title: Директива 92/42/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година относно изискванията за ефективност на нови бойлери за топла вода с течно или газово гориво

text:
               13/ 11

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               115

         31992L0042

               L 167/17

               ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ

      ДИРЕКТИВА 92/42/ЕИО НА СЪВЕТА

   от 21 май 1992 година
   относно изискванията за ефективност на нови бойлери за топла вода с течно или газово гориво
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
   като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално член 100а от него,
   като взе предвид предложението на Комисията (1),
   в сътрудничество с Европейския парламент (2),
   като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (3),
   като има предвид, че Решение 91/565/ЕИО (4) предвижда насърчаване на енергийната ефективност в Общността по програмата SAVE;
   като има предвид, че е важно да бъдат предприети мерки за постепенното създаване на вътрешен пазар в периода до 31 декември 1992 г.; като има предвид, че вътрешният пазар обхваща пространство без вътрешни граници, в която се осигурява свободното движение на стоки, хора, услуги и капитали;
   като има предвид, че Резолюцията на Съвета от 15 януари 1985 г. относно усъвършенстването на програмата за икономии на енергия в държавите-членки (5) призовава държавите-членки да осъществяват и когато е необходимо, да увеличават усилията си за насърчаване на рационално използване на енергията, като развиват интегрирана политика за икономии на енергия;
   като има предвид, че Резолюцията на Съвета от 16 септември 1986 г. се отнася до новите цели на политиката на Общността в областта на икономията на енергия за 1995 г. и конвергенцията на политиката на държавите-членки (6), и по-конкретно — целта да се подобри ефективността на крайното потребление на енергия най-малко с 20 %;
   като има предвид, че член 130с от Договора предвижда действията, предприемани от Общността във връзка с околната среда, да бъдат насочени към предпазливо и рационално използване на природните ресурси;
   като има предвид, че е целесъобразно да се приеме като основа високото равнище на защита в предложенията за сближаване на разпоредбите, установени в законови, подзаконови или административни мерки в държавите-членки, отнасящи се до здравето, безопасността, опазването на околната среда и защитата на потребителите;
   като има предвид, че Резолюцията на Съвета от 21 юни 1989 г. гласи, че „Общността трябва да отчита правилно потенциалните климатични промени, свързани с парниковия ефект“ (7), и че в заключенията на Съвета от 29 октомври 1990 г. се посочва, че емисиите на въглероден двуокис през 2000 г. трябва да бъдат стабилизирани в Общността на равнището им от 1990 г.;
   като има предвид голямото значение на домакинския и третия сектор, който представлява основната част от крайното потребление на енергия в Общността;
   като има предвид, че този сектор ще стане още по-важен поради тенденциите към увеличаване на използването на централно отопление и общото увеличение на отоплителните удобства;
   като има предвид, че по-добрата ефективност на бойлерите е в интерес на потребителите; като има предвид, че икономиите на енергия ще доведат до намален внос на въглеводороди; като има предвид, че намалената зависимост на Общността от енергийните източници ще окаже положителен ефект върху търговския ѝ баланс;
   като има предвид, че Директивата 78/170/ЕИО на Съвета от 13 февруари 1978 г. относно ефективността на топлогенераторите за отопление на помещения и за производство на топла вода в нови или съществуващи непромишлени сгради и за топлоизолацията и разпределението на топла вода за домакински нужди в нови непромишлени сгради (8) доведе до установяването на значително по-различни равнища на ефективност между различните държави-членки;
   като има предвид, че изискването за висока ефективност на бойлерите с гореща вода ще намали обхвата на техническите качества на оборудването, което се пуска на пазара, като по този начин се улесни серийното производство и се създават възможности за мащабни икономии; като има предвид, че липсата на определена мярка, която поставя определени изисквания относно енергията при достатъчно високо равнище, при създаването на вътрешния пазар, може да доведе до значително намаляване на равнищата на ефективност на нагревателните инсталации чрез разпространение на пазара на бойлери с ниска ефективност;
   като има предвид, че местните климатични условия и енергийните характеристики и населеността на сградите се различават в голяма степен в рамките на Общността; като има предвид, че държавите-членки трябва да отчитат тези различия, когато определят условията за пускане на бойлерите в употреба при прилагането на настоящата директива; като има предвид, че тези обстоятелства оправдават факта, че държавите-членки, в които към датата на приемане на настоящата директива са широко разпространени централните бойлери и бойлерите, предназначени за инсталиране в жилищни помещения, трябва да продължават да разрешават, в определени граници, пускането на пазара и пускането в експлоатация на подобни бойлери; като има предвид, че тези уредби трябва да бъдат предмет на особен надзор от страна на Комисията;
   като има предвид, че настоящата директива, чиято цел е да се премахнат техническите бариери по отношение на ефективността на бойлерите, трябва да следва новия подход, установен с Резолюция на Съвета от 7 май 1985 г. (9), който конкретно разпорежда хармонизирането на законодателството да се ограничава до приемането посредством директиви, основаващи се на член 100 от Договора за ЕИО, на съществените изисквания, на които трябва да съответстват продуктите, пускани на пазара, и че „тези съществени изисквания трябва да бъдат достатъчно точно формулирани, за да създадат правно обвързващи задължения, подлежащи на изпълнение, и за да се даде възможност на органите по сертифициране да издават сертификати за съответствие на изделията, като имат предвид тези изисквания в отсъствието на стандарти“;
   като има предвид Директива 83/189/ЕИО (10) относно определяне на процедурата за предоставяне на информация в областта на техническите стандарти и разпоредби;
   като има предвид Решение 90/683/ЕИО (11) относно модулите, свързани с различните етапи на процедурите по оценяване на съответствието, предназначени за използване в директивите за техническо хармонизиране;
   като има предвид, че бойлерите, които съответстват на изискванията за ефективност, трябва да носят знака СЕ и когато това е подходящо — знаци, които да им дават възможност да се движат свободно и да бъдат пускани в употреба в съответствие с предвиденото им предназначение в рамките на Общността;
   като има предвид Директива 89/106/ЕИО (12) относно хармонизиране на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите-членки по отношение на строителните продукти;
   като има предвид, че по отношение на газовите бойлери, посочени в настоящата директива, е уместно да се определят изискванията за полезно действие, с цел да се насърчава рационалното използване на енергия така, както е предвидено в Директива 90/396/ЕИО на Съвета от 29 юни 1990 г. за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно уредите, работещи с газово гориво (13),
   ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
   Член 1
   Настоящата директива, която е създадена в рамките на програмата SAVE, свързана с насърчаването на енергийна ефективност в Общността, определя изискванията за ефективност, приложими за нови бойлери с топла вода, които работят с течно или газово гориво с номинална мощност, не по-малка от 4 kW и не по-голяма от 400 kW, наричани по-долу „бойлери“.
   Член 2
   По смисъла на настоящата директива:

               —

                  бойлер е комбинацията от корпус на бойлера и горивно устройство, предназначено за предаване на освободената от горенето топлина на водата,

               —

                  уред е:

                           —

                           корпусът на бойлера, предназначен да бъде съоръжен с горивно устройство,

                           —

                           горивното устройство, предназначено за съоръжаване на корпуса на бойлера,

               —

                  полезна номинална мощност (изразена в kW): максималната мощност в калории, определена и гарантирана от производителя, която се постига при непрекъснато действие при спазване на полезната ефективност, посочена от производителя,

               —

                  полезно действие (изразено в %): съотношението между топлинната мощност, предавана на водата в бойлера, и произведението от нетната стойност на калориите при постоянно налягане на горивото и потреблението, изразено като количество гориво за единица време;

               —

                  частично натоварване (изразено в %): съотношението между ефективната мощност на един бойлер, който работи с прекъсване или при мощност, по-ниска от ефективната номинална мощност, и същата ефективна номинална мощност,

               —

                  средна температура на водата в бойлера: средноаритметичната стойност от температурите при входа и изхода на бойлера,

               —

                  стандартен бойлер: бойлер, при който по конструкция може да се ограничи средната температура на водата,

               —

                  централен бойлер: бойлер, предназначен за снабдяване на централна отоплителна система и за инсталиране в пещ като част от системата централен бойлер/газова горивна уредба,

               —

                  нискотемпературен бойлер: бойлер, който може да работи непрекъснато с температура на подаваната вода от 35 до 40 oС, който евентуално произвежда кондензат в известни случаи, включително и кондензиращи бойлери, които работят на течно гориво,

               —

                  газов кондензиращ бойлер: бойлер, предназначен постоянно да кондензира голяма част от водната пара, съдържаща се в горивните газове,

               —

                  бойлер, предназначен да бъде инсталиран в жилищно помещение: бойлер с ефективна номинална мощност по-малка от 37 kW, предназначен да отоплява част от жилищното пространство, в която той е инсталиран, посредством излъчване на топлина от кожуха, който има отворена разширяваща се камера, като подава гореща вода на принципа на гравитационната циркулация; такива бойлери трябва да имат на кожуха изрично указание, че трябва да бъдат инсталирани в жилищни помещения.

         Член 3
   1.   От обхвата на настоящата директивата следва да бъдат изключени:

               —

               бойлери за гореща вода, които могат да работят на различни горива, включително на твърди горива,

               —

               оборудване за моментно подгряване на вода,

               —

               бойлери, предназначени да работят на горива, чиито свойства значително се различават от тези на течните и газовите горива, които често се срещат на пазара (промишлен отработен газ, биогаз и т.н.),

               —

               готварски уреди и приспособления, предвидени главно за отопление на помещението, в което са инсталирани, и имащи допълнителна функция да подават гореща вода за централно отопление и гореща вода за хигиенни цели,

               —

               уреди с номинална мощност по-малка от 6 kW, които използват гравитационна циркулация и са предвидени единствено за производството на съхранявана вода за хигиенни цели,

               —

               бойлери, произвеждани на дребно.

         2.   В случай на бойлери с двойна функция — за отопление на помещения и за осигуряване на топла вода за хигиенни цели, изискванията по отношение на ефективността, посочени в член 5, параграф 1, се отнасят само до нагревателната функция.
   Член 4
   1.   Държавите-членки не могат да забраняват, ограничават или възпрепятстват пускането на пазара или пускането в употреба на своя територия на уреди и бойлери, които удовлетворяват изискванията на настоящата директива, доколкото в Договора за ЕИО или в други директиви или разпоредби на Общността не е предвидено друго.
   2.   Държавите-членки предприемат всички необходими мерки, за да гарантират, че бойлерите, които не удовлетворяват изискванията за ефективност, определени в член 5, параграф 1, и условията за пускане в експлоатация, които държавите-членки определят на основата на местните климатични условия и характеристиките на енергията и заетостта на сградите, няма да бъдат пускани в експлоатация.
   3.   Въпреки това, държави-членки, в които към датата на приемане на настоящата директива са широко разпространени централните бойлери и/или бойлерите, които се инсталират в жилищни помещения, могат да продължават да разрешават пускането им в употреба, при условие че ефективността им както при номинална мощност, така и при 30 % частично натоварване, не е повече от 4 % под изискванията, предвидени в член 5, параграф 1 за стандартни бойлери.
   4.   Действието на разпоредбите на параграфи 2 и 3 подлежи на постоянен надзор от страна на Комисията и се анализират в доклада, който се представя по член 10. За тази цел държавите-членки предоставят на Комисията всякаква необходима информация, за да ѝ дадат възможност да представи пред Съвета предложенията за изменения, предвидени в настоящия член, които имат за цел да гарантират във всички случаи енергийната ефективност и свободното движение на бойлерите в Общността.
   Член 5
   1.   Бойлерите следва задължително да отговарят на следните изисквания по отношение на коефициента на полезно действие:

               —

               при номинална мощност, т.е. при работа с номинална мощност Pn, изразена в kW, при средна температура на водата в котела 70 °C,
               и

               —

               частично натоварване, т.е. при работа при частично натоварване от 30 %, при средна температура на водата в котела, която варира в зависимост от типа на котела.

         Изискванията по отношение на коефициента на полезно действие, които трябва да се спазват, са дадени в следната таблица:

               Тип на бойлера

               Интервал на мощността

               Коефициент на полезно действие при номинална мощност

               Коефициент на полезно действие при частично натоварване

               kW

               Средна температура на водата в бойлера
               (в °C)

               Необходим коефициент на полезно действие (в %)

               Средна температура на водата в бойлера
               (в °C)

               Необходим коефициент на полезно действие (в %)

               Стандартни бойлери

               от 4 до 400

               70

               ≥ 84 + 2
               logPn

               ≥ 50

               ≥ 80 + 3
               logPn

               Нискотемпературни бойлери (14)

               от 4 до 400

               70

               ≥ 87,5 + 1,5
               logPn

               40

               ≥ 87,5 + 1,5
               logPn

               Кондензационни бойлери на газови горива

               от 4 до 400

               70

               ≥ 91 + 1
               logPn

               30 (15)

               ≥ 97 + 1
               logPn

         2.   Хармонизираните стандарти, свързани с изискванията на настоящата директива, съставени по нареждане на Комисията в съответствие с Директиви 83/189/ЕИО и 88/182/ЕИО (16), определят, inter alia, методите за проверка, валидни за производството и измерванията. За нивата на коефициента на полезно действие следва задължително да се включат съответните допуски.
   Член 6
   1.   Съгласно процедурата, предвидена в член 7, държавите-членки могат да вземат решение да прилагат специална система от обозначения, които да позволяват да бъде ясно установена мощността на бойлерите. Тази система се прилага по отношение на бойлери, чийто коефициент на полезно действие е по-висок от изискванията за стандартни бойлери, посочени в член 5, параграф 1.
   В случай че коефициентът на полезно действие на даден бойлер при номинална мощност и коефициентът на полезно действие при частично натоварване са равни на или по-високи от съответните стойности за стандартни бойлери, такъв бойлер получава символ: „“, съгласно посоченото в приложение I, раздел 2.
   В случай че коефициентът на полезно действие на даден бойлер при номинална мощност и коефициентът на полезно действие при частично натоварване са с три до пет пункта по-високи от съответните стойности за стандартни бойлери, такъв бойлер получава два символа: „“.
   Всяка следваща стъпка от три пункта за коефициента на полезно действие при номинална мощност и при частично натоварване, позволява присвояването на още един допълнителен символ „“, съгласно посоченото в приложение II.
   2.   Държавите-членки не могат да дават разрешение за друго обозначение, което би могло да се обърка с обозначенията, посочени в параграф 1.
   Член 7
   1.   Държавите-членки считат, че бойлерите, които съответстват на хармонизираните стандарти, чиито справочни номера са публикувани в Официален вестник на Европейските общности и за които държавите-членки са публикували справочните номера на вътрешнодържавните си стандарти, въвеждащи тези хармонизирани стандарти, са в съответствие с основните изисквания към коефициента на полезно действие, посочени в член 5, параграф 1. Върху такива бойлери следва задължително да се нанесе маркировката „СЕ“, упомената в приложение I, раздел 1, както и да бъдат придружени с декларация на ЕС за съответствие.
   2.   Съответствието на серийно произвежданите бойлери се удостоверява с:

               —

               изпробване на коефициента на полезно действие на даден тип бойлер в съответствие с модул Б, съгласно описанието в приложение III,

               —

               декларация за съответствие за одобрен тип в съответствие с модули В, Г или Д, съгласно описанието в приложение IV.

         За бойлери на газообразни горива процедурите за оценка на съответствието на техния коефициент на полезно действие съвпадат с процедурите, които се използват при оценка на съответствието с изискванията за безопасност, описани в Директива 90/396/ЕИО за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно устройствата на газообразни горива.
   3.   В случаите, в които на пазара се пускат устройства, които се продават поотделно, върху тях следва задължително да е нанесена маркировка „СЕ“, както и да се придружават с декларация на ЕС за съответствие, в която са дефинирани параметрите, които позволяват след сглобяването им да се постигнат нивата на коефициента на полезно действие, посочени в член 5, параграф 1.
   4.   Знакът „СЕ“ за съответствие с изискванията на настоящата директива и с останалите разпоредби, отнасящи се до предоставянето на знака „СЕ“, както и надписите, уточнени в приложение I, се прикрепват върху бойлерите по ясен, лесен за разчитане и неподлежащ на изтриване начин. Прикрепването върху такива продукти на всякакви други марки, знаци или обозначения, които могат да създадат объркване със знака „СЕ“ както по отношение на значението ѝ, така и по отношение на външния ѝ вид, е забранено.
   Член 8
   1.   Всяка държава-членка нотифицира Комисията и на останалите държавите-членки органите, които са натоварени с осъществяването на задачите, свързани с процедурите, посочени в член 7, наричани по-долу „нотифицираните органи“.
   Комисията разпределя идентификационните номера на тези органи, за което информира държавите-членки.
   Списъците с нотифицираните органи се публикуват от Съвета в Официален вестник на Европейските общности и непрекъснато се актуализират.
   2.   Държавите-членки изпълняват минималните изисквания, посочени в приложение V за определяне на такива органи. За органите, които удовлетворяват критериите, посочени в съответните хармонизирани стандарти, се счита, че отговарят на критериите, посочени в споменатото приложение.
   3.   Държава-членка, която е уведомила конкретен орган, се задължава да оттегли това уведомление, ако бъде констатирано, че въпросният орган вече не отговаря на критериите, посочени в параграф 2. Тази държава-членка незабавно информира останалите държави-членки и Комисията по съответния начин и оттегля нотификацията.
   Член 9
   1.   До 1 януари 1993 г. държавите-членки приемат и обнародват необходимите разпоредби, , за да се съобразят с настоящата директива. Те незабавно информират Комисията за това.
   Те прилагат тези разпоредби от 1 януари 1994 г.
   Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
   2.   До 31 декември 1997 г. държавите-членки разрешават пускането на пазара и пускането в експлоатация на устройства, отговарящи на действащите вътрешнодържавни правила и схеми в рамките на техните територии към датата на приемане на настоящата директива.
   Член 10
   Три години след въвеждането в изпълнение на настоящата директива Комисията представя пред Съвета доклад за постигнатите резултати. Заедно с този доклад следва да се представят и предложения за евентуални изменения, които да се направят по настоящата директива в светлината на постигнатите резултати и актуалните постижения в областта на технологиите.
   Член 11
   Адресати на настоящата директива са държавите-членки.

      Съставено в Брюксел на 21 май 1992 година.

            За Съвета

            Председател

         Luis MIRA AMARAL

      (1)  ОВ C 292, 22.11.1990 г., стр. 8.

      (2)  ОВ C 129, 20.5.1991 г., стр. 97 и ОВ C 94, 13.4.1992 г.

      (3)  ОВ C 102, 18.4.1991 г., стр. 46.

      (4)  ОВ L 307, 8.11.1991 г., стр. 34.

      (5)  ОВ C 20, 22.1.1985 г., стр. 1.

      (6)  ОВ C 241, 25.9.1986 г., стр. 1.

      (7)  ОВ C 183, 20.7.1989 г., стр. 4.

      (8)  ОВ L 52, 23.2.1978 г., стр. 32. Директива, изменена с Директива 82/885/ЕИО (ОВ L 378, 31.12.1982 г., стр. 19).

      (9)  ОВ C 136, 4.6.1985 г., стр. 1.

      (10)  ОВ L 109, 26.4.1983 г., стр. 8. Директива, последно изменена с Решение 90/230/ЕИО (ОВ L 128, 18.5.1990 г., стр. 15).

      (11)  ОВ L 380, 31.12.1990 г., стр. 13.

      (12)  ОВ L 40, 11.2.1989 г., стр. 12.

      (13)  ОВ L 196, 26.7.1990 г., стр. 15.

      (14)  Включително кондензационните бойлери на течни горива.

      (15)  Температура на възвратната котелна вода.

      (16)  ОВ L 81, 26.3.1988 г., стр. 75.
   ПРИЛОЖЕНИЕ I
   ЗНАЦИ ЗА СЪОТВЕТСТВИЕ И ДОПЪЛНИТЕЛНИ СПЕЦИАЛНИ МАРКИРОВКИ
   1.   Знак за съответствие
   Знакът за съответствие се състои от буквите „СЕ“ така, както е показано по-долу, и последните две цифри от годината, през която е поставена.

   2.   Допълнителни специални маркировки
   Етикета, показващ коефициента на полезно действие съгласно член 6 от настоящата директива, се състои от следния символ:
   ПРИЛОЖЕНИЕ II
   ОБОЗНАЧЕНИЕ ЗА КОЕФИЦИЕНТА НА ПОЛЕЗНО ДЕЙСТВИЕ
   Изисквания по отношение на коефициента на полезно действие, които следва да се покрият както като номинална мощност, така и при частично натоварване от 0,3 Pn

               Обозначение

               Необходим коефициент на полезно действие при номинална мощност Pn и при средна температура на водата в бойлера 70 °C
               %

               Необходим коефициент на полезно действие при частично натоварване 0,3 Pn и при средна температура на водата в бойлера ≥ 50 °C
               %

               ≥ 84 + 2 log Pn

               ≥ 80 + 3 log Pn

               ≥ 87 + 2 log Pn

               ≥ 83 + 3 log Pn

               ≥ 90 + 2 log Pn

               ≥ 86 + 3 log Pn

               ≥ 93 + 2 log Pn

               ≥ 89 + 3 log Pn

         ПРИЛОЖЕНИЕ III
   Модул Б: изпитване за EО тип
   1.   В този модул се описва онази част от процедурата, с помощта на която даден нотифициран орган установява и удостоверява, че даден образец, който е представителен за визираната продукция, отговаря на съответните разпоредби от директивата.
   2.   Заявлението за изпитване за EО тип се представя от производителя или негов упълномощен представител, установен на територията на Общността, който си избира нотифициран орган.
   Заявлението трябва да включва:

               —

               наименованието и адреса на производителя, а в случай че заявлението е представено от неговия упълномощен представител – допълнително и името и адреса на същия,

               —

               писмена декларация, че същото заявление не е било представено на някой друг нотифициран орган,

               —

               техническата документация съгласно описанието в раздел 3.

         Кандидатът следва задължително да предостави на разположение на нотифицирания орган образец, който е представителен за визираната продукция, наричан по-долу „тип“.Нотифицираният орган може да поиска още образци, ако това е необходимо за провеждането на програмата за изпитвания.
   3.   Техническата документация следва задължително да дава възможност за оценка на съответствието на заявлението с изискванията на директивата. Доколкото това има значение за такава оценка, техническата документация трябва да обхваща конструирането, производството и функционирането на устройството, както и, доколкото е от значение за оценката, следното:

               —

               общо описание на типа,

               —

               концептуален проект и производствени чертежи и диаграми на съставните части, възли, схеми и др.,

               —

               описания и обяснения, необходими за разбиране на чертежите и диаграмите, както и на принципа на действие на продукта,

               —

               списъка със стандарти, посочен в член 5, параграф 2, прилагани в пълна степен или частично, както и описания на решенията, приети за спазване на основните изисквания на директивата в случаите, в които не се прилагат стандартите, посочени в член 5,

               —

               резултати от направените проектни изчисления, проведените изпитвания и т.н.,

               —

               отчети от изпитванията.

         Нотифицираният орган следва задължително:
   4.1.   да провери техническата документация, да се увери, че типът е произведен в съответствие с тази документация и да определи елементите, които са проектирани в съответствие със съответните разпоредби в стандартите, посочени в член 5, параграф 2, както и компонентите, проектирани без да са прилагани разпоредби в тези стандарти;
   4.2.   да осъществи или да възложи провеждането на съответните проверки и необходимите изпитвания, насочени към проверка дали в случаите, в които не са прилагани стандартите, посочени в член 5, параграф 2, решенията, приети от производителя, спазват основните изисквания на директивата;
   4.3.   да осъществи или да възложи провеждането на съответните проверки и необходимите изпитвания, насочени към проверка дали в случаите, в които производителят е предпочел да прилага съответните стандарти, тези стандарти са били прилагани в действителност;
   4.4.   да съгласува с кандидата мястото, където да се проведат проверките и необходимите изпитвания.
   5.   В случаите, в които типът обхваща съответните разпоредби от настоящата директива, нотифицираният орган издава на кандидата сертификат за изпитване за EО тип. В сертификата фигурират наименованието и адресът на производителя, заключението от проверката и данните, необходими за идентифицирането на одобрения тип.
   Към сертификата се прилага списък със съответните части от техническата документация, с копие от който разполага и нотифицираният орган.
   В случай че на производителя или на негов упълномощен представител, установен в Общността, бъде отказано издаването на сертификат за тип, нотифицираният орган е длъжен да представи подробни основания за такъв отказ.
   Задължително следва да се предвиди процедура за обжалване.
   6.   Кандидатът информира нотифицирания орган относно това, че разполага с техническата документация, отнасяща се до сертификата за изпитване за EО тип на всички модификации на одобреното устройство, които трябва да получат допълнително одобрение, в което такива изменения могат да повлияят на съответствието с основните изисквания или с предписаните условия за експлоатация на продукта. Това допълнително одобрение се дава във вид на допълнение към оригиналния сертификат за изпитване за EО тип.
   7.   Всеки нотифициран орган следва задължително да представи на останалите уведомени органи цялата информация, отнасяща се до сертификатите за изпитване за EО тип, както и до издадените или оттеглени допълнения.
   8.   Останалите нотифицирани органи могат да получат копия от удостоверенията за изпитване за EО тип и/или от допълненията към същите. Приложенията към сертификатите следва задължително да бъдат на разположение на останалите нотифицирани органи.
   9.   Заедно с техническата документация производителят или неговият упълномощен представител, установен в Общността, следва задължително да съхранява копия от сертификатите за изпитване за EО тип, както и от допълненията към тях за период от поне 10 години след датата на последното производство на съответния продукт.
   В случаите, в които нито производителят, нито неговият упълномощен представител са установени в Общността, задължението за съхранение на наличната техническа документация е отговорност на лицето, което пуска продукта на общностния пазар.
   ПРИЛОЖЕНИЕ IV
   Модул В: Съответствие на тип
   1.   В този модул се описва онази част от процедурата, в която производителят или неговият упълномощен представител, установен в Общността, гарантира и декларира, че съответните устройства са в съответствие с типа, съгласно описанието в сертификата за изпитване за EО тип и отговарят на изискванията от настоящата директива, които се отнасят за тези устройства. Производителят следва задължително да прикрепи знака „СЕ“ към всяко едно устройство и да състави писмена декларация за съответствие.
   2.   Производителят следва задължително да вземе всички необходими мерки, за да гарантира, че производственият процес обезпечава съответствието на произвежданите устройства с типа, съгласно описанието в сертификата за изпитване за EО тип и с изискванията на директивата по отношение на коефициента на полезно действие.
   3.   Производителят или неговият упълномощен представител следва задължително да съхранява копие от декларацията за съответствие за период от поне 10 години след датата на последното производство на съответния продукт.
   В случаите, в които нито производителят, нито неговият упълномощен представител са установени в Общността, задължението за съхранение на наличната техническа документация е отговорност на лицето, което пуска продукта на общностния пазар.
   4.   Нотифицираният орган, избран от производителя, следва задължително да извърши изпитвания или да възложи извършването на изпитвания на продукта на произволен интервал от време. Подходящ образец от завършените продукти, взет на място от нотифицирания орган, се изследва и се провеждат подходящо подбрани изпитвания определени съгласно приложимия стандарт/приложимите стандарти, посочена/и в член 5, параграф 2, или равностойни изпитвания, с оглед да се провери съответствието на продукта с изискванията на съответната директива. В случай че един или повече образци на изследваните продукти не показват съответствие, нотифицираният орган следва задължително да вземе подходящи мерки.
   Модул Г: Гаранция за качество на продукцията
   1.   В този модул се описва процедурата, при която производителят, който спазва задълженията съгласно раздел 2, гарантира и декларира, че съответните устройства са в съответствие с типа, съгласно описанието в сертификата за изпитване за EО тип и отговарят на изискванията на настоящата директива, които се отнасят за тези устройства. Производителят следва задължително да прикрепи знака „СЕ“ към всяко едно устройство и да състави писмена декларация за съответствие. Знака „СЕ“ се придружава с отличителния символ на нотифицирания орган, отговорен за проверките, посочени в раздел 4.
   2.   Производителят следва задължително да работи с одобрена система за производство, да извършва крайна инспекционна проверка и изпитване на устройството съгласно посоченото в раздел 3. Производителят подлежи на проверките, посочени в раздел 4.
   3.   Система за качество
   3.1.   Производителят представя заявление за оценка на неговата система за качество на нотифициран орган по свой избор относно съответните устройства.
   В заявлението следва задължително да се включи:

               —

               цялата информация, отнасяща се до посочената категория устройства,

               —

               документите, отнасящи се до системата за качество,

               —

               техническата документация към одобрения тип и копие от сертификата за изпитване за EО тип.

         3.2.   Системата за качество следва задължително да обезпечава съответствието на устройствата с типа съгласно описанията в сертификата за изпитване за EО тип, както и с изискванията на настоящата директива, отнасящи се до тези устройства.
   Всички елементи, изисквания и разпоредби, приети от производителя, следва задължително да се документират в систематизиран и подреден вид под формата на документи относно писмените политики, процедури и указания. Документацията по системата за качество следва да позволява съгласувано тълкуване на програмите за качество, плановете, ръководствата за експлоатация и регистрираните данни по качеството.
   По-специално в тази документация следва да се съдържа подходящо описание на следното:

               —

               целите по качеството и организационната структура, отговорностите и пълномощията на ръководството по отношение на качеството на устройствата,

               —

               производството, контрола на качеството и методите, процесите и систематичните действия за гарантиране на качеството, които ще се използват,

               —

               изследванията и изпитванията, които ще се проведат преди, по време на и след производството, както и честотата, с която ще се провеждат,

               —

               регистрираните сведения по качеството, например, отчетите от инспекционните проверки, данните от изпитванията, данните от калибровките, отчетите по квалификацията на включения в процеса персонал и т.н.,

               —

               средствата за наблюдение и контрол върху постигането на зададеното качество на устройствата и ефективната работа на системата за качество.

         3.3.   Нотифицираният орган следва задължително да направи оценка на системата за качество с цел да определи дали тази система отговаря на изискванията, посочени в раздел 3.2. В тази система за качеството следва да е застъпено съответствие с тези изисквания по отношение на системите за качество, които отговарят на съответния хармонизиран стандарт. В одиторския екип трябва да е налице поне един специалист с опит в областта на технологията на производство на съответния продукт. Процедурата на оценяване включва посещение за провеждане на инспекционна проверка в помещенията на производителя.
   Решението се съобщава на производителя. В нотификацията следва задължително да се съдържат заключенията от изпитването и надлежно обосновано решение по оценката.
   3.4.   Производителят се задължава да изпълни задълженията, произтичащи от одобрената система за качество и да я поддържа на необходимото ниво на ефективност.
   Производителят или неговият упълномощен представител се задължават да информират нотифицирания орган, който е одобрил системата за качество, относно всяко предложение за изменение в системата за качество.
   Нотифицираният орган следва задължително да направи оценка на предложените изменения и да реши дали изменената система за качество ще продължава да отговаря на изискванията, посочени в раздел 3.2, или е необходима повторна оценка.
   Той нотифицира производителя за своето решение. В нотификацията следва задължително да се съдържат заключенията от изследванията и обосновано решение по оценката.
   4.   Наблюдение на отговорност на нотифицирания орган
   4.1.   Целта на наблюдението е да се получи потвърждение, че производителят надлежно изпълнява своите задължения, произтичащи от одобрената система за качество.
   4.2.   Производителят е длъжен да даде на нотифициранияя орган достъп с цел инспекция до производствената база, помещенията, в които се провеждат изпитванията, и до складовата база, както и да му предостави цялата необходима информация, в частност:

               —

               документацията по системата за качество,

               —

               регистрираните сведения по качеството, например отчети от инспекционни проверки и данни от изпитвания, данните от изпитванията, данните от калибровките, отчетите по квалификацията на включения в процеса персонал и т.н.

         4.3.   Нотифицираният орган следва задължително да провежда периодично одити при производителя, с цел да се увери, че производителят поддържа и прилага системата за качество, след което предоставя на производителя отчет от одита.
   4.4.   Освен това нотифицираният орган може да прави посещения при производителя без предизвестие. По време на такива посещения нотифицираният орган може да проведе изпитвания или да възлага тяхното провеждане с цел проверка на правилното функциониране на системата за качество, а ако е необходимо, нотифицираният орган трябва да предостави на производителя отчет за посещението си и в случай че е проведено изследване – и отчет за изпитването.
   5.   В продължение на поне 10 години след датата на последното производство на продукта производителят е длъжен да съхранява на разположение на националните власти:

               —

               документацията, посочена в раздел 3.1, второ тире,

               —

               актуализацията, посочена в раздел 3.4, втори параграф,

               —

               решенията и отчетите от нотифицирания орган, посочени в раздел 3.4, последния параграф, както и в раздели 4.3 и 4.4.

         6.   Всеки нотифициран орган следва задължително да даде на останалите нотифицирани органи съответната информация, засягаща издадените и оттеглените одобрения за системи за качество.
   Модул Д: Гаранция за качество на продуктите
   1.   В този модул се описва процедурата, с помощта на която производител, който е изпълнил задълженията си по раздел 2, гарантира и декларира, че бойлерите и устройствата са в съответствие с сертификата за изпитване за EО тип. Производителят следва задължително да прикрепи знака „СЕ“ към всички бойлери и устройства, както и да състави писмена декларация за съответствие. Знака „СЕ“ се придружава с отличителния символ на нотифицирания орган, отговорен за проверките, посочени в раздел 4.
   2.   Производителят следва задължително да работи с одобрена система за качество за заключителната инспекционна проверка на бойлерите и устройствата и заключителните изпитвания съгласно посоченото в раздел 3. Производителят подлежи на проверките, посочени в раздел 4.
   3.   Система за качество
   3.1.   Производителят представя на уведомен орган по свой избор заявление за оценка на използваната от него система за качество относно произвежданите бойлери и устройства.
   Заявлението следва задължително да включва:

               —

               цялата информация, отнасяща се до посочената категория бойлери или устройства,

               —

               документите, отнасящи се до системата за качество,

               —

               техническата документация към одобрения тип и копие от сертификата за изпитване за EО тип.

         3.2.   В съответствие със системата за качество всички бойлери или устройства преминават през изследвания и подходящи изпитвания, съгласно определеното в съответния/ите стандарт/и, посочената/и в член 5, или се провеждат равностойни изпитвания с цел потвърждаване на съответствието със съответните изисквания на директивата. Всички елементи, изисквания и разпоредби, приети от производителя, следва задължително да се документират в систематизиран и подреден вид под формата на писмени политики, процедури и указания. Документацията по системата за качество следва да позволява еднообразно тълкуване на програмите за качество, плановете, ръководствата за експлоатация и регистрираните сведения по качеството.
   По-специално в тази документация следва да се съдържа подходящо описание на следното:

               —

               целите по качеството и организационната структура, отговорностите и пълномощията на ръководството по отношение на качеството на продукта,

               —

               изследванията и изпитванията, които ще бъдат проведени след производството,

               —

               средствата за наблюдение на ефективността на работата на системата за качество,

               —

               регистрираните сведения по качеството, например, отчетите от инспекционните проверки, данните от изпитванията, данните от калибровките, отчети по квалификация на включения в процеса персонал и т.н.

         3.3.   Нотифицираният орган следва задължително да направи оценка на системата за качество с цел да определи дали тази система отговаря на изискванията, посочени в раздел 3.2. Системата за качество следва да съответства на изискванията по отношение на системите за качество, които отговарят на съответните хармонизирани стандарти.
   В одиторския екип трябва да е налице поне един специалист с опит в областта на технологията на производство на съответния продукт. Процедурата на оценяване включва посещение за провеждане на инспекционна проверка в помещенията на производителя.
   Решението се съобщава на производителя. В нотификацията следва задължително да се съдържат заключенията от изпитването и надлежно обосновано решение по оценката.
   3.4.   Производителят се задължава да изпълнява задълженията, произтичащи от одобрената система за качество и да я поддържа на необходимото ниво на ефективност.
   Производителят или неговият упълномощен представител се задължават да информират нотифицирания орган, който е одобрил системата за качество, относно всяко предложение за изменение в системата за качество.
   Нотифицираният орган следва задължително да направи оценка на предложените изменения и да реши дали изменената система за качество ще продължава да отговаря на изискванията, посочени в раздел 3.2, или е необходима повторна оценка.
   Нотифицираният орган следва задължително да нотифицира производителя за своето решение. В нотификацията следва задължително да се съдържат заключенията от изследванията и обосновано решение по оценката.
   4.   Наблюдение на отговорност на нотифицирания орган
   4.1.   Целта на наблюдението е да се получи потвърждение, че производителят надлежно изпълнява задълженията, произтичащи от одобрената система за качество.
   4.2.   Производителят е длъжен да даде на нотифицирания орган достъп с цел инспекция до производствената база, помещенията, в които се провеждат изпитванията, и до складовата база, както и да му предостави цялата необходима информация, в частност:

               —

               документацията по системата за качество,

               —

               техническата документация,

               —

               регистрираните сведения по качеството, например, отчети от инспекционни проверки и данни от изпитвания, данните от изпитванията, данните от калибровките, отчети по квалификация на включения в процеса персонал и т.н.

         4.3.   Нотифицираният орган следва задължително да провежда периодично одити при производителя, с цел да се увери, че производителят поддържа и прилага системата за качество, след което предоставя на производителя отчет от одита.
   4.4.   Освен това, нотифицираният орган може да прави посещения при производителя без предизвестие. По време на такива посещения нотифицираният орган може да проведе изпитвания или да възложи тяхното провеждане с цел проверка на правилното функциониране на системата за качество; ако е необходимо, нотифицираният орган трябва да предостави на производителя отчет за посещението си и в случай че е проведено изследване – и отчет за изпитването.
   5.   В продължение на поне 10 години след датата на последното производство на продукта производителят е длъжен да съхранява на разположение на националните органи:

               —

               документацията, посочена в раздел 3.1, трето тире,

               —

               актуализацията, посочена в раздел 3.4, втори параграф,

               —

               решенията и отчетите от нотифицирания орган, посочени в раздел 3.4, последния параграф, както и в раздели 4.3 и 4.4.

         6.   Всеки нотифициран орган следва задължително да изпрати на останалите нотифицирани органи съответната информация, засягаща издадените и оттеглените одобрения за системи за качество.
   ПРИЛОЖЕНИЕ V
   Минимални критерии, които следва да се вземат под внимание от държавите-членки при нотифициране на органите
   1.   Органът, неговият директор и персоналът, отговарящ за провеждане на контролните изпитвания, не могат да съвпадат с конструктора, производителя, доставчика или монтажиста на устройствата, които се инспектират, нито с упълномощен представител на която и да било от тези страни. Те нямат правото да бъдат нито преки участници, нито упълномощени представители в проектирането, производството, търговията или поддръжката на такива бойлери и устройства. Това не препятства възможността за обмен на техническа информация между производителя и органа.
   2.   При провеждане на изпитванията органът и неговият персонал следва задължително да проявяват най-високо ниво на професионална почтеност и техническа компетентност, необходимо е да бъдат свободни от всякакъв натиск и стимулиране, особено във финансов план, които биха могли да повлияят на тяхната преценка на резултатите от инспекцията, особено от страна на лица или групи лица, заинтересовани от резултатите от проверките.
   3.   Органът следва задължително да има на разположение необходимия му персонал, както и да разполага с необходимата база, която да му позволява да осъществява успешно административните и техническите задачи, свързани с проверките; освен това органът следва задължително да има достъп до техниката, необходима за специални проверки.
   4.   Персоналът, отговарящ за инспекционните проверки, следва задължително да разполага със:

               —

               солидна техническа и професионална подготовка,

               —

               задоволителни познания в областта на изискванията при изпитванията, които се провеждат от специалистите, както и подходящ опит от провеждане на такива изпитвания,

               —

               уменията, необходими за съставяне на сертификати, отчети и доклади, които се изискват за заверяване на провеждането на изпитванията.

         5.   Безпристрастността на персонала, който провежда инспекционните проверки, следва задължително да бъде гарантирана. Възнаграждението на специалистите от персонала не трябва да зависи от броя проведени изпитвания, нито от резултатите от такива изпитвания.
   6.   Органът следва задължително да направи застраховка за отговорност на лицата, освен ако отговорността на лицата не се поема от държавата в съответствие с националното право, или държавата-членка сама не поеме пряка отговорност за изпитванията.
   7.   Персоналът на органа трябва да поеме задължението да съблюдава професионалната тайна (освен по отношение на компетентните административни органи на държавата, в която се провеждат дейностите на органа) съгласно настоящата директива или съгласно разпоредбите на националното право, отнасящи се до професионалната тайна.


title: Директива 97/64/EO на Комисията от 10 ноември 1997 година относно четвърто адаптиране към техническия прогрес на Директива 76/769/ЕИО на Съвета за сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите-членки относно ограниченията за пускането на пазара и употребата на някои опасни вещества и препарати (лампови масла)Текст от значение за ЕИП.

text:
Важна правна забележка

|

31997L0064

Официален вестник n° L 315 , 19/11/1997 стр. 0013 - 0014 специално чешко издание глава 13 том 019 стр. 261  - 262 специално испанско издание глава 13 том 019 стр. 261  - 262 специално унгарско издание глава 13 том 019 стр. 261  - 262 специално литвийско издание глава 13 том 019 стр. 261  - 262 LV.ES глава 13 том 019 стр. 261  - 262 MT.ES глава 13 том 019 стр. 261  - 262 PL.ES глава 13 том 019 стр. 261  - 262 SK.ES глава 13 том 019 стр. 261  - 262 специално словенско издание глава 13 том 019 стр. 261  - 262

		19971110Директива 97/64/EO на Комисиятаот 10 ноември 1997 годинаотносно четвърто адаптиране към техническия прогрес на Директива 76/769/ЕИО на Съвета за сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите-членки относно ограниченията за пускането на пазара и употребата на някои опасни вещества и препарати (лампови масла)(текст от значение за ЕИП)КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,като взе предвид Директива 76/769/ЕИО на Съвета от 27 юли 1976 г. за сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите-членки относно ограниченията за пускането на пазара и употребата на някои опасни вещества и препарати (лампови масла) [1], последно изменена с Директива 97/16/ЕИО на Комисията [2], и по-специално член 2а от нея, въведен с Директива 89/678/ЕИО на Съвета [3],като има предвид, че Директива 86/667/ЕИО на Съвета [4] относно осмо изменение на Директива 76/769/ЕИО, забрани използването на някои опасни вещества и препарати в декоративни предмети, фокуси и смешни номера, и игри;като има предвид, че оттогава е станало известно, че някои от тези опасни вещества и препарати във формата на масла, класифицирани като представляващи опасност при вдишване, особено когато са оцветени, създават риск за човешкото здраве и конкретно за здравето на малки деца, по-специално когато се използват в декоративни лампи;като има предвид, че пускането на пазара на такива оцветени масла за декоративни лампи трябва да се ограничи;като има предвид, че в ограниченията за пускането на пазара на подобни оцветени масла, предвидени в настоящата директива, се вземат под внимание текущите достижения на науката и техниката по-отношение на по-безопасни алтернативи;като има предвид, че настоящата директива не засяга законодателството на Общността, постановяващо минималните изисквания за защитата на работниците, съдържащи се в Директива 89/391/ЕИО на Съвета [5] и базираните на нея специални директиви, и по-специално Директива 90/394/ЕИО на Съвета [6];като има предвид, че предвижданите в настоящата директива мерки са в съответствие със становището на Комитета за адаптиране към техническия прогрес на директивите за премахване на техническите пречки пред търговията с опасни вещества и препарати,ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:Член 1Приложение I към Директива 76/769/ЕИО се адаптира към техническия напредък, както е изложено в приложението към настоящата директива.Член 2Държавите-членки приемат и публикуват преди 30 юни 1998 г. разпоредбите, необходими, за да се съобразят с настоящата директива. Те незабавно информират Комисията за това. Те прилагат тези разпоредби считано от 31 декември 1998 г.Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.Член 3Адресати на настоящата директива са държавите-членки.Съставено в Брюксел на 10 ноември 1997 година.За КомисиятаMartin BangemannЧлен на Комисията[1] ОВ L 262, 27.9.1976 г., стр. 201.[2] ОВ L 116, 6.5.1997 г., стр. 31.[3] ОВ L 398, 30.12.1989 г., стр. 24.[4] ОВ L 398, 30.12.1989 г., стр. 19.[5] ОВ L 183, 29.6.1989 г., стр. 1.[6] ОВ L 196, 26.7.1990 г., стр. 1.--------------------------------------------------19971110ПРИЛОЖЕНИЕВ приложение I към Директива 76/769/ЕИО точка 3 се заменя със следната точка:"Течни вещества или препарати, считани за опасни съгласно определенията в член 2, параграф 2 и критериите в приложение IV, части 2, 3 и 4 към Директива 67/548/ЕИО от 27 юни 1967 г. за сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите-членки относно класификацията, опаковането и етикетирането на опасни вещества [1], адаптирана към техническия прогрес с Директиви 93/21/ЕИО [2] и 96/54/ЕО [3] на Комисията. | 1.Не могат да се използват въвДекоративни предмети, предназначени да произвеждат светлинни или цветни ефекти посредством различни фази, като например в декоративни лампи и пепелници,Фокуси и смешни номера,Игри за един или повече участници, или предмети, предназначени за употреба като такива, дори с декоративно естество.2.Без да се засяга горното, вещества и препарати, които:представляват опасност при вдишване и на етикета си имат обозначение "R65", имогат да се използват като гориво в декоративни лампи, исе предлагат на пазара в разфасовки с вместимост 15 литра или по-малко,не могат да съдържат оцветител, (освен ако не се изисква от финансови съображения) или есенция, или двете.Без да се засяга изпълнението на други разпоредби на Комисията, отнасящи се до класификацията, опаковането и етикетирането на опасни вещества и препарати, опаковките на веществата и препаратите от параграф 2 по-горе, когато са предназначени за употреба в лампи, трябва да са маркирани четливо и неизличимо както следва:"Пазете лампите, напълнени с тази течност, извън обсега на деца" |[1] ОВ L 196, 16.8.1967 г., стр. 1.[2] ОВ L 110, 4.5.1993 г., стр. 20.[3] ОВ L 248, 30.9.1996 г., стр. 14."--------------------------------------------------


title: Директива 97/81/EО на Съвета от 15 декември 1997 година относно Рамково споразумение за работа при непълно работно време,сключено между Съюза на конфедерациите на индустриалците и на работодателите в Европа (UNICE), Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) и Европейската конфедерация на профсъюзите (ЕКП)

text:
Важна правна забележка

|

31997L0081

Официален вестник n° L 014 , 20/01/1998 стр. 0009 - 0014 специално чешко издание глава 05 том 03 стр. 267  - 272 специално испанско издание глава 05 том 03 стр. 267  - 272 специално унгарско издание глава 05 том 03 стр. 267  - 272 специално литвийско издание глава 05 том 03 стр. 267  - 272 LV.ES глава 05 том 03 стр. 267  - 272 MT.ES глава 05 том 03 стр. 267  - 272 PL.ES глава 05 том 03 стр. 267  - 272 SK.ES глава 05 том 03 стр. 267  - 272 специално словенско издание глава 05 том 03 стр. 267  - 272

		19971215Директива 97/81/EО на Съветаот 15 декември 1997 годинаотносно Рамково споразумение за работа при непълно работно време,сключено между Съюза на конфедерациите на индустриалците и на работодателите в Европа (UNICE), Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) и Европейската конфедерация на профсъюзите (ЕКП)СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,като взе предвид Споразумението за социалната политика, приложено към Протокола (№ 14) за социална политика, приложен към Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 4, параграф 2 от него,като взе предвид предложението на Комисията,(1) като има предвид, че въз основа на Протокола за социалната политика, приложен към Договора за създаване на Европейската общност, държавите-членки, с изключение на Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (наричани по-долу "държавите-членки"), желаещи да продължат по пътя, очертан в Социалната харта от 1989 г., сключиха споразумение за социалната политика;(2) като има предвид, че мениджмънтът и работната сила (социалните партньори) могат, в съответствие с член 4, параграф 2 от Споразумението за социалната политика, съвместно да поискат споразуменията на ниво на Общността да се прилагат посредством решение на Съвета по предложение на Комисията;(3) като има предвид, че точка 7 от Хартата на Общността за основните социални права на работниците предвижда, inter alia, "изграждането на вътрешния пазар да доведе до подобряване на условията на живот и труд на работниците от Европейската общност. Този процес трябва да е резултат от сближаване на тези условия, като се запазва подобрението им, особено по отношение на (…) формите на заетост, различни от безсрочните трудови договори, например срочни договори, работа при непълно работно време, временна заетост и сезонна работа";(4) като има предвид, че Съветът не е постигнал решение по предложението за директива за някои трудови правоотношения относно нарушаване на конкуренцията [1], както е изменена и допълнена [2], нито по предложението за директива за някои трудови правоотношения относно условията на труд [3];(5) като има предвид, че заключенията от заседанията на Европейския съвет в Есен подчертаха необходимостта да се вземат мерки за насърчаване на заетостта и на равните възможности за жените и мъжете, и призоваха за вземане на мерки за увеличаване на интензивността на заетостта на растежа, по-специално чрез по-гъвкава организация на работата, които да отговарят както на желанията на работниците, така и на изискванията на конкуренцията;(6) като има предвид, че Комисията, в съответствие с член 3, параграф 2 от Споразумението за социалната политика, се е консултирала със социалните партньори за възможната насока на действие на Общността по отношение на гъвкаво работно време и сигурност на работните места;(7) като има предвид, че Комисията, като счита след такава консултация,, че действие на Общността е желателно, се консултира още веднъж със социалните партньори на ниво на Общността по същността на предвижданото предложение в съответствие с член 3, параграф 3 на споменатото споразумение;(8) като има предвид, че общите междуотраслови организации, Съюзът на конфедерациите на индустриалците и на работодателите в Европа (UNICE), Европейският център на предприятията с държавно участие (CEEP) и Европейската конфедерация на профсъюзите (ЕКП) са информирали Комисията в съвместното си писмо от 19 юни 1996 г. за желанието си да започнат процедурата, предвидена в член 4 от Споразумението за социалната политика; като има предвид, че те са поискали от Комисията, в съвместно писмо от 12 март 1997 г., допълнителен срок от три месеца; като има предвид, че Комисията е разрешила този срок;(9) като има предвид, че споменатите междуотраслови организации сключиха на 6 юни 1997 г. Рамково споразумение за работа при непълно работно време; като има предвид, че те са изпратили до Комисията съвместно искане за прилагането на това рамково споразумение чрез решение на Съвета по предложение на Комисията, в съответствие с член 4, параграф 2 от посоченото споразумение;(10) като има предвид, че Съветът в Резолюцията си от 6 декември 1994 г. за перспективите за социална политика на Европейския съюз: принос към икономическата и социална съсредоточаване в Съюза [4], поиска от социалните партньори да използват възможностите за сключване на споразумения, тъй като те, по правило, са по-близо до социалната реалност и социалните проблеми;(11) като има предвид, че подписалите страни желаят да сключат рамково споразумение за работа при непълно работно време, като посочат общите принципи и минималните изисквания за работа при непълно работно време; като има предвид, че те са показали желанието си да установят обща рамка за премахване на дискриминацията по отношение на работниците на непълно работно време и да допринесат за развитието на възможности за работа при непълно работно времена основа, която е приемлива както за работодателите, така и за работниците;(12) като има предвид, че социалните партньори пожелаха да обърнат особено внимание на работата при непълно работно време, като същевременно посочват, че са възнамерявали да разгледат необходимостта от подобни споразумения за други гъвкави форми на работа;(13) като има предвид, че в заключенията си от заседанието на Европейския съвет от Амстердам, държавните и правителствени ръководители на Европейския съюз приветстваха силно споразумението между социалните партньори за работа при непълно работно време;(14) като има предвид, че подходящият инструмент за прилагането на Рамковото споразумение е директива по смисъла на член 189 от Договора; като има предвид, че тази директива следователно обвързва държавите-членки спрямо очаквания резултат, като предоставя на националните власти правото на избор на формата и методите;(15) като има предвид, че в съответствие с принципите на субсидиарност и пропорционалност, изложени в член 3б от Договора, целите на настоящата директива не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите-членки и следователно могат да се постигнат по-добре от Общността; като има предвид, че настоящата директива не се разпростира извън необходимото за постигането на тези цели;(16) като има предвид, че с оглед на използваните в Рамковото споразумение термини, които не са конкретно определени в него, настоящата директива предоставя на държавите-членки свободата да определят тези термини в съответствие с националното им законодателство и практика, какъвто е случаят с другите директиви за социална политика, които използват подобни термини при условие че тези определения съответстват на съдържанието на Рамковото споразумение;(17) като има предвид, че Комисията е изготвила предложението си за директива в съответствие със Съобщението си от 14 декември 1993 г. относно прилагането на Протокола (№ 14) за социалната политика и Съобщението си от 18 септември 1996 г. относно развитието на социалния диалог на ниво на Общността, като взема предвид представителния статут на подписалите страни и законността на всяка клауза от Рамковото споразумение;(18) като има предвид, че Комисията е изготвила предложението си за директива в съответствие с член 2, параграф 2 от Споразумението за социалната политика, което предвижда, че директивите в областта на социалната политика "избягват да налагат административни, финансови и правни ограничения, които биха забавили създаването и развитието на малки и средни предприятия";(19) като има предвид, че в съответствие със Съобщението си от 14 декември 1993 г. относно прилагането на Протокола (№ 14) за социалната политика, Комисията информира Европейския парламент, като му изпрати текста на предложението си за директива, съдържаща Рамковото споразумение;(20) като има предвид, че Комисията информира и Икономическия и социален комитет;(21) като има предвид, че клауза 6.1 от Рамковото споразумение предвижда, че държавите-членки и/или социалните партньори могат да поддържат или въвеждат по-благоприятни разпоредби;(22) като има предвид, че клауза 6.2 от Рамковото споразумение предвижда, че прилагането на настоящата директива не може да служи за оправдание за влошаване на положението, което съществува в държавите-членки;(23) като има предвид, че Хартата на Общността за основните социални права на работниците признава значението на борбата срещу всички форми на дискриминация, особено основаващата се на пол, цвят, раса, мнение и вероизповедание;(24) като има предвид, че член Е, параграф 2 от Договора за Европейския съюз гласи, че Съюзът спазва основните права, както са гарантирани от Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи и произтичащи от конституционните традиции, които са общи за държавите-членки, като общи принципи на правото на Общността;(25) като има предвид, че държавите-членки могат да възложат на социалните партньори, по тяхно общо искане прилагането на настоящата директива, ако държавите-членки предприемат всички необходими стъпки, които им позволяват да бъдат по всяко време в състояние да гарантират резултатите, наложени от настоящата директива;(26) като има предвид, че прилагането на Рамковото споразумение допринася за постигането на целите, определени в член 1 от Споразумението за социалната политика,ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:Член 1Настоящата директива има за цел прилагането на Рамковото споразумение за работа при непълно работно време, сключено на 6 юни 1997 г. между общите междуотраслови организации (UNICE, CEEP и ЕКП), приложено към настоящото.Член 21. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, най-късно до 20 януари 2000 г., или осигуряват, най-късно до тази дата, социалните партньори да са въвели необходимите мерки чрез споразумение, като от държавите-членки се изисква да предприемат всички необходими мерки, които им позволяват да могат по всяко време да гарантират постигането на наложените от настоящата директива резултати. Те незабавно информират Комисията за това.Държавите-членки могат да разполагат с максимум още една година, при необходимост, за да вземат предвид особените трудности или прилагането чрез колективен трудов договор.Те уведомяват незабавно Комисията за такива обстоятелства.Когато държавите-членки приемат мерките, посочени в първата алинея, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.2. Държавите-членки съобщават на Комисията текстовете на разпоредбите от националното законодателство, които са приели или приемат в областта, уредена с настоящата директива.Член 3Настоящата директива влиза в сила в деня след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейските общности.Член 4Адресати на настоящата директива са държавите-членки.Съставено в Брюксел на 15 декември 1997 година.За СъветаПредседателJ.-C. Juncker[1] ОВ C 224, 8.9.1990 г., стр. 6.[2] ОВ C 305, 5.12.1990 г., стр. 8.[3] ОВ C 224, 8.9.1990 г., стр. 4.[4] ОВ C 368, 23.12.1994 г., стр. 6.--------------------------------------------------19971215ПРИЛОЖЕНИЕСЪЮЗ НА КОНФЕДЕРАЦИИТЕ НА ИНДУСТРИАЛЦИТЕ И НА РАБОТОДАТЕЛИТЕ В ЕВРОПАЕВРОПЕЙСКА КОНФЕДЕРАЦИЯ НА ПРОФСЪЮЗИТЕЕВРОПЕЙСКИ ЦЕНТЪР НА ПРЕДПРИЯТИЯТА С ДЪРЖАВНО УЧАСТИЕ19971215РАМКОВО СПОРАЗУМЕНИЕ ЗА РАБОТА ПРИ НЕПЪЛНО РАБОТНО ВРЕМЕПреамбюлНастоящото рамково споразумение е принос към общата европейска стратегия за заетост. През последните години работата при непълно работно време е имала важно въздействие върху заетостта. Поради тази причина, страните по настоящото споразумение отдават приоритетно внимание на тази форма на работа. Страните имат намерение да разгледат необходимостта от подобни споразумения, които са свързани с други форми на гъвкав режим на работа.Като отчита разнообразието в положението в държавите-членки и признава, че работата при непълно работно време е характеристика на заетостта в някои сектори и дейности, настоящото споразумение определя общите принципи и минималните изисквания, отнасящи се до работата при непълно работно време. То илюстрира готовността на социалните партньори да установят обща рамка за премахване на дискриминацията по отношение на работници, работещи на непълно работно време, и да помогне за развиването на възможности за работа при непълно работно времена основа, приемлива за работодателите и работниците.Настоящото споразумение е свързано с условията за наемане на работа на работници на непълно работно време, като се отчита, че въпросите, които се отнасят до установеното със закон обществено осигуряване,се решават от държавите-членки. В контекста на принципа на недискриминация, страните по настоящото споразумение взеха под внимание Декларацията за заетостта от заседанието на Европейския съвет в Дъблин през декември 1996 г., в която Съветът, inter alia, подчертава необходимостта да се направят системите за обществено осигуряване по-благоприятни по отношение на заетостта чрез "разработване на системи за социална закрила, които да могат да се адаптират към новите модели на работа и да осигуряват съответна закрила на хората, ангажирани в такава работа". Страните по настоящото споразумение считат, че тази декларация трябва да се приложи.ЕКП, UNICE и CEEP се обръщат към Комисията с молба да представи настоящото рамково споразумение на Съвета за вземане на решение, което да направи тези изисквания задължителни за държавите-членки, които са страни по Споразумението за социалната политика, приложено към Протокол (№ 14) за социалната политика, приложен към Договора за създаване на Европейската общност.Страните по настоящото споразумение молят Комисията, в предложението ѝ за прилагане на настоящото споразумение, да изиска от държавите-членки да приемат законови, подзаконови и административни разпоредби, необходими за прилагането на решението на Съвета, най-късно до две години от приемането на решението или да осигурят [1] социалните партньори да набележат необходимите мерки чрез споразумение до края на този срок. Държавите-членки могат, ако е необходимо да се вземат предвид особените трудности или прилагането чрез колективен трудов договор, да имат на разположение максимум още една година, за да спазят тази разпоредба.Без да се засяга ролята на националните съдилища и на Съда на Европейските общности, страните по това споразумение изискват всички въпроси, които са свързани с тълкованието на това споразумение на европейско ниво, най-напред да се препращат от Комисията до тях за становище.Общи съображения(1) Като взеха предвид Споразумението за социалната политика, приложено към Протокол (№ 14) за социалната политика, приложен към Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 3, параграф 4 и член 4, параграф 2 от него,(2) като имат предвид, че член 4, параграф 2 от Споразумението за социалната политика предвижда, че споразуменията, сключени на ниво Общност, могат да се прилагат по съвместно искане на подписалите страни посредством решение на Съвета по предложение на Комисията;(3) като имат предвид, че във втория документ от консултациите за постигане на гъвкавост на работното време и сигурност за работниците, Комисията обяви намерението си да предложи задължителна от правна гледна точка мярка на Общността;(4) като имат предвид, че заключенията от заседанието на Европейския съюз в Есен подчертават необходимостта от вземането на мерки за насърчаване както на заетостта, така и на равните възможности за жените и мъжете и призовават за мерки, целящи "увеличаване на интензивността на растеж на заетостта, в частност по-гъвкава организация на работа по начин, който да задоволява желанията както на работниците, така и изискванията на конкуренцията";(5) като имат предвид, че страните по настоящото споразумение придават значение на мерките, които биха улеснили достъпа до работа при непълно работно време за мъже и жени, за да се подготвят за пенсиониране, да съчетаят професионалния и личния си живот, и да се възползват от възможности за образование и обучение с цел да подобрят уменията си и постигнат израстване в кариерата си е във взаимна полза както за работодателите така и за работниците и по начин, който би подпомогнал развитието на предприятията;(6) като имат предвид, че настоящото споразумение препраща към държавите-членки и социалните партньори за определянето на реда и условията за прилагането на тези общи принципи, минимални изисквания и разпоредби, като се вземе предвид положението във всяка държава-членка;(7) като имат предвид, че настоящото споразумение отчита необходимостта да се подобрят изискванията на социалната политика, да се повиши конкурентно способността на икономиката на Общността и да се избегне налагането на административни, финансови и правни ограничения които биха забавили създаването и развитието на малките и средни предприятия;(8) като имат предвид, че социалните партньори са в най-добра позиция да намерят решения, които съответстват на нуждите както на работодателите, така и на работниците, и че трябва следователно да им се даде специална роля при изпълнението и прилагането на настоящото споразумение,ПОДПИСАЛИТЕ СТРАНИ СЕ СПОРАЗУМЯХА ЗА СЛЕДНОТО:Клауза 1: ЦелЦелта на настоящото рамково споразумение е:a) да се осигури премахване дискриминацията спрямо работниците на непълно работно време и да се подобри качеството на работата при непълно работно време;б) да улесни развитието на работата при непълно работно време на доброволна основа и да допринесе за гъвкава организация на работното време по начин, който отчита нуждите на работодателите и работниците.Клауза 2: Приложно поле1. Настоящото споразумение се прилага за работници на непълно работно време, които имат трудов договор или трудово правоотношение, определени от закона, колективен трудов договор или практика, която е в сила във всяка държава-членка.2. Държавите-членки, след консултация със социалните партньори в съответствие с националното законодателство, колективните трудови договори или практиката и/или социалните партньори на съответно ниво в съответствие с националната практика в индустриалните отношения могат, по обективни причини, да изключат изцяло или частично от условията на настоящото споразумение работниците на непълно работно време, които са на непостоянна работа. Тези изключения следва да се преразглеждат периодично, за да се установи дали създалите ги обективни причини остават валидни.Клауза 3: ОпределенияПо смисъла на настоящото споразумение:1. Терминът "работник на непълно работно време" се отнася до работник или служител, чиито нормални работни часове, изчислени на седмична основа или осреднени за времето на заетост до една година, са по-малко от нормалните работни часове на сравним работник на пълно работно време.2. Терминът "сравним работник на пълно работно време" означава работник или служител на пълно работно време в същото предприятие, който има същия вид трудов договор или правоотношение, който е нает за същата или подобна работа/професия, като се отдаде дължимото внимание на други съображения, които могат да включват ранг и квалификация/умения.Когато в същото учреждение няма сравним работник на пълно работно време, сравнението се прави чрез препращане към приложим колективен трудов договор или, когато няма приложим колективен трудов договор, в съответствие с националното законодателство, колективните трудови договори или практиката.Клауза 4: Принцип на недискриминация1. По отношение на условията за наемане на работа, работниците на непълно работно време не трябва да се третират по по-неблагоприятен начин, отколкото работниците на пълно работно време които са взети за сравнение, само поради това, че те работят на непълно работно време, освен ако различното отношение не е оправдано от обективни причини.2. При необходимост, се прилага принципът pro rata temporis.3. Редът и условията по прилагането на настоящата клауза се определят от държавите-членки и/или социалните партньори, като се отчита европейското законодателство, националното законодателство, колективните трудови договори и практиката.4. Когато е оправдано по обективни причини, държавите-членки, след консултация със социалните партньори, в съответствие с националното законодателство, колективните трудови договори и практиката и/или, при необходимост, социалните партньори, могат да направят достъпа до особени условия на наемане на работа, да зависи от трудовия стаж, изработено време, или квалификация въз основа на трудовия доход. Критериите, свързани с достъпа на работниците на непълно работно време до особени условия на работа, трябва да се преразглеждат периодично, като се отчита посочения в клауза 4.1 принцип на недискриминация.Клауза 5: Възможности за работа при непълно работно време1. В контекста на клауза 1 от настоящото споразумение и на принципа на недискриминация между работниците на непълно работно време и тези на пълно работно време:a) държавите-членки, след консултации със социалните партньори в съответствие с националното законодателство или практика, трябва да определят и да прегледат пречките от правно или административно естество, които могат да ограничат възможностите за работа при непълно работно време и, при необходимост, да ги отстранят;б) социалните партньори, като действат в своята сфера на компетентност и чрез предвидените в колективните трудови договори процедури, трябва да определят и прегледат пречките, които могат да ограничат възможностите за непълна заетост и, при необходимост, да ги отстранят.2. Отказът на работник да премине от работа на пълно работно време към работа на непълно работно време или обратно сам по себе си не представлява основателна причина за прекратяване на трудовото правоотношение, без да се засяга прекратяването в съответствие с националното законодателство, колективните трудови договори и практиката, по други причини, които могат да възникнат от оперативните изисквания в съответното учреждение.3. Доколкото е възможно, работодателите трябва да взимат под внимание:a) молбите на работници за преминаване от работа на пълно работно време на непълно работно време, ако възникне такава възможност в учреждението;б) молбите на работниците за преминаване от работа на непълно работно време на работа на пълно работно време или за увеличаване на работното време, ако възникне такава възможност;в) предоставяне на навременна информация за наличието на места за работа на непълно и пълно работно време в учреждението, за да се улесни преминаването от работа на пълно работно време на работа на непълно работно време и обратно;г) мерки за улесняване достъпа до работа на непълно работно време на всички нива на предприятието, включително длъжности за квалифицирани работници и ръководен персонал и, по целесъобразност, да се улесни достъпът на работниците на непълно работно време до професионално обучение с цел да се увеличат възможностите за израстване в кариерата и професионална мобилност;д) предоставяне на подходяща информация на съществуващите представителни органи на работниците за наличието на места за работа на непълно работно време в предприятието.Клауза 6: Разпоредби относно прилагането1. Държавите-членки и/или социалните партньори могат да поддържат или въвеждат по-благоприятни от определените в настоящото споразумение разпоредби.2. Прилагането на разпоредбите на настоящото споразумение не представлява основателна причина за намаляване на общото ниво на закрила, предоставена на работниците в областта, обхваната от настоящото споразумението. То не засяга правото на държавите-членки и/или социалните партньори да разработват законови, подзаконови или договорни разпоредби в светлината на променящите се обстоятелства и не накърнява прилагането на клауза 5.1 докато се спазва принципът на недискриминация, определен в клауза 4.1.3. Настоящото споразумение не засяга правото на социалните партньори да сключват на съответно ниво, включително и на европейско ниво, споразумения, които адаптират и/или допълват разпоредбите на настоящото споразумение по начин, който да отчете специфичните нужди на съответните социални партньори.4. Настоящото споразумение не засяга други специфични разпоредби на Общността, и по-специално разпоредбите на Общността по отношение на равното третиране или възможности на мъжете и жените.5. Предотвратяването и решаването на спорове и жалби, породени от прилагането на настоящото споразумение, се извършва в съответствие с националното законодателство, колективните трудови договори и практиката.6. Подписалите страни преразглеждат настоящото споразумение пет години след датата на решението на Съвета, ако една от страните по настоящото споразумение отправи искане за това.[1] По смисъла на член 2, параграф 4 от Споразумението за социалната политика към Договора за създаване на Европейската общност.--------------------------------------------------


title: Директива 2011/8/ЕС на Комисията от 28 януари 2011 година за изменение на Директива 2002/72/ЕО по отношение на ограничението за употреба на бисфенол А в пластмасови шишета за хранене на кърмачета  Текст от значение за ЕИП

text:
               29.1.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 26/11

         ДИРЕКТИВА 2011/8/ЕС НА КОМИСИЯТА
   от 28 януари 2011 година
   за изменение на Директива 2002/72/ЕО по отношение на ограничението за употреба на бисфенол А в пластмасови шишета за хранене на кърмачета
   (текст от значение за ЕИП)
   ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
   като взе предвид Регламент (ЕО) № 1935/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 27 октомври 2004 г. относно материалите и предметите, предназначени за контакт с храни, и за отмяна на Директиви 80/590/ЕИО и 89/109/ЕИО (1), и по-специално член 18, параграф 3 от него,
   след консултации с Европейския орган за безопасност на храните,
   като има предвид, че:

               (1)

               С Директива 2002/72/ЕО на Комисията от 6 август 2002 г. относно материали и предмети от пластмаси, предназначени за контакт с храни (2), се разрешава употребата на 2,2-бис(4-хидроксифенил)пропан, известен като бисфенол А (наричан по-нататък BPA), като мономер за производството на материали и предмети от пластмаса, предназначени за контакт с храни, в съответствие със становищата на Научния комитет по храните (наричан по-нататък НКХ) (3) и на Европейския орган за безопасност на храните (наричан по-нататък ЕОБХ) (4).

               (2)

               BPA се използва като мономер за производството на поликарбонатна пластмаса. Поликарбонатната пластмаса се използва и за производството на шишета за хранене на кърмачета. При затопляне при определени условия е възможно да бъдат отделени малки количества BPA от съдовете, използвани за съхранение на храна, в храните или напитките и BPA да бъде погълнат.

               (3)

               На 29 март 2010 г. датското правителство уведоми Комисията и държавите-членки, че е взело решение да приложи предпазните мерки, предвидени в член 18 от Регламент (ЕО) № 1935/2004, и временно да наложи забрана на употребата на BPA за производство на материали от пластмаса, които влизат в контакт с храни, предназначени за деца на възраст 0—3 г. (5)

               (4)

               Датското правителство обоснова предпазната си мярка с оценката на риска, предоставена на 22 март 2010 г. от Националния институт по храните към Техническия университет на Дания (наричан по-нататък „Институтът по храните към ДТУ“). Оценката на риска обхваща оценката на подробно проучване, проведено на животни, изложени на малки дози BPA, като предмет на наблюдението е развитието на нервната система и поведението на новородени плъхове. Институтът по храните към ДТУ също така е направил оценка на това дали новите данни са променили предходната оценка на токсичното въздействие, което BPA може да има върху развитието на нервната система и поведението.

               (5)

               В съответствие с процедурата, предвидена в член 18 от Регламент (ЕО) № 1935/2004, на 30 март 2010 г. Комисията помоли ЕОБХ да даде своето становище относно основанията, изложени от Дания при заключението ѝ, че употребата на материала застрашава човешкото здраве, макар да отговаря на съответните специфични мерки.

               (6)

               На 6 юли 2010 г. френското правителство уведоми Комисията, а на 9 юли 2010 г. — и държавите-членки, че е взело решение да приложи предпазните мерки, предвидени в член 18 от Регламент (ЕО) № 1935/2004, и временно да наложи забрана на производството, вноса, износа и пускането на пазара на шишета за хранене на кърмачета, съдържащи BPA (6).

               (7)

               Френското правителство обоснова предпазната си мярка с две становища, изготвени от френската служба за безопасност на храните (AFSSA) на 29 януари 2010 г. и на 7 юни 2010 г., както и с доклада, публикуван на 3 юни 2010 г. от Националния институт по здравеопазване и научноизследователска дейност в областта на медицината (INSERM).

               (8)

               На 23 септември 2010 г. ЕОБХ прие становището на Експертната група по материалите, които влизат в контакт с храни, ензимите, добавките в храните, ароматизантите и спомагателните средства за обработка (наричана по-нататък „Експертната група“) относно BPA в отговор на искането на Комисията от 30 март 2010 г., като също така включи и оценката на специализираното проучване на невроповеденческите аспекти, направено в контекста на датската оценка на риска, и прегледа и оценката на други наскоро публикувани проучвания на BPA (7).

               (9)

               В своето становище Експертната група стига до заключението, че въз основа на подробната оценка на последните данни за токсичност за хората и животните не се набелязват нови проучвания, които да изискват преразглеждане на досегашните стойности за допустим дневен прием (наричани по-нататък ДДП) от 0,05 mg/kg телесно тегло на ден. Стойността на този ДДП се определя въз основа на нивата от 5 mg/kg за телесно тегло на ден, при които не се наблюдава неблагоприятен ефект (NOAEL), получена след проучване на репродуктивната токсичност при няколко поколения плъхове и прилагането на коефициент на несигурност 100, който се смята за консервативен въз основа на цялостната информация за токсикокинетиката на BPA. В „мнение на малцинството“ обаче един от членовете на Експертната група заключи, че въздействията, наблюдавани при някои проучвания, са предизвикали съмнения, като този аспект не е могъл да бъде обхванат в настоящия ДДП, който поради това следва да се счита за временен до получаването на по-надеждни данни в областите, в които има съмнения.

               (10)

               Експертната група отбеляза, че някои проучвания, проведени върху незавършили своето развитие животни, предполагат наличието на други видове въздействие, свързано с BPA, което може да има отношение към токсикологичния аспект, и по-специално биохимични промени в мозъка, имуномодулаторно въздействие и повишена предразположеност за развитие на тумори на гърдата. Тези проучвания имат редица недостатъци. Към момента не може да се оцени доколко тези констатации имат отношение към човешкото здраве. Ако в бъдеще станат известни нови данни, които са от значение за този въпрос, Експертната група ще преразгледа становището си.

               (11)

               Храните за кърмачета или майчиното мляко е единственият източник на храна за кърмачетата на възраст до 4 месеца и това остава основният източник на храна за още няколко месеца. В становището си от 2006 г. ЕОБХ заключава, че кърмачетата на възраст между 3 и 6 месеца, които са хранени от поликарбонатни шишета, са с най-голяма експозиция на BPA, макар и под ДДП. За тази група кърмачета нивото на експозиция на BPA намалява с постепенното ограничаване на употребата на поликарбонатни шишета поради въвеждането на други източници за храна, които стават основни.

               (12)

               Макар кърмачето да има достатъчно развита способност да елиминира BPA и при най-тежките случаи на експозиция, в становището на ЕОБХ се посочва, че механизмът на кърмачето за елиминира BPA не е така развит, както е този при възрастните, и то постепенно развива тази способност през първите 6 месеца.

               (13)

               Потенциалното токсикологично въздействие може да има по-голяма роля за развиващия се организъм. В съответствие със становищата на Научния комитет по храните от 1997 г. (8) и от 1998 г. (9) някои видове въздействие, и по-специално въздействието върху ендокринните и репродуктивните способности, въздействието върху имунната система и развитието на нервната система, са от особено значение за кърмачетата. Въздействието на BPA върху репродуктивните функции и развитието на нервната система са изучавани подробно в стандартни токсикологични изпитвания върху няколко поколения, както и в други проучвания, при които е взето предвид, че става въпрос за развиващи се организми и които не са показали наличие на въздействие за дози под ДДП. Проучвания, които обаче не могат да бъдат взети предвид при определянето на ДДП поради многото си недостатъци, показват наличие на свързани с BPA въздействия, които може да имат значение от токсикологична гледна точка. Те засягат основно проучванията върху биохимичните промени в мозъка, които може да повлияят на развитието на нервната система, и имунната модулация, и засягат област, която е от особена грижа по отношение на кърмачетата, което е подчертано в становищата на НКХ от 1997 г. и 1998 г. Освен това в становището на ЕОБХ от 2010 г. се отбелязва значителното въздействие на ранната експозиция на BPA върху формирането на тумори в по-късните етапи от живота при експозиция на карциногенни фактори. В този случай деликатният момент е, че става дума за развиващ се организъм. Така кърмачетата могат да бъдат набелязани като особено уязвима част от населението по отношение на онези констатации, за които значението за човешкото здраве все още не може да бъде изцяло преценено.

               (14)

               Според становището на ЕОБХ от 2006 г. поликарбонатните шишета за хранене на кърмачета са основният източник на експозиция на BPA за кърмачетата. На пазара на ЕС има алтернативни на поликарбоната материали, които не съдържат BPA, и по-конкретно стъклени шишета за хранене на кърмачета или такива от друга пластмаса. Тези алтернативни материали трябва да отговарят на строгите изисквания за безопасност, предвидени за материалите, които влизат в контакт с храни. Следователно не е необходимо да се продължи с използването на поликарбонат, който съдържа BPA, за шишета за хранене на кърмачета.

               (15)

               Предвид наличието на потенциална особена уязвимост на кърмачетата към евентуалните въздействия на BPA, макар в същото време да се смята, че кърмачетата са способни да елиминират BPA, и дори когато рискът, най-вече за човешкото здраве, не е напълно доказан, е целесъобразно да се намали колкото се може повече експозицията на децата на BPA до получаването на допълнителни научни данни, с помощта на които ще се изясни токсикологичното значение на някои наблюдавани въздействия на BPA, най-вече по отношение на биохимичните промени в мозъка, имуномодулаторното въздействие и повишената предразположеност за развитие на тумори на гърдата.

               (16)

               Принципът на предохранителните мерки, предвиден в член 7 на Регламент (ЕО) № 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2002 г. за установяване на общите принципи и изисквания на законодателството в областта на храните, за създаване на Европейски орган за безопасност на храните и за определяне на процедури относно безопасността на храните (10), позволява на Съюза временно да вземе мерки въз основа на наличната съответна информация и докато се очаква допълнителна оценка на риска и преразглеждане на мерките в рамките на разумен период от време.

               (17)

               Предвид факта, че не съществува категоричност в сегашната научноизследователска дейност по отношение на безвредността на експозицията на кърмачета на BPA (11) посредством поликарбонатните шишета за хранене на кърмачета, която ще трябва да се доизясни, Комисията има право да вземе предпазни мерки по отношение на употребата на BPA в поликарбонатните шишета за хранене на кърмачета въз основата на принципа на предохранителните мерки, който се прилага в случаите на липса на научна категоричност, дори когато рискът, най-вече за човешкото здраве, все още не е напълно доказан.

               (18)

               Затова, за да се постигне основната цел да се гарантира високо ниво на опазване на човешкото здраве, е необходимо и целесъобразно да се избегнат източници на рискове за физическото и психичното здраве, които може да бъдат причинени на кърмачета от експозицията им на BPA посредством шишетата за кърмачета.

               (19)

               Комисията направи оценка на пазара на шишетата за кърмачета и получи уверение от съответните производители, че вече се предприемат доброволни действия от представителите на бранша за заменяне на тези шишета на пазара и че икономическото въздействие на предложената мярка е минимално. Затова всички шишета за хранене на кърмачета със съдържание на BPA на пазара на ЕС следва да бъдат заменени до средата на 2011 г.

               (20)

               До получаването на допълнителни научни доказателства за изясняване на токсикологичната значимост на някои наблюдавани видове въздействие на BPA, и по-специално по отношение на биохимични изменения в мозъка, имуномодулаторното въздействие и повишената предразположеност за развитие на тумори на гърдата, употребата на BPA в производството и пускането на пазара на поликарбонатни шишета за хранене на кърмачета следва да бъде временно забранена. Поради това Директива 2002/72/ЕО следва да бъде съответно изменена. Органът има мандат да следи за появата на нови проучвания с цел по-голяма яснота по тези ключови въпроси.

               (21)

               След оценка на техническата и икономическата изпълнимост на предложената мярка се заключава, че мярката не е по-ограничителна за търговията, отколкото е необходимо за постигането на избраното от Съюза високо ниво на здравеопазване.

               (22)

               Мерките, предвидени в настоящата директива, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните,

         ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
   Член 1
   В приложение II, раздел А на Директива 2002/72/ЕО текстът в колона 4 под референтен номер 13480 по отношение на мономера 2,2-бис(4-хидроксифенил)пропан се заменя със следното:

      „ОГСМ = 0,6 mg/kg. Да не се използва за производство на поликарбонатни шишета за хранене на кърмачета (12)

   Член 2
   1.   Държавите-членки приемат и публикуват не по-късно от 15 февруари 2011 г. законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива. Те съобщават на Комисията текста на тези разпоредби.
   Когато държавите-членки приемат разпоредбите по параграф 1, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите- членки.
   2.   Държавите-членки прилагат разпоредбите, посочени в параграф 1, като забраняват от 1 март 2011 г. производството, а от 1 юни 2011 г. — пускането на пазара и вноса в Съюза на предназначени за контакт с храни материали и предмети от пластмаса, които не отговарят на изискванията на настоящата директива.
   3.   Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
   Член 3
   Настоящата директива влиза в сила на 1 февруари 2011 г.
   Член 4
   Адресати на настоящата директива са държавите-членки.

      Съставено в Брюксел на 28 януари 2011 година.

            За Комисията

            Председател

         José Manuel BARROSO

      (1)  ОВ L 338, 13.11.2004 г., стр. 4.

      (2)  ОВ L 220, 15.8.2002 г., стр. 18.

      (3)  Становище на Научния комитет по храните за бисфенол А, изразено на 17 април 2002 г. SCF/CS/PM/3936 Final 3 May 2002. http://ec.europa.eu/food/fs/sc/scf/out128_en.pdf

      (4)  Становище на Експертната група по добавките в храните, ароматизантите, спомагателните средства за обработка и материалите, които влизат в контакт с храни, по искане на Европейската комисия във връзка с 2,2-БИС(4-ХИДРОКСИФЕНИЛ)ПРОПАН (бисфенол A), въпрос № EFSA-Q-2005-100, прието на 29 ноември 2006 г., The EFSA Journal (Бюлетин на ЕОБХ) (2006 г.) 428, стр. 1, и Токсикокинетика на бисфенол А, научно становище на Експертната група по добавките в храните, ароматизантите, спомагателните средства за обработка и материалите, които влизат в контакт с храни (AFC) (въпрос № EFSA-Q-2008-382), прието на 9 юли 2008 г., The EFSA Journal (Бюлетин на ЕОБХ) (2008 г.) 759, стр. 1.

      (5)  Bekendtgørelse om ændring af bekendtgørelse om materialer og genstande bestemt til kontakt med fødevarer, Lovtidende A, Nr. 286, 27.3.2010 г.

      (6)  LOI no 2010-729 du 30 juin 2010 tendant à suspendre la commercialisation de biberons produits à base de bisphénol A, JORF no 0150 du 1er juillet 2010, page 11857.

      (7)  Научно становище за бисфенол А: оценка на проучване, в което се изследва неговата токсичност спрямо развитието на нервната система, преглед на нова научна литература за токсичността му и препоръки във връзка с датската оценка на риска на бисфенол А, Експертна група на ЕОБХ по материалите, които влизат в контакт с храни, ензимите, добавките в храните, ароматизантите и спомагателните средства за обработка (CEF) (въпроси с №: EFSA-Q-2009-00864, EFSA-Q-2010-01023 и EFSA-Q-2010-00709), прието на 23 септември 2010 г., EFSA Journal (бюлетин на ЕОБХ) 2010 г.; 8(9):1829.

      (8)  Становище на Научния комитет по храните: максимално допустима граница на остатъчни вещества (МДГОВ) от 0,01 mg/kg за пестициди в храни, предназначени за кърмачета и малки деца (изразено на 19 септември 1997 г.).

      (9)  Допълнителни препоръки във връзка със становището на Научния комитет по храните, изразено на 19 септември 1997 г. относно максимално допустимата стойност на остатъчни количества от 0,01 mg/kg за пестициди в храни, предназначени за кърмачета и малки деца (прието от НКХ на 4 юни 1998 г.).

      (10)  ОВ L 31, 1.2.2002 г., стр. 1.

      (11)  Както се определя в Директива 2006/141/ЕО на Комисията (ОВ L 401, 30.12.2006 г., стр. 1).

      (12)  По смисъла на определението за „кърмаче“ в Директива 2006/141/ЕО (ОВ L 401, 30.12.2006 г., стр. 1).“