title: Директива 2013/40/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 12 август 2013 година относно атаките срещу информационните системи и за замяна на Рамково решение 2005/222/ПВР на Съвета

text:
               14.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 218/8

         ДИРЕКТИВА 2013/40/ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
   от 12 август 2013 година
   относно атаките срещу информационните системи и за замяна на Рамково решение 2005/222/ПВР на Съвета
   ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 83, параграф 1 от него,
   като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
   след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
   като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
   в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
   като имат предвид, че:

               (1)

               Целите на настоящата директива са да се сближи наказателното право на държавите членки в сферата на атаките срещу информационните системи посредством установяването на минимални правила относно определението на престъпленията и определянето на съответните наказания и да подобри сътрудничеството между компетентните органи, включително полицията и други специализирани правоприлагащи органи на държавите членки, както и компетентните специализирани агенции и органи на Съюза, като Евроюст, Европол и Европейския център по киберпрестъпност към него, както и Европейската агенция за мрежова и информационна сигурност (ENISA).

               (2)

               Информационните системи представляват ключов елемент от политическото, социалното и икономическото взаимодействие в Съюза. Все по-често и в по-голяма степен обществото зависи от тези системи. Безпроблемното функциониране и сигурността на тези системи в Съюза са от жизненоважно значение за развитието на вътрешния пазар и на конкурентоспособна и иновационна икономика. Осигуряването на подходящи равнища на защита на информационните системи следва да бъде част от цялостна ефективна рамка за превантивни мерки, съпътстваща реакцията на наказателното право спрямо киберпрестъпността.

               (3)

               Атаките срещу информационните системи, и по-специално атаките, свързани с организираната престъпност, представляват засилваща се опасност както в Съюза, така и в световен мащаб, а съществува и растяща загриженост от вероятни атаки по терористични или политически подбуди срещу информационните системи, които са част от критичната инфраструктура на държавите членки и на Съюза. Това представлява заплаха за постигането на едно по-безопасно информационно общество и за изграждането на пространство на свобода, сигурност и правосъдие, и следователно налага ответна реакция на равнището на Съюза, а също така и по-добра координация и сътрудничество на международно равнище.

               (4)

               В Съюза съществува определен брой критични инфраструктури, чието нарушаване или унищожаване би имало значителни трансгранични последици. От необходимостта да се подобрят способностите за защита на критичните инфраструктури в Съюза става ясно, че мерките срещу кибератаките следва да бъдат допълнени от строги наказателни санкции, отразяващи тежестта на подобни атаки. Като критична инфраструктура могат да се разглеждат разположени в държавите членки елемент, система или части от нея, които са от основно значение за поддържането на жизненоважни обществени функции, здравето, безопасността, сигурността, икономическото или социалното благосъстояние на населението. като електроцентрали, транспортни мрежи или правителствени мрежи, и чието нарушаване или унищожаване би имало значителни последици в дадената държава членка в резултат на невъзможността да се запазят тези функции.

               (5)

               Има доказателства за наличието на тенденция към все по-опасни и повтарящи се широкомащабни атаки срещу информационните системи, които често могат да бъдат от решаващо значение за държавите членки или за определени функции в публичния или частния сектор. Тази тенденция е придружена от разработката на все по-усъвършенствани методи, като например създаването и използването на така наречените „ботнети“, които се състоят от няколко етапа на престъпното деяние, при които всеки етап поотделно би могъл да създаде сериозен риск за обществения интерес. Настоящата директива има за цел, inter alia, да въведе наказания за създаването на ботнет, по-конкретно за акта на установяване на контрол от разстояние върху значителен брой компютри посредством заразяването им със зловреден софтуер чрез целенасочени кибератаки. Веднъж създадена, заразената мрежа от компютри, която представлява ботнетът, може да бъде активирана без знанието на потребителите на компютрите, за да извърши широкомащабна кибератака, която обикновено е в състояние да причини сериозни вреди, както е посочено в настоящата директива. Държавите членки следва да могат да определят кое представлява сериозна вреда съгласно националното право и практика, като например нарушаване на системни услуги от важно обществено значение или причиняване на сериозни финансови разходи или загуба на лични данни или чувствителна информация.

               (6)

               Широкомащабните кибератаки могат да предизвикат съществени икономически вреди както поради прекъсването на информационните системи и комуникации, така и поради загуба или промяна на важна от търговска гледна точка поверителна информация или други данни. Особено внимание следва да се обърне на повишаването на осведомеността на иновативните малки и средни предприятия за заплахи, свързани с подобни атаки, и тяхната уязвимост на такива атаки, тъй като тези предприятия зависят във все по-голяма степен от правилното функциониране и наличност на информационните системи и често разполагат с ограничени ресурси за информационна сигурност.

               (7)

               Приемането на общи определения в тази област е важно, за да се осигури последователен подход в държавите членки при прилагането на настоящата директива.

               (8)

               Необходимо е да бъде постигнат общ подход към елементите, съставляващи престъпления, чрез въвеждането на общи престъпления, като незаконния достъп до информационни системи, незаконната намеса в такива системи, незаконната намеса в данни и незаконното прихващане.

               (9)

               Прихващането включва, но не се ограничава непременно до подслушването, проследяването или наблюдението на съдържанието на съобщения и достигането до съдържанието на данни с технически средства пряко, чрез достъп до информационни системи и тяхното използване, или непряко, чрез използване на електронно подслушване или подслушвателни устройства.

               (10)

               Държавите членки следва да предвидят наказания за атаките срещу информационните системи. Предвидените наказания следва да бъдат ефективни, пропорционални и възпиращи и следва да включват лишаване от свобода и/или глоби.

               (11)

               Настоящата директива предвижда наказания най-малкото за случаите, които не се считат за маловажни. Държавите членки следва да могат да решат какво представлява маловажен случай в зависимост от своето национално право и практика. Даден случай може да се счете за маловажен например ако причинените от престъплението вреди и/или рискът, който то поражда за публичните или частните интереси, като например по отношение на целостта на компютърната система или компютърните данни или по отношение на неприкосновеността, правата или други интереси на дадено лице, са незначителни или от такова естество, че не е необходимо да се налага наказание в съответните предвидени в правните разпоредби предели или да се налага наказателна отговорност.

               (12)

               Установяването и докладването на заплахи, произтичащи от кибератаки, както и на свързаната с тях уязвимост на информационните системи са важни елементи, които имат отношение към ефективната превенция и реакция на кибератаките и към повишаването на сигурността на информационните системи. Осигуряването на стимули за докладване на пропуски по отношение на сигурността би могло да допринесе допълнително за постигането на тези цели. Държавите членки следва да полагат усилия за предоставянето на възможности за откриването в правен аспект и докладването на пропуски по отношение на сигурността.

               (13)

               Целесъобразно е да се предвидят по-строги наказания, когато атаката срещу дадена информационна система е извършена от престъпна организация съгласно определението в Рамково решение 2008/841/ПВР на Съвета от 24 октомври 2008 г. относно борбата с организираната престъпност (3), когато атаката е широкомащабна и е засегнала значителен брой информационни системи или е причинила сериозни щети, включително когато целта на атаката е създаването на ботнет или когато кибератаката е причинила сериозни вреди, включително когато е извършена посредством ботнет. Също така е целесъобразно да се предвидят по-строги наказания, когато атаката е извършена срещу критична инфраструктура на държавите членки или на Съюза.

               (14)

               Друг съществен елемент от интегрирания подход срещу киберпрестъпността представлява установяването на ефективни мерки срещу кражбата на самоличност и други престъпления, засягащи самоличността. Евентуалната нужда от действия на Съюза във връзка с този вид престъпно поведение може да се разглежда и в контекста на оценката доколко е необходим цялостен хоризонтален инструмент на Съюза.

               (15)

               В заключенията на Съвета от 27—28 ноември 2008 г. се посочва, че следва да се разработи нова стратегия с участието на държавите членки и Комисията, като се вземе предвид съдържанието на Конвенцията на Съвета на Европа от 2001 г. за престъпления в кибернетичното пространство. Тази конвенция е референтната правна рамка за борба с престъпленията в кибернетичното пространство, включително и с атаките срещу информационните системи. Настоящата директива се основава на споменатата конвенция. Като приоритет следва да се разглежда приключването на процеса на ратификация на тази конвенция от всички държави членки във възможно най-кратък срок.

               (16)

               Като се имат предвид различните начини, по които могат да бъдат извършени атаките, и с оглед на бързите промени в хардуера и софтуера, в настоящата директива се съдържа позоваване на „инструментите“, които могат да бъдат използвани за извършване на престъпленията, изброени в нея. Тези инструменти включват зловредния софтуер, включително този, с който могат да се създават ботнети, използвани за извършване на кибератаки. Макар и даден инструмент да бъде подходящ или дори да бъде особено подходящ за извършването на някое от престъпленията, предвидени в настоящата директива, възможно е той да е бил произведен със законна цел, като например за изпитване на надеждността на продукти на информационните технологии или на сигурността на информационни системи. В подобен случай не е достатъчно дадено лице да има общ умисъл за осъществяване на обективните критерии на някое от престъпленията, предвидени в настоящата директива, а то трябва да има пряк умисъл да използва инструментите за извършването на едно или повече от престъпленията, предвидени в настоящата директива.

               (17)

               Настоящата директива не налага наказателна отговорност в случаите, когато са изпълнени обективните критерии за престъпленията, изброени в настоящата директива, но деянията са извършени без престъпно намерение, като например при незнание, че достъпът не е разрешен, или при възложено изпитване или защита на информационните системи, например когато дружество или продавач възложи на дадено лице изпитването на устойчивостта на системата му за сигурност. В контекста на настоящата директива договорните задължения или споразуменията за ограничаване на достъпа до информационни системи посредством правила за потребителите или условия за използване на услугата, както и трудовите спорове във връзка с достъпа до информационни системи на работодателя и използването им за лични цели не следва да водят до наказателна отговорност, когато достъпът при такива обстоятелства се счита за неразрешен и това представлява единственото основание за наказателно производство. Настоящата директива не засяга правото на достъп до информация, установено в националното законодателство и законодателството на Съюза, като същевременно тя не може да се използва като оправдание за незаконен или произволен достъп до информация.

               (18)

               Редица обстоятелства могат да улеснят извършването на кибератаки, като например случаите, когато извършителят, в рамките на своята трудова заетост, има достъп до системите за сигурност, които са част от засегнатите информационни системи. В контекста на националното право такива обстоятелства следва да бъдат отчетени в подходяща степен в хода на наказателното производство.

               (19)

               Държавите членки следва да предвидят в националното си право квалифициращи обстоятелства в съответствие с приложимите правила, предвидени в техните правни системи относно квалифициращите обстоятелства. Те следва да гарантират, че съдиите разполагат с възможност да разглеждат тези квалифициращи обстоятелства при осъждането на извършителите. Съдията по своя преценка оценява тези обстоятелства заедно с останалите факти по конкретния случай.

               (20)

               Настоящата директива не урежда условията за упражняване на компетентност над което и да било от посочените в нея престъпления, например съобщаване от страна на жертвата на мястото, където е извършено престъплението, съобщаване от страна на държавата на мястото, където е извършено престъплението, или факта, че извършителят не е наказателно преследван на мястото, където е извършено престъплението.

               (21)

               В контекста на настоящата директива държавите членки и третите държави, както и техните публичните органи продължават в пълна степен да бъдат задължени да гарантират зачитането на правата на човека и основните свободи в съответствие със съществуващите задължения в Съюза и международни задължения.

               (22)

               С настоящата директива се засилва значението на мрежите, като мрежите на Г-8 или Съвета на Европа, съставени от звена за контакт, които са на разположение 24 часа в денонощието и седем дни в седмицата. Тези звена за контакт следва да бъдат в състояние да осигуряват ефективна помощ и по този начин да улесняват например обмена на подходяща налична информация и предоставянето на технически съвети или правна информация за целите на разследванията или производствата по престъпления, отнасящи се до информационните системи, и свързаните данни, с участието на молещата държава членка. За да се осигури гладкото функциониране на мрежите, всяко звено за контакт следва да разполага с капацитет за бързо свързване със звено за контакт на друга държава членка с помощта на, inter alia, обучен и оборудван персонал. Като се има предвид бързината, с която могат да бъдат извършени широкомащабни кибератаки, държавите членки следва да са в състояние да реагират незабавно на спешни искания, отправени по тази мрежа от звена за контакт. В подобни случаи може да бъде наложително искането за информация да се придружава от телефон за връзка, за да се гарантира, че замолената държава членка ще обработи своевременно искането и обратната информация ще бъде предоставена в рамките на осем часа.

               (23)

               Сътрудничеството между публичните органи, от една страна, и частния сектор и гражданското общество, от друга, е от голямо значение за превенцията и борбата с атаките срещу информационните системи. Необходимо е да се насърчава и подобрява сътрудничеството между доставчиците на услуги, производителите, правоприлагащите и съдебните органи при пълно зачитане на принципите на правовата държава. Сътрудничеството би могло да включва съдействие от доставчиците на услуги за оказване на помощ за съхраняване на евентуални доказателства, за предоставяне на елементи, които да спомогнат за идентифицирането на извършителите, и като крайна мярка, частичното или пълното спиране в съответствие с националното право и практика на информационните системи или функции, които са били засегнати или използвани за незаконни цели. Държавите членки следва да обмислят също създаването на мрежи за сътрудничество и партньорство с доставчиците на услуги и производителите за обмен на информация във връзка с престъпленията, които попадат в обхвата на настоящата директива.

               (24)

               Необходимо е да се събират съпоставими данни за престъпленията, посочени в настоящата директива. Съответните данни следва да се предоставят на компетентните специализирани агенции и органи на Съюза, като Европол и ЕNISA, в съответствие със задачите и информационните им потребности, за да се добие по-цялостна представа за проблема с киберпрестъпността и мрежовата и информационна сигурност на равнището на Съюза и по този начин се допринесе за изготвянето на по-ефективна реакция. Държавите членки следва да предоставят на Европол и Европейския център по киберпрестъпност към него информация за начина на действие на извършителите, за да се извършат оценка на заплахите и стратегически анализи на киберпрестъпността в съответствие с Решение 2009/371/ПВР на Съвета от 6 април 2009 г. за създаване на Европейска полицейска служба (Европол) (4). Предоставянето на информация може да улесни по-доброто разбиране на настоящите и бъдещите заплахи, като допринесе за по-подходящо и целенасочено вземане на решения относно борбата с атаките срещу информационните системи и тяхното предотвратяване.

               (25)

               Комисията следва да представи доклад за прилагането на настоящата директива и ако е необходимо, да направи законодателни предложения, които може да доведат до разширяване на нейния обхват, отчитайки промените в областта на киберпрестъпността. Тези промени могат да включват технологично развитие, като например такова, което позволява по-ефективно правоприлагане в областта на атаките срещу информационните системи или улеснява предотвратяването на подобни атаки или смекчаването на последиците от тях. За тази цел Комисията следва да вземе под внимание наличните анализи и доклади, изготвени от съответните заинтересовани страни, и по-специално от Европол и ENISA.

               (26)

               С цел ефективна борба с престъпленията в кибернетичното пространство е необходимо също така да се повиши устойчивостта на информационните системи с предприемането на подходящи мерки за по-ефективната им защита от кибератаки. Държавите членки следва да предприемат необходимите мерки за защита от кибератаки на информационните системи, които представляват част от тяхната критична инфраструктура, и следва да обмислят защитата на информационните системи и свързаните данни като част от тази защита. Осигуряването на подходящо равнище на защита и сигурност на информационните системи от юридически лица, например във връзка с предоставянето на общественодостъпни електронни съобщителни услуги в съответствие с действащото законодателство на Съюза относно неприкосновеността на личния живот, електронните съобщения и защитата на данните, представлява съществена част от цялостния подход за ефективна борба срещу киберпрестъпността. Следва да се осигуряват подходящи равнища на защита срещу заплахи и уязвимости, които могат да бъдат разумно идентифицирани, в съответствие със съвременните постижения в конкретните сектори и предвид конкретните ситуации, свързани с обработването на данни. Разходите и тежестта по осигуряване на такава защита следва да бъдат пропорционални на вероятните вреди, които евентуална кибератака може да причини на засегнатите лица. Държавите членки се насърчават да предвидят в националното си право подходящи мерки, водещи до отговорност, за случаите, когато юридическо лице явно не е осигурило подходящо равнище на защита срещу кибератаки.

               (27)

               Значителните пропуски и различия в законите и наказателните производства на държавите членки в областта на атаките срещу информационните системи могат да възпрепятстват борбата срещу организираната престъпност и тероризма, а също така да усложнят ефективното полицейско и съдебно сътрудничество в тази област. Транснационалният характер на съвременните информационни системи, които функционират отвъд националните граници, предполага, че атаките срещу тези системи имат трансгранично измерение, което показва още веднъж спешната необходимост от осъществяване на допълнителни действия за сближаване на наказателното право в тази област. Освен това координирането на наказателното преследване по дела за атаки срещу информационни системи следва да бъде улеснено с подходящото изпълнение и прилагане на Рамково решение 2009/948/ПВР на Съвета от 30 ноември 2009 г. относно предотвратяване и уреждане на спорове за упражняване на компетентност при наказателни производства (5). В сътрудничество със Съюза държавите членки следва също да се стремят към подобряване на международното сътрудничество, свързано със сигурността на информационните системи, компютърните мрежи и данни. При всяко международно споразумение, включващо обмен на данни, следва надлежно да се разгледа сигурността на прехвърлянето и съхраняването на данните.

               (28)

               По-доброто сътрудничество между компетентните правоприлагащи и съдебни органи в Съюза е изключително важно за ефективната борба срещу престъпленията в кибернетичното пространство. Във връзка с това следва да се насърчава активизирането на усилията за осигуряване на подходящо обучение за съответните органи, за да се подобри разбирането за киберпрестъпността и нейните последици, и за стимулиране на сътрудничеството и обмена на най-добри практики, например чрез компетентните специализирани агенции и органи на Съюза. Целта на подобно обучение, inter alia, следва да бъде повишаването на осведомеността за различните национални правни системи, евентуалните правни и технически предизвикателства при наказателни разследвания и разпределението на области на компетентност между съответните национални органи.

               (29)

               В настоящата директива следва да се зачитат правата на човека и основните свободи и да се съблюдават принципите, признати по-специално в Хартата на основните права на Европейския съюз и Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи, включително защитата на личните данни, правото на личен живот, свободата на изразяване и на информация, правото на справедлив съдебен процес, презумпцията за невиновност и правото на защита, както и принципите на законност и пропорционалност между престъплението и наказанието. По-специално настоящата директива има за цел да осигури пълното спазване на тези права и принципи и трябва да бъде прилагана в съответствие с това.

               (30)

               Защитата на личните данни е основно право в съответствие с член 16, параграф 1 от ДФЕС и член 8 от Хартата на основните права на Европейския съюз. Ето защо всяко обработване на лични данни при изпълнението на настоящата директива следва изцяло да зачита съответното законодателство на Съюза относно защитата на данните, прието въз основа на Договорите.

               (31)

               В съответствие с член 3 от Протокола относно позицията на Обединеното кралство и Ирландия по отношение на пространството на свобода, сигурност и правосъдие, приложен към Договора за Европейския съюз и Договора за функционирането на Европейския съюз, посочените държави членки са уведомили за желанието си да вземат участие в приемането и прилагането на настоящата директива.

               (32)

               В съответствие с членове 1 и 2 от Протокола относно позицията на Дания, приложен към Договора за Европейския съюз и Договора за функционирането на Европейския съюз, Дания не участва в приемането на настоящата директива и следователно не е обвързана от нея, нито от нейното прилагане.

               (33)

               Доколкото целите на настоящата директива, а именно да обвърже атаките срещу информационните системи във всички държави членки с ефективни, пропорционални и възпиращи наказания, както и да подобри и насърчи сътрудничеството между съдебните и други компетентни органи, не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите членки и затова поради техния обхват и последици могат да бъдат по-добре постигнати на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигането на тези цели.

               (34)

               Настоящата директива има за цел да измени и разшири обхвата на разпоредбите на Рамково решение 2005/222/ПВР на Съвета от 24 февруари 2005 г. относно атаките срещу информационните системи (6). Тъй като измененията, които трябва да се направят, са значителни по брой и естество, за по-голяма яснота Рамково решение 2005/222/ПВР следва да бъде изцяло заменено по отношение на държавите членки, участващи в приемането на настоящата директива,

         ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
   Член 1
   Предмет
   Настоящата директива установява минимални правила за определянето на престъпленията и наказанията в областта на атаките срещу информационните системи. Тя има за цел също да способства за предотвратяването на тези престъпления и да подобри сътрудничеството между съдебните и други компетентни органи.
   Член 2
   Определения
   За целите на настоящата директива се прилагат следните определения:

               а)

               „информационна система“ означава устройство или група от взаимосвързани или сходни устройства, едно или повече от които, съобразно дадена програма, извършват автоматизирана обработка на компютърни данни, както и компютърните данни, съхранявани, обработвани, извличани или предавани от такова устройство или група от устройства с цел оперирането с тези данни и използването, защитата и поддръжката им;

               б)

               „компютърни данни“ означава представяне на факти, информация или понятия във форма, поддаваща се на обработка в информационни системи, включително и програма, която е в състояние да направи така, че дадена информационна система да изпълни определена функция;

               в)

               „юридическо лице“ означава всяко образувание, притежаващо статут на юридическо лице съгласно приложимото право, с изключение на държави членки, трети държави или други публични органи при упражняване на държавна власт, както и на публични международни организации;

               г)

               „неправомерно“ означава поведение, което не е разрешено от собственика или от друг притежатели на права върху системата или част от нея, или не е позволено по силата на националното право.

         Член 3
   Незаконен достъп до информационни системи
   Държавите членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че когато е извършен умишлено, неправомерният достъп до цялата информационна система или до части от нея е наказуем като престъпление, когато е извършен чрез нарушаване на мярка за сигурност, поне в случаите, които не се считат за маловажни.
   Член 4
   Незаконна намеса в система
   Държавите членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че сериозното възпрепятстване или спиране на функционирането на информационна система чрез въвеждане на компютърни данни, пренасяне, увреждане, изтриване, влошаване, променяне или скриване на такива данни или спиране на достъпа до компютърни данни, когато е извършено умишлено и неправомерно, е наказуемо като престъпление, поне в случаите, които не се считат за маловажни.
   Член 5
   Незаконна намеса в данни
   Държавите членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че изтриването, увреждането, влошаването, променянето, скриването на компютърни данни в дадена информационна система или спирането на достъпа до такива данни, когато е извършено умишлено и неправомерно, е наказуемо като престъпление, поне в случаите, които не се считат за маловажни.
   Член 6
   Незаконно прихващане
   Държавите членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че извършеното с технически средства прихващане на непублични компютърни данни, изпращани до дадена информационна система, от нея или в нейните рамки, включително електромагнитните емисии от информационна система, пренасящи такива компютърни данни, когато е извършено умишлено и неправомерно, е наказуемо като престъпление, поне в случаите, които не се считат за маловажни.
   Член 7
   Инструменти, използвани за извършване на престъпления
   Държавите членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че умишленото производство, продажба, набавяне за употреба, внос, разпространяване или друга форма на предоставяне на някой от следните инструменти, когато е извършено неправомерно и с намерение да се използва за извършването на което и да било от престъпленията, посочени в членове 3—6, е наказуемо като престъпление, поне в случаите, които не се считат за маловажни:

               а)

               компютърна програма, проектирана или адаптирана главно с цел извършване на което и да било от престъпленията, посочени в членове 3—6;

               б)

               компютърна парола, код за достъп или други подобни данни, с чиято помощ може да се получи достъп до цялата информационна система или до част от нея.

         Член 8
   Подбудителство, помагачество и опит за извършване на престъпление
   1.   Държавите членки гарантират, че подбудителството или помагачеството за извършване на някое от престъпленията, посочени в членове 3—7, е наказуемо като престъпление.
   2.   Държавите членки гарантират, че опитът за извършване на престъпление, посочено в членове 4 и 5, е наказуем като престъпление.
   Член 9
   Наказания
   1.   Държавите членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че престъпленията, посочени в членове 3—8, са наказуеми с ефективни, пропорционални и възпиращи наказания.
   2.   Държавите членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че престъпленията, посочени в членове 3—7, се наказват с лишаване от свобода с максимален срок не по-малко от две години, поне в случаите, които не се считат за маловажни.
   3.   Държавите членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че когато са извършени умишлено и когато значителен брой информационни системи са били засегнати посредством използването на инструмент, посочен в член 7, проектиран или адаптиран главно за тази цел, посочените в членове 4 и 5 престъпления се наказват с лишаване от свобода с максимален срок не по-малко от три години.
   4.   Държавите членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че престъпленията, посочени в членове 4 и 5, се наказват с лишаване от свобода с максимален срок не по-малко от пет години, когато:

               а)

               те са извършени в рамките на престъпна организация съгласно определението в Рамково решение 2008/841/ПВР, независимо от размера на наказанието, предвидено в него; или

               б)

               те са причинили сериозни вреди; или

               в)

               те са извършени срещу информационна система, която е част от критична инфраструктура.

         5.   Държавите членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че когато престъпленията, посочени в членове 4 и 5, са извършени чрез злоупотреба с лични данни на друго лице, за да се спечели доверието на трето лице, и по този начин са нанесени вреди на законния собственик на самоличността, това може да се разглежда съгласно националното право като квалифициращо обстоятелство, освен ако тези обстоятелства не са вече част от друго престъпление, което е наказуемо съгласно националното право.
   Член 10
   Отговорност на юридическите лица
   1.   Държавите членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че юридическите лица могат да бъдат подведени под отговорност за престъпленията, посочени в членове 3—8, извършени в тяхна полза от лице, което действа самостоятелно или като част от орган на юридическото лице и което заема ръководна длъжност в това юридическо лице, въз основа на едно от следните:

               а)

               пълномощие да представлява юридическото лице;

               б)

               правомощие да взема решения от името на юридическото лице;

               в)

               правомощие да упражнява контрол в рамките на юридическото лице.

         2.   Държавите членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че юридическите лица могат да бъдат подведени под отговорност, когато липсата на надзор или контрол от страна на лице, посочено в параграф 1, е направила възможно извършването от негово подчинено лице на някое от престъпленията, посочени в членове 3—8, в полза на това юридическо лице.
   3.   Отговорността на юридическите лица съгласно параграфи 1 и 2 не изключва образуването на наказателни производства срещу физически лица, които са извършители, подбудители или съучастници в престъпленията, посочени в членове 3—8.
   Член 11
   Санкции спрямо юридически лица
   1.   Държавите членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че юридическо лице, подведено под отговорност съгласно член 10, параграф 1, подлежи на санкции, които са ефективни, пропорционални и възпиращи, включват глоби по наказателното право или друг вид глоби и може да включват други санкции, като например:

               а)

               лишаване от правото да се ползва от публични облаги или помощи;

               б)

               временно или постоянно лишаване от правото да упражнява търговска дейност;

               в)

               поставяне под съдебен надзор;

               г)

               съдебна ликвидация;

               д)

               временно или постоянно затваряне на структури, използвани за извършване на престъплението.

         2.   Държавите членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че юридическо лице, подведено под отговорност съгласно член 10, параграф 2, подлежи на ефективни, пропорционални и възпиращи санкции или други мерки.
   Член 12
   Компетентност
   1.   Държавите членки установяват компетентността си по отношение на престъпленията, посочени в членове 3—8, когато престъплението е извършено:

               а)

               изцяло или отчасти на тяхната територия; или

               б)

               от един от техните граждани, поне в случаите, когато деянието се явява престъпление на мястото, където е извършено.

         2.   При установяването на компетентност в съответствие с параграф 1, буква а) дадената държава членка гарантира, че тя има компетентност, когато:

               а)

               извършителят извършва престъплението, когато се намира физически на нейната територия, независимо дали престъплението е насочено срещу информационна система, намираща се на нейна територия; или

               б)

               престъплението е насочено срещу информационна система, намираща се на нейната територия, независимо дали извършителят се намира физически на нейна територия, когато го извършва.

         3.   Дадена държава членка уведомява Комисията, когато реши да установи компетентност по отношение на престъпления, посочени в членове 3—8, извършени извън нейната територия, включително когато:

               а)

               извършителят има обичайно местопребиваване на нейната територия; или

               б)

               престъплението е извършено в полза на юридическо лице, установено на нейната територия.

         Член 13
   Обмен на информация
   1.   За целите на обмена на информация, свързана с престъпленията, посочени в членове 3—8, държавите членки осигуряват наличието на оперативно национално звено за контакт и използват съществуващата мрежа от оперативни звена за контакт, които са на разположение 24 часа в денонощието и седем дни в седмицата. Държавите членки гарантират също, че разполагат с процедури, чрез които в случай на спешно искане за съдействие компетентният орган в рамките най-много на 8 часа от получаването посочва поне дали на искането за помощ ще бъде отговорено, както и формата и приблизителното време за отговор.
   2.   Държавите членки информират Комисията за определеното от тях звено за контакт, посочено в параграф 1. Комисията съобщава тази информация на останалите държави членки и на компетентните специализирани агенции и органи на Съюза.
   3.   Държавите членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират наличието на подходящи канали за докладване с цел да се улесни докладването без необосновано забавяне на компетентните национални органи за престъпления, посочени в членове 3—6.
   Член 14
   Контрол и статистика
   1.   Държавите членки гарантират наличието на система за записване, производство и предоставяне на статистически данни за престъпленията, посочени в членове 3—7.
   2.   Статистическите данни, посочени в параграф 1, като минимум включват съществуващите данни относно броя на посочените в членове 3—7 престъпления, които са регистрирани от държавите членки, както и броя на лицата, срещу които е възбудено наказателно преследване и които са осъдени за престъпления, посочени в членове 3—7.
   3.   Държавите членки предават на Комисията събраните по настоящия член данни. Комисията прави необходимото консолидираният преглед на тези статистически отчети да бъде публикуван и представен на компетентните специализирани агенции и органи на Съюза.
   Член 15
   Замяна на Рамково решение 2005/222/ПВР
   Рамково решение 2005/222/ПВР се заменя по отношение на държавите членки, които участват в приемането на настоящата директива, без да се засягат задълженията на тези държави членки във връзка със сроковете за транспониране на Рамковото решение в националното право.
   По отношение на държавите членки, които участват в приемането на настоящата директива, позоваванията на Рамково решение 2005/222/ПВР се считат за позовавания на настоящата директива.
   Член 16
   Транспониране
   1.   Държавите членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, до 4 септември 2015 г.
   2.   Държавите членки съобщават на Комисията текста на мерките, с които се транспонират в националното им право задълженията, наложени им с настоящата директива.
   3.   Когато държавите членки приемат тези мерки, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се придружава от подобно позоваване при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите членки.
   Член 17
   Докладване
   До 4 септември 2017 г. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад за оценка на степента, в която държавите членки са предприели необходимите мерки, за да се съобразят с настоящата директива, придружен при необходимост от законодателни предложения. Комисията отчита също техническото и правното развитие в областта на киберпрестъпността, по-специално по отношение на обхвата на настоящата директива.
   Член 18
   Влизане в сила
   Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.

   Член 19
   Адресати
   Адресати на настоящата директива са държавите членки в съответствие с Договорите.

      Съставено в Брюксел на 12 август 2013 година.

            За Европейския парламент

            Председател

         M. SCHULZ

            За Съвета

            Председател

         L. LINKEVIČIUS

      (1)  ОВ C 218, 23.7.2011 г., стр. 130.

      (2)  Позиция на Европейския парламент от 4 юли 2013 г. (все още непубликувана в Официален вестник) и решение на Съвета от 22 юли 2013 г.

      (3)  ОВ L 300, 11.11.2008 г., стр. 42.

      (4)  ОВ L 121, 15.5.2009 г., стр. 37.

      (5)  ОВ L 328, 15.12.2009 г., стр. 42.

      (6)  ОВ L 69, 16.3.2005 г., стр. 67.


title: Първа Директива на Комисията oт 25 октомври 1985 година относно методите за анализ на казеини и казеинати, предназначени за консумация

text:
Важна правна забележка

|

31985L0503

Официален вестник n° L 308 , 20/11/1985 стр. 0012 - 0024 специално финландско издание: глава 13 том 14 стр. 0208  специално испанско издание: глава 13 том 19 стр. 0020  специално шведско издание: глава 13 том 14 стр. 0208  специално португалско издание глава 13 том 19 стр. 0020  специално чешко издание глава 13 том 008 стр. 62  - 74 специално испанско издание глава 13 том 008 стр. 62  - 74 специално унгарско издание глава 13 том 008 стр. 62  - 74 специално литвийско издание глава 13 том 008 стр. 62  - 74 LV.ES глава 13 том 008 стр. 62  - 74 MT.ES глава 13 том 008 стр. 62  - 74 PL.ES глава 13 том 008 стр. 62  - 74 SK.ES глава 13 том 008 стр. 62  - 74 специално словенско издание глава 13 том 008 стр. 62  - 74

		19851025Първа Директива на Комисиятаoт 25 октомври 1985 годинаотносно методите за анализ на казеини и казеинати, предназначени за консумация(85/503/EИО)КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност,като взе предвид Директива 83/417/EИО на Съвета от 25 юли 1983 г. за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно определени лактопротеини (казеини и казеинати), предназначени за консумация от човека [1], и по-специално член 9, буква б) от нея;като има предвид, че член 9, буква б) от Директива 83/417/EИО изисква в рамките на Общността да бъдат определени методи за анализ с оглед проверка на състава на някои казеини и казеинати, предназначени за консумация;като има предвид, че е възможно да бъде приета първоначална серия от методи, по отношение на които проучванията са завършени;като има предвид, че мерките, предвидени в настоящата директива, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по храните,ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:Член 1Държавите-членки взимат всички мерки, необходими за осигуряване на това анализите, необходими за потвърждаване на критериите, посочени в приложение I, да се извършват в съответствие с методите, описани в приложение II.Член 2Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за да се съобразят настоящата директива най-късно до 1 май 1987 г. Те незабавно информират Комисията за това.Член 3Адресати на настоящата директива са държавите-членки.Съставено в Брюксел на 25 октомври 1985 година.За КомисиятаCockfieldЗаместник-председател[1] ОВ L 237, 26.8.1983 г., стр. 25.--------------------------------------------------19851025ПРИЛОЖЕНИЕ IОБХВАТ НА МЕТОДИТЕ ЗА АНАЛИЗ НА КАЗЕИНИ И КАЗЕИНАТИ, ПРЕДНАЗНАЧЕНИ ЗА КОНСУМАЦИЯ СЪГЛАСНО ПЪРВА ДИРЕКТИВА НА КОМИСИЯТАI. Общи разпоредбиII. Определяне на съдържанието на влага в:- кисели казеини, използвайки метод 1, приложение II- сирищни казеини, използвайки метод 1, приложение II- казеинати, използвайки метод 1, приложение IIIII. Определяне на белтъчното съдържание в:- кисели казеини, използвайки метод 2, приложение II- сирищни казеини, използвайки метод 2, приложение II- казеинати, използвайки метод 2, приложение IIIV. Определяне на титруемата киселинност в:- кисели казеини, използвайки метод 3, приложение IIV. Определяне на пепелта (включително P2O5) в:- кисели казеини, използвайки метод 4, приложение II- сирищни казеини, използвайки метод 5, приложение IIVI. Определяне на pH в:- казеинати, използвайки метод 6, приложение II--------------------------------------------------19851025ПРИЛОЖЕНИЕ IIМЕТОДИ ЗА АНАЛИЗ НА СЪСТАВА НА ПРЕДНАЗНАЧЕНИТЕ ЗА КОНСУМАЦИЯ КАЗЕИНИ И КАЗЕИНАТИОБЩИ РАЗПОРЕДБИ1. ПРИГОТВЯНЕ НА ПРОБАТА ЗА АНАЛИЗ1.1 Общи указанияМасата на пробата, която се представя в лабораторията за анализ, е най-малко 200 грама.1.2. Приготвяне на пробата за анализ в лабораторията1.2.1. Лабораторната проба се разбърква старателно, евентуалните бучки се разтрошават напълно, като съдът се разклаща и обръща многократно (ако е необходимо, това се прави след прехвърляне на цялата проба в херметически затворен съд с два пъти по-голям обем от този на пробата, за да може да се извърши тази операция).1.2.2. Представителна порция от около 50 грама от грижливо разбърканата лабораторна проба (1.2.1) проба се прехвърля в лабораторното сито (3.3).1.2.3. Ако тази порция от 50 грама премине изцяло или почти изцяло (най-малко 95 % от теглото) през ситото (3.3), тя се използва за определянето на пробата по начина, посочен в точка 1.2.1.1.2.4. В противен случай, 50-грамовата порция се смила, като се използва мелница за смилане на казеин (3.4), докато не бъде изпълнено условието за преминаване през ситото (1.2.3). Цялата смляна по този начин проба незабавно се прехвърля в херметически съд с достатъчна вместимост (два пъти по-голяма от обема на пробата) и се разбърква старателно, като съдът се разклаща и обръща многократно. По време на тези операции се вземат предпазни мерки за избягване на всяка промяна в съдържанието на влага в продукта.1.2.5. Към всяко определяне следва да се пристъпи във възможно най-кратък срок, след като пробата за изпитване е била приготвена.1.3. КонтейнериПробата се съхранява винаги в херметично затворен и непропускащ влага контейнер.2. РЕАКТИВИ2.1. Вода2.1.1. Винаги, когато става въпрос за вода, предназначена за разтваряне, разреждане или измиване, се използва дестилирана вода или деминерализирана вода с поне еквивалентна чистота.2.1.2. Винаги, когато става въпрос за "разтваряне" или "разреждане" без допълнителни указания, се разбира "разтваряне във вода" или "разреждане с вода".2.2. ХимикалиВсички използвани химикали са с признати качества на аналитични реактиви, освен ако е указано друго.3. АПАРАТУРА3.1. Списъци на апаратуратаСписъците на апаратурата включват само уреди за специализирана употреба и уреди с конкретна спецификация.3.2. Аналитична везнаАналитична везна означава везна с точност на измерване не по-малко от 0.1 мг.3.3. Лабораторно ситоИзползваните лабораторни сита следва да бъдат снабдени с капак, да са с диаметър от 200 мм, да са изработени от метална мрежа с номинален размер на отворите 500 μм. Разрешените размери на отворите и диаметрите на телта са посочени в ISO 3310/1. (Лабораторни сита — Технически изисквания и изпитване — част 1: метална мрежа. ISO 3310/1 — 1975 г.).Ситата следва да бъдат снабдени със събирателен съд (колектор).3.4. Мелница за смилане на казеинАко се налага смилане на лабораторната проба (1.2.4) без производство на прекомерна топлина и без загуба или абсорбция на влага, не се използва чукова трошачка.4. ИЗРАЗЯВАНЕ НА РЕЗУЛТАТИТЕ4.1. РезултатиПосоченият в аналитичния протокол резултат е средната стойност, получена от стойностите на две определяния, които отговарят на критерия за повторяемост за този метод.4.2. Изчисляване на процентно съдържаниеРезултатът се изчислява като процент от масата на пробата, освен ако не е указано друго.5. ПРОТОКОЛ ОТ ИЗПИТВАНЕТОВ протокола от изпитването се посочват методът за анализ, както и получените резултати. Освен това се упоменават всички подробности относно процедури, неспецифирани в метода за анализ или такива по избор, както и всички условия, които може да са повлияли на получените резултати. В протокола от изпитването се посочва цялата необходима информация за пълната идентификация на пробата.МЕТОД 1ОПРЕДЕЛЯНЕ НА СЪДЪРЖАНИЕТО НА ВЛАГА1. ОБХВАТ И СФЕРА НА ПРИЛОЖЕНИЕС този метод се определя съдържанието на влага в:- кисели казеини,- сирищни казеини,- казеинати.2. ОПРЕДЕЛЕНИЕСъдържание на влага в казеини и казеинати е загубата на маса, определена чрез конкретния метод.3. ПРИНЦИПОстатъчната маса от една проба за анализ се определя след изсушаване в сушилня при атмосферно налягане и температура 102 °C ± 1 °C до постоянна маса. Загубата на маса се изчислява като процент от масата на пробата.4. АПАРАТУРА4.1. Аналитична везна4.2. Тигли с плоско дъно от некорозиращ при условията на изпитването материал като никел, алуминий, неръждаема стомана или стъкло. Тиглите трябва да са снабдени с капаци, които се затварят плътно, но могат да бъдат махнати бързо. Подходящите размери са: диаметър от 60 до 80 мм и дълбочина от около 25 мм.4.3. Сушилня при атмосферно налягане с добра вентилация, оборудвана с термостат за регулация на температурата (при 102 °C ± 1 °C). Температурата следва да е равномерна в цялата сушилня.4.4. Ексикатор, съдържащ прясно активиран силикагел с индикатор за водно съдържание или еквивалентен изсушител.4.5. Подходящ инструмент за манипулиране на тиглите като лабораторни щипци.5. ПРОЦЕДУРА5.1. Приготвяне на пробата за изпитванеКакто е описано в точка 1.2 на Общите разпоредби.5.2. Подготовка на съда5.2.1. Тигелът (без да се покрива) и капакът му (4.2) се загряват в сушилня (точка 4.3), термостатично регулирана на 102 °C ± 1 °C, най-малко за един час.5.2.2. Тигелът се затваря и се поставя в ексикатора (4.4), охлажда се до стайна температура и се претегля с точност до 0,1 мг (m0).5.3. Порция за изпитванеПоставят се от 3 до 5 г от пробата (5.1) в тигела, който се покрива с капака и се измерва с точност до 0,1 мг (m1).5.4. Определяне5.4.1. Тигелът се отваря и се поставя заедно с капака му в сушилнята (4.3) при температура 102 °C ± 1 °C за четири часа.5.4.2. Тигелът отново се затваря, поставя се в ексикатора, охлажда се до стайна температура и се претегля с точност до 0,1 мг.5.4.3. Тигелът се отваря и отново се загрява заедно с капака в сушилнята за един час. След това операцията от точка 5.4.2 се повтаря.5.4.4. Ако масата, получена по точка 5.4.3, е по-малка с повече от 1 мг от масата, получена при процеса по точка 5.4.2, процесът по точка 5.4.3 се повтаря.При поява на покачване на масата за изчисленията (6.1) се използва най-малката записана маса.Крайната записана маса следва да е m2г. Общото време за изсушаване не следва да бъде повече от шест часа.6. ИЗРАЗЯВАНЕ НА РЕЗУЛТАТИТЕ6.1. Метод на изчисляванеЗагубата на маса при сушенето на пробата, изразена като процент от масата, се изчислява както следва:m- mm- m× 100,където:mо = масата в г на тигела и капака му след процеса 5.2;m1 = масата в г на тигела, капака му и порцията за изпитване преди изсушаване (5.3);m2 = масата в г на тигела, капака и порцията за изпитване след изсушаване (5.4.3 или 5.4.4).Загубата при сушенето се изчислява с точност до 0,01 %.6.2. ПовторяемостРазликата в резултатите между два анализа, проведени едновременно или в бърза последователност върху една и съща проба от един и същ лаборант, не превишава 0,1 г влага на 100 г продукт.Такава степен на повторяемост следва да се постига в 95 % от случаите, в които се използва този метод.МЕТОД 2ОПРЕДЕЛЯНЕ СЪДЪРЖАНИЕТО НА БЕЛТЪК1. ОБХВАТ И СФЕРА НА ПРИЛОЖЕНИЕС този метод се определя белтъчното съдържание в:- кисели казеини,- сирищни казеини,- казеинати;Изключват се съдържащите се амониев казеинат или други амониеви или азотни небелтъчни съединения.2. ОПРЕДЕЛЕНИЕСъдържание на белтък е съдържанието на азот, както е определено посредством посочения метод, умножено после по 6,38 и изразено като процент от масата.3. ПРИНЦИППорцията за изпитване се смила със смес от калиев сулфат и сярна киселина в присъствието на меден (II) сулфат като катализатор за превръщане азота на органичните съставки в амонячен азот. Амонякът се дестилира и абсорбира в разтвор на борна киселина и след това се титрира със стандартен разтвор на солна киселина. Азотното съдържание се превръща в белтъчно съдържание чрез умножаване по 6,38.4. РЕАКТИВИ4.1. Концентрирана сярна киселина, S2O 1,84 г./мл.4.2. Безводен калиев сулфат (K2SO4).4.3. Меден (II) сулфат пентахидрат (CuSO45H2O).4.4. Захароза (C12H22O11).4.5. Борна киселина, разтвор 40 г/л.4.6. Натриев хидроксид, концентриран воден разтвор 30 % (м/м), свободен от карбонати.4.7. Солна киселина, 0.1 мол/л.4.8. Смесен индикатор. Смесват се равни части разтвор с концентрация 2 г/л метиленово червено в минимум 95 % (V/V) етанол и разтвор с концентрация 1 г/л метиленово синьо в минимум 95 % (V/V) етанол.5. АПАРАТУРА5.1. Аналитична везна5.2. Келдалова колба с вместимост 500 мл.5.3. Устройство за поддържане на келдаловата колба (5.2) в наклонено положение с нагревателен уред, който не загрява частта от колбата, намираща се над повърхността на течността.5.4. Кондензатор с права вътрешна тръба.5.5. Отвеждаща тръба с предпазно разширение, свързана с долния край на кондензатора (5.4) с помощта на стъклен шлиф или гумена тръба. Ако се използва гумена тръба, стъклените краища трябва да бъдат близо един до друг.5.6. Разпръскваща глава (дюза), свързана с келдаловата колба (5.2) и с кондензатора (5.4) чрез мека, плътно прилепваща гума или друга подходяща запушалка.5.7. Ерленмайерова колба с вместимост от 500 мл.5.8. Градуирани цилиндри с вместимост от 50 мл и 100 мл.5.9. Бюрета с вместимост от 50 мл градуирана през 0.1 мл.5.10. Помагала за варене:5.10.1. За смилане: малки парчета твърд порцелан или стъклени перли.5.10.2. За дестилация: прясно закалени парчета пемза.6. ПРОЦЕДУРА6.1. Подготовка на пробата за изпитванеКакто е описано в точка 1.2 на Общите разпоредби.6.2. Изпитване за наличие на амонячен азотПри съмнение за наличие на амониев казеинат или на други амониеви съединения се извършва следното изпитване: към 1 г от пробата се добавят 10 мл вода и 100 мг магнезиев окис в малка ерленмайерова колба. Отмива се цялото количество от сместа, полепнало по стените, и колбата се затваря с коркова запушалка, като между запушалката и гърлото на колбата се поставя навлажнена лента от червена лакмусова хартия. Колбата се разклаща внимателно и се поставя на водна баня при температура от 60 до 65 °C. Ако до петнадесет минути лакмусовата хартия се оцвети в синьо, налице е амоняк и в такъв случай методът е неприложим (виж точка 1).6.3. Празна пробаЕдновременно с определянето на азотното съдържание в пробата се провежда и празно определяне, като се използват 0.5 г захароза (4.4) вместо порцията за изпитване, същата апаратура и същите количества от всички реактиви, както и същата процедуракато описаната в точка 6.5. Ако при титруването на празната проба са необходими повече от 0,5 мл от 0,1 мол/л киселина, реактивите се проверяват и нечистият реактив или реактиви се пречистват или подменят.6.4. Порция за изпитванеВ келдаловата колба (5.2) се поставят 0.3 до 0.4 г от пробата за изпитване (6.1), претегленас точност до 0.1 мг.6.5. Определяне6.5.1. В колбата се поставят няколко парчета порцелан или няколко стъклени перли (5.10.1) и около 10 г. от безводния калиев сулфат (4.2).Прибавят се 0.2 г меден (II) сулфат (4.3) и се измива гърлото на колбата с малко вода. Прибавят се 20 мл концентрирана сярна киселина (4.1). Съдържанието на колбата се разбърква.Загрява се внимателно върху уреда за нагряване (5.3), докато спре пенообразуването и се вари внимателно, докато разтворът се избистри и се получи светлозеленосин цвят. Колбата се разклаща от време на време.Варенето се продължава, като се регулира топлината така, че парите да се кондензират в средната част на гърлото на колбата. Нагряването продължава деветдесет минути, като се избягва локално прегряване.Охлажда се до стайна температура. Прибавят се внимателно около 200 мл вода и няколко къса пемза (5.10.2). Разбърква се и отново се охлажда.6.5.2. В ерленмайеровата колба (5.7) се поставят 50 мл от разтвора на борна киселина (4.5) и 4 капки индикатор (4.8). Разбърква се. Ерленмайеровата колба се поставя под кондензатора (5.4) така, че върхът на отвеждащата тръба (5.5) да е потопен в разтвора на борната киселина. Чрез използване на градуиран цилиндър (5.8), в келдаловата колба се добавят 80 мл от разтвора на натриев хидроксид (4.6). Колбата се държи в наклонено положение по време на тази операция така, че разтворът на натриевия хидроксид да се стича по стената на колбата и да образува слой на дъното.Келдаловата колба се свързва веднага с кондензатора посредством дюзата (5.6).Келдаловата колба внимателно се завърта за да се разбърка съдържанието ѝ. Отначало се вари внимателно, като се избягва пенообразуване. Дестилацията се продължава така, че за приблизително тридесет минути да се събере 150 мл дeстилат. Дестилатът следва да бъде с температура под 25 °C. Около две минути преди края на дестилацията ерленмайеровата колба се сваля надолу така че върхът на отвеждащата тръба да не е повече потопен в киселинния разтвор, а връхчето се изплаква с малко вода. Нагряването се прекратява, отстранява се отвеждащата тръба и се изплакват нейните външни и вътрешни стени с малко вода, която се оттича в ерленмайеровата колба.6.5.3. Дестилатът се титрува в ерленмайеровата колба, като се използва стандартният обемен разтвор на солна киселина (4.7).7. ИЗРАЗЯВАНЕ НА РЕЗУЛТАТИТЕ7.1. Формула и метод за изчисляванеБелтъчното съдържание на пробата, изразено като процент от масата, се изчислява по формулата:V- V× T × 14 × 100 × 6,38=8,932V- V× Tmкъдето:V1  е обемът в мл на стандартния обемен разтвор на солната киселина (4.7), използван за целите на определянето (6.5);V2  е обемът в мл на стандартния обемен разтвор на солната киселина (4.7), използван в празната проба (6.3);T  е концентрацията на стандартния обемен разтвор на солната киселина (4.7) в мол/л;m  е масата в грамове на порцията за изпитване.Белтъчното съдържание се изчислява с точност до 0,1 %.7.2. ПовторяемостРазликата в резултатите между два анализа на една и съща проба, проведени едновременно или в бърза последователност, извършени от един и същ лаборант при едни и същи условия, не следва да превишава 0,5 г белтък на 100 г продукт.Такава степен на повторяемост следва да се постига в 95 % от случаите, когато методът е бил приложен правилно.МЕТОД 3ОПРЕДЕЛЯНЕ НА ТИТРУЕМАТА КИСЕЛИННОСТ1. ОБХВАТ И СФЕРА НА ПРИЛОЖЕНИЕС този метод се определя титруемата киселинност на:- кисели казеини.2. ОПРЕДЕЛЕНИЕТитруемата киселинност на кисели казеини е обемът в милилитри на стандартен разтвор на натриев хидроксид 0,1 мол/л, необходим за неутрализиране на воден екстракт от 1 г от продукта.3. ПРИНЦИППолучава се воден екстракт от пробата при 60 °C, който се филтрира. Филтратът се титрира със стандартен натриев хидроксид в присъствието на фенолфталеинов индикатор.4. РЕАКТИВИВодата, която се използва в процедурите на метода (6) или за приготвяне на реактивите се освобождава от въглероден диоксид чрез преваряване в продължение на десет минути преди употреба.4.1. Разтвор на натриев хидроксид, 0,1 мол/л.4.2. Индикаторен разтвор на фенолфталеин, 10 г./л етанол (95 % V/V), неутрализиран до индикатора.5. АПАРАТУРА5.1. Аналитична везна.5.2. Ерленмайерова колба с вместимост 500 мл, с шлифовано гърло, снабдена със стъклена шлифована запушалка.5.3. Пипета с вместимост 100 мл.5.4. Пипета, подходяща за измерване на 0,5 мл от индикаторния разтвор (4.2).5.5. Ерленмайерова колба с вместимост 250 мл.5.6. Градуиран цилиндър с вместимост 250 мл.5.7. Бюрета, градуирана през 0,1 мл.5.8. Водна баня, термостатично регулирана на 60 °C ± 2 °С.5.9. ПОДХОДЯЩ ФИЛТЪР.6. ПРОЦЕДУРА6.1. Подготовка на пробата за изпитванеКакто е описано в точка 1.2 на Общите разпоредби.6.2. Порция за изпитванеПретеглят се около 10 г. от пробата за изпитване (6.1) с точност до 10 мг и се поставят в ерленмайеровата колба (5.2).6.3. ОпределянеИзползва се градуиран цилиндър от 250 мл (5.6), добавят се 200 мл току-що преварена и охладена вода, предварително затоплена до 60 °C. Колбата се запушва, съдържанието се разбърква чрез въртеливо движение и се оставя на водна баня при 60 °C (5.8) за 30 минути. Разклаща се на всеки 10 минути.Филтратът се филтрира и охлажда до около 20 °C. Филтратът трябва да е бистър.Прехвърлят се 100 мл от охладения филтрат в ерленмайеровата колба (5.5), използвайки пипета (5.3). Добавят се 0,5 мл от фенолфталеиновия индикаторен разтвор (4.2), използвайки пипетата от точка 5.4. Титрира се със стандартния обемен разтвор на натриев хидроксид (4.1) до появата на бледорозов цвят, запазващ се в продължение на не по-малко от тридесет секунди. Използваният обем се отчита и се записва с точност до 0,01 мл.7. ИЗРАЗЯВАНЕ НА РЕЗУЛТАТИТЕ7.1. Формула и метод за изчисляванеТитруемата киселинност на киселия казеин се изчислява по формулата:V– V× T × 14 × 100 × 6,38=8,932V– V× Tmкъдето:V  е обемът в мл на използвания стандартен обемен разтвор на натриев хидроксид (4.1);T  е концентрацията в мол/л на стандартния обемен разтвор на натриев хидроксид (4.1);m  е масата в г на изпитвателната порция.Титруемата киселинност се изчислява с точност до втория десетичен знак.7.2. ПовторяемостРазликата в резултатите между два анализа на една и съща проба, проведени едновременно или в бърза последователност, извършени от един и същ лаборант при едни и същи условия, не трябва да превишава 0,02 мл от 0,1 мол/л натриев хидроксид в 1 г от продукта.Такава степен на повторяемост следва да се постига в 95 % от случаите, когато методът е бил приложен правилно.МЕТОД 4ОПРЕДЕЛЯНЕ СЪДЪРЖАНИЕТО НА ПЕПЕЛ (включително P2O5)1. ОБХВАТ И СФЕРА НА ПРИЛОЖЕНИЕС този метод се определя съдържанието на пепел (включително P2O5) в:- кисели казеини.2. ОПРЕДЕЛЕНИЕСъдържанието на пепел (включително P2O5) е съдържанието на пепел, както е определено чрез конкретния метод.3. ПРИНЦИППорция от пробата се изпича при 825 °С ± 25 °C в присъствието на магнезиев ацетат за свързване на цялото количество фосфор с органичен произход. Окончателното съдържание на пепел се изчислява след претегляне на остатъка и изваждане на масата на пепелта, произхождаща от магнезиевия ацетат.4. РЕАКТИВИ4.1. Разтвор на магнезиев ацетат тетрахидрат, 120 г/л: разтварят се 120 г магнезиев ацетат тетрахидрат [Mg(CH3CO2)2·4H2O] във вода, след което се добавя вода до получаването на 1 л разтвор.5. АПАРАТУРА5.1. Аналитична везна.5.2. Пипета с вместимост 5 мл.5.3. Силициеви или платинени тигли с диаметър около 70 мм и дълбочина от 25 до 50 мм.5.4. Сушилня, термостатично регулирана на 102 °С ± 1 °C.5.5. Електрическа пещ, термостатично регулирана на 825 °С ± 25 °C.5.6. Вряща водна баня.5.7. Ексикатор, съдържащ прясно активиран силикагел с индикатор за водно съдържание или еквивалентен изсушител.6. ПРОЦЕДУРА6.1. Подготовка на пробата за изпитванеКакто е описано в точка 1.2 от Общите разпоредби.6.2. Подготовка на тиглитеНагряват се два тигела (А и Б) (5.3) за 30 min в електрическата пещ (5.5), термостатично регулирана на 825 °С ± 25 °C, охлаждат се за кратко, след което се поставят в ексикатора (5.7) при стайна температура и се претеглят с точност до 0,1 мг.6.3. Порция за изпитванеДиректно в един от приготвените тигли (А) се претеглят приблизително 3 г от пробата за изпитване (6.1) с точност до 0,1 мг.6.4. ОпределянеКато се използва пипета (5.2), в тигела (А) се добавят точно 5 мл разтвор на магнезиев ацетат (4.1) така, че да се навлажни цялата изпитвателна порция. Оставя се да престои 20 min.В другия подготвен тигел (Б) се с пипета (5.2) се добавят точно 5 мл от разтвора на магнезиевия ацетат (4.1).Съдържанието на двата тигела (А и Б) се изпарява до сухо на вряща водна баня (5.6).Двата тигела се поставят за тридесет минути в сушилнята (5.4), термостатично регулирана на 102 °С ± 1 °C.Тигел А с неговото съдържание се нагрява на слаб пламък, на топла плоча или под инфрачервена лампа до пълно овъгляване на изпитвателната порция, като се внимава да не се възпламени.Двата тигела (А и Б) се преместват в електрическата пещ (5.5), термостатично регулирана на 825 °С ± 25 °C, и се нагряват за не по-малко от един час, докато от тигел А не се отдели цялото количество въглерод. Двата тигела се оставят да се охладят и след това се поставят в ексикатора (5.7) при стайна температура. Претеглят се с точност до 0,1 мг.Процесите на нагряване за около тридесет минути в електрическата пещ (5.5), на охлаждане и на претегляне се повтарят, докато масата остане в границите на 1 мг или започне да се увеличава. Записва се минималната маса.7. ИЗРАЗЯВАНЕ НА РЕЗУЛТАТИТЕ7.1. Метод за изчисляване и формулаСъдържанието на пепел (включително P2O5) в пробата като процент от масата се изчислява по формулата:m- m-m- mm× 100където:m0  е масата в г на изпитвателната порция;m1  е масата в г на тигел А и остатъка;m2  е масата в г на тигел А;m3  е масата в г на тигел Б и остатъка;m4  е масата в г на подготвения тигел Б.Крайният резултат се изчислява с точност до 0,01 %.7.2. ПовторяемостРазликата в резултатите между два анализа на една и съща проба, проведени едновременно или в бърза последователност, извършени от един и същ лаборант при едни и същи условия, не превишава 0,1 г на 100 г продукт.Такава степен на повторяемост следва да се постига в 95 % от случаите, когато методът е бил приложен правилно.МЕТОД 5ОПРЕДЕЛЯНЕ СЪДЪРЖАНИЕТО НА ПЕПЕЛ (включително P2O5)1. ОБХВАТ И СФЕРА НА ПРИЛОЖЕНИЕС този метод се определя съдържанието на пепел (включително P2O5) в:- сирищни казеини.2. ОПРЕДЕЛЕНИЕСъдържанието на пепел (включително P2O5) е съдържанието на пепел, както е определено чрез конкретния метод.3. ПРИНЦИППорция от пробата се изпича при 825 °С ± 25 °C до постоянна маса. Остатъкът се определя чрез претегляне и се изчислява като процент от масата на пробата.4. АПАРАТУРА4.1. Аналитична везна.4.2. Силициев или платинен тигел с диаметър около 70 мм и дълбочина от 25 до 50 мм.4.3. Електрическа пещ, термостатично регулирана на 825 °С ± 25 °C.4.4. Ексикатор, съдържащ прясно активиран силикагел с индикатор за водно съдържание или еквивалентен изсушител.5. ПРОЦЕДУРА5.1. Подготовка на пробата за изпитванеКакто е описано в точка 1.2 на Общите разпоредби.5.2. Подготовка на тигелаТигелът (4.2) се нагрява за 30 min в електрическата пещ (4.3), термостатично регулирана на 825 °С ± 25 °C, оставя се да се охлади за кратко, поставя се в ексикатора (4.4) при стайна температура и се претегля с точност до 0,1 мг.5.3. Порция за изпитванеДиректно в приготвения тигел се претеглят около 3 г от пробата за изпитване (5.1) с точност до 0,1 мг.5.4. ОпределянеТигелът с неговото съдържание се нагрява на слаб пламък, на топла плоча или под инфрачервена лампа до пълно овъгляване на изпитвателната порция, като се внимава да не се възпламени.Тигелът се премества в електрическата пещ (4.3), термостатично регулирана на 825 °С ± 25 °C, и се нагрява най-малко един час, докато се отдели цялото количество въглерод. Тигелът се оставя да се охлади за кратко и след това се поставя в ексикатора (4.4) при стайна температура. Претегля се с точност до 0,1 мг.Процесът на нагряване се повтаря за около тридесет минути в електрическата пещ (4.3), охлажда се и се претегля, докато масата остане в границите на 1 мг или започне да се увеличава. Записва се минималната маса.6. ИЗРАЗЯВАНЕ НА РЕЗУЛТАТИТЕ6.1. Метод за изчисляване и формулаСъдържанието на пепел (включително P2O5) в пробата като процент от масата се изчислява по формулата:m- mm× 100където:m0  е масата в г на изпитвателната порция;m1  е масата в г на тигела и остатъка;m2  е масата в г на подготвения тигел.Крайният резултат се изчислява с точност до 0,01 %.6.2. ПовторяемостРазликата в резултатите между два анализа на една и съща проба, проведени едновременно или в бърза последователност от един и същ лаборант при едни и същи условия, не превишава 0,15 г. пепел на 100 г продукт.Такава степен на повторяемост следва да се постига в 95 % от случаите, когато методът е бил приложен правилно.МЕТОД 6ОПРЕДЕЛЯНЕ СТОЙНОСТИТЕ НА pH1. ОБХВАТ И СФЕРА НА ПРИЛОЖЕНИЕС този метод се определя pH на:- казеинати.2. ОПРЕДЕЛЕНИЕpH на казеинати е pH на воден разтвор на казеинати при 20 °C, както е определено чрез конкретния метод.3. ПРИНЦИПЕлектрометрично определяне на pH на воден разтвор на казеинат чрез използване на pH-метър.4. РЕАКТИВИВодата, която се използва в процедурите на метода (6) или за приготвяне на реактивите, трябва да е прясно дестилирана и защитена от абсорбция на въглероден диоксид.4.1. Буферни разтвори за калибриране на pH-метъра (5.2)Използват се два стандартни буферни разтвора с известни до втория десетичен знак стойности на pH при 20 °C, между които да попадне стойността на pH на пробата по време на изпитването. Може да се използва фталатен буферен разтвор с pH приблизително 4 и бораксов буферен разтвор с pH приблизително 9.5. АПАРАТУРА5.1. Везни с точност 0,1 г.5.2. pH-метър с минимална чувствителност 0,05 pH единици с подходящо калибриран електрод като например стъклен електрод и каломелов или друг еталонен електрод.5.3. Термометър с точност 0,5 °C.5.4. Ерленмайерова колба с вместимост 100 мл, снабдена с шлифована стъклена запушалка.5.5. Бехерова чаша с вместимост 50 мл.5.6. Миксер5.7. Бехерова чаша за миксера (5.6) с вместимост най-малко 250 мл.6. ПРОЦЕДУРА6.1. Подготовка на изпитвателната пробаКакто е описано в точка 1.2 на Общите разпоредби.6.2. Определяне6.2.1. Калибриране на pH-метъраТемпературата на буферните разтвори (4.1) се довежда до 20 °С и pH-метърът се калибрира в съответствие с инструкциите на производителя.ЗАБЕЛЕЖКИ1. Калибрирането следва да се извърши, след като колбите се оставят в покой за двадесет минути (6.2.2).2. Ако се прави изпитване на серия от проби, калибрирането на pH-метъра се проверява с един или повече от стандартните буферни разтвори най-малко на всеки тридесет минути.6.2.2. Приготвяне на разтвора за изпитванеВ бехерова чаша (5.7) се поставят 95 мл вода, добавят се 5 г от пробата за изпитване (6.1) и разтворът се разбърква в продължение на тридесет секунди, използвайки миксер (5.6).Бехеровата чаша, покрита със стъкло с часовник, се оставя да престои не по-малко от двадесет минути при около 20 °C.6.2.3. Измерване на pH6.2.3.1. Отливат се около 20 мл от разтвора в бехерова чаша (5.5) и незабавно се определя pH на течността, използвайки pH-метъра (5.2) след внимателно измиване на стъкления електрод с вода.6.2.3.2. Измерват се стойностите на pH.7. ИЗРАЗЯВАНЕ НА РЕЗУЛТАТИТЕ7.1. Записване на pHКато pH на водния разтвор на казеината се записва стойността, отчетена по скалата на pH-метъра с точност до втория десетичен знак.7.2. ПовторяемостРазликата в резултатите между два анализа на една и съща проба, проведени едновременно или в бърза последователност от един и същ лаборант при едни и същи условия, не превишава 0,05 pH единици.Такава степен на повторяемост следва да се постига в 95 % от случаите, когато методът е бил приложен правилно.--------------------------------------------------