title: Директива 2002/31/ЕО на Комисията от 22 март 2002 година за прилагане на Директива 92/75/ЕИО на Съвета по отношение обозначаването на консумацията на енергия от битови въздушни климатизаториТекст от значение за ЕИП.

text:
Важна правна забележка

|

32002L0031

Официален вестник n° L 086 , 03/04/2002 стр. 0026 - 0041 специално чешко издание глава 13 том 29 стр. 286  - 301 специално испанско издание глава 13 том 29 стр. 286  - 301 специално унгарско издание глава 13 том 29 стр. 286  - 301 специално литвийско издание глава 13 том 29 стр. 286  - 301 LV.ES глава 13 том 29 стр. 286  - 301 MT.ES глава 13 том 29 стр. 286  - 301 PL.ES глава 13 том 29 стр. 286  - 301 SK.ES глава 13 том 29 стр. 286  - 301 специално словенско издание глава 13 том 29 стр. 286  - 301

		20020322Директива 2002/31/ЕО на Комисиятаот 22 март 2002 годиназа прилагане на Директива 92/75/ЕИО на Съвета по отношение обозначаването на консумацията на енергия от битови въздушни климатизатори(текст от значение за ЕИП)КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,като взе предвид Директива 92/75/ЕИО на Съвета от 22 септември 1992 г. относно обозначаване на консумираната енергия и други ресурси от домакински уреди чрез етикетиране и уеднаквена информация, отнасяща се до продуктите [1], и по-специално членове 9 и 12 от нея,като има предвид, че:(1) Директива 92/75/ЕИО изисква Комисията да приеме директиви за изпълнение относно домакинските уреди, включително за въздушни климатизатори.(2) Консумираната от въздушните климатизатори енергия представлява значителна част от цялото потребление на енергия за битови нужди в Общността. Консумацията на енергия на тези уреди може да бъде намалена значително.(3) Хармонизираните стандарти представляват технически спецификации, които са приети от европейските организации за стандартизация, посочени в приложение I към Директива 98/34/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 юни 1998 г., относно определяне на процедура за предоставяне на информация в областта на техническите стандарти и правила [2], изменена с Директива 98/48/ЕО [3], и е съответствие с общите насоки за сътрудничество между Комисията и организациите, подписани на 13 ноември 1984 г. както са изменени.(4) Съгласно Директива 86/594/ЕИО на Съвета от 1 декември 1986 г. относно пренасяния по въздуха шум, отделян от домакинските уреди, държавите-членки трябва да предоставят необходимата информация за звуковото излъчване [4].(5) Мерките, предвидени в настоящата директива са в съответствие със становището на Комитета, създаден съгласно член 10 от Директива 92/75/ЕИО,ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:Член 1Настоящата директива се прилага спрямо въздушните климатизатори за битова употреба, захранвани от електрическата мрежа, както са определени в европейските стандарти EN 255-1 и EN 814-1 и в хармонизираните стандарти, посочени в член 2.Настоящата директива не се прилага спрямо следните уреди:- уреди, които могат да работят с други източници на енергия,- уреди въздух-вода и вода-вода,- уреди, които имат производителност (хладилна мощност) превишаваща 12 kW.Член 21. Информацията, изисквана от настоящата директива, е определена въз основа на измервания, извършени в съответствие с хармонизираните стандарти, приети от Европейския комитет по стандартизация (CЕN), съгласно мандата на Комисията, съгласно Директива 98/34/ЕО, референтните номера, на които са публикувани в Официален вестник на Европейските общности и за които държавите-членки са публикували референтните номера на националните норми, като са транспонирали тези хармонизирани стандарти.Разпоредбите на приложения I, II и III към настоящата директива, относно подаването на информации за шума, се прилага единствено, ако държавите-членки поискат това на основание член 3 от Директива 86/594/ЕИО. Тези информации са определени в съответствие с разпоредбите на въпросната директива.2. Използваните термини имат същото значение като в Директива 92/75/ЕИО.Член 31. Техническата документация, посочена в член 2, параграф 3 от Директива 92/75/ЕИО, съдържа:а) името и адреса на доставчика;б) общо описание на модела, което да позволи лесно да бъде идентифициран;в) информации, евентуално под формата на чертежи, за основните технически характеристики на модела, и по-специално за тези, които имат значително влияние върху консумацията на енергия;г) доклади върху съответните измервателни тестове, извършени в съответствие с изпитателните процедури предвидени от хармонизираните стандарти, посочени в член 2, параграф 1 от настоящата директива;д) при необходимост, упътване за употреба.Когато информациите относно специфична комбинация от модели се получи посредством сметки, базирани на дизайна и/или на екстраполация на съществуващи комбинации, документацията трябва да съдържа детайли за тези изчисления и/или екстраполации и за опитите, извършени за да се провери точността на извършените изчисления (описание на използвания математически модел за изчисляване на начина на функциониране на системите split, и предприетите мерки за проверка на модела).2. Етикетът, посочен в член 2, параграф 1 от Директива 92/75/ЕИО се специфицира в приложение I към настоящата директива.Етикетът се поставя от външната страна на горната или предната част на уреда така, че да бъде лесно забележим и да не е закрит.3. Съдържанието и форматът на информационния лист, предвиден в член 2, параграф 1 от Директива 92/75ЕИО, трябва да отговарят на спецификациите от приложение II към настоящата директива.4. Когато даден уред се предлага за продажба, под наем или на лизинг посредством писмено съобщение или друг начин, който предполага, че евентуалният клиент не може да види изложен уреда (обява, каталог по пощата, рекламни обяви по Интернет или друга електронна медия), съобщението трябва да съдържа цялата информация, посочена в приложение III към настоящата директива.5. Класът на енергийна ефективност на всеки уред е определен съгласно приложение IV.Член 4До 30 юни 2003 г. държавите-членки имат право да разрешават като временна мярка пускането на пазара, търговията и/или излагането на продукти, както и разпространението на съобщения като тези, посочени в член 3, параграф 4, които не отговарят на разпоредбите на настоящата директива.Член 51. Държавите-членки приемат и публикуват, преди 1 януари 2003 г., необходимите разпоредби, за да се съобразят с настоящата директива. Те незабавно информират Комисията за това.Те прилагат тези разпоредби от 1 януари 2003 г.2. Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.3. Държавите-членки съобщават на Комисията разпоредбите от националното право, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.Член 6Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейските общности.Член 7Адресати на настоящата директивата са държавите-членки.Съставено в Брюксел на 22 март 2002 година.За КомисиятаLoyola De PalacioЗаместник-председател[1] ОВ L 297, 13.10.1992 г., стр. 16.[2] ОВ L 204, 21.7.1998 г., стр. 37.[3] ОВ L 217, 5.8.1998 г., стр. 18.[4] ОВ L 344, 6.12.1986 г., стр. 24.--------------------------------------------------20020322ПРИЛОЖЕНИЕ IЕТИКЕТПроект за етикет1. Етикетът отговаря на съответната езикова версия, избрана измежду следните модели:Етикет, отнасящ се единствено за охладителни уреди – етикет 1+++++ TIFF +++++ЕнергияКлиматизаторПроизводителЛогоВъншно устройствоA B C1 2 3Вътрешно устройствоA B C1 2 3По-ефективенПо-ниско ефективенГодишна консумация на енергия,X. YkWh в режим на охлаждане(действителната консумация на енергия зависи от начина на използване на уреда и от климатичните условия)Охлаждаща мощностkWX. YНиво на енергийна ефективностПълна мощност (трябва да е най-високата възможна)X. YТипСамо охлажданеОхлаждане и затоплянеВъздушно охлажданеВодно охлажданеШум(dB(A) за 1 pW)Допълнителна информация се съдържа в брошурите към продуктаСтандарт EN XYZВъздушен климатизаторДиректива "енергийно етикетиране" 2002/31/ЕОЕтикети, отнасящи се единствено до уредите за охлаждане и затопляне – етикет 2+++++ TIFF +++++ЕнергияКлиматизаторПроизводителЛогоВъншно устройствоA B C1 2 3Вътрешно устройствоA B C1 2 3По-ефективенПо-ниско ефективенГодишна консумация на енергия, kWh в режим на охлажданеX. Y(действителната консумация на енергия зависи от начина на използване на уреда и от климатичните условия)Охлаждаща производителностkWX. YНиво на енергийна ефективностX. YПълна мощност (трябва да е най-високата възможна)ТипСамо охлажданеОхлаждане и затоплянеВъздушно охлажданеВодно охлажданеТоплинна производителностkWX. YКлас на енергийна ефективност в режим на затоплянеA B c D E F GA: по-икономиченG: по-малко икономиченШум(dB(A) за 1 pW)Подробна информация се съдържа в брошурите към продуктаСтандарт EN XYZВъздушен климатизаторДиректива "енергийно етикетиране" 2002/31/ЕО2. Следващите забележки посочват информациите, които трябва да фигурират върху етикета:ЗабележкиI. Име на доставчика или фабричен знак.II. Индикатор на модела, предлаган от доставчика.За системите split и multi-split – идентификаторът на модела на вътрешните и външните елементи на комбинацията, за която се прилагат цитираните по-долу числа.III. Клас на енергийна ефективност на модела или комбинацията от модели, определени съгласно разпоредбите на приложение IV. Върхът на стрелката, която посочва класа на реалната енергийна ефективност на уреда трябва да бъде разположен срещу стрелката на съответният клас на енергийна ефективност.Стрелката, която посочва класа на енергийна ефективност не трябва да има височина, по-голяма от тази на срещуположните стрелки и да не е повече от два пъти по-висока от тях.IV. Когато на някой уред е присъден "знак за екомаркировка на Общността", на основание на Регламент (СЕ) № 1980/2000 на Европейския парламент и на Съвета от 17 юли 2000 г., който установява осъвременена система в Общността за присъждане на знак за екомаркировка [1], марката на щемпела може да присъства на етикета, без да се засягат разпоредбите, определени в рамките на системата на Общността за присъждане на знак за екомаркировка.V. Оценка на годишната консумация на енергия, изчислена като пълната мощност, така както е определена в хармонизираните стандарти, посочени в член 2, се умножи по средно 500 часа годишно в режим на охлаждане при пълен товар, съгласно изпитателните процедури на хармонизираните стандарти, посочени в член 2 (условия Т1 "умерени").VI. Охлаждаща производителност, определена като хладилна мощност в kW, за уред в режим на охлаждане при пълен товар, определена в съответствие с изпитателните процедури на хармонизираните стандарти посочени в член 2 (условия Т1 "умерени").VII. Хладилен коефициент (EER) на уреда в режим на охлаждане при пълен товар, определен съгласно изпитателните процедури на хармонизираните стандарти, визирани в член 2 (условия Т1 "умерени").VIII. Вид на уреда, определен както следва: само охлаждане, охлаждане и отопление. Стрелката трябва да бъде поставена съответния вид на уреда.IX. Режим на охлаждане:въздушно охлаждане, водно охлаждане.X. Само за уреди с възможности за отопление (етикет 2) — топлинната производителност на уреда като топлинна мощност в kW, в режим на отопление при пълен товар, определен съгласно изпитателните процедури на хармонизираните стандарти визирани в член 2 (условия Т1 + 7С).XI. Само за уреди с възможности за отопление (етикет 2) — класът на енергийна ефективност при режим на отопление в съответствие с приложение IV, изразен върху скала от А (най-висок клас) към G (най-нисък клас), съгласно изпитателните процедури на хармонизираните стандарти визирани в член 2 (условия Т1 + 7С). Когато възможността за отопление на уреда е осигурена чрез съпротивителни елементи, тогава коефициентът на преобразуване (СОР) има стойност 1.XII. Където е приложимо, ниво на шум по време на стандартна функция съгласно Директива 86/594/ЕИО.NB:Термините, отговарящи на другите езици в Общността, се намират в приложение V.Надписи3. Обяснения на надписите, които фигурират върху етикета:Използвани цветове:CMYK — циан, фуксин, жълт, черeн.Пример: 07Х0: 0 % циан, 70 % фуксин, 100 % жълто, 0 % черно.СтрелкиA  Х0Х0B  70Х0C  30Х0D  00Х0E  03Х0F  07Х0G  0ХХ0Цвят на контура: Х070Цветът на фона на стрелката, която посочва класът на енергийна ефективност на уреда, е черен.Целият текст е в черно. Фонът е бял.+++++ TIFF +++++[1] ОВ L 237, 21.9.2000 г., стр. 1.--------------------------------------------------20020322ПРИЛОЖЕНИЕ IIИНФОРМАЦИОНЕН ЛИСТИнформационния лист съдържа следната информация. Тази информация може да бъде представена под формата на таблица, която да групира различните уреди, предлагани от един и същи доставчик или могат да бъдат приложени към инструкциите за експлоатация на уреда. В първия случай те трябва да бъдат представени в следния ред:1. Име на доставчика и фабричната марка.2. Идентификация на модела от доставчика.За системите split и multi-split – идентификаторът на модела на вътрешните и външните елементи на комбинацията, за която се прилагат цитираните по-долу числа.3. Клас на енергийна ефективност на модела, определен в съответствие с приложение IV и посочен, както следва:"Продукт, класиран в … по скала от клас А (най-малка консумация) до клас G (най-голяма консумация)". Когато тази информация е поместена в таблица, тя може да бъде дадена в друг вид, при условие че класификацията А (по-ефективен) и G (по-ниско ефективен) се вижда ясно.4. Когато данните са дадени във вид на таблица и на някои от посочените уреди е бил присъден "знак за екомаркировка на Общността" съгласно Регламент (ЕО) № 1980/2000, то това може да бъде посочено тук. В този случай, като название на горния ред се изписва "знак за екомаркировка на Общността" и в съответната колона се поставя репродукция на знака на щемпела. Тази разпоредба е приета, без да е в противоречие на предвидените в рамките на системата за присъждане на екологичния щемпел на Общността изисквания.5. Оценка на годишната консумация на енергия, основана на средно използване от 500 часа годишно, определена съгласно изпитателните процедури на хармонизираните стандарти, посочени в член 2 (условия Т1 "умерени").6. Охлаждаща производителност, определена като хладилна мощност в kW на уреда в режим на охлаждане при пълен товар, съгласно изпитателните процедури на хармонизираните стандарти, визирани в член 2 (условия Т1 "умерени"), както е определено в бележка VI на приложение I.7. Хладилен коефициент ЕЕR (коефициент на енергийна ефективност) на уреда в режим на охлаждане при пълен товар, определен съгласно изпитателните процедури на хармонизираните стандарти, визирани в член 2 (условия Т1 "умерени").8. Вид на уреда: само охлаждане, охлаждане/отопление.9. Режим на охлаждане: с въздушно охлаждане, с водно охлаждане.10. Само за уреди с възможности за отопление — топлинната производителност на уреда, изразена като топлинна мощност в kW, в режим на отопление при пълен товар определена съгласно изпитателните процедури на хармонизираните стандарти, посочени в член 2 (условия Т1 + 7С) и в приложение I, точка Х.11. Само за уреди с възможности за отопление — класът на енергийна ефективност при режим на отопление съгласно приложение IV, изразен върху скала от А (най-висок клас) към G (най-нисък клас), съгласно изпитателните процедури на хармонизираните стандарти, визирани в член 2 (условия Т1 + 7С) и в приложение I, т. Х. Ако топлината се получава от електрическо съпротивление, коефициентът на преобразуване (СОР) трябва да бъде равен на 1.12. Където е приложимо, ниво на шум по време на стандартна функция, измерено по време на стандартен режим на работа, при който е определена енергийната ефективност, съгласно Директива 86/594/ЕИО.13. В допълнение, доставчиците могат да дават информациите, посочени в точки от 5 до 8, ако са извършили опити при други условия, определени съгласно изпитателните процедури на хармонизираните стандарти, посочени в член 2.Когато етикетът е възпроизведен върху информационния лист цветно или в черно и бяло, трябва да се дадат само данните, които не фигурират върху етикета.NB:Термините, отговарящи на другите езици от Общността, са дадени в приложение V.--------------------------------------------------20020322ПРИЛОЖЕНИЕ IIIПРОДАЖБА ЧРЕЗ ПОРЪЧКА ПО ПОЩАТА И ДРУГИ ВИДОВЕ ДИСТАНЦИОННА ПРОДАЖБАКаталозите за продажба чрез поръчка по пощата, съобщенията, писмените оферти, рекламните съобщения в Интернет или в други електронни медии като тези, посочени в член 3, параграф 4, съдържат следните данни, в посочения по-долу ред:[Виж приложение II]NB:Термините, отговарящи на другите езици от Общността, са дадени в приложение V.--------------------------------------------------20020322ПРИЛОЖЕНИЕ IVКЛАСИФИКАЦИЯ1. Класът на енергийна ефективност се определя съгласно дадените по-долу таблици, при които нивото на енергийна ефективност (EER) се определя съгласно изпитателните процедури на хармонизираните стандарти, визирани в член 2 и в умерените условия (Т1).Таблица 1 – Въздушни климатизатори, охлаждани с въздухТаблица 1.1Клас на енергийна ефективност | Уреди split и multi-split |A | 3,20 < EER |B | 3,20 ≥ EER > 3,00 |C | 3,00 ≥ EER > 2,80 |D | 2,80 ≥ EER > 2,60 |E | 2,60 ≥ EER > 2,40 |F | 2,40 ≥ EER > 2,20 |G | 2,20 ≥ EER |Таблица 1.2Клас на енергийна ефективност | Компактни уреди [1] |A | 3,00 < EER |B | 3,00 ≥ EER > 2,80 |C | 2,80 ≥ EER > 2,60 |D | 2,60 ≥ EER > 2,40 |E | 2,40 ≥ EER > 2,20 |F | 2,20 ≥ EER > 2,00 |G | 2,00 ≥ EER |Таблица 1.3Клас на енергийна ефективност | Уреди с обикновен тръбопровод |A | 2,60 < EER |B | 2,60 ≥ EER > 2,40 |C | 2,40 ≥ EER > 2,20 |D | 2,20 ≥ EER > 2,00 |E | 2,00 ≥ EER > 1,80 |F | 1,80 ≥ EER > 1,60 |G | 1,60 ≥ EER |Таблица 2 – Въздушни климатизатори, охлаждани с въздухТаблица 2.1Клас на енергийна ефективност | Уреди split и multi-split |A | 3,60 < EER |B | 3,60 ≥ EER > 3,30 |C | 3,30 ≥ EER > 3,10 |D | 3,10 ≥ EER > 2,80 |E | 2,80 ≥ EER > 2,50 |F | 2,50 ≥ EER > 2,20 |G | 2,20 ≥ EER |Таблица 2.2Клас на енергийна ефективност | Компактни уреди |A | 4,40 < EER |B | 4,40 ≥ EER > 4,10 |C | 4,10 ≥ EER > 3,80 |D | 3,80 ≥ EER > 3,50 |E | 3,50 ≥ EER > 3,20 |F | 3,20 ≥ EER > 2,90 |G | 2,90 ≥ EER |2. Тогава класът на енергийна ефективност при режним на отопление е определен в съответствие със следните таблици:Когато коефициентът на преобразуване (СОР) е определен съгласно изпитателните процедури на хармонизираните стандарти, визирани в член 2 и в условия Т1 + 7С, класът на енергийна ефективност се определя съгласно следните таблици:Таблица 3 — Въздушни климатизатори, охлаждани с въздух — режим затоплянеТаблица 3.1Клас на енергийна ефективност | Уреди split и multi-split |A | 3,60 < COP |B | 3,60 ≥ COP > 3,40 |C | 3,40 ≥ COP > 3,20 |D | 3,20 ≥ COP > 2,80 |E | 2,80 ≥ COP > 2,60 |F | 2,60 ≥ COP > 2,40 |G | 2,40 ≥ COP |Таблица 3.2Клас на енергийна ефективност | Компактни уреди [2] |A | 3,40 < COP |B | 3,40 ≥ COP > 3,20 |C | 3,20 ≥ COP > 3,00 |D | 3,00 ≥ COP > 2,60 |E | 2,60 ≥ COP > 2,40 |F | 2,40 ≥ COP > 2,20 |G | 2,20 ≥ COP |Таблица 3.3Клас на енергийна ефективност | Уреди с обикновен тръбопровод |A | 3,00 < COP |B | 3,00 ≥ COP > 2,80 |C | 2,80 ≥ COP > 2,60 |D | 2,60 ≥ COP > 2,40 |E | 2,40 ≥ COP > 2,10 |F | 2,10 ≥ COP > 1,80 |G | 1,80 ≥ COP |Таблица 4 — Въздушни климатизатори, охлаждани с въздух — режим затоплянеТаблица 4.1Клас на енергийна ефективност | Уреди split и multi-split |A | 4,00 < COP |B | 4,00 ≥ COP > 3,70 |C | 3,70 ≥ COP > 3,40 |D | 3,40 ≥ COP > 3,10 |E | 3,10 ≥ COP > 2,80 |F | 2,80 ≥ COP > 2,50 |G | 2,50 ≥ COP |Таблица 4.2Клас на енергийна ефективност | Компактни уреди |A | 4,70 < COP |B | 4,70 ≥ COP > 4,40 |C | 4,40 ≥ COP > 4,10 |D | 4,10 ≥ COP > 3,80 |E | 3,80 ≥ COP > 3,50 |F | 3,50 ≥ COP > 3,20 |G | 3,20 ≥ COP |[1] Компактните въздушни климатизатори с двоен тръбопровод (известни в търговията като "двутръбни"), определени както следва: "Въздушен климатизатор, разположен изцяло в климатизираното пространство и чийто вход за въздух и изход за кондензатора са свързани с външното пространство с два тръбопровода" ще бъдат класифицирани според таблица 1.2 и ще получат фактор на корекция от – 0,4.[2] Компактните въздушни климатизатори с двоен тръбопровод (известни в търговията като "двутръбни"), определени както следва: "Въздушен климатизатор, разположен изцяло в климатизираното пространство и чийто вход за въздух и изход за кондензатора са свързани с външното пространство с два тръбопровода" ще бъдат класифицирани според таблица 3.2 и ще получат фактор на корекция от – 0,4.--------------------------------------------------20020322ПРИЛОЖЕНИЕ VПРЕВОД НА ТЕРМИНИ ЗА ИЗПОЛЗВАНЕ В ЕТИКЕТА И ИНФОРМАЦИОННИЯ ЛИСТЕквивалентът на английските термини на другите езици на Общността е както следва:Бележка Етикет Приложение I | Информационен лист и дистанционни продажби Приложения II и III | ES | DA | DE | EL | EN | FR | IT | NL | PT | FI | SV |+++++ TIFF +++++| | Energía | Energi | Energie | Ενέργεια | Energy | Énergie | Energia | Energie | Energia | Energia | Energi |I | 1 | Fabricante | Mærke | Hersteller | Προμηθευτής | Manufacturer | Fabricant | Costruttore | Fabrikant | Fabricante | Tavarantoimittaja | Leverantör |II | 2 | Modelo | Model | Modell | Μοντέλο | Model | Modèle | Modello | Model | Modelo | Malli | Modell |II | 2 | Unidad exterior | Udendørsenhed | Außengerät | Εξωτερική μονάδα | Outside unit | Unité extérieure | Unità esterna | Buitenapparaat | Unidade exterior | Ulkoyksikkö | Utomhusenhet |II | 2 | Unidad interior | Indendørsenhed | Innengerät | Εσωτερική μονάδα | Inside unit | Unité intérieure | Unità interna | Binnenapparaat | Unidade interior | Sisäyksikkö | Inomhusenhet |+++++ TIFF +++++| | Más eficiente | Lavt forbrug | Niedriger Verbrauch | Πιο αποδοτικό | More efficient | Économe | Bassi consumi | Efficiënt | Mais eficiente | Vähän kuluttava | Låg |+++++ TIFF +++++| | Menos eficiente | Højt forbrug | Hoher Verbrauch | Λιγότερο αποδοτικό | Less efficient | Peu économe | Alti consumi | Inefficiënt | Menos eficiente | Paljon kuluttava | Hög |3 | Clase de eficiencia energética … en una escala que abarca de A (más eficiente) a G (menos eficiente) | Relativt energiforbrug … på skalaen A (lavt forbrug) til G (højt forbrug) | Energieeffizienzklasse … auf einer Skala von A (niedriger Verbrauch) bis G (hoher Verbrauch) | Τάξη ενεργειακής απόδοσης … σε μια κλίμακα από το Α (πιο αποδοτικό) έως το G (λιγότερο αποδοτικό) | Energy efficiency class… on a scale of A (more efficient) to G (less efficient) | Classement selon son efficacité énergétique … sur une échelle allant de A (économe) à G (peu économe) | Classe di efficienza energetica … su una scala da A (bassi consumi) a G (alti consumi) | Energie-efficiëntieklasse … op een schaal van A (efficiënt) tot G (inefficiënt) | Classe de eficiência energética … numa escala de A (mais eficiente) a G (menos eficiente) | Energiatehokkuusluokka asteikolla A:sta (vähän kuluttava) G:hen (paljon kuluttava) | Energieffektivitetsklass på en skala från A (låg) till G (hög) |V | 5 | Consumo de energía anual kWh en modo refrigeración | Energiforbrug/år kWh ved køling | Jährlicher Energieverbrauch kWh im Kühlbetrieb | Ετήσια κατανάλωση ενέργειας kWh για λειτουργία ψύξης | Annual energy consumption kWh in cooling mode | Consommation annuelle d'énergie kWh en mode refroidissement | Consumo annuo di energia kWh in modalità raffreddamento | Jaarlĳks energieverbruik KWh in koelstand | Consumo anual de energia kWh no modo de arrefecimento | Vuotuinen energiankulutus kWh jäähdytystoiminnolla | Årlig energiförbrukning i kylläge kWh |V | 5 | El consumo efectivo dependerá del clima y del uso del aparato | Det faktiske energiforbrug vil bero på brugen af anlægget og vejrforhold | Der tatsächliche Energieverbrauch hängt von der Verwendung des Geräts sowie von den Klimabedingungen ab | Η πραγματική κατανάλωση εξαρτάται από τον τρόπο χρήσης της συσκευής και τις κλιματικές συνθήκες | Actual consumption will depend on how the appliance is used and climate | La consommation réelle dépend de la manière dont l'appareil est utilisé et du climat | Il consumo effettivo dipende dal clima e dalle modalità d'uso dell'apparecchio | Feitelĳk verbruik afhankelĳk van de wĳze van gebruik van het apparaat en het klimaat | O consumo real de energia dependerá das condições de utilização do aparelho e do clima | Todellinen kulutus riippuu laitteen käyttötavoista ja ilmastosta | Den faktiska förbrukningen beor på hur maskinen används och på klimatet |VI | 6 | Potencia de refrigeración | Køleeffekt | Kühlleistung | Ισχύς ψύξης | Cooling output | Puissance frigorifique | Potenza refrigerante | Koelvermogen | Potência de arrefecimento | Jäähdytysteho | Kyleffekt |VII | 7 | Índice de eficiencia energética con carga completa | Energieffektivitetskvotient ved fuld belastning | Energieeffizienzgröße bei Volllast | Βαθμός ενεργειακής απόδοσης υπό πλήρες φορτίο | Energy efficiency ratio (EER) at full load | Niveau de rendement énergétique à pleine charge | Indice di efficienza elettrica a pieno regime | Energie-efficiëntie-verhouding volle belasting | Indice de eficiência energética (EER) a plena carga | Energiatehokkuuskerroin täydellä kuormituksella | Energieffektivitetskvot på högsta kylläge |VII | 7 | Cuanto mayor, mejor | Høj værdi betyder bedre effektivitet | Je höher, desto besser | Όσο υψηλότερο τόσο καλύτερο | The higher the better | Doit être le plus élevé possible | La più elevata possibile | Hoe hoger hoe beter | Deve ser o mais elevado possível | Mitä korkeampi, sen parempi | Ju högre desto bättre |VIII | 8 | Tipo | Type | Typ | Τύπος | Size | Type | Tipo | Type | Tipo | Tyyppi | Typ |VIII | 8 | Sólo refrigeración | Køling | Nur Kühlfunktion | Μόνο ψύξη | Cooling only | Refroidissement seulement | Solo raffredamento | Alleen koeling | Só arrefecimento | Pelkkä jäähdytys | Endast kylning |VIII | 8 | Refrigeración/calefacción | Køling/opvarmning | Kühlfunktion/Heizfunktion | Ψύξη/θέρμανση | Cooling/heating | Refroidissement/chauffage | Raffreddamento/riscaldamento | Koeling/verwarming | Arrefecimento/aquecimento | Jäähdytys/lämmitys | Kylning och uppvärmning |IX | 9 | Refrigerado por aire | Luftkølet | Luftkühlung | Αερόψυκτο | Air cooled | Refroidissement par air | Raffreddamento ad aria | Luchtgekoeld | Arrefecimento a ar | Ilmajäähdytteinen | Luftkyld |IX | 9 | Refrigerado por agua | Vandkølet | Wasserkühlung | Υδρόψυκτο | Water cooled | Refroidissement par eau | Raffreddamento ad acqua | Watergekoeld | Arrefecimento a água | Vesijäähdytteinen | Vattenkyld |X | 10 | Potencia térmica | Opvarmningseffekt | Heizleistung | Ισχύς θέρμανσης | Heat output | Puissance de chauffage | Potenza di riscaldamento | Verwarmingsvermogen | Potência calorífica | Lämmitysteho | Värmeeffekt |XI | 11 | Clase de eficiencia energética en modo calefacción: A (más eficiente)G (menos eficiente) | Relativt energiforbrug til opvarmning: A (lavt forbrug)G (højt forbrug) | Energieeffizienzklasse der Heizfunktion: A (niedriger Verbrauch)G (hoher Verbrauch) | Ενεργειακή απόδοση της λειτουργίας θέρμανσης A: υψηλήΒ: χαμηλή | Heating performance: A (more efficient)G (less efficient) | Performance énergétique en mode de chauffage: A (économe)G (peu économe) | Efficienza energetica in modalità riscaldamento: A (bassi consumi)G (alti consumi) | Energie-efficiëntieklasse in de verwarmingsstand: A (efficiënt)G (inefficiënt) | Eficiência energética no modo de aquecimento: A (mais eficiente)G (menos eficiente) | Energiatehokkuusluokka asteikolla: A (vähän kuluttava)G (paljon kuluttava) | Energieffektivitetsklass för uppvärmings läget: A (låg)G (hög) |XII | 12 | Ruido [dB(A) re 1 pW] | Lydeffekt-niveau dB(A) (Støj) | Geräusch (dB(A) re 1 pW) | Θόρυβος [dB(A) ανά 1 pW] | Noise (dB(A) re 1 pW) | Bruit [dB(A) re 1 pW] | Rumore [dB(A) re 1 pW] | Geluidsniveau dB(A) re 1 pW | Nivel de ruído dB(A) re 1 pW | Ääni (dB(A) re 1 pW) | Buller dB(A) |+++++ TIFF +++++| | Ficha de información detallada en los folletos del producto | Brochurerne om produkter indeholder yderligere oplysninger | Ein Datenblatt mit weiteren Geräteangaben ist in den Prospekten enthalten | Περισσότερες πληροφορίες στο ενημερωτικό φυλάδιο | Further information is contained in product brochures | Une fiche d'information détaillée figure dans la brochure | Gli opuscoli illustrativi contengono una scheda particolareggiata | Een kaart met nadere gegevens is opgenomen in de brochures over het apparaat | Ficha pormenorizada no folheto do produto | Tuote-esitteissä on lisätietoja | Produktbroschyrerna innehåller ytterligare information |+++++ TIFF +++++| | Norma EN 814 | Standard: EN 814 | Norm EN 814 | Πρότυπο ΕΝ 814 | Norm EN 814 | Norme EN 814 | Norma EN 814 | Norm EN 814 | Norma EN 814 | Standardi EN 814 | Standard EN 814 |+++++ TIFF +++++| | Acondicionador de aire | Køleanlæg | Raumklimagerät | Κληματιστικό | Air-conditioner | Climatiseur | Condizionatore d'aria | Airconditioner | Aparelho de ar condicionado | Ilmastointilaite | Luftkonditioneringsapparat |+++++ TIFF +++++| | Directiva 2002/31/CE sobre etiquetado energético | Direktiv 2002/31/EF om energi-mærkning | Richtlinie Energieetikettierung 2002/31/EG | Οδηγία 2002/31/ΕΚ για την επισήμανση της ενεργειακής απόδοσης | Energy label Directive 2002/31/EC | Directive relative à l'étiquetage énergétique 2002/31/CE | Direttiva 2002/31/CE Etichettatura energetica | Richtlĳn 2002/31/EG (Energie-etikettering) | Directiva 2002/31/CE relativa à etiquetagem energética | Energiamerkintädirektiivi 2002/31/EY | Direktiv 2002/31/EG om energimärkning |11 | Clase de eficiencia energética modo calefacción | Relativt energiforbrug til opvarmning | Energieeffizienzklasse der Heizfunktion | Τάξη ενεργειακής απόδοσης λειτουργίας θέρμανσης | Heating mode energy efficiency class | Classe d'efficacité énergétique en mode chauffage | Classe di efficienza energetica in modalità riscaldamento | Verwarmingsstand energie-efficiëntieklasse | Classe de eficiência energética no modo de aquecimento | Lämmitystoiminnon energiatehokkuusluokka | Energieffektivitetsklass för uppvärmningsläget |--------------------------------------------------


title: Директива 2007/18/ЕО на Комисията от 27 март 2007 година за изменение на Директива 2006/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета по отношение на изключването или включването на определени институции от/в нейното приложно поле и относно третирането на експозициите към международни банки за развитие (Текст от значение за ЕИП )

text:
               28.3.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 87/9

      ДИРЕКТИВА 2007/18/ЕО НА КОМИСИЯТА

   от 27 март 2007 година
   за изменение на Директива 2006/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета по отношение на изключването или включването на определени институции от/в нейното приложно поле и относно третирането на експозициите към международни банки за развитие
   (Текст от значение за ЕИП)
   КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
   като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
   като взе предвид Директива 2006/48/EО на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2006 г. относно предприемането и осъществяването на дейност от кредитни институции (преработена) (1), и по-специално член 150, параграф 1, букви г) и л) от нея,
   като има предвид, че:

               (1)

               Член 2 от Директива 2006/48/ЕО изброява институциите, които са изрично изключени от приложното поле на посочената директива.

               (2)

               Министерството на икономиката, търговията и промишлеността на Дания поиска Dansk Landbrugs Realkreditfond да бъде заличен от списъка в член 2 от Директива 2006/48/ЕО. Проверката на правния статус и специфичната структура на Dansk Landbrugs Realkreditfond показа, че заличаването му от списъка в член 2 от Директива 2006/48/ЕО е правомерно. Министерството на икономиката, търговията и промишлеността на Дания поиска също наименованието Danmarks Skibskreditfond да бъде променено на Danmarks Skibskredit A/S поради промяна в наименованието на институцията.

               (3)

               В приложение VI, част 1, точка 20 към Директива 2006/48/ЕО се изброяват международните банки за развитие, при които експозициите получават рисково тегло от 0 %.

               (4)

               Световната банка, действайки от името на Международната финансова помощ за имунизации, поиска включването на последната в списъка в приложение VI, част 1, точка 20 към Директива 2006/48/ЕО.

               (5)

               Международната финансова помощ за имунизации представлява нов вид международна институция за финансиране на развитието. Финансовата ѝ основа се състои от правнообвързващи задължения за плащане (субсидии), поети от държавите донори. Средствата, получени от Международната финансова помощ за имунизации на международните капиталови пазари, ще служат за финансирането на програмите за имунизация в 70 от най-бедните страни в света. Международната финансова помощ за имунизации ще изпълнява дейността на банка спрямо Световния алианс за ваксини и имунизации, като предоставя средства под формата на субсидии за програми за имунизация на развиващите се страни, отговарящи на условията. Международната финансова помощ за имунизации ще възложи извършването на две от основните си дейности на вече съществуващи международни институции: Световната банка ще поеме финансирането, управлението на финансите и управлението на риска, а управлението на програмите и секретарската дейност ще бъдат възложени на Световния алианс за ваксини и имунизации.

               (6)

               Рисковият профил на Международната финансова помощ за имунизации съответства на този на международните банки за развитие, изброени в приложение VI, част 1, точка 20 към Директива 2006/48/ЕО, и следователно може да бъде включена в списъка от приложение VI, част 1, точка 20 и в резултат на това да се възползва от предвиденото в посочената разпоредба рисково тегло от 0 %.

               (7)

               Ислямската банка за развитие поиска да бъде включена в списъка в приложение VI, част 1, точка 20 към Директива 2006/48/ЕО.

               (8)

               Ислямската банка за развитие бе създадена от правителствата на 29 държави с преобладаващо мюсюлманско население с цел насърчаване на икономическото развитие и социалния напредък на страните членки и на мюсюлманските общности — индивидуално и колективно — в съответствие със законите на шериата. Ислямската банка за развитие може да извършва всички дейности, които подпомагат изпълнението на тази цел. В споразумението изрично са посочени например капиталови инвестиции, заеми, търговско финансиране и техническа помощ.

               (9)

               Рисковият профил на Ислямската банка за развитие съответства на този на международните банки за развитие, изброени в приложение VI, част 1, точка 20 към Директива 2006/48/ЕО, и следователно тя може да бъде включена в списъка от приложение VI, част 1, точка 20 и в резултат на това да се възползва от предвиденото в посочената разпоредба рисково тегло от 0 %.

               (10)

               Директива 2006/48/ЕО следва да бъде съответно изменена.

               (11)

               Мерките, предвидени в настоящата директива, са в съответствие със становището на Европейския банков комитет,

         ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
   Член 1
   Директива 2006/48/ЕО се изменя, както следва:

               1)

               В член 2 четвъртото тире се заменя със следния текст:

                           „—

                           в Дания: Dansk Eksportfinansieringsfond, Danmarks Skibskredit A/S и KommuneKredit;“.

               2)

               В приложение VI, част 1 точка 20 се заменя със следния текст:

                           „20.

                           Експозициите към изброените по-долу международни банки за развитие получават рисково тегло 0 %:

                                       а)

                                       Международна банка за възстановяване и развитие;

                                       б)

                                       Международна финансова корпорация;

                                       в)

                                       Интерамериканска банка за развитие;

                                       г)

                                       Азиатска банка за развитие;

                                       д)

                                       Африканска банка за развитие;

                                       е)

                                       Банка за развитие към Съвета на Европа;

                                       ж)

                                       Скандинавска инвестиционна банка;

                                       з)

                                       Карибска банка за развитие;

                                       и)

                                       Европейска банка за възстановяване и развитие;

                                       й)

                                       Европейска инвестиционна банка;

                                       к)

                                       Европейски инвестиционен фонд;

                                       л)

                                       Международна агенция за застраховане и инвестиции;

                                       м)

                                       Международен финансов инструмент за имунизации; и

                                       н)

                                       Ислямска банка за развитие.“

         Член 2
   1.   Държавите-членки приемат и публикуват нe по-късно от 30 септември 2007 г. законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива. Те незабавно съобщават на Комисията текста на тези разпоредби и таблицата на съответствието между разпоредбите и настоящата директива.
   Те прилагат тези разпоредби от 1 октомври 2007 г.
   Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
   2.   Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
   Член 3
   Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
   Член 4
   Адресати на настоящата директива са държавите-членки.

      Съставено в Брюксел на 27 март 2007 година.

            За Комисията

         Charlie McCREEVY

            Член на Комисията

      (1)  OВ L 177, 30.6.2006 г., стр. 1.


title: Директива 2008/47/ЕО на Комисията от 8 април 2008 година за изменение, с цел адаптиране към техническия прогрес, на Директива 75/324/ЕИО на Съвета относно сближаване на законодателствата на държавите-членки, свързани с аерозолни опаковки (Текст от значение за ЕИП)

text:
               9.4.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 96/15

      ДИРЕКТИВА 2008/47/ЕО НА КОМИСИЯТА

   от 8 април 2008 година
   за изменение, с цел адаптиране към техническия прогрес, на Директива 75/324/ЕИО на Съвета относно сближаване на законодателствата на държавите-членки, свързани с аерозолни опаковки
   (текст от значение за ЕИП)
   КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
   като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
   като взе предвид Директива 75/324/ЕИО на Съвета от 20 май 1975 г. относно сближаване на законодателствата на държавите-членки, свързани с аерозолни опаковки (1), и по-специално член 5 и член 10, параграф 3 от нея,
   като има предвид, че:

               (1)

               Вследствие на техническия прогрес и иновациите на пазара се появяват все по-голям брой аерозолни опаковки със сложна техническа конструкция и характеристики, различни от традиционните. Разпоредбите на Директива 75/324/ЕИО обаче не са достатъчни за гарантиране на високо ниво на безопасност на такива нетрадиционни аерозолни опаковки. Специфичната конструкция на нетрадиционните аерозоли може да създаде риск за безопасността, който не се третира в разпоредбите за безопасност на директивата, съответстващи на познатите конструкции на традиционните аерозолни опаковки. Следователно за достатъчно обхващане на всички аспекти, свързани с безопасността, е необходимо производителят да извърши анализ на опасностите.

               (2)

               Когато е уместно, анализът на опасностите трябва да включва риска от вдишване на спрей, пръскан от аерозолна опаковка, при нормални или разумно предвидими условия на употреба, отчитайки големината на капките и тяхното пространствено разпределение по големина, заедно с физичните и химични свойства на съдържанието, тъй като вдишването на малките аерозолни капки може да има неблагоприятно отражение върху здравето на потребителя при такива условия на употреба, дори ако класифицирането и обозначаването на аерозолната опаковка е в съответствие с разпоредбите на Директива 1999/45/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 май 1999 г. за сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите-членки относно класифицирането, опаковането и етикетирането на опасни препарати (2).

               (3)

               Предпазната клауза, предвидена в член 10 от Директива 75/324/ЕИО, е била приложена от една държава-членка. Предприетата предпазна мярка е оправдана предвид повишения риск от запалване при нормални или разумно предвидими условия на употреба, дължащ се на съдържащите се в аерозолната опаковка вещества.

               (4)

               Сегашната дефиниция на огнеопасно съдържание не е достатъчна за гарантиране на високо ниво на безопасност във всички случаи. В частност, въпреки че понякога веществата, разпръсквани от аерозолни опаковки, не се определят като „запалими“ в съответствие с критериите, изброени в приложение VI към Директива 67/548/ЕИО на Съвета от 27 юни 1967 г. за сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно класификацията, опаковането и етикетирането на опасни вещества (3), те могат да се възпламенят при нормални или разумно предвидими условия на употреба на аерозолната опаковка. Освен това настоящите критерии за запалимост се отнасят само за химични вещества и препарати и не отчитат правилно специфични физични състояния на аерозолен спрей или специфични условия на употреба.

               (5)

               С цел постигане на оптимално ниво на безопасност и отчитайки специфичността на аерозолните опаковки, при новите критерии за класификация на запалимостта за аерозолни опаковки трябва да се вземат под внимание също и опасностите, свързани с разпръскване на съдържанието и специфичните условия на употреба на аерозолни опаковки, а не само физичните и химични свойства на самото съдържание.

               (6)

               Съгласно разпоредбите на действащата Директива 75/324/ЕИО всяка пълна аерозолна опаковка трябва да се потопи в гореща водна баня, за да се оцени херметичността и взривоустойчивостта. Топлочувствителните аерозолни опаковки, обаче, не могат да преминат този тест. Технологичният прогрес направи възможни алтернативни методи на изпитване за окончателна оценка на аерозолни опаковки на взривоустойчивост и херметичност, които гарантират еднакво ниво на безопасност.

               (7)

               Разпоредбите на действащата Директива 75/324/ЕИО позволяват, при наличие на съгласие от страна на комитета, посочен в член 6, използване на система за изпитване, при която има възможност за постигане на резултат, равностоен на този при метода с водна баня. Практическото осъществяване на тази процедура обаче е много трудно, поради което тя никога не е била използвана. Следователно, за да се даде, посредством осигуряване на технически експертни решения, възможност на икономическите оператори да се възползват от техническия прогрес без компромиси по отношение на сегашното ниво на безопасност, е необходимо алтернативните методи на изпитване вместо от комитета, посочен в член 6 от директивата, да се одобряват от съответни компетентни органи, определени от държавите-членки по силата на Директива 94/55/ЕО на Съвета от 21 ноември 1994 година относно сближаване на законодателствата на държавите-членки по отношение на автомобилния превоз на опасни товари (4).

               (8)

               Проблемът за безопасността беше повдигнат поради избухване и течове от метални аерозолни опаковки, нагрети до високи температури, например в случай на автомобили, изложени на въздействието на слънчеви лъчи. Затова е необходимо максималното ниво на пълнене за всички видове аерозолни опаковки да се ограничи до една и съща стойност.

               (9)

               Най-екологични и незапалими в качеството на изтласкващи компоненти на аерозола са сгъстените газове. Но загубата на налягане към края на живота на аерозолни опаковки с използване на сгъстени газове по принцип води до намаляване на ефективността при изтласкване на съдържимото. Поради това следва да се поощрява използването на сгъстени газове като изтласкващи компоненти на аерозола посредством увеличаване на максималното вътрешно налягане на аерозолните опаковки до степен, безопасна за потребителите.

               (10)

               Директива 75/324/ЕИО следва да бъде съответно изменена.

               (11)

               Предвидените в настоящата директива мерки са в съответствие със становището на Комитета за адаптиране към техническия прогрес на директивата за аерозолни опаковки,

         ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
   Член 1
   Директива 75/324/ЕИО се изменя, както е описано в приложението към настоящата директива.
   Член 2
   1.   Държавите-членки приемат и публикуват до 29 октомври 2009 г. законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива. След това те незабавно съобщават на Комисията текстовете на тези разпоредби и таблица на съответствие между тях и настоящата директива.
   Държавите-членки прилагат тези разпоредби, считано от 29 април 2010 г.
   Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях да се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
   2.   Държавите-членки съобщават на Комисията текстовете на основните разпоредби от националното законодателство, които приемат в областта, уредена с настоящата директива.
   Член 3
   Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
   Член 4
   Адресати на настоящата директива са държавите-членки.

      Съставено в Брюксел на 8 април 2008 година.

            За Комисията

         Günter VERHEUGEN

            Заместник-председател

      (1)  ОВ L 147, 9.6.1975 г., стр. 40. Директива, последно изменена с Регламент (ЕО) № 807/2003 (ОВ L 122, 16.5.2003 г., стр. 36).

      (2)  ОВ L 200, 30.7.1999 г., стp. 1. Директива, последно изменена с Регламент (ЕО) № 1907/2006 (ОВ L 396, 30.12.2006 г., стр. 1).

      (3)  ОВ 196, 16.8.1967 г., стр. 1. Директива, последно изменена с Директива 2006/121/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 396, 30.12.2006 г., стp. 850).

      (4)  ОВ L 319, 12.12.1994 г., стр. 7. Директива, последно изменена с Директива 2006/89/ЕО на Комисията (ОВ L 305, 4.11.2006 г., стр. 4).

      ПРИЛОЖЕНИЕ
      В Директива 75/324/ЕИО се внасят следните изменения:

                  1.

                  В член 8 следният параграф 1а се добавя:
                  „1a.   Когато в аерозолна опаковка се съдържат запалими компоненти съгласно определението от параграф 1.8 от приложението, но аерозолната опаковка не се счита за „запалима“ или „силно запалима“ съгласно критериите, дадени в параграф 1.9 от приложението, количеството запалим материал, съдържащ се в аерозолната опаковка, трябва ясно да е указано на етикета със следния четлив и неизтриваем текст: „X % от масата на съдържанието са запалими““.

                  2.

                  Член 9a се отменя.

                  3.

                  Приложението се изменя, както следва:

                              а)

                              Точка 1.8. се заменя, както следва:
                              „1.8.   Огнеопасно съдържание
                              Съдържанието на аерозоли се счита за запалимо, ако те съдържат какъвто и да било компонент, класифициран като запалим:

                                          а)

                                          „запалима течност“ означава течност с температура на възпламеняване по-ниска от 93 °C;

                                          б)

                                          „запалимо твърдо вещество“ означава твърдо вещество или смес, която е лесно възпламенима, или може да причини или улесни запалване в резултат на триене. Лесно възпламеними твърди вещества са прахообразни, гранулирани, или пастообразни вещества или смеси, които представляват опасност, ако се запалват при краткотраен контакт с източник на запалване, като горяща клечка кибрит, и ако пламъкът се разпространява бързо;

                                          в)

                                          „запалим газ“ означава газ или газова смес, които имат граница на запалимост с въздуха при температура 20 °C и нормално налягане 1,013 bar.

                                    Тази дефиниция не включва пирофорни, самонагряващи се и реагиращи с вода вещества и смеси, които никога не се използват за компоненти на аерозоли.“

                              б)

                              Добавя се следната точка 1.9:
                              „1.9.   Запалими аерозоли
                              За целите на настоящата директива един аерозол се счита за „незапалим“, „запалим“ или „силно запалим“ в зависимост от неговата топлина на изгаряне и масата на съдържащите се запалими компоненти, както следва:

                                          а)

                                          аерозоли, съдържащи 85 % или повече запалими компоненти и с топлина на изгаряне по-голяма или равна на 30 kJ/g, се класифицират като „силно запалими“;

                                          б)

                                          аерозоли, съдържащи 1 % или по-малко запалими компоненти и с топлина на изгаряне по-малка от 20 kJ/g, се класифицират като „незапалими“;

                                          в)

                                          всички останали аерозоли се подлагат на дадените по-долу процедури за класификация по отношение на запалимостта или се класифицират като „силно запалими“. Изпитването за разстояние на запалване, изпитването в затворено пространство и изпитването за запалимост на пяна трябва да са в съответствие с параграф 6.3.

                                    1.9.1.   Запалими аерозоли под формата на спрей
                              При аерозоли под формата на спрей класификацията се извършва при отчитане на топлината на изгаряне и въз основа на резултатите от изпитването за разстояние на запалване, както следва:

                                          а)

                                          Ако топлината на изгаряне е по-малка от 20 kJ/g:

                                                      i)

                                                      аерозолът се класифицира като „запалим“, ако запалване възниква на разстояние равно или по-голямо от 15 cm, но по-малко от 75 cm;

                                                      ii)

                                                      аерозолът се класифицира като „силно запалим“, ако запалване възниква на разстояние равно или по-голямо от 75 cm;

                                                      iii)

                                                      ако при изпитването за разстояние на запалване не се получи запалване, се извършва изпитване в затворено пространство и в този случай аерозолът се класифицира като „запалим“, ако време-еквивалентът е по-малък или равен на 300 s/m3 или плътността на дефлаграция е по-малка или равна на 300 g/m3; в противен случай аерозолът се класифицира като „незапалим“.

                                          б)

                                          Ако топлината на изгаряне е равна или по-голяма от 20 kJ/g, аерозолът се класифицира като „силно запалим“, ако запалване възникне на разстояние 75 cm или по-голямо; в противен случай аерозолът се класифицира като „запалим“.

                                    1.9.2.   Запалими аерозоли под формата на пяна
                              При аерозоли под формата на пяна класификацията се извършва въз основа на резултатите от изпитването за запалимост на пяна.

                                          а)

                                          Аерозолният продукт се класифицира като „силно запалим“, ако:

                                                      i)

                                                      височината на пламъка е 20 cm или повече и пламъкът е устойчив в продължение на 2 s или по-дълго;
                                                      или

                                                      ii)

                                                      височината на пламъка е 4 cm или повече и пламъкът е устойчив в продължение на 7 s или по-дълго.

                                          б)

                                          Аерозолен продукт, който не съответства на критериите по буква a) се класифицира като „запалим“, ако височината на пламъка е 4 cm или повече и пламъкът е устойчив в продължение на 2 s или по-дълго.“

                              в)

                              Добавя се следната точка 1,10:
                              „1.10.   Топлина на изгаряне
                              Топлината на изгаряне ΔНc се определя или по:

                                          а)

                                          утвърдените технологични правила, описани например в стандарти, като ASTM D 240, ISO 13943 86.1 до 86.3 и NFPA 30B, или в научната литература;
                                          или

                                          б)

                                          чрез прилагане на следния изчислителен метод:

                                    Топлината на изгаряне (ΔНc), в килоджаули на грам (kJ/g), се изчислява като произведение на теоретичната топлина на изгаряне (ΔНcomb) и ефективността на горене, която обикновено е по-малка от 1,0 (типичната ефективност на горене е 0,95 или 95 %).
                              За съставни аерозоли топлината на изгаряне е сумата от претеглените топлини на изгаряне на отделните компоненти, както следва:

                              където:

                                          ΔНc

                                          =

                                          топлина на изгаряне (kJ/g) на продукта;

                                          wi%

                                          =

                                          масова част на компонента i на продукта;

                                          ΔНc(i)

                                          =

                                          специфична топлина на изгаряне (kJ/g) на компонента i на продукта.

                                    Лицето, отговорно за маркетинга на аерозолната опаковка, трябва да опише метода, използван за определяне на топлината на изгаряне в документ, който да е лесно достъпен на официален език на Общността, на адрес, указан на етикета, в съответствие с член 8, параграф 1, буква a), ако топлината на изгаряне се използва като параметър за оценка на запалимостта на аерозолите съгласно разпоредбите на настоящата директива.“

                              г)

                              След точка 2. „Общи разпоредби“ и преди точка 2.1. се добавя следната разпоредба:
                              „Без да се засягат специфичните разпоредби на приложението относно изискванията, свързани със запалимостта и опасността, дължаща се на налягането, лицето, отговорно за маркетинга на аерозолни опаковки, е длъжно да анализира опасностите, за да идентифицира тези, които се отнасят за неговите аерозолни опаковки. Когато е уместно, този анализ трябва да включва преценка на риска от вдишване на спрей, пръскан от аерозолната опаковка при нормални и разумно предвидими условия на употреба, отчитайки пространственото разпределение на капките по големина, заедно с физичните и химични свойства на съдържанието. След това то трябва да извърши проектиране, изпълнение и изпитване, и, ако е уместно, да подготви специални указания за употреба на основата на направения анализ.“

                              д)

                              Точка 2.2, буква б) се изменя, както следва:

                                          „б)

                                          Когато аерозолът е класифициран като „запалим“ или „силно запалим“ в съответствие с критериите от параграф 1.9:

                                                      —

                                                      символ „пламък“, в съответствие с образеца от приложение II към Директива 67/548/ЕИО;

                                                      —

                                                      обозначение „запалим“ или „силно запалим“, в зависимост от класификацията на аерозола като „запалим“ или „силно запалим“.“

                              е)

                              В точка 2.3 буква a) и б) се заменят, както следва:

                                          „а)

                                          независимо от съдържанието всякакви допълнителни предупреждения към потребителите за конкретни опасности при употреба на продукта; ако аерозолната опаковка се придружава от отделни инструкции за употреба, последните трябва също да включват тези предупреждения;

                                          б)

                                          когато аерозолът е класифициран като „запалим“ или „силно запалим“ в съответствие с критериите от параграф 1.9, следните предупреждения:

                                                      —

                                                      фрази за безопасност S2 и S16, дадени в приложение IV към Директива 67/548/ЕИО;

                                                      —

                                                      „Не пръскайте върху открит пламък или какъвто и да е нажежен материал“.“

                              ж)

                              Добавя се следната точка 2.4:
                              „2.4.   Обем на течната фаза
                              Обемът на течната фаза при температура 50 °C не трябва да превишава 90 % от нетната вместимост.“

                              з)

                              Точка 3.1.2 се заменя, както следва:
                              „3.1.2.   Пълнене
                              При температура 50 oC налягането в аерозолната опаковка не трябва да превишава 12 bar.
                              Ако обаче аерозолът не съдържа газ или газова смес, които имат граница на запалимост с въздуха при температура 20 °C и нормално налягане 1,013 bar, максималното допустимо налягане при температура 50 °C е 13,2 bar.“

                              и)

                              Точки 3.1.3, 4.1.5 и 4.2.4 се заличават.

                              й)

                              Точка 6.1.4 се заменя, както следва:
                              „6.1.4.   Краен контрол на пълни аерозолни опаковки
                              6.1.4.1.   Аерозолните опаковки се подлагат на окончателно изпитване по един от следните методи.
                              а)   Изпитване в гореща водна баня
                              Всяка пълна аерозолна опаковка се потапя в гореща водна баня.

                                          i)

                                          температурата на водата във ваничката и времетраенето на изпитването трябва да са такива, че вътрешното налягане да достигне това, което съдържанието би имало при постоянна температура 50 °C;

                                          ii)

                                          всяка аерозолна опаковка с видима трайна деформация или теч се бракува.

                                    б)   Методи за окончателно изпитване при висока температура
                              Могат да се използват други методи за нагряване съдържанието на аерозолните опаковки, ако при тях се гарантира, че налягането и температурата на всяка пълна аерозолна опаковка достигат стойностите, изисквани при изпитването в гореща водна баня и деформациите и течовете се установяват със същата точност, както при това изпитване.
                              в)   Методи за окончателно изпитване при ниска температура
                              Може да се използва алтернативен метод за окончателно изпитване при ниска температура, ако той е в съответствие с разпоредбите за методи, алтернативни на изпитването на аерозолни опаковки в гореща водна баня, дадени в параграф 6.2.4.3.2.2 от приложение A към Директива 94/55/ЕО.
                              6.1.4.2.   За аерозолни опаковки, при които след напълване и преди първоначална употреба съдържанието претърпява физична или химична трансформация, променяйки налягането си, се прилагат методи за окончателно изпитване при ниска температура в съответствие с параграф 6.1.4.1, буква в).
                              6.1.4.3.   При методи за изпитване в съответствие с параграф 6.1.4.1, буква б) и 6.1.4.1, буква в):

                                          а)

                                          методът за изпитване трябва да бъде одобрен от компетентен орган;

                                          б)

                                          лицето, отговорно за маркетинга на аерозолни опаковки, подава заявление за одобрение до компетентен орган. Към заявлението се прилага техническата документация с описание на метода;

                                          в)

                                          лицето, отговорно за маркетинга на аерозолни опаковки, е длъжно, за целите на надзора, да съхранява одобрението на компетентния орган, техническата документация с описание на метода и протоколите за осъществен контрол, ако има такива, на адреса, указан на етикета в съответствие с член 8, параграф 1, буква a);

                                          г)

                                          техническата документация трябва да е оформена на един от официалните езици на Общността или трябва да е налично нейно заверено копие;

                                          д)

                                          „компетентен орган“ означава орган, определен във всяка държава-членка по Директива 94/55/ЕО.“

                              к)

                              Добавя се следната точка 6.3:
                              „6.3.   Изпитване на аерозоли за запалимост
                              6.3.1.   Изпитване на аерозолни спрейове за разстояние на запалване
                              6.3.1.1.   Въведение

                                          6.3.1.1.1.

                                          Този метод за изпитване описва начина за определяне на разстоянието на запалване на аерозолен спрей с цел оценка на опасността от възпламеняване. От аерозолната опаковка се пръска по посока на източника на запалване, като разстоянието между тях се променя с по 15 cm и се наблюдава дали ще се получи запалване и устойчиво горене на спрея. Запалване и устойчиво горене се дефинира като стабилен пламък, съществуващ поне 5 s. За източник на запалване се използва газова горелка със син, блед пламък с височина 4—5 cm.

                                          6.3.1.1.2.

                                          Изпитването е приложимо за аерозолни продукти, с разстояние на пръскане 15 cm или повече. Аерозолни продукти с разстояние на пръскане под 15 cm, като такива, пръскащи пяна, мусове, гелове или пасти, или снабдени с дозиращ вентил, не подлежат на това изпитване. Аерозолните продукти за пръскане на пяна, мусове, гелове и пасти се подлагат на изпитването за запалимост на аерозолна пяна.

                                    6.3.1.2.   Уреди и материали

                                          6.3.1.2.1.

                                          Необходими са следните уреди:

                                                      Ваничка с вода с поддържане на температура 20 °C

                                                      с точност ± 1 °C

                                                      Калибрирани лабораторни везни (кантар)

                                                      с точност ± 0,1 g

                                                      Хронометър (секундомер)

                                                      с точност ± 0,2 s

                                                      Градуирана скала, стойка и фиксатор

                                                      с градуировка в cm

                                                      Газова горелка със стойка и фиксатор

                                                      Термометър

                                                      с точност ± 1 °C

                                                      Влагомер

                                                      с точност ± 5 %

                                                      Манометър

                                                      с точност ± 0,1 bar

                                    6.3.1.3.   Процедура
                              6.3.1.3.1.   Общи изисквания

                                          6.3.1.3.1.1.

                                          Преди изпитване всяка аерозолна опаковка се кондиционира и след това се подготвя чрез пръскане в продължение на около 1 s. Целта на това действие е да се отстрани нехомогенният материал от тръбичката в аерозолната опаковка.

                                          6.3.1.3.1.2.

                                          Стриктно се спазват инструкциите за употреба, включително това дали опаковката се използва в изправено положение или обърната. Когато се изисква разклащане, то се извършва непосредствено преди изпитването.

                                          6.3.1.3.1.3.

                                          Изпитването се извършва в среда без течение, с възможност за вентилация, с контролирана температура 20 °C (± 5 °C) и относителна влажност в обхвата 30—80 %.

                                          6.3.1.3.1.4.

                                          Всяка аерозолна опаковка следва да се изпитва:

                                                      а)

                                                      когато е пълна — по цялостната процедура, с горелка, на разстояние в обхвата между 15 cm и 90 cm от изпълнителния механизъм на аерозолния флакон;

                                                      б)

                                                      когато е пълна 10—12 % от номиналното (% от масата) — само едно изпитване, или на разстояние 15 cm от изпълнителния механизъм, когато при пръскането от пълен флакон изобщо не се е получило запалване, или на разстоянието на запалване при пръскане от пълен флакон плюс 15 cm.

                                          6.3.1.3.1.5.

                                          По време на изпитването флаконът се позиционира съгласно инструкциите от етикета. Съответно се позиционира и източникът на запалване.

                                          6.3.1.3.1.6.

                                          При описаната по-долу процедура съществува изискване изпитването да се прави, като разстоянието между пламъка на горелката и изпълнителния механизъм на аерозолната опаковка се променя с по 15 cm в обхвата 15—90 cm. За ефективност се започва при разстояние 60 см между пламъка на горелката и изпълнителния мехнизъм на аерозолната опаковка.В случай на запалване на спрея при разстояние 60 cm разстоянието между пламъка на горелката и изпълнителния механизъм на аерозола се увеличава с 15 cm. Ако при разстояние 60 cm между пламъка на горелката и изпълнителния механизъм на аерозолната опаковка не се е получило запалване, разстоянието се намалява с 15 cm. Целта на процедурата е да се определи максималното разстояние между изпълнителния механизъм на аерозолната опаковка и пламъка на горелката, при което се получава устойчиво горене на спрея, или да се установи, че не се е получило запалване на 15 cm разстояние между пламъка на горелката и изпълнителния механизъм на аерозолната опаковка.

                                    6.3.1.3.2.   Изпитвателна процедура:

                                          а)

                                          преди всяко изпитване най-малко 3 пълни аерозолни опаковки от всеки продукт се кондиционират до 20 °C ± 1 °C като поне 95 % от флакона е потопен във водата най-малко 30 min (ако аерозолът е изцяло потопен, 30 min кондициониране са достатъчни);

                                          б)

                                          спазват се общите изисквания. Записват се околната температура и относителна влажност;

                                          в)

                                          претегля се една аерозолна опаковка и се записва нейната маса;

                                          г)

                                          установява се вътрешното налягане и първоначалната скорост на изпразване при 20 °C ± 1 °C (за да се изключат дефектни или частично напълнени аерозолни опаковки);

                                          д)

                                          закрепва се газовата горелка посредством фиксатор на плоска хоризонтална повърхност или на стойка;

                                          е)

                                          запалва се газовата горелка; пламъкът трябва да е блед и да е с височина приблизително 4—5 cm;

                                          ж)

                                          поставя се изходният отвор на изпълнителния механизъм на необходимото разстояние от пламъка. Аерозолът се изпитва в положението, в което е проектиран да се използва, напр. изправен или обърнат надолу;

                                          з)

                                          изравняват се нивата на отвора на изпълнителния механизъм и пламъка на горелката, като се осигурява отворът да бъде правилно насочен към и изравнен с нивото на пламъка (виж фигура 6.3.1.1). Спреят трябва да минава през горната половина на пламъка;
                                          Фигура 6.3.1.1

                                          и)

                                          спазват се общите изисквания относно разклащането на опаковката;

                                          й)

                                          задейства се вентилът на аерозолната опаковка, за да се предизвика пръскане на съдържанието в продължение на 5 s, освен ако не се получи запалване. Ако се получи запалване, пръскането продължава и се определя времетраенето на горенето в рамките на 5 s след запалването;

                                          k)

                                          записват се данните за запалването за съответното разстояние между газовата горелка и аерозолната опаковка в дадената за целта таблица;

                                          л)

                                          ако при стъпка й) не се получи запалване, аерозолът трябва да се изпита при друга ориентация, напр. за продукти, използвани в изправено положение — обърнат наопаки, за да се провери дали ще се получи запалване;

                                          м)

                                          за същия флакон се повторят стъпки от ж) до л) още два пъти (общо 3 пъти) при същото разстояние между газовата горелка и изпълнителния механизъм на аерозолната опаковка;

                                          н)

                                          повторя се процедурата на изпитване за други два флакона с аерозол от същия продукт и при същото разстояние между газовата горелка и изпълнителния механизъм на аерозолната опаковка;

                                          o)

                                          повтарят се стъпки от ж) до н) на изпитвателната процедура при разстояние между 15 и 90 cm между изпълнителния механизъм на флакона с аерозол и пламъка на горелката в зависимост от резултата от всяко изпитване (виж също 6.3.1.3.1.4 и 6.3.1.3.1.5);

                                          п)

                                          ако при разстояние 15 cm не настъпи запалване, процедурата с първоначално пълни флакони приключва. Процедурата приключва също и когато запалване и устойчиво горене се получи при разстояние 90 cm. Ако не се получи запалване на разстояние 15 cm, се записва, че запалването не е настъпило. При всички други обстоятелства максималното разстояние между пламъка на горелката и изпълнителния механизъм на аерозолната опаковка, при което е наблюдавано запалване и устойчиво горене, се записва като „разстояние на запалване“;

                                          р)

                                          освен това трябва да се проведе и едно изпитване с 3 флакона с 10—12 % от номиналното ниво на пълнене. Те се изпитват на разстояние между изпълнителния механизъм на аерозолната опаковка и пламъка на горелката равно на „разстоянието на запалване на пълните флакони + 15 cm“;

                                          с)

                                          изпразва се флакон с аерозол до 10—12 % от номиналното ниво на пълнене (по маса) чрез пръсвания с продължителност максимум по 30 s. Спазват се интервали между пръсванията от минимум 300 s. По време на тези междинни интервали опаковките се оставят във водната ваничка за кондициониране;

                                          т)

                                          за флаконите с 10—12 % от номиналното ниво на пълнене се повтарят стъпки от ж) до н), като се прескачат стъпки л) и м). Това изпитване се прави, като аерозолът е само в едно положение, напр. изправен или обърнат надолу, което съответства на положението, при което се е произвело запалване (ако има такова) при пълни флакони;

                                          у)

                                          всички резултати се записват в дадената по-долу таблица 6.3.1.1.

                                    6.3.1.3.2.1.   Всички опити се провеждат под димоотвеждащ аспиратор в помещение с възможност за добра вентилация. В продължение на поне 3 min след всяко изпитване се извършва вентилация на димоотвеждащия аспиратор и помещението. Взимат се всички необходими предпазни мерки за предотвратяване на вдишването на продукти от горенето.
                              6.3.1.3.2.2.   Флаконите с 10—12 % от номиналното ниво на пълнене се изпитват само по веднъж. В таблиците с резултатите е необходимо да има само по един резултат за всеки отбелязан флакон.
                              6.3.1.3.2.3.   Когато изпитването в положението, в което опаковката е проектирана да се използва, даде отрицателен резултат, изпитването се повтаря в положение, в което е най-вероятно да се получи положителен резултат.
                              6.3.1.4.   Метод за оценка на резултатите
                              6.3.1.4.1.   Всички резултати се записват. Таблица 6.3.1.1 по-долу дава примерна „таблицата с резултати“, която следва да се използва за целта.
                              Таблица 6.3.1.1

                                          Дата

                                          Температура … °C
                                          Относителна влажност … %

                                          Наименование на продукта

                                          Нетен обем

                                          Флакон 1

                                          Флакон 2

                                          Флакон 3

                                          Начално ниво на пълнене

                                          %

                                          %

                                          %

                                          Разстояние до аерозола:

                                          Изпитване

                                          1

                                          2

                                          3

                                          1

                                          2

                                          3

                                          1

                                          2

                                          3

                                          15 cm

                                          Запалване?
                                          Да/Не

                                          30 cm

                                          Запалване?
                                          Да/Не

                                          45 cm

                                          Запалване?
                                          Да/Не

                                          60 cm

                                          Запалване?
                                          Да/Не

                                          75 cm

                                          Запалване?
                                          Да/Не

                                          90 cm

                                          Запалване?
                                          Да/Не

                                          Наблюдения — включително положение на флакона

                                    6.3.2.   Изпитване на запалване в затворено пространство
                              6.3.2.1.   Въведение
                              Този метод за изпитване описва начина за определяне запалимостта на продукти, пръскани от аерозолни опаковки, дължаща се на възможността им да се запалват в затворено или ограничено пространство. От съдържанието на аерозолна опаковка се пръска в цилиндричен изпитвателен съд, в който има горяща свещ. Ако настъпи видимо запалване, се записват изминалото време и освободеното количество аерозол.
                              6.3.2.2.   Уреди и материали
                              6.3.2.2.1.   Необходими са следните уреди:

                                          Хронометър (секундомер)

                                          с точност ± 0,2 s

                                          Ваничка с вода с поддържане на температура 20 °C

                                          с точност ± 1 °C

                                          Калибрирани лабораторни везни (кантар)

                                          с точност ± 0,1 g

                                          Термометър

                                          с точност ± 1 °C

                                          Влагомер

                                          с точност ± 5 %

                                          Манометър

                                          с точност ± 0,1 bar

                                          Цилиндричен изпитвателен съд

                                          според описанието по-долу

                                    6.3.2.2.2.   Подготовка на изпитвателните уреди
                              6.3.2.2.2.1.   Цилиндричен съд с обем приблизително 200 dm3, диаметър приблизително 600 mm и дължина приблизително 720 mm, отворен в единия край, се изменя по следния начин:

                                          а)

                                          към отворения край на съда се поставя подходяща система за затваряне, състояща се от шарнирно закрепен капак; или

                                          б)

                                          като система за затваряне може да се използва пластмасово фолио с дебелина 0,01—0,02 mm. Ако изпитването се провежда с пластмасово фолио, то трябва да се използва, както е описано по-долу: Фолиото се опъва върху отворения край на барабана и се фиксира с еластична лента. Якостта на лентата трябва да е такава, че ако се постави около барабана, като лежи на страничната му стена, и към най-долната ѝ точка се закрепи маса 0,45 kg , се разтяга само 25 mm. Изрязва се един 25-милиметров прорез във фолиото, започващ на 50 mm от ръба на барабана. Уверете се, че фолиото е добре опънато;

                                          в)

                                          в другия край на барабана, на 100 mm от ръба, се пробива отвор с диаметър 50 mm по такъв начин, че отворът да е в най-горно положение, когато съдът е в легнало положение и е готов за изпитването (фигура 6.3.2.1).
                                          Фигура 6.3.2.1

                                          г)

                                          поставя се парафинова свещ с диаметър между 20 mm и 40 mm и височина 100 mm върху метална подставка с размери 200 × 200 mm. Свещта се подменя при намаляване на височината ѝ под 80 mm. Пламъкът на свещта се защитава от въздействието на спрея посредством преграда, широка 150 mm и висока 200 mm. Това включва равнината под наклон 45°, поставена на 150 mm от основата на преградата (фигура 6.3.2.2);
                                          Фигура 6.3.2.2

                                          д)

                                          свещта върху металната подставка се позиционира централно спрямо двата края на барабана (фигура 6.3.2.3);
                                          Фигура 6.3.2.3

                                          е)

                                          барабанът се поставя на пода или върху опора на място, където температурата е между 15 °C и 25 °C. Изпитваният продукт се впръсква в барабана с приблизителен обем 200 dm3, в който е източникът на запалване.

                                    6.3.2.2.2.2.   Обикновено продуктът излиза от флакона под ъгъл 90° спрямо вертикалната му ос. Описаните конфигурация и процедура се отнасят за този тип аерозолни продукти. В случай на необичайно функциониращи аерозолни опаковки (напр. такива с пръскане във вертикално направление) е необходимо да се документират промените в оборудването и процедурите в съответствие с правилата за добра лабораторна практика, като например ISO/IЕC 17025:1999 Общи изисквания за компетентност на лаборатории за изпитване и калибриране.
                              6.3.2.3.   Процедура
                              6.3.2.3.1.   Общи изисквания

                                          6.3.2.3.1.1.

                                          Преди изпитване всяка аерозолна опаковка се кондиционира и след това се подготвя чрез пръскане в продължение на около 1 s. Целта на това действие е да се отстрани нехомогенният материал от тръбичката в аерозолната опаковка.

                                          6.3.2.3.1.2.

                                          Стриктно се спазват инструкциите за употреба, включително това дали опаковката се използва в изправено положение или обърната. Когато се изисква разклащане, то се извършва непосредствено преди изпитването.

                                          6.3.2.3.1.3.

                                          Изпитването се извършва в среда без течение, с възможност за вентилация, с контролирана температура 20 °C ± 5 °C и относителна влажност в обхвата 30—80 %.

                                    6.3.2.3.2.   Изпитвателна процедура:

                                          а)

                                          най-малко 3 пълни аерозолни опаковки от всеки продукт се кондиционират при 20 °C ± 1 °C във ваничка с вода, като поне 95 % от флакона е потопен във водата най-малко 30 min (ако аерозолът е изцяло потопен, 30 min кондициониране са достатъчни);

                                          б)

                                          измерва се или се изчислява действителният обем на барабана в dm3;

                                          в)

                                          спазват се общите изисквания. Записват се температура и относителна влажност на околната среда;

                                          г)

                                          установява се вътрешното налягане и първоначалната скорост на изпразване при 20 °C ± 1 °C (за да се отстранят дефектни или частично напълнени аерозолни опаковки);

                                          д)

                                          претегля се една аерозолна опаковка и се записва нейната маса;

                                          е)

                                          запалва се свещта и се затваря посредством системата за затваряне (капак или пластмасово фолио);

                                          ж)

                                          поставя се изходният отвор на изпълнителния механизъм на аерозолната опаковка на 35 mm от центъра на входния отвор на барабана, или по-близо — за продукт, който се разпръсква широко настрани. Задействайте хронометъра (секундомера) и, следвайки инструкциите за употреба на продукта, спреят се насочва към центъра на срещуположния край (капака или пластмасовото фолио). Аерозолът се изпитва в положението, в което е проектиран да се използва, напр. изправен или обърнат надолу;

                                          з)

                                          пръска се до настъпване на запалване. Хронометърът се спира и се отбелязва изминалото време. Претегля се отново аерозолната опаковка и се записва масата ѝ;

                                          и)

                                          вентилира се и се почиства барабанът, отстранявайки всякакви остатъци, които има вероятност да се отразят върху последващи изпитвания. Ако е необходимо барабанът се оставя да се охлади;

                                          й)

                                          повтарят се стъпки от г) до и) от изпитвателната процедура за други две аерозолни опаковки от същия продукт (общо 3; забележка: всяка опаковка се изпитва само веднъж).

                                    6.3.2.4.   Метод за оценка на резултатите
                              6.3.2.4.1.   Съставя се протокол на изпитването, съдържащ следната информация:

                                          а)

                                          изпитван продукт и негови референтни данни;

                                          б)

                                          вътрешно налягане и скорост на изпразване на аерозолната опаковка;

                                          в)

                                          температура и относителна влажност на въздуха в помещението;

                                          г)

                                          за всяко изпитване: времето на пръскане (s), необходимо за постигане на запалване (ако продуктът не се запали, впишете това);

                                          д)

                                          маса изпръскан продукт по време на всяко изпитване (в g);

                                          е)

                                          действителен обем на барабана (в dm3).

                                    6.3.2.4.2.   Време-еквивалентът (teq), необходим за запалване на един кубичен метър, се изчислява по следния начин:

                              6.3.2.4.3.   Плътността на дефлаграция (Ddef), необходима за постигане на запалване по време на изпитването, се изчислява по следния начин:

                              6.3.3.   Изпитване за запалимост на аерозолна пяна
                              6.3.3.1.   Въведение
                              6.3.3.1.1.   Този метод за изпитване описва начина за определяне запалимостта на аерозолен спрей във вид на пяна, мус, гел или паста. От аерозолна опаковка с пяна, мус, гел или паста се пръска (приблизително 5 g) върху часовниково стъкло, като в долната част на часовниковото стъкло се позиционира източник на запалване (свещ, восъчен фитил, кибритена клечка или запалка) и се наблюдава дали ще настъпи запалване и устойчиво горене на пяната, муса, гела или пастата. Запалването се дефинира като стабилен пламък, поддържан най-малко 2 s и висок минимум 4 cm.
                              6.3.3.2.   Уреди и материали
                              6.3.3.2.1.   Необходими са следните уреди:

                                          Градуирана скала, стойка и фиксатор

                                          с градуировка в cm

                                          Огнеупорно часовниково стъкло с диаметър приблизително 150 mm

                                          Хронометър (секундомер)

                                          с точност ± 0,2 s

                                          Свещ, восъчен фитил, кибритена клечка или запалка

                                          Калибрирани лабораторни везни

                                          с точност ± 0,1 g

                                          Ваничка с вода с поддържане на температура 20 °C

                                          с точност ± 1 °C

                                          Термометър

                                          с точност ± 1 °C

                                          Влагомер

                                          с точност ± 5 %

                                          Манометър

                                          с точност ± 0,1 bar

                                    6.3.3.2.2.   Часовниковото стъкло се поставя върху огнеустойчива повърхност в зона без течение, която може да се вентилира след всяко изпитване. Градуираната скала се поставя точно зад часовниковото стъкло и се държи във вертикално положение чрез опора и фиксатор.
                              6.3.3.2.3.   Скалата се позиционира по такъв начин, че началото ѝ да е в хоризонтална равнина, в която е основата на часовниковото стъкло.
                              6.3.3.3.   Процедура
                              6.3.3.3.1.   Общи изисквания

                                          6.3.3.3.1.1.

                                          Преди изпитване всяка аерозолна опаковка се кондиционира и след това се подготвя чрез пръскане в продължение на около 1 s. Целта на това действие е да се отстрани нехомогенният материал от тръбичката в аерозолната опаковка.

                                          6.3.3.3.1.2.

                                          Стриктно се спазват инструкциите за употреба, включително това дали опаковката се използва в изправено положение или обърната. Когато се изисква разклащане, то се извършва непосредствено преди изпитването.

                                          6.3.3.3.1.3.

                                          Изпитването се извършва в среда без течение, с възможност за вентилация, с контролирана температура 20 °C ± 5 °C и относителна влажност в обхвата 30—80 %.

                                    6.3.3.3.2.   Процедура на изпитване:

                                          а)

                                          преди всяко изпитване най-малко 4 пълни аерозолни опаковки от всеки продукт се кондиционират при 20 °C ± 1 °C като поне 95 % от флакона е потопен във водата най-малко 30 min (ако аерозолът е изцяло потопен, 30 min кондициониране са достатъчни);

                                          б)

                                          спазват се общите изисквания. Записват се температура и относителна влажност на околната среда;

                                          в)

                                          установява се вътрешното налягане при 20 °C ± 1 °C (за да се отстранят дефектни или частично напълнени аерозолни опаковки);

                                          г)

                                          измерват се скоростта на изпразване или дебита на аерозолния продукт, който ще бъде изпитван, така че количеството освободен изпитван продукт да може да се измери по-точно;

                                          д)

                                          претегля се една аерозолна опаковка и се записва нейната маса;

                                          е)

                                          на основата на измерената скорост на изпразване или дебит и при спазване на инструкциите на производителя се пръска около 5 g от продукта в центъра на чисто часовниково стъкло с цел да се получи купчинка с височина не повече от 25 mm;

                                          ж)

                                          в рамките на 5 s след края на пръскането пламъкът от източника на запалване се допира до края на образеца в долната му част и едновременно с това се задейства хронометърът (секундомерът). Ако е необходимо, източникът на огън се отстранява от края на образеца след приблизително две секунди, за да се види ясно дали е настъпило запалване. Ако не се наблюдава запалване на образеца, източникът на запалване отново се допира до края на образеца;

                                          з)

                                          Ако се получи запалване, трябва да се обърне внимание на следните точки:

                                                      i)

                                                      максимална височина на пламъка в cm над основата на часовниковото стъкло;

                                                      ii)

                                                      продължителност на устойчивост на пламъка в s;

                                                      iii)

                                                      подсушаване и претегляне отново на аерозолната опаковка и изчисляване масата на изпръскания продукт.

                                          и)

                                          вентилиране на зоната на провеждане на изпитванията непосредствено след всяко изпитване;

                                          й)

                                          ако не се получи запалване и изпръскания продукт остава във вид на пяна или паста през цялото време, се повтарят стъпки от д) до и). Оставя се продуктът да престои 30 s, 1 min, 2 min или 4 min преди да се доближи източникът на запалване;

                                          k)

                                          за същия флакон стъпки от д) до й) от изпитвателната процедура се повтарят още два пъти (общо 3 пъти);

                                          л)

                                          стъпки от д) до к) от изпитвателната процедура се повторят за други два флакона с аерозол (общо 3 флакона) от същия продукт.

                                    6.3.3.4.   Метод за оценка на резултатите
                              6.3.3.4.1.   Съставя се протокол от изпитването, съдържащ следната информация:

                                          а)

                                          дали продуктът се запалва;

                                          б)

                                          максимална височина на пламъка в cm;

                                          в)

                                          продължителност на устойчивостта на пламъка в s;

                                          г)

                                          маса на изпитвания продукт.“