО, или

               —

               национално типово одобрение, освен ако не се позовават на разпоредбите на член 8, параграф 2 от Директива 70/156/ЕИО,

         за тип превозно средство на основания, свързани със замърсяването на въздуха от емисии, ако то не отговаря на разпоредбите на Директива 70/220/ЕИО, изменена с настоящата директива.
   3.   Считано от 1 януари 1997 г., държавите-членки:

               —

               считат удостоверенията за съответствие, които съгласно Директива 70/156/ЕИО придружават новите превозни средства, за невалидни по смисъла на член 7, параграф 1 от същата директива, и

               —

               отказват регистрацията, продажбата и въвеждането в експлоатация на нови превозни средства, които не са придружени от сертификат за съответствие съгласно Директива 70/156/ЕИО, освен ако не се позовават на разпоредбите на член 8, параграф 2 от Директива 70/156/ЕИО,

         на основания, свързани със замърсяването на въздуха от емисии, ако превозните средства не отговарят на разпоредбите на Директива 70/220/ЕИО, изменена с настоящата директива.
   Член 3
   Държавите-членки могат да предвиждат данъчни стимули единствено за моторни превозни средства, които отговарят на разпоредбите на Директива 70/220/ЕИО, изменена с настоящата директива. Тези стимули трябва да съответстват на разпоредбите на Договора и да отговарят на следните условия:

               —

               да са валидни за всички нови превозни средства, които се предлагат за продажба на пазара на държава-членка, и които предварително отговарят на изискванията на Директива 70/220/ЕИО, изменена с настоящата директива,

               —

               техният срок изтича, считано от задължителното прилагане на емисионните стойности, посочени в член 2, параграф 3, за новите моторни превозни средства,

               —

               тяхната стойност, за всеки тип моторно превозно средство, е по-ниска от допълнителните разходи за техническите решения, въведени за осигуряване на съответствие с определените стойности и за инсталирането им на превозното средство.

         Комисията се уведомява своевременно за плановете за въвеждане или за промяна на данъчните облекчения, посочени в първа алинея, за да може да представи своите възражения.
   Член 4
   Съветът, в съответствие с условията, предвидени в Договора, взема решение най-късно до 30 юни 1996 г., по предложенията, които Комисията ще представи най-късно до 31 декември 1994 г., за следващ етап на общностните мерки срещу замърсяването на въздуха, причинявано от емисиите от моторните превозни средства. Мерките се прилагат, считано от 2000 година.
   В тези предложения Комисията използва следния подход:

               —

               мерките са предназначени да създадат условия за спазване на изискванията на критериите на Общността за качество на въздуха и на други свързани с това цели,

               —

               извършва се оценка на ефективността на разходите за предприемане на всяка мярка; при тази глобална оценка се взема предвид, наред с другото, и приноса, който:

                           —

                           управлението на пътното движение, например чрез подходящо разпределение на разходите за опазване на околната среда,

                           —

                           подобряването на градския обществен транспорт,

                           —

                           новите технологии за задвижване (напр., електрическа трансмисия),

                           —

                           използването на алтернативни горива (напр., горива с биологичен произход),

                     биха могли да дадат за подобряване на качеството на въздуха,

               —

               мерките са пропорционални и приемливи в светлината на набелязаните цели.

         Предложенията, като отчитат описаната по-горе методология и с цел съществено намаляване на емисиите на замърсители по отношение на превозните средства, предмет на настоящата директива, в частност включват следните елементи:
   1.   Бъдещи подобрения в изискванията на настоящата директива:
   Въз основа на оценката на

               —

               потенциала на традиционния двигател и технологиите за създаване на нова генерация след двигателите с вътрешно горене,

               —

               възможни подобрения в изпитателната процедура, напр. студено запалване, запалване при ниски или зимни температури, устойчивост (напр., при изпитанията за съответствие), изпарителни емисии,

               —

               мерки на равнището на типово одобрение в подкрепа на повишени изисквания за проверка и поддръжка, в т. ч. например бордови диагностични системи,

               —

               възможност за проверка на съответствието на превозни средства в движение,

               —

               пропорционалната необходимост от:

                           i)

                           специфични пределни стойности за НС и NOx в допълнение към една кумулативна пределна стойност, и

                           ii)

                           мерки за включване на все още нерегламентирани замърсители.

         2.   Допълнителни технически мерки в рамките на конкретни директиви, които включват:

               —

               подобряване на качеството на горивата, доколкото това се отнася за емисиите на опасни вещества (по-специално бензол) от превозни средства,

               —

               повишаване на изискванията на програмата за контрол и поддръжка.

         Понижените пределни стойности, които ще бъдат предмет на новата директива, не се прилагат преди 1 януари 2000 г. за новите типови одобрения. Съветът взема решение за условията за предоставяне на данъчни облекчения въз основа на същите пределни стойности.
   Член 5
   Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за да се съобразят с настоящата директива, преди 1 юли 1994 г. или, ако директивата не бъде публикувана в Официален вестник на Европейските общности най-късно до 31 декември 1993 г., шест месеца след нейното публикуване. Те незабавно информират Комисията за това.
   Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на това позоваване се определят от държавите-членки.
   Член 6
   Адресати на настоящата директива са държавите-членки.

      Съставено в Брюксел на 23 март 1994 година.

            За Европейския парламент

            Председател

         E. KLEPSCH

            За Съвета

            Председател

         Th. PANGALOS

      (1)  ОВ С 56, 26.2.1993 г., стр. 34.

      (2)  ОВ С 201, 26.7.1993 г., стр. 9.

      (3)  ОВ С 112, 20.12.1973 г., стр. 1.

      (4)  ОВ С 138, 17.5.1993 г., стр. 1.

      (5)  ОВ L 76, 6.4.1970 г., стр. 1. Директива, последно изменена с Директива 93/59/ЕИО (ОВ L 186, 28.7.1993 г., стр. 21).

      (6)  ОВ L 42, 23.2.1970 г., стр. 1. Директива, последно изменена с Директива 93/81/ЕИО на Комисията (ОВ L 264, 23.10.1993 г., стр. 49).

      (7)  ОВ L 159, 15.6.1974 г., стр. 61.

      (8)  ОВ L 32, 3.2.1977 г., стр. 32.

      (9)  ОВ L 223, 14.8.1978 г., стр. 48.

      (10)  ОВ L 197, 20.7.1983 г., стр. 1.

      (11)  ОВ L 36, 9.2.1988 г., стр. 1.

      (12)  ОВ L 214, 6.8.1988 г., стр. 1.

      (13)  ОВ L 226, 3.8.1989 г., стр. 1.

      (14)  ОВ L 242, 30.8.1991 г., стр. 1.
   ПРИЛОЖЕНИЕ
   ИЗМЕНЕНИЯ НА ПРИЛОЖЕНИЯТА КЪМ ДИРЕКТИВА 70/220/ЕИО, ИЗМЕНЕНА С ДИРЕКТИВА 93/59/ЕИО
   ПРИЛОЖЕНИЕ I

               1.

               Точка 3.1 се изменя, както следва:

      3.1.   Заявлението за типово одобрение, съгласно член 3 от Директива 70/156/ЕИО, на тип превозно средство по отношение на емисиите от изпускателната му уредба, изпарителните емисии и устойчивостта на устройствата против замърсяване, се подава от производителя на превозното средство.“

               2.

               Точка 4 се изменя, както следва:

      „4.   ИЗДАВАНЕ НА ТИПОВО ОДОБРЕНИЕ НА ЕО
      4.1.   Ако са спазени съответните изисквания, се издава типово одобрение на ЕИО, съгласно член 4, параграф 3 от Директива 70/156/ЕИО.
      4.2.   Образец на сертификата за типово одобрение на ЕО е даден в приложение IХ.“

               3.

               Точка 5.3.1.4 Заглавията на колоните и първият ред на таблицата за превозните средства от категория М се заменят със следното:

                  „Категория превозно средство

                  Еталонна маса
                  MR
                  (кг)

                  Пределни стойности

                  Маса на въглеродния окис
                  L1

                  (г/км)

                  Комбинирана маса на въглеводородите и азотните окиси
                  L2

                  (г/км)

                  Маса на механичните замърсители
                  L3

                  (г/км)

                  Бензин

                  Дизел

                  Бензин

                  Дизел

                  Дизел

                  М (1)

                  Всички

                  2,2

                  1,0

                  0,5

                  0,7 (2)

                  0,08 (2)

               4.

               Точка 4 се изменя, както следва:

      „7.   СЪОТВЕТСТВИЕ НА ПРОИЗВОДСТВОТО
      Трябва да се предприемат мерки, които да осигуряват съответствие на производството, съгласно разпоредбите на член 10 от Директива 70/156/ЕИО.
      Съответствието на производството се проверява въз основа на описанието в сертификата за типово одобрение, посочено в приложение IХ към настоящата директива.
      Ако органът не е удовлетворен от процедурата за проверка, използвана от производителя, се прилагат разпоредбите на точка 2.4.2 и 2.4.3 от приложение Х към Директива 70/156/ЕИО.
      В случай че трябва да се проведе изпитване тип I и типовото одобрение на превозното средство е било еднократно или неколкократно разширявано, изпитванията се извършват върху превозното средство или превозните средства, описани в първоначалното техническо досие.
      7.1.1.1.   Проверка на съответствието на превозното средство за изпитване тип I.
      След извършване на подбор от страна на органа, производителят не може да прави никакви промени по подбраните превозни средства.
      7.1.1.1.1.   От серията произволно се избират три превозни средства, които се изпитват, както е описано в точка 5.3.1 от настоящото приложение. Коефициентите на влошаване се използват по същия начин. Пределните стойности са дадени в точка 5.3.1.4 от настоящото приложение.
      7.1.1.1.2.   Ако органът е удовлетворен от стандартното производствено отклонение, дадено от производителя, в съответствие с приложение Х към Директива 70/156/ЕИО, изпитванията се провеждат съгласно допълнение 1 към настоящото приложение.
      Ако органът не е удовлетворен от стандартното производствено отклонение, дадено от производителя, в съответствие с приложение Х към Директива 70/156/ЕИО, изпитванията се провеждат съгласно допълнение 2 към настоящото приложение.
      7.1.1.1.3.   Приема се, че производството на дадена серия съответства или не съответства на изискванията въз основа на резултатите от изпитване на образци от превозните средства, след като е взето решение за успешно преминаване на изпитването за всички замърсители или за неуспешно преминаване на изпитването за отделен замърсител, съгласно критериите за изпитване, прилагани в съответното допълнение.
      Когато е взето решение за успешно преминаване на изпитването за даден замърсител, това решение не се променя в резултат на допълнителни изпитвания, които се провеждат с цел вземане на решение за другите замърсители.
      Ако не се вземе решение за успешно преминаване на изпитването за всички замърсители и решение за неуспешно преминаване на изпитването за отделен замърсител, изпитването се провежда върху друго превозно средство (виж фигура I/7).
      Независимо от изискванията на точка 3.1.1 от приложение III, изпитванията се провеждат върху превозни средства, които идват направо от производствената линия.
      7.1.1.2.1.   Въпреки това, по искане на производителя изпитванията могат да се провеждат върху превозни средства, които са изминали:

                  —

                  максимум 3 000 км - за превозни средства, оборудвани с двигател с принудително запалване,

                  —

                  максимум 15 000 км - за превозни средства, оборудвани с двигател с компресионно запалване.

            И в двата случая процедурата за предексплоатационно изпитване се извършва от производителя, който се задължава да не прави никакви промени по тези превозни средства.

      7.1.1.2.2.   Ако производителят желае да подложи превозните средства на предексплоатационно изпитване („х“ км, където х ≤ 3 000 км за превозни средства, оборудвани с двигател с принудително запалване и х ≤ 15 000 км за превозни средства, оборудвани с двигател с компресионно запалване), процедурата е следната:

                  —

                  замърсяващите емисии (тип I) се измерват при нула и „х“ км на първото изпитвано превозно средство,

                  —

                  за всеки от замърсителите се изчислява коефициентът на отделяне на емисии между нула и „х“ км:

                  Той може да бъде по-малък от 1,

                  —

                  останалите превозни средства не се подлагат на предексплоатационно изпитване, но емисиите им при нула км се умножават по коефициента на отделяне.
                  В такъв случай стойностите, които се вземат, са:

                              —

                              стойностите при „х“ км за първото превозно средство,

                              —

                              стойностите при нула км, умножени по коефициента на отделяне за останалите превозни средства.

            7.1.1.2.3.   Всички тези изпитвания могат да се провеждат с гориво, което се предлага на пазара. Въпреки това, по искане на производителя, могат да се използват еталонните горива, описани в приложение VIII.
      7.1.2.   Ако трябва да се проведе изпитване тип III, то се провежда върху всички превозни средства, които са подбрани за изпитването за съответствие на производството тип I (7.1.1.1.1). Трябва да се спазват условията, определени в точка 5.3.3.2.
      7.1.3.   Ако трябва да се проведе изпитване тип IV, то се провежда в съответствие с точка 7 от приложение VI.“

      Допълнение 1
      1.   Настоящото допълнение описва процедурата, която следва да се използва за проверка на съответствието на производството за изпитването тип I при задоволително отклонение от производствения стандарт на производителя.
      2.   При минимален брой от 3 образеца, процедурата за вземане на образци се задава така че вероятността партида да премине успешно изпитването с 40 % дефектно производство да е 0,95 (риск на производителя = 5 %), а вероятността партида да бъде приета с 65 % дефектно производство да е 0,1 (риск на потребителя = 10 %).
      3.   За всеки от замърсителите, посочени в точка 5.3.1.4 от приложение I, се използва следната процедура (виж Фигура 1.7).
      Приема се, че:

                  L

                  =

                  натуралния логаритъм на пределната стойност за замърсителя,

                  xi

                  =

                  натуралния логаритъм на измерването за поредното превозно средство от образеца,

                  s

                  =

                  приблизителна величина на стандартното производствено отклонение (след приемане на натуралния логаритъм на измерванията),

                  n

                  =

                  текущия брой образци.

            4.   Изчислява се статистиката за изпитването на образеца, като сумата на стандартните отклонения от пределната стойност се представя количествено по следната формула:

      5.   След това:

                  —

                  ако критерият за значимост на изпитването е по-голям от броя на образците, дадени в таблица I.1.5, за които е взето решение за успешно преминаване на изпитването, замърсителят се допуска,

                  —

                  ако критерият за значимост на изпитването е по-малък от броя на образците, дадени в таблица I.1.5, за които е взето решение за неуспешно преминаване на изпитването, замърсителят не се допуска; в противен случай, съгласно точка 7.1.1.1 от приложение I, се изпитва допълнително превозно средство, а изчислението се повтаря, като образците са с един брой повече.

            ТАБЛИЦА I.1.5

                  Общ брой изпитвани превозни средства
                  (текущ брой на образците)

                  Праг за вземане на решение за успешно преминаване на изпитването

                  Праг за вземане на решение за неуспешно преминаване на изпитването

                  3

                  3,327

                  –4,724

                  4

                  3,261

                  –4,790

                  5

                  3,195

                  –4,856

                  6

                  3,129

                  –4,922

                  7

                  3,063

                  –4,988

                  8

                  2,997

                  –5,054

                  9

                  2,931

                  –5,120

                  10

                  2,865

                  –5,185

                  11

                  2,799

                  –5,251

                  12

                  2,733

                  –5,317

                  13

                  2,667

                  –5,383

                  14

                  2,601

                  –5,449

                  15

                  2,535

                  –5,515

                  16

                  2,469

                  –5,581

                  17

                  2,403

                  –5,647

                  18

                  2,337

                  –5,713

                  19

                  2,271

                  –5,779

                  20

                  2,205

                  –5,845

                  21

                  2,139

                  –5,911

                  22

                  2,073

                  –5,977

                  23

                  2,007

                  –6,043

                  24

                  1,941

                  –6,109

                  25

                  1,875

                  –6,175

                  26

                  1,809

                  –6,241

                  27

                  1,743

                  –6,307

                  28

                  1,677

                  –6,373

                  29

                  1,611

                  –6,439

                  30

                  1,545

                  –6,505

                  31

                  1,479

                  –6,571

                  32

                  –2,112

                  –2,112

      Допълнение 2
      1.   Настоящото допълнение описва процедурата, която следва да се използва за проверка на изискванията за съответствие на производството за изпитването тип I при незадоволителни или липсващи доказателства от производителя за стандартно производствено отклонение.
      2.   При минимален брой от 3 образеца, процедурата за вземане на образци се задава така че вероятността партида да премине успешно изпитването с 40 % дефектно производство да е 0,95 (риск на производителя = 5 %), а вероятността партида да бъде приета със 65 % дефектно производство да е 0,1 (риск на потребителя = 10 %).
      3.   Измерванията на замърсителите, дадени в точка 5.3.1.4 от приложение I, се считат за логаритмично правилнo разпределени, но първо трябва да се трансформират, като се вземат техните натурални логаритми. Нека m0 и m да означават съответно минималния и максималния брой образци (m0 = 3 и m = 32), а n да обозначава текущия брой образци.
      4.   Ако натуралните логаритми на измерванията в серията са х1, х2, …, хi и L е натуралният логаритъм на пределната стойност, то тогава следва да се определи:

      5.   Таблица 1.2.5 показва стойностите за вземане на решение за успешно (An) и неуспешно (Bn) преминаване на изпитването спрямо текущия брой образци. Критерият за значимост на изпитването е съотношението/vn и трябва да се използва, за да се определи, дали серията е преминала успешно или неуспешно изпитването, както следва:
      За m0 ≤ n ≤ m:

                  —

                  серията преминава успешно, ако/vn ≤ A n

                  —

                  серията не преминава успешно, ако/vn ≤ Bn

                  —

                  прави се ново измерване, ако An </vn < Bn

            6.   Забележки
      Следните рекурсивни формули са полезни за изчисляване на поредните стойности на критерия за значимост на изпитването:

      ТАБЛИЦА I.2.5
      Минимален брой образци = 3

                  Брой мостри
                  n

                  Праг за вземане на решение за успешно преминаване на изпитването
                  An

                  Праг за вземане на решение за неуспешно преминаване на изпитването
                  Bn

                  3

                  –0,80381

                  16,64743

                  4

                  –0,76339

                  7,68627

                  5

                  –0,72982

                  4,67136

                  6

                  –0,69962

                  3,25573

                  7

                  –0,67129

                  2,45431

                  8

                  –0,64406

                  1,94369

                  9

                  –0,61750

                  1,59105

                  10

                  –0,59135

                  1,33295

                  11

                  –0,56542

                  1,13566

                  12

                  –0,53960

                  0,97970

                  13

                  –0,51379

                  0,85307

                  14

                  –0,48791

                  0,74801

                  15

                  –0,46191

                  0,65928

                  16

                  –0,43573

                  0,58321

                  17

                  –0,40933

                  0,51718

                  18

                  –0,38266

                  0,45922

                  19

                  –0,35570

                  0,40788

                  20

                  –0,32840

                  0,36203

                  21

                  –0,30072

                  0,32078

                  22

                  –0,27263

                  0,28343

                  23

                  –0,24410

                  0,24943

                  24

                  –0,21509

                  0,21831

                  25

                  –0,18557

                  0,18970

                  26

                  –0,15550

                  0,16328

                  27

                  –0,12483

                  0,13880

                  28

                  –0,09354

                  0,11603

                  29

                  –0,06159

                  0,09480

                  30

                  –0,02892

                  0,07493

                  31

                  0,00449

                  0,05629

                  32

                  0,03876

                  0,03876

      (1)  За превозни средства, оборудвани с дизелови двигатели от директно инжекционен тип, стойността L2 е 0,9 г/км, а стойността L3 е 0,10 г./км до 30 септември 1999 г.

      (2)

               С изключение на:

                           —

                           превозни средства, проектирани да превозват повече от 6 пътника, включително водача,

                           —

                           превозни средства с максимална маса над 2 500 кг.“


title: Директива 2009/3/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 март 2009 година за изменение на Директива 80/181/ЕИО на Съвета за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно мерните единици (Текст от значение за ЕИП )

text:
               7.5.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 114/10

      ДИРЕКТИВА 2009/3/ЕО НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА

   от 11 март 2009 година
   за изменение на Директива 80/181/ЕИО на Съвета за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно мерните единици
   (текст от значение за ЕИП)
   ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 95 от него,
   като взеха предвид предложението на Комисията,
   като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
   в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора (2),
   като имат предвид, че:

               (1)

               Директива 80/181/ЕИО на Съвета (3) изисква Обединеното кралство и Ирландия да определят дата за премахване на последните изключения, там където все още се прилагат по отношение на мерните единици, известни като „пинта“ за мляко в бутилки за многократна употреба, наливна бира и ябълково вино, „миля“ на пътните знаци и за указване на скоростта и „тройунция“ за транзакции в благородни метали. Въпреки това опитът показа, че предвид местния характер на тези изключения и на ограничения брой на засегнатите продукти запазването на изключенията няма да доведе до нетарифни пречки пред търговията и вследствие на това вече няма нужда тези изключения да се премахват.

               (2)

               Следователно е необходимо да се изясни, че обхватът на Директива 80/181/ЕИО е съвместим с целите, посочени в член 95 от Договора, и не е ограничен до специфични области на действие на Общността.

               (3)

               Директива 80/181/ЕИО разрешава употребата на допълнителни обозначения в допълнение към законните единици, изложени в глава I от приложението към посочената директива, до 31 декември 2009 г. При все това, с цел да се избегне създаването на пречки за предприятията от Общността, изнасящи в някои трети държави, които изискват продуктите да бъдат маркирани с други единици, различни от определените в глава I, е целесъобразно да се запази разрешаването на употребата на допълнителни обозначения.

               (4)

               Директива 80/181/ЕИО подкрепя гладкото функциониране на вътрешния пазар чрез изискваното от нея ниво на хармонизиране на мерните единици. В този контекст е уместно Комисията да следи развитието на пазара, свързано с посочената директива и прилагането ѝ, най-вече по отношение на евентуални пречки пред функционирането на вътрешния пазар и необходимостта от допълнително хармонизиране за преодоляване на тези пречки.

               (5)

               Уместно е Комисията да продължи усилено да се стреми, в контекста на търговските си отношения с трети държави, включително Трансатлантическия икономически съвет, към приемането на пазарите на трети държави на продуктите, етикетирани само в единици от Международната система на единици (SI).

               (6)

               Допълнителните обозначения могат също да позволят постепенното и гладко въвеждане на нови метрични единици, които могат да бъдат развити на международно равнище.

               (7)

               През 1995 г. Генералната конференция по мерки и теглилки взе решение да премахне класа на допълнителните единици като отделен клас в SI и да тълкува единиците „радиан“ и „стерадиан“ като безразмерни производни единици в SI, чиито имена и символи могат, но не е задължително, да се използват при изразяване на други производни единици на SI, когато е подходящо.

               (8)

               През 1999 г. Генералната конференция по мерки и теглилки прие в рамките на системата SI „катал“, със символ „kat“, като единица в SI за каталитична активност. Тази нова хармонизирана единица в SI цели да осигури съгласувано и уеднаквено обозначаване на мерните единици в областта на медицината и биохимията и в резултат на това ще премахне рисковете от недоразумения, възникващи от употребата на нехармонизирани единици.

               (9)

               През 2007 г., с цел да отстрани един от основните източници на наблюдавани разлики при възпроизвеждането на тройната точка на водата, Генералната конференция по мерки и теглилки прие бележка към определението за „келвин“. „Келвин“ се определя като част от термодинамичната температура на тройната точка на водата. Бележката се отнася до вода с точно определен изотопен състав.

               (10)

               Тъй като единицата „акър“ вече не се използва за целите на поземлената регистрация в Обединеното кралство и Ирландия, не е необходимо повече да се предоставя изключение в това отношение.

               (11)

               В съответствие с точка 34 от Междуинституционалното споразумение за по-добро законотворчество (4) държавите-членки следва да изготвят за собствено ползване и в интерес на Общността таблици, които илюстрират, доколкото е възможно, съответствието между настоящата директива и мерките за нейното транспониране, и да ги направят обществено достояние.

               (12)

               Директива 80/181/ЕИО следва да бъде съответно изменена,

         ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
   Член 1
   Изменения
   Директива 80/181/ЕИО се изменя, както следва:

               1.

               в член 1 буква б) се заменя със следното:

                           „б)

                           изброените в глава II от приложението — само в държавите-членки, в които са били разрешени към 21 април 1973 г.“;

               2.

               в член 2 буква а) се заменя със следното:

                           „а)

                           Задълженията, произтичащи от член 1, се отнасят за използваните измервателни уреди, извършените измервания и обозначенията на количествата, изразени в мерни единици.“;

               3.

               в член 3 параграф 2 се заменя със следното:
               „2.   Разрешава се използването на допълнителни обозначения.“;

               4.

               вмъква се следният член:
               „Член 6б
               Комисията следи развитието на пазара, свързано с настоящата директива и прилагането ѝ, по отношение на гладкото функциониране на вътрешния пазар и международната търговия и до 31 декември 2019 г. представя на Европейския парламент и на Съвета доклад, придружен от предложения, когато е уместно.“;

               5.

               Приложението се изменя, както следва:

                           а)

                           в глава I, точка 1.1 параграфът „Единица за термодинамична температура“ се заменя със следното:
                           „Единица за термодинамична температура
                           Келвин е единица за измерване на температура по термодинамичната скала, равна на 1/273,16 от термодинамичната температура на тройната точка на водата.
                           Настоящото определение се отнася за вода с изотопен състав, определен от следните съотношения на количеството вещество: 0,00015576 мола 2H за мол 1H, 0,0003799 мола 17O за мол 16O и 0,0020052 мола 18O за мол 16O.
                           (Тринадесета CGPM (1967 г.), резолюция 4 и Двадесет и трета CGPM (2007 г.), резолюция 10)“;

                           б)

                           в глава I, точка 1.1.1 заглавието се заменя със следното:

                           в)

                           в глава I, точка 1.2 заглавието се заменя със следното:

                           г)

                           в глава I точка 1.2.1 се заличава;

                           д)

                           в глава I точки 1.2.2 и 1.2.3 се заменят със следното:
                           „1.2.2.   Общи правила за производни единици в системата SI
                           Производните единици, получени кохерентно от основни единици SI, се представят като алгебрични изрази на произведение от степени на основните единици SI с числен коефициент, равен на 1.
                           1.2.3.   Производни единици в системата SI със специални наименования и означения

                                       Величина

                                       Единица за измерване

                                       Израз

                                       Наименование

                                       Означение

                                       Чрез други единици от системата SI

                                       Чрез основните единици от системата SI

                                       Равнинен ъгъл

                                       радиан

                                       rad

                                       m · m–1

                                       Пространствен ъгъл

                                       стерадиан

                                       sr

                                       m2 · m–2

                                       Честота

                                       херц

                                       Hz

                                       s–1

                                       Сила

                                       нютон

                                       N

                                       m · kg · s–2

                                       Налягане, натиск

                                       паскал

                                       Pa

                                       N · m–2

                                       m–1 · kg · s–2

                                       Енергия; работа; количество топлина

                                       джаул

                                       J

                                       N · m

                                       m2 · kg · s–2

                                       Мощност (5), поток на енергия

                                       ват

                                       W

                                       J · s–1

                                       m2 · kg · s–3

                                       Количество електричество, електричен заряд

                                       кулон

                                       C

                                       s · A

                                       Електричен потенциал, потенциална разлика, електродвижещо напрежение

                                       волт

                                       V

                                       W · A–1

                                       m2 · kg · s–3 · A–1

                                       Електрично съпротивление

                                       ом

                                       Ω

                                       V · A–1

                                       m2 · kg · s–3 · A–2

                                       Проводимост

                                       сименс

                                       S

                                       A · V–1

                                       m–2 · kg–1 · s3 · A2

                                       Капацитет

                                       фарад

                                       F

                                       C · V–1

                                       m–2 · kg–1 · s4 · A2

                                       Магнитен поток

                                       вебер

                                       Wb

                                       V · s

                                       m2 · kg · s–2 · A–1

                                       Магнитна индукция

                                       тесла

                                       T

                                       Wb · m–2

                                       kg · s–2 · A–1

                                       Индуктивност

                                       хенри

                                       H

                                       Wb · A–1

                                       m2 · kg · s–2 · A–2

                                       Светлинен поток

                                       лумен

                                       lm

                                       cd · sr

                                       cd

                                       Осветеност

                                       лукс

                                       lx

                                       lm · m–2

                                       m–2 · cd

                                       Активност (на радионуклид)

                                       бекерел

                                       Bq

                                       s–1

                                       Погълната доза, специфична енергия на предаване, керма, индекс на погълната доза

                                       грей

                                       Gy

                                       J · kg–1

                                       m2 · s–2

                                       Еквивалентна доза

                                       сиверт

                                       Sv

                                       J · kg–1

                                       m2 · s–2

                                       Каталитична активност

                                       катал

                                       kat

                                       mol · s–1

                                 Производните единици от основните единици в системата SI могат да се изразят чрез единиците, изброени в глава I.
                           По-конкретно производните единици в системата SI могат да се изразят чрез специалните наименования и обозначения, дадени в таблицата по-горе; например единицата за динамичен вискозитет в системата SI може да се изрази като m–1 · kg · s–1 или N · s · m–2 или Pa · s.“;

                           е)

                           в глава II се заличава следният ред от таблицата:

                                       „Поземлен регистър

                                       акър

                                       1 ac = 4 047 m2

                                       ac“

                           ж)

                           в глава II последното изречение се заменя със следното: „Единиците, изброени в настоящата глава, могат да се комбинират една с друга, както и с тези от глава I, с цел образуване на съставни единици.“.

         Член 2
   Транспониране
   1.   Държавите-членки приемат и публикуват законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, не по-късно от 31 декември 2009 г. Те незабавно съобщават на Комисията текста на тези разпоредби.
   Те прилагат тези разпоредби, считано от 1 януари 2010 г.
   Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
   2.   Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
   Член 3
   Влизане в сила
   Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
   Член 4
   Адресати
   Адресати на настоящата директива са държавите-членки.

      Съставено в Страсбург на 11 март 2009 година.

            За Европейския парламент

            Председател

         H.-G. PÖTTERING

            За Съвета

            Председател

         A. VONDRA

      (1)  ОВ C 120, 16.5.2008 г., стр. 14.

      (2)  Законодателна резолюция на Европейския парламент от 29 ноември 2007 г. (ОВ C 297 E, 20.11.2008 г., стр. 105), обща позиция на Съвета от 18 ноември 2008 г. (ОВ C 330 Е, 30.12.2008 г., стр. 1) и позиция на Европейския парламент от 16 декември 2008 г. (все още непубликувана в Официален вестник).

      (3)  ОВ L 39, 15.2.1980 г., стр. 40.

      (4)  ОВ С 321, 31.12.2003 г., стр. 1.

      (5)  Специални наименования за единиците за мощност: наименованието „волтампер“ (означение „VA“), когато се използва за изразяване на активната мощност на променлив електричен ток, и „вар“ (означение „var“), когато се използва за изразяване на реактивна електрическа мощност. „Var“ не е включен в резолюциите на CGPM.