title: Директива 92/119/ЕИО на Съвета от 17 декември 1992 година за въвеждане на общи мерки на Общността за борба с някои болести по животните и на специфични мерки относно везикулозната болест по свинете

text:
Важна правна забележка

|

31992L0119

Официален вестник n° L 062 , 15/03/1993 стр. 0069 - 0085 специално финландско издание: глава 3 том 48 стр. 0213  специално шведско издание: глава 3 том 48 стр. 0213  специално чешко издание глава 3 том 14 стр. 71  - 87 специално испанско издание глава 3 том 14 стр. 71  - 87 специално унгарско издание глава 3 том 14 стр. 71  - 87 специално литвийско издание глава 3 том 14 стр. 71  - 87 LV.ES глава 3 том 14 стр. 71  - 87 MT.ES глава 3 том 14 стр. 71  - 87 PL.ES глава 3 том 14 стр. 71  - 87 SK.ES глава 3 том 14 стр. 71  - 87 специално словенско издание глава 3 том 14 стр. 71  - 87

		19921217Директива 92/119/ЕИО на Съветаот 17 декември 1992 годиназа въвеждане на общи мерки на Общността за борба с някои болести по животните и на специфични мерки относно везикулозната болест по свинетеСЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално член 43 от него,като взе предвид предложението на Комисията [1],като взе предвид становището на Европейския парламент [2],като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет [3],като има предвид, че живите животни са изброени в приложение II към Договора; като има предвид, че търговията с живи животни представлява важен източник на доходи за населението, занимаващо се със земеделие;като има предвид, че е необходимо да се установят на общностно ниво мерките за борба, които да се предприемат в случай на поява на огнища на болестта, с цел да се осигури рационално развитие на селскостопанския сектор и да се допринесе за защитата на здравето на животните в Общността;като има предвид, че появата на болестта може бързо да достигне епизоотични размери, като причини смъртност и нарушения, които могат значително да застрашат печалбите от животновъдство;като има предвид, че трябва да бъдат взети мерки за борба веднага след като се появи съмнение за наличие на заболяване, така че да могат да се предприемат незабавни и ефективни действия незабавно след потвърждаване наличието на болестта;като има предвид, че мерките, които следва да бъдат взети, трябва да позволяват предотвратяване разпространението на болестта, в частност чрез внимателно контролиране на движението на животните и продуктите, застрашени от разпространение на инфекцията;като има предвид, че предотвратяването на болести в Общността следва обикновено да се основава на политика на неваксиниране; като има предвид обаче, че е важно да се предвиди ваксинация, когато сериозността на ситуацията налага такова действие;като има предвид, че с цел да се осигури разпознаваемостта на всички ваксинирани животни, необходимо е тези животни да бъдат идентифицирани; като има предвид, че за да се дадат необходимите гаранции, силата на ваксината трябва да бъде одобрена от референтна лаборатория, посочена от Общността;като има предвид, че подробното епидемиологично проучване е от съществено значение за предотвратяване разпространението на болестите; като има предвид, че държавите-членки трябва да създадат специални звена за тази цел;като има предвид, че за да се осигури ефективността на системата за контрол, диагностиката на заболяванията трябва да е съгласувана и трябва да се извършва под контрола на отговорни лаборатории, чието координиране може да се осъществява от референтна лаборатория, посочена от Общността;като има предвид, че член 3 от Решение 90/424/ЕИО на Съвета от 26 юни 1990 г. относно разходите във ветеринарната област [4] се прилага в случай на поява на едно от заболяванията, изброени в приложение I;като има предвид, че общите мерки за борба с тези заболявания представляват основата за поддържане на единен стандарт на здраве на животните;като има предвид, че също така следва да бъдат определени специфични мерки за всяко отделно заболяване и първоначално за везикулозната болест по свинете,ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:Член 1Настоящата директива определя общите мерки за борба на Общността, които се прилагат в случай на поява на една от болестите, изброени в приложение I.Член 2За целите на настоящата директива се прилагат следните дефиниции:1. стопанство: всяко предприятие (земеделско или друго), разположено на територията на държава-членка, в което се отглеждат или развъждат животни;2. животно: всяко домашно животно от вид, който може да бъде пряко засегнат от въпросното заболяване, или всяко диво гръбначно животно, за което е вероятно да участва в епидемиологията на заболяването, като преносител или съхранител на инфекцията;3. вектор: всяко диво гръбначно или безгръбначно животно, което по механичен или биологичен път може да пренася и разпространява агента на въпросното заболяване;4. собственик или държател: всяко лице или лица, физически или юридически, които са собственици на животните или са натоварени с отглеждането на тези животни, работещо(и) със или без финансово възнаграждение;5. инкубационен период: периодът от време, който е вероятно да измине от излагането на действието на агента на болестта до появата на клиничните симптоми. Продължителността на този период е продължителността, посочена в приложение I за въпросната болест;6. потвърждаване на инфекцията: деклариране от страна на компетентните органи за наличието на която и да е от болестите, изброени в приложение I, въз основа на резултати от лабораторни изследвания; в случай на епидемия обаче компетентният орган може също така да потвърди наличието на болестта въз основа на клинични и/или епидемиологични резултати;7. компетентен орган: централният орган на държава-членка, отговорен за провеждането на ветеринарни проверки, или всеки ветеринарен орган, на който е делегирана такава отговорност;8. официален ветеринарен лекар: ветеринарният лекар, определен от компетентния орган.Член 3Държавите-членки гарантират, че в случай на съмнение за наличие на някоя от болестите, посочени в приложение I, е задължително то да се обяви незабавно пред компетентния орган.Член 41. Когато в едно стопанство има животни, съмнителни за заболяване или за заразяване с една от болестите, изброени в приложение I, държавите-членки гарантират, че официалният ветеринарен лекар незабавно организира предприемането на официално разследване, което да потвърди или отхвърли наличието на въпросната болест, и по-специално той трябва да вземе или да е взел пробите, необходими за лабораторно изследване. За тази цел въпросните животни могат да бъдат превозени до лабораториите под надзора на компетентния орган, който предприема необходимите мерки за предотвратяване разпространението на болестта.2. Незабавно след като съмнението за наличие на болестта се обяви, компетентният орган поставя стопанството под официално наблюдение, и по-специално изисква:а) да се направи преброяване на всички категории животни от възприемчивите видове и по отношение на всяка една от тези категории да се регистрира броят на животните, които вече са мъртви, заболели или заразени; преброяването трябва редовно да се актуализира, за да отчита новородените или умрели животни по време на периода на съмнение; информацията от преброяването трябва да се актуализира и предоставя при поискване и да може да се проверява при всяко посещение;б) всички животни от възприемчивите видове в стопанството се държат в отделенията, където живеят, или се ограничават на друго място, където могат да бъдат изолирани, като когато е подходящо се взима предвид възможната роля на векторите;в) никое животно от възприемчивите видове да не влиза в стопанството или да го напуска;г) всички движения:- на хора, животни от други видове, които не са възприемчиви към болестта, и превозни средства към или от стопанството,- на месо или животински трупове, или на фураж, съоръжения, отпадъци, тор, предмети и други приспособления, чрез които може да се пренесе съответната болест;д) да подлежат на разрешение от компетентния орган, който определя условията за предотвратяването на риска от разпространение на болестта; да бъдат направени дезинфекционни площадки на входовете и изходите на сградите с възприемчиви животни, както и на входа и изхода на самото стопанство;е) да се проведе епизоотично проучване в съответствие с член 8.3. Докато бъдат наложени официалните мерки, определени в параграф 2, собственикът или държателят на всяко животно, за което има съмнение, че е болно, взима всички необходими мерки, за да осигури спазването на параграф 2, с изключение на буква е) от него.4. Компетентният орган може да приложи всяка от мерките, предвидени в параграф 2 към други стопанства, ако тяхното местоположение, форма или контакти със стопанството, в което има съмнение за болестта, дават основание да се подозира възможно заразяване.5. Мерките, посочени в параграфи 1 и 2, не се прекратяват, докато официалният ветеринарен лекар не отхвърли съмнението за наличие на болестта.Член 51. След като бъде официално потвърдено наличието в дадено стопанство на една от болестите, изброени в приложение I, държавите-членки гарантират, че в допълнение към мерките, посочени в член 4, параграф 2, компетентният орган изисква приложение на следните мерки:а) всички животни от възприемчиви видове в стопанството се умъртвяват на място, без отлагане. Умрелите или умъртвени животни се изгарят или погребват на място, ако е възможно, или се унищожават в съоръжение за депониране на животинските трупове. Тези действия се извършат по начин, който свежда до минимум риска от разпространение на агента на болестта;б) всички вещества или отпадъци, които е възможно да бъдат заразени, като фуражи, отпадъци, тор или предмети, се унищожават или обработват по съответния начин. Тази обработка, извършена в съответствие с инструкциите на официалния ветеринарен лекар, трябва да гарантира унищожаването на всеки агент или вектор на агента на болестта;в) след извършване на дейностите, изброени в букви а) и б), сградите, използвани за подслон на животни от възприемчиви видове, теренът около тях, транспортните средства, превозващи животни, както и цялото оборудване, които могат да са заразени, се почистват и дезинфекцират съгласно член 16;г) осъществява се епизоотично проучване в съответствие с член 8.2. Когато се предприема загробване на животните, то трябва да е достатъчно дълбоко, така че месоядните животни да се възпрепятстват от разравяне на труповете или отпадъците, упоменати в параграф 1, букви а) и б) по-горе, и да е на подходящо място, за да не се допусне замърсяване на водите или други екологични щети.3. Компетентният орган може да разшири мерките, предвидени в параграф 1 по отношение на други съседни стопанства, ако тяхното местоположение, форма или контакти със стопанството, в който е потвърдено наличието на болестта, дават основание за съмнение за възможно заразяване.4. Повторно заселване на стопанството с животни се разрешава от компетентния орган след удовлетворителен резултат от инспекцията на официалния ветеринарен лекар на дейностите по почистването и дезинфекцията, проведени в съответствие с член 16.Член 6В случаите на заразяване или съмнение за заразяване на диво живеещи животни държавите-членки гарантират, че ще се предприемат необходимите действия. Държавите-членки информират Комисията и другите държави-членки за предприетите от тях мерки в рамките на Постоянния ветеринарен комитет, учреден с Решение 68/361/ЕИО [5].Член 71. В случаите на стопанства, които включват две или повече самостоятелни производствени единици, компетентният орган може да дерогира от изискванията на член 5, параграф 1, буква а) по отношение на производствените единици в заразено стопанство, при условие че официалният ветеринарен лекар е потвърдил, че структурата и големината на тези единици и дейностите, изпълнявани в тях, са такива, че единиците са напълно самостоятелни по отношение на подслон, гледането на животни, персонал, съоръжения и хранене, така че разпространението на агента на болестта от една в друга единица се предотвратява.2. В случаите, в които се прибягва до параграф 1 правилата, определени в Решение 88/397/ЕИО на Комисията [6] се прилагат mutatis mutandis. Тези правила могат да бъдат изменени за съответната болест съгласно процедурата, определена в член 25, за да се вземе предвид специфичният характер на болестта.Член 81. Епизоотичното проучване включва:а) продължителността на периода, през който болестта е съществувала в стопанството, преди да бъде обявена или да се появи съмнение за наличието ѝ;б) възможния произход на болестта в стопанството и идентифицирането на други стопанства, в които има животни от възприемчиви видове, които могат да са заболели или заразени;в) движението на хора, животни, трупно месо, транспортни следства, съоръжения или всякакви други вещества, които биха могли да пренесат агента на болестта до или от въпросното стопанство;г) наличието и разпространението на векторите на болестта, при необходимост.2. Следва да бъде създадено звено за действие при кризи, което да осигури пълното координиране на всички мерки, необходими за осигуряване изкореняването на болестта възможно най-бързо, и с цел провеждане на епизоотичното проучване.Общите правила, отнасящи се до националните звена за действие при кризи и звеното на Общността за действие при кризи, се изготвят от Съвета и се приемат с квалифицирано мнозинство по предложение на Комисията.Член 91. Когато официалният ветеринарен лекар открие или прецени, въз основа на потвърдена информация, че болестта би могла да е внесена от други стопанства в стопанството, посочено в член 4, или от него в други стопанства, в резултат на движението на хора, животни или превозни средства, или по всякакъв друг начин, тези други стопанства се поставят под официално наблюдение в съответствие с член 4; това наблюдение не се прекратява, докато съмнението за наличие на болестта в стопанството не бъде официално отхвърлено.2. Когато официалният ветеринарен лекар открие или прецени, въз основа на потвърдена информация, че болестта би могла да е внесена от други стопанства в стопанството, посочено в член 5, или от него в други стопанства, в резултат на движението на хора, животни или превозни средства, или по всякакъв друг начин, тези други стопанства се поставят под официално наблюдение в съответствие с член 4; това наблюдение не се прекратява, докато съмнението за наличие на болестта в стопанството не бъде официално отхвърлено.3. Когато към дадено стопанство се прилагат разпоредбите на параграф 2, компетентният орган запазва в сила разпоредбите на член 4 по отношение на стопанството, най-малко за срока на максималния инкубационен период, отнасящ се за всяка болест, след вероятното време на внасяне на инфекцията според установеното от епизоотичното проучване, извършено в съответствие с член 8.4. Когато прецени, че условията позволяват това, компетентният орган може да ограничи мерките, предвидени в параграфи 1 и 2, до част от стопанството и съдържащите се в него животни, при условие че стопанството може да отговори на условията, посочени в член 7, или само до животни от възприемчиви видове.Член 101. След като диагнозата на една от въпросните болести бъде официално потвърдена, държавите-членки правят необходимото компетентният орган да създаде около заразеното стопанство предпазна зона с радиус минимум 3 км, която да е част от надзорна зона, която е с радиус минимум 10 км. Определянето на зоните трябва да отчита географските, административните, екологичните и епизоотичните фактори, свързани със съответната болест, както и средствата за наблюдение.2. Когато зоните са разположени върху територията на повече от една държава-членка, компетентните органи на засегнатите държави-членки си сътрудничат при установяване на зоните, посочени в параграф 1. Ако е необходимо обаче предпазната зона и надзорната зона се установяват съгласно процедурата, предвидена в член 26.3. При надлежно подкрепено с факти искане от държава-членка или по инициатива на Комисията, може да бъде взето решение съгласно процедурата по член 26 да се изменят (в частност да се намалят или увеличат, както е подходящо) границите на зоните, посочени в параграф 1, или продължителността на ограничителните мерки, като се вземе предвид:- тяхното географско разположение и екологични фактори,- метеорологичните условия,- наличието, разпространението и видът на векторите,- резултатите от епизоотичните проучвания, извършени в съответствие с член 8,- резултатите от лабораторните тестове,- действително приложените контролни мерки.Член 111. Държавите-членки гарантират, че в предпазната зона се прилагат следните мерки:а) идентифицират се всички стопанства в зоната, които притежават животни от възприемчиви видове;б) осъществяват се периодични посещения в стопанства, в които има животни от възприемчиви видове, включително се извършва клиничен преглед на тези животни, а при необходимост се събират проби за лабораторно изследване; трябва да се съхранява протокол за посещенията и резултатите от тях, като честотата на посещенията е пропорционална на сериозността на епизоотичната картина в стопанствата с най-голям риск;в) забраняват се движението и превозът на животни от възприемчиви видове по обществени и частни пътища, с изключение на сервизните пътища на стопанствата; компетентният орган обаче може да предостави дерогация от тази забрана за превозването на животни с пътен или железопътен транспорт без разтоварване или спиране;г) животните от възприемчиви видове трябва да останат в стопанството, в което се отглеждат, освен за превозването им под официален контрол директно до кланицата, разположена в тази зона за неотложно клане, или ако в зоната няма кланица под ветеринарен контрол - до кланица в надзорната зона, определена от компетентния орган. Такова транспортиране може да бъде разрешено от компетентния орган само след като официалният ветеринарен лекар е извършил преглед на всички животни от възприемчиви видове в стопанството и е потвърдил, че при никое от животните няма съмнение за инфекция. Компетентният орган, отговарящ за кланицата, се информира за намерението да се пратят там животни.2. Мерките, които се прилагат в предпазната зона, се спазват най-малко за срока на максималния инкубационен период, отнасящ се до въпросната болест, след като животните от заразеното стопанство са били унищожени в съответствие с член 5 и са били извършени действията по почистване и дезинфекция в съответствие с член 16. Когато обаче болестта е пренесена от насекоми-вектори, компетентният орган може да фиксира продължителността на мерките и да изготви предписания за въвеждане на контролни животни. В рамките на Постоянния ветеринарен комитет държавите-членки информират незабавно Комисията и другите държави-членки за предприетите от тях мерки.След изтичане на периода, посочен в първата алинея, правилата, прилагани в надзорната зона, се прилагат и в предпазната зона.Член 121. Държавите-членки осигуряват прилагането на следните мерки в надзорната зона:а) идентифицират се всички стопанства, имащи животни от възприемчивите видове;б) движението на животни от възприемчивите видове по обществени пътища се забранява, с изключение на движението с цел завеждане на паша или до обори; компетентният орган обаче може да предостави дерогация от тази забрана за превозването на животни с пътен или железопътен транспорт без разтоварване или спиране;в) транспортирането на животни от възприемчиви видове в рамките на надзорната зона подлежи на разрешение от компетентния орган;г) животните от възприемчивите видове трябва да останат в надзорната зона в продължение на максималния инкубационен период след последния отчетен случай на болестта. След това животните могат да бъдат преместени от зоната, като се транспортират под официален контрол директно до кланицата, определена от компетентния орган за неотложно клане. Такова транспортиране може да бъде разрешено от компетентния орган само след като официалният ветеринарен лекар е извършил преглед на всички животни от възприемчиви видове в стопанството и е потвърдил, че при никое от животните няма съмнение за инфекция. Компетентният орган, отговарящ за кланицата, се информира за намерението да се пратят там животни.2. Мерките, прилагани в надзорната зона остават в сила за срок, който е най-малко равен на максималния инкубационен период, след като животните от стопанството са унищожени в съответствие с член 5 и след като се изпълнят действията по почистване и дезинфекция в съответствие с член 16. Когато обаче болестта е пренесена от насекоми-вектори, компетентният орган може да фиксира продължителността на мерките и да изготви предписания за въвеждане на контролни животни. В рамките на Постоянния ветеринарен комитет държавите-членки информират незабавно Комисията и другите държави-членки за предприетите от тях мерки.Член 13В случаите, когато забраните, предвидени в член 11, параграф 1, буква г) и в член 12, параграф 1, буква г) се налагат за срокове над 30 дни, поради възникване на други случаи на болестта, и в резултат на това възникват проблеми при отглеждането на животните, компетентният орган може, след като получи заявление от собственика с мотивирано обяснение на заявлението, да разреши преместването на животните от стопанство в границите на предпазната зона или надзорната зона, при условие че:а) официалният ветеринарен лекар е удостоверил фактите;б) извършена е инспекция на всички животни в стопанството;в) преди транспортирането животните са преминали през клиничен преглед и са дали отрицателен резултат;г) всички животни са маркирани с индивидуална ушна марка или са идентифицирани чрез някакъв друг одобрен метод;д) стопанството на местоназначение се намира в предпазната или надзорната зона.Трябва да бъдат взети всички необходими предпазни мерки, по-специално почистване и дезинфекциране на камионите след транспортиране, за да се избегне рискът от разпространение на агента на болестта при транспортирането.Член 141. Държавите-членки гарантират, че компетентният орган предприема всички необходими мерки за информиране най-малко на лицата, работещи в предпазната и надзорната зони, за действащите ограничения и предприема всички необходими действия за надлежното прилагане на тези мерки.2. В случаите, при които епизоотичната картина в даден район е изключително сериозна, всички допълнителни мерки, които следва да бъдат взети от съответните държавите-членки, се приемат според процедурата по член 26.Член 15Чрез дерогация от общите разпоредби на настоящата директива, специфичните разпоредби във връзка с мерките за борбата и ликвидирането на всяка съответна болест:- за везикулозната болест по свинете са посочени в приложение II;- за всяка от другите болести, изброени в приложение I, се приемат от Съвета с квалифицирано мнозинство по предложение на Комисията.Член 161. Държавите-членки гарантират, че:а) използваните дезинфекционни средства и инсектициди, както и, при необходимост, техните концентрации, са официално одобрени от компетентния орган;б) процедурите по почистване, дезинфекция и дезинсекция се извършват под официален контрол:- в съответствие с инструкциите на официалния ветеринарен лекар,и- по такъв начин, че да се предотврати всякакъв риск от разпространение или оцеляване на агента на болестта;в) при завършване на процедурите по буква б) официалният ветеринарен лекар се уверява, че мерките са били надлежно проведени и че е изминал необходимият период от време, не по-кратък от 21 дни, за да гарантира, че въпросната болест е била напълно отстранена преди връщането на животните от възприемчивите видове.2. Процедурите по почистването и дезинфекцията на заразено стопанство:- за везикулозната болест по свинете са тези, посочени в приложение II,- се определят в контекста на подготовката на специфичните мерки за всяка болест, изброена в приложение 1, в съответствие с процедурата, установена в член 15, второ тире.Член 171. Държавите-членки гарантират, че във всяка държава-членка е определенаа) национална лаборатория със съоръжения и експертен персонал, което ѝ дава възможност по всяко време и особено при първоначалното появяване на съответната болест да открива вида, подвида и варианта на съответния вирус и да потвърждава резултатите, получени в районните диагностични лаборатории;б) национална лаборатория, в която да се изпитват реагентите, използвани в районните диагностични лаборатории.2. Националните лаборатории, определени за всяка една от разглежданите болести, отговарят за координирането на диагностичните стандарти и методи, както и за използването на реагентите.3. Националните лаборатории, определени за всяка една от разглежданите болести, отговарят за координирането на диагностичните стандарти и методи, определени от всяка диагностична лаборатория относно съответната болест в рамките на държавата-членка За тази цел те могат:а) да предоставят диагностични реагенти на националните лаборатории;б) да контролират качеството на всички диагностични реагенти, които се използват в държавата-членка;в) периодично да провеждат сравнителни тестове;г) да съхраняват изолати от вируса на болестта, получени от потвърдени случаи в държавата-членка;д) осигуряват потвърждението на положителните резултати, получени в районните диагностични лаборатории.4. Чрез дерогация от разпоредбите на параграф 1 обаче държавите-членки, които нямат компетентна национална лаборатория за въпросното заболяване, могат да използват услугите на национална лаборатория със съответната компетенция на друга държава-членка.5. Списъкът на националните лаборатории за везикулозна болест по свинете е даден в приложение II.6. Националните лаборатории, определени за всяко от заболяванията, си сътрудничат със съответните референтни лаборатории на Общността, посочени в член 18.7. Подробните правила за прилагането на този член се приемат от Комисията съгласно процедурата по член 25.Член 181. Референтната лаборатория на Общността за везикулозна болест по свинете е определена в приложение II.2. Референтните лаборатории на Общността за другите болести, изброени в приложение I, се определят в съответствие с процедурата, посочена в член 15, второ тире, в контекста на подготовката на специфичните мерки за всяка болест.3. Без да се засягат разпоредбите на Решение 90/424/ЕИО и по-специално на член 28 от него, функциите и задълженията на лабораториите, посочени в параграфи 1 и 2 на този член, са посочените в приложение III.Член 191. Ваксинация срещу болестите, изброени в приложение I, не може да се провежда, освен като допълнение към взетите мерки за борба при избухване на болестта в съответствие със следните разпоредби:а) решението за извършване на ваксинация като допълнение към мерките за борба се взима от Комисията в сътрудничество със засегнатите държави-членки, според установената процедура в член 26;б) това решение се основава на следните критерии:- концентрацията на животните от засегнатите видове в заразената зона,- характеристиките и състава на всяка използвана ваксина,- процедурите за контролиране на разпространението, съхранението и употребата на ваксини,- видовете и възрастта на животните, които може или трябва да бъдат ваксинирани,- местата, където ваксинирането може или трябва да бъде проведено,- продължителността на кампанията по ваксинирането.2. В случая, посочен в параграф 1:а) се забранява ваксинирането или повторното ваксиниране на животни от възприемчиви видове от стопанствата, посочени в член 4;б) се забранява инжектиране на хиперимунен серум.3. В случай на прибягване до ваксинация се прилагат следните правила:а) всички ваксинирани животни трябва да се идентифицират с ясен и четлив знак в съответствие с одобрен метод според процедурата по член 25;б) всички ваксинирани животни трябва да останат в зоната на ваксинацията, освен ако не бъдат изпратени в кланица, определена от компетентния орган за незабавно клане, в който случай движението на животните може да се разреши само след като официалният ветеринарен лекар е извършил преглед на всички възприемчиви животни от стопанството и е потвърдил, че при никое от животните няма съмнение за инфекция.4. При завършване на процедурите по ваксинирането, движението на животните от възприемчивите видове извън зоната на ваксинацията може да се разреши по реда на процедурата по член 26 след период, определен по същата процедура.5. Държавите-членки информират редовно Комисията чрез Постоянния ветеринарен комитет за напредъка на мерките по ваксинацията.6. Въпреки това, чрез дерогация от параграф 1 решението за започване на спешна ваксинация може да се вземе от заинтересованата държава-членка след уведомяване на Комисията, при условие че основните интереси на Общността не са засегнати. Такова решение, което трябва специално да вземе предвид степента на концентрация на животните в някои райони, нуждата от защита на отделните породи и географската зона, в която се извършва ваксинацията, впоследствие се преразглежда по реда на процедурата по член 26 от страна на Постоянния ветеринарен комитет, който може да реши да задържи, промени или разшири мерките, или да ги прекрати.Член 201. Всяка държава-членка изготвя план за действие в извънредни ситуации (контингенс план) за болестите, изброени в приложение I, който да определя националните мерки при възникване на огнище на някоя от болестите.Този план трябва да позволява достъп до съоръжения, оборудване, персонал и всички други подходящи материали, необходими за бързото и ефективно унищожаване на огнището.2. Общите критерии за изготвяне на плановете за действие в извънредни ситуации (контингенс планове) са установени в точки 1—5 и в точка 10 от приложение IV, като точки 6—9 представят критериите, които трябва да се адаптират съобразно разглежданата болест. Държавите-членки могат обаче да се ограничат до прилагането на критериите, посочени в точки 6—9, когато критериите в точки 1—5 и в точка 10 са били вече приети при представяне на плановете за прилагане на мерки за борба с друга болест.3. Плановете за действие в извънредни ситуации (контингенс планове), изготвени в съответствие с критериите, изброени в приложение IV, се предоставят на Комисията:i) не по-късно от шест месеца след влизане в сила на настоящата директива по отношение на везикулозната болест при свинете;ii) не по-късно от шест месеца след прилагането на специфичните мерки за всяка една от другите болести, изброени в приложение I.4. Комисията проучва плановете за действие в извънредни ситуации (контингенс планове), за да определи дали позволяват постигането на желаната цел, и предлага на съответната държава-членка всякакви изменения, изискващи се в частност, за да се постигне съгласуваност с плановете на останалите държави-членки.Комисията одобрява плановете, при необходимост в изменения им вариант, в съответствие с процедурата по член 25.Впоследствие плановете могат да бъдат изменяни по реда на същата процеура, за да се отчетат развитието на положението и специфичния характер на въпросното заболяване.Член 21Чрез дерогация от условията, предвидени в членове 19 и 20 по отношение на мерките в плана за действие в извънредни ситуации (контингенс план), които предстои да се приемат от държавите-членки, както и при отчитане на природните и географските ограничения, специфични за френските отвъдморски департаменти, Азорските острови и островите Мадейра и отдалечеността им от централната част на територията на Общността, на съответната държава-членка се разрешава да прилага конкретни мерки за борба, специфични за всяка една от болестите, изброени в приложение I към настоящата директива.Съответната държава-членка в рамките на Постоянния ветеринарен комитет информира Комисията и другите държави-членки за мерките, които е предприела в това отношение, и по-специално относно взетите мерки за борба, така че животните от въпросните територии или продуктите от такива животни да не бъдат изпращани до други територии от Общността.Съгласно процедурата по информирането, посочена във втория параграф, член 20 се прилага mutatis mutandis.Член 22Експертите на Комисията могат да правят проверки на място, като си сътрудничат с компетентните органи, доколкото е необходимо, за да се осигури еднаквото прилагане на настоящата директива. За тази цел те могат да проверяват представителен процентен дял от стопанства, за да установят дали компетентните органи проверяват дали тези стопанства изпълняват изискванията на настоящата директива. Комисията информира държавите-членки за резултата от извършените проверки.Държава-членка, на чиято територия се извършва проверка, предоставя цялата необходима помощ на експертите при изпълнение на задълженията им.Подробните правила за прилагането на настоящия член се определят в съответствие с процедурата по член 25.Член 231. Условията, регулиращи финансовия принос на Общността към мерките по прилагането на настоящата директива, са определени в Решение 90/424/ЕИО.2. Член 3 от Решение 90/424/ЕИО се изменя, както следва:а) към списъка на болестите в параграф 1 се добавя следната болест:"хеморагична болест по елените";б) добавя се следният параграф:"2а. Съответната държава-членка също така добива правото на финансов принос от Общността, когато при възникване на една от болестите, изброени в параграф 1, две или повече от държавите-членки си сътрудничат тясно за контролиране на епидемията, по-специално в извършването на епидемиологичното изследване и при мерките по наблюдение на болестта. Без да се засягат мерките, предвидени в рамките на общата организация на съответните пазари, решението за конкретния финансов принос на Общността се взима в съответствие с процедурата по член 41."Член 241. Когато и както е необходимо, приложения I, III и IV се изменят от Съвета с квалифицирано мнозинство по предложение от Комисията, в частност за да се вземат предвид научно-изследователските постижения и постиженията в диагностичните процедури.2. Комисията може, в съответствие с процедурата по член 25, да измени приложение II, по-специално за да се отчетат технологичните и научни постижения и постиженията в диагностичните методи.Член 251. В случаите, когато трябва да се следва процедурата по настоящия член, председателят отнася незабавно въпроса до Постоянния ветеринарен комитет, като това става по негова собствена инициатива или по искане от страна на представителя на дадена държава-членка.2. Представителят на Комисията представя пред Комитета проект на мерките, които следва да се предприемат. Комитетът представя становището си върху проекта в срок, определен от неговия председател според неотложността на случая. Становището се приема с мнозинството, определено в член 148, параграф 2 от Договора в случай на решения, които се изисква да бъдат приети от Съвета по предложение на Комисията. Гласовете на представителите на държавите-членки в Комитета се разпределят по начина, посочен в този член. Председателят не гласува.3. а) Комисията приема предвидените мерки, ако те са в съответствие със становището на Комитета.б) Ако предвидените мерки не са в съответствие със становището на Комитета или ако не е дадено становище, Комисията незабавно предоставя на Съвета предложение по отношение на мерките, които следва да бъдат взети. Съветът се произнася с квалифицирано мнозинство.Ако след изтичането на период от три месеца от датата на отнасяне на въпроса до Съвета, Съветът не се е произнесъл, предложените мерки се приемат от Комисията, освен в случаите, когато Съветът е взел решение срещу тези мерки с обикновено мнозинство.Член 261. Когато трябва да се следва процедурата, определена в настоящия член, въпросът незабавно се отнася до Постоянния ветеринарен комитет от неговия председател, по негова собствена инициатива или по искане на дадена държава-членка.2. В Комитета гласовете на държавите-членки се разпределят, както е определено в член 148, параграф 2 от Договора. Председателят не гласува.3. Представителят на Комисията представя проект на мерките, които следва да се предприемат. Комитетът представя становището си по тези мерки в срок от два дни. Становището се приема с мнозинство от 54 гласа.4. а) Комисията приема мерките и ги прилага незабавно, когато са в съответствие със становището на Комитета.б) Когато предвижданите мерки не са в сътоветствие със становището на Комитета или ако не е предоставено становище, Комисията подава незабавно предложение до Съвета относно мерките, които следва да бъдат взети. Съветът приема мерките с квалифицирано мнозинство.Ако Съветът не е приел никакви мерки в срок от 15 дни от датата на отнасяне на въпроса до него, Комисията приема предложените мерки и ги прилага незабавно, освен ако Съветът не се е произнесъл против мерките с обикновено мнозинство.Член 271. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за да се съобразят с настоящата директива, преди 1 октомври 1993 г. Те информират незабавно Комисията за това.Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.2. Държавите-членки съобщават на Комисията текстовете на основните разпоредби от националното си законодателство, които приемат в областта, уредена с настоящата директива.3. Определянето на крайния срок за транспониране в националното законодателство до 1 октомври 1993 г. не засяга отменянето на ветеринарните проверки на границите, предвидени в Директива 90/425/ЕИО.Член 28Адресати на настоящата директива са държавите-членки.Съставено в Брюксел на 17 декември 1992 година.За СъветаПредседателJ. Gummer[1] ОВ C 148, 7.6.1991 г., стр. 12.[2] ОВ С 280, 28.4.1992 г., стр. 124.[3] ОВ С 339, 31.12.1991 г., стр. 12.[4] ОВ L 224, 18.8.1990 г., стр. 19. Решение, изменено с Решение 91/133/ЕИО (ОВ L 66, 13.3.1991 г., стр. 18).[5] ОВ L 255, 18.10.1968 г., стр. 23.[6] Решение 88/397/ЕИО на Комисията от 12 юли 1988 г. за координиране на правилата, установени от държавите-членки за прилагане на член 6 от Директива 85/511/ЕИО на Съвета (ОВ L 189, 20.7.1988 г., стр. 25).--------------------------------------------------19921217ПРИЛОЖЕНИЕ IСПИСЪК НА БОЛЕСТИТЕ, ЧИЕТО ОБЯВЯВАНЕ Е ЗАДЪЛЖИТЕЛНОБолест | Максимален инкубационен период |Чума по говедата | 21 дни |Чума по дребните преживни животни | 21 дни |Везикулозна болест по свинете | 28 дни |Син език | 40 дни |Епизоотична хеморагична болест по елените | 40 дни |Шарка по овцете и козите | 21 дни |Везикулозен стоматит | 21 дни |Ентеровирусен енцефаломиелит по свинете (Тешенска болест) | 40 дни |Заразен нодуларен дерматит (Лъмпи скин дизийз) | 28 дни |Треска на долината Рифт | 30 дни |--------------------------------------------------19921217ПРИЛОЖЕНИЕ IIСПЕЦИФИЧНИ МЕРКИ ЗА БОРБА С НЯКОИ БОЛЕСТИВ допълнение към общите разпоредби, предвидени в настоящата директива, по отношение на везикулозната болест по свинете се прилагат следните специфични разпоредби:1. Описание на болесттаБолест по свинете, която клинично не се различава от болестта шап, като причинява везикули и ерозии в областта на копитата, рилото и устата. Болестта варира значително в остротата си и може да зарази стадо свине, без да се проявява с клинични признаци. Вирусът има способността да оцелява за продължителни периоди от време извън тялото, дори в прясно месо; той е изключително устойчив на нормалните дезинфекционни средства и запазва стабилността си в рамките на рН от 2,5 до 12. Следователно е необходимо изключително старателно почистване и дезинфекциране.2. Инкубационен периодЗа целите на настоящата директива максималният инкубационен период е 28 дни.3. Диагностични процедури за потвърждаване и диференцирано диагностициране на везикулозната болест по свинете.Подробните методи за събирането на материали за диагностицирането, лабораторните диагностични тестове, детекцията на антитела и оценката на резултатите от резултатите от лабораторните изследвания се решават в съответствие с процедурата в член 25, преди влизането на директивата в сила.4. Потвърждаване на наличието на везикулозна болест по свинетеЧрез дерогация от член 2, параграф 6 от настоящата директива наличието на болестта се потвърждава:а) в стопанства, в които е бил изолиран вирус на везикулозната болест по свинете или от свине, или от околната среда;б) в стопанства, съдържащи свине, които са серопозитивни към везикулозната болест по свинете, при условие че тези или други свине в стопанствата показват характеристики на пораженията от везикулозната болест по свинете;в) в стопанства, съдържащи свине, които показват клинични признаци на болестта или са серопозитивни, при условие че има пряка епидемиологична връзка с потвърдено огнище на болестта;г) при други стада, в които са открити серопозитивни свине. В последния случай, преди да потвърди наличието на болестта, компетентният орган предприема допълнителни изследвания, в частност повторно взимане на проби и повторно тестване в интервал най-малко от 28 дни между събиранията на пробите. Разпоредбите на член 4 продължават да се прилагат до завършването на тези допълнителни проучвания. Ако последващите изследвания не показват наличие на болестта, въпреки че свинете все още са серопозитивни, компетентният орган прави необходимото изследваните свине да бъдат умъртвени и унищожени под негово наблюдение или да бъдат заклани под неговия контрол в кланица, която е определил на територията на страната.Компетентният орган гарантира, че при пристигането им в кланицата свинете са държани и заклани отделно от други свине и че тяхното месо е предназначено изключително за националния пазар.5. Диагностични лабораторииБелгия: | Institut national de recherches vétérinaires, Groeselenberg 99, B-1180 Bruxelles. |Дания: | Statens Veterinære Institut for Virusforskning, Lindholm. |Германия: | Bundesforschungsanstalt für Viruskrankheiten der Tiere, Paul-Ehrlich-Straße, 7400 Tübingen. |Франция: | Laboratoire central de recherche vétérinaire, Maisons-Alfort. |Гърция: | Ινστιτούτο Λοιμωδών και Παρασιτικών Νοσημάτων, Νεαπόλεως 21, Αγία Παρασκευή· |Ирландия: | Institute for Animal Health, Pirbright, Woking, Surrey. |Италия: | Istituto zooprofilattico sperimentale della Lombardia e dell'Emilia Romagna, Brescia. |Люксембург: | Institut national de recherches vétérinaires, Groeselenberg 99, B-1180 Bruxelles. |Нидерландия: | Centraal Diergeneeskundig Institut, Lelystad. |Португалия: | Laboratório Nacional de Investigação Veterinária, Lisboa. |Испания: | Laboratorio de Alta Seguridad Biológica (INIA), 28130 Madrid. |Обединено кралство: | Institute for Animal Health, Pirbright, Woking, Surrey. |6. Референтна лаборатория на ОбщносттаAFRC Institute for Animal Health,Pirbright Laboratory,Ash Road,Pirbright,Woking,Surrey GU24 ONF,Обединено кралство7. Предпазна зона1. Размерът на предпазната зона се определя съгласно член 10 от настоящата директива.2. В случай на везикулозна болест по свинете, чрез дерогация, мерките по член 11 от настоящата директива се заменят със следните:а) всички стопанства в зоната, които имат животни от възприемчивите видове са идентифицирани;б) осъществяват се периодични посещения в стопанства, в които има животни от възприемчиви видове, включително се извършва клиничен преглед на тези животни, а при необходимост се събират проби за лабораторно изследване; трябва да се съхранява протокол за посещенията и резултатите от тях, като честотата на посещенията е пропорционална на сериозността на епизоотичната картина в стопанствата с най-голям риск;в) забраняват се движението и превозът на животни от възприемчиви видове по обществени и частни пътища, с изключение на сервизните пътища на стопанствата; компетентният орган обаче може да предостави дерогация от тази забрана за превозването на животни с пътен или железопътен транспорт без разтоварване или спиране;г) въпреки това, в съответствие с процедурата в член 25 може да бъде направено изключение за свине, предназначени за клане и идващи извън предпазната зона към кланица, разположена в тази зона;д) камионите и други превозни средства и съоръжения, които се използуват в предпазната зона за превозване на свине или други животни или материални и могат да бъдат заразени (т.е. храна, тор, меки отпадъци и др.) не могат да напускат:i) стопанство, намиращо се в предпазната зона;ii) предпазната зона;iii) кланица,без да бъдат почистени и дезинфекцирани в съответствие с процедурата, определена от компетентния орган. Тези процедури по-специално предвиждат никой от камионите или превозните средства, които са били използвани при транспортирането на свине да не могат да напускат зоната, без да бъдат проверени от компетентния орган;е) съгласно член 16, свинете не могат да бъдат извеждани от стопанството, в което са държани, в продължение на 21 дни след завършване на първоначалното почистване и дезинфекция на заразените стопанства; след 21 дни може да бъде дадено разрешение за преместване на свинете от въпросното стопанство:i) директно до кланица, определена от компетентния орган, за предпочитане в границите на предпазната зона или надзорната зона, при условие че:- е извършена инспекция на всички свине в стопанството,- извършен е клиничен преглед на свинете, които ще бъдат водени за клане,- всяка свиня е маркирана с индивидуална ушна марка или е идентифицирана чрез някакъв друг одобрен метод;- свинете се транспортират в превозни средства, запечатани от компетентните органи.Компетентният орган, отговарящ за кланицата, е информиран за намерението да се изпратят там свине.При пристигане в кланицата свинете се държат и колят отделно от други свине. Транспортните средства и съоръженията, които са участвали при транспортирането на свинете, се почистват и дезинфекцират преди да напуснат кланицата.При инспекциите, провеждани преди клането и post mortem в определената кланица, компетентният орган отчита всички признаци, подсказващи наличието на вируса на везикулозна болест по свинете.В случай на клане на свине по тези разпоредби, се събират статистически представителни кръвни проби. В случай на положителен резултат, който води до потвърждаване наличието на везикулозна болест по свинете, се прилагат мерките в точка 9 (3);ii) при изключителни обстоятелства, директно към други сгради, разположени в предпазната зона, при условие че:- е извършена инспекция на всички свине в стопанството,- извършен е клиничен преглед на свинете, които ще бъдат преместени, при отрицателни резултати,- всяка свиня е била маркирана с индивидуална ушна марка или е била идентифицирана чрез друг одобрен метод;ж) прясното месо от свинете, посочени в буква е), i) се маркира в съответствие с приложението към Директива 72/461/ЕИО на Съвета от 12 декември 1972 г. относно здравните проблеми, засягащи търговията в Общността с прясно месо [1], и след това обработени в съответствие с правилата, установени в член 4, параграф 1 от Директива 80/215/ЕИО на Съвета от 22 януари 1980 г. относно ветеринарно-санитарните проблеми, засягащи търговията в Общността с месни продукти [2]. Това трябва да се направи в предприятие, определено от компетентния орган.Месото се изпраща в посоченото предприятие, при условие че пратката е запечатана преди изпращане и остава запечатана по време на транспортирането.По изискване на държава-членка обаче, придружено с подходящи доказателства и в съответствие с процедурата в член 25 от настоящата директива, могат да се приемат специални решения, по-специално по отношение на маркирането на месото и употребата му впоследствие, както и местоназначението на обработените продукти.3. Мерките в предпазната зона продължават да се прилагат най-малко, докато:а) всички мерки, изложени в член 16 от настоящата директива, не бъдат изпълнени;б) всички стопанства в зоната не преминат през:i) клиничен преглед на свинете, при който да бъде установено, че животните нямат признаци на заболяване, предполагащо наличието на везикулозна болест по свинете; иii) серологично изследване на статистическа проба от свинете без откриване наличието на антитела от везикулозна болест при свинете. Програмата за серологичния подбор на свинете отчита предаването на везикулозната болест и начина, по който са отглеждани животните. Програмата се определя съгласно процедурата, изложена в член 25 от настоящата директива, преди датата на влизането ѝ в сила.Изследванието и взимането на пробите, посочени в точки i) и ii), не се провеждат преди да изминат 28 дни след завършване на мерките по предварително почистване и дезинфекция в заразеното стопанство.4. След изтичане на периода, посочен в точка 3, правилата, отнасящи се до надзорната зона, се прилагат и към предпазната зона.8. Надзорна зона1. Размерът на надзорната зона е както е определен в член 10.2. случай на везикулозна болест по свинете, мерките по член 12 се заменят със следните:а) всички стопанства, които имат животни от възприемчивите видове, се идентифицират;б) всички движения на свине, освен директното им преместване до кланицата от стопанството в наблюдаваната зона, се разрешават, при условие че никое от животните в стопанството не е било премествано през последните 21 дни; собственикът или лицето, което отговаря за животните, трябва да регистрира всички движения на животните;в) движението на свине от надзорната зона може да бъде разрешено от компетентния орган, при условие че:- е извършена проверка на всички свине в стопанството в рамките на 48 часа, предхождащи движението,- е извършен клиничен преглед на свинете, които ще бъдат местени и са получени отрицателни резултати в периода от 48 часа, предхождащи преместването,- е извършено серологично изследване на статистическа извадка от свинете, които ще бъдат местени без откриване на антитела от везикулозна болест по свинете, в рамките на 14 дни, предхождащи преместването. В случай на свине за клане обаче, серологичното изследване може да бъде извършено въз основа на кръвни проби, взети в кланицата на местоназначението, определена от компетентния орган на територията ѝ. В случай на положителни резултати, потвърждаващи наличието на везикулозна болест по свинете, се прилагат мерките, предвидени в точка 9 (3),- всяка свиня е маркирана с индивидуална ушна марка или чрез някакъв друг одобрен метод на идентифициране,- камионите и другите превозни средства и съоръжения, използвани за транспортирането на свинете, трябва да бъдат почистени и дезинфекцирани след всяка операция по транспортирането;г) камионите и другите превозни средства и съоръжения, използвани за транспортирането на свинете или други живи животни или материали, които могат да бъдат заразени и които се използват в надзорната зона, не напускат тази зона без да са били почистени и дезинфекцирани в съответствие с процедурите, определени от компетентния орган.3. а) Размерът на надзорната зона може да бъде променян в съответствие с разпоредбите, установени в член 10, параграф 3.б) Мерките в наблюдаваната зона се прилагат най-малко, докато:i) всички мерки в член 16 не бъдат проведени;ii) всички мерки, изискващи се в предпазната зона, не бъдат проведени.9. Общоприети мерки на ОбщносттаДопълнителните мерки в случай на везикулозна болест по свинете се прилагат, както следва:1. В случаи, при които официално е потвърдено наличието на везикулозна болест по свинете, държавите-членки гарантират, че в допълнение към мерките, определени в член 4, параграф 2 и в член 5 от настоящата директива, месото на свинете, заклани в периода между вероятното въвеждане на болестта в стопанството и прилагането на официалните мерки, когато това е възможно, да бъде проследено и унищожено под официален контрол по такъв начин, че да се избегне рискът от разпространение на вируса на везикулозната болест по свинете;2. Когато официалният ветеринарен лекар има основание да се съмнява, че свинете от което и да е стопанство може да са били заразени в резултат от движението на лице, животно или превозно средство, или по друг начин, то свинете от стопанството остават под ограничителните мерки върху движението им, посочени в член 9 на настоящата директива най-малкото, докато стопанството не премине през:а) клиничен преглед на свинете, който дава отрицателни резултати;б) серологично изследване на статистическа проба от свинете без откриване на антитела от везикулозна болест по свинете в съответствие с точка 7 (3), буква б), ii).Изследването, упоменато в букви а) и б) не се провеждат, докато не изминат 28 дни от възможното заразяване на помещенията в резултат на движението на хора, животни или превозни средства, или по какъвто и да било друг начин.3. Ако в кланицата бъде потвърдено наличието на везикулозна болест по свинете, компетентният орган гарантира, че:а) всички свине в кланицата се заколват незабавно;б) труповете и карантията на инфектираните и заразени свине се унищожават под официален контрол, така че да се избегне рискът от разпространение на вируса на везикулозната болест по свинете;в) почистването и дезинфекцирането на сградите и съоръженията, включително на транспортните средства, става под контрола на официалния ветеринарен лекар и в съответствие с инструкциите, определени от компетентния орган;г) извършва се епидемиологично проучване в съответствие с член 8 от настоящата директива;д) не се въвеждат повторно никакви свине за клане най-малко в период от 24 часа след завършване на почистването и дезинфекцията в съответствие с буква в).10. Почистване и дезинфекция на заразените стопанстваВ допълнение към мерките, постановени в член 16 от настоящата директива, се прилагат също така и следните мерки:1. Процедура на предварително почистване и дезинфекцияа) След като труповете на свинете бъдат извозени за депониране, тези части от помещенията, в които са живели свинете, както и всички други части от помещенията, които са били замърсени по време на клане, следва да се напръскат с дезинфектант, одобрен съгласно член 16 и в концентрация, подходяща за прилагането му при везикулозна болест по свинете. Използуваният дезинфектант следва да остане на повърхността най-малко от 24 часа.б) Всички тъкани или кръв, които могат да са се разпръснали по време на клането следва внимателно да бъдат събрани и депонирани с труповете (клането следва винаги да се извършва върху непромокаема повърхност).2. Процедура на последващо почистване и дезинфекцияа) Всичкият тор, постелъчни материали, заразена храна и др. следва да се отстранят от сградите, да се подредят на купчини и да се напръскат с одобрен дезинфектант. Меките отпадъци следва да се обработят чрез метод, подходящ за убиването на вируса.б) Всички подвижни принадлежности следва да се извадят от помещенията и да се почистят и дезинфектират отделно.в) Мазните замърсявания и другите нечистотии следва да бъдат отстранени от всички повърхности чрез накисването им с обезмазняващ препарат и след това чрез измиването им с вода под налягане.г) След това прилагането на дезинфектанта следва да продължи, като се напръскат всички повърхности.д) Запечатаните помещения следва да бъдат дезинфекцирани чрез опушване.е) След инспекция от страна на официалния ветеринарен лекар се договаря ремонт на повредените врати, стени и др., който да се извърши незабавно.ж) Завършените ремонтни работи следва да бъдат инспектирани, за да се удостовери надлежното им извършване.з) Всички части на помещенията, в които напълно липсват всякакви лесно запалими материали, могат да бъдат термично обработени, като се използва огнепръскачка.и) Всички повърхности следва да се напръскат с алкален дезинфектант, който има рН стойност по-голяма от 12,5 или с някакъв друг одобрен дезинфектант. Дезинфектантът следва да се измие след 48 часа.3. Процедура на окончателно почистване и дезинфекцияТретирането с огнепръскачка или алкален дезинфектант (точка 2, буква з) или буква и) следва да се повтори след 14 дни.11. Зареждане на животни в заразените стопанстваВ допълнение към мерките по член 5, параграф 4 от настоящата директива се прилагат и следните мерки:1. Зареждането на свине може да започне не по-рано от 4 седмици след приключване на първата основна дезинфекция, т.е. стъпка 3 от процедурата по почистване и дезинфекция.2. При повторното зареждане на свине се взема под внимание начинът на отглеждане, практикуван в стопанството и трябва да се следва една от следните процедури:а) в случай на стопанства с отглеждане на свине извън затворени помещения на открити терени първоначално се зареждат ограничен брой контролни прасенца, които са дали отрицателен резултат при изследване за антитела срещу вируса на везикулозната болест по свинете. Съгласно изискванията на компетентния орган, контролните прасенца се разпределят във всяко заразено стопанство,подлагат се на клиничен преглед след 28 дни от въвеждането им в стопанството и от тях се вземат проби за серологично изследване.Ако никое от прасенцата не покаже клинични признаци на везикулозна болест по свинете, нито пък развие антитела срещу вируса на болестта, може да бъде извършено пълно зареждане на свине в стопанството;б) при всички други форми на отглеждане повторно зареждане на свине се извършва съгласно мерките, посочени в параграф а), или чрез пълно зареждане, при условие че:- всички свине пристигнат в срок от осем дни, като идват от стопанства, разположени извън ограничените зони поради везикулозна болест по свинете, и са серонегативни,- никое животно не може да напуска стопанството за срок от 60 дни след пристигането на последните свине,- възстановеното стадо е преминало през клиничен и серологичен преглед в съответствие с изискванията на компетентния орган. Такъв преглед може да бъде извършен в първите 28 дни след пристигането на последните свине.12. Най-късно до 1 октомври 1997 г. Комисията представя пред Съвета доклад, изготвен въз основа на становище на Научния ветеринарен комитет относно развитието на научно-изследователските и диагностичните процедури, както и по техническите и научните постижения по отношение на везикулозната болест по свинете, заедно с подходящи предложения, предвид констатациите, направени в доклада. Съветът се произнася по тези предложения с квалифицирано мнозинство не по-късно от шест месеца след представянето им.[1] ОВ L 302, 31.12.1972 г., стр. 24. Директива, последно изменена с Директива 91/687/ЕИО (ОВ L 377, 31.12.1991 г., стр. 16).[2] ОВ L 47, 21.2.1980 г., стр. 4. Директива, последно изменена с Директива 91/687/ЕИО (ОВ L 377, 31.12.1991 г., стр. 16).--------------------------------------------------19921217ПРИЛОЖЕНИЕ IIIРЕФЕРЕНТНИ ЛАБОРАТОРИИ НА ОБЩНОСТТА ЗА РАЗГЛЕЖДАНИТЕ БОЛЕСТИФункциите и задълженията на референтните лаборатории на Общността за разглежданите болести са:1. да координират, съгласувано с Комисията, прилаганите методи в държавите-членки за диагностициране на разглежданите болести, по-специално чрез:а) определяне на вида, съхраняване и доставяне на щамове на вируса на съответната болест за серологични тестове и подготовката на антисеруми;б) доставяне на стандартни серуми и други референтни реагенти на националните референтни лаборатории с цел да се стандартизират тестовете и реагентите, които се използват от държавите-членки;в) създаване и поддържане на колекция от щамове на вируси и изолати от съответната болест;г) организиране на периодични сравнителни тестове от диагностичните процедури на общностно ниво;д) събиране и съхраняване на данни и информация по използваните методи на диагностициране и резултатите от тестовете, извършени в Общността;е) характеризиране на изолатите на вируса на съответното заболяване чрез най-съвременните методи, при което се постига по-добро познаване на епизоотиологията на болестта;ж) следене на постиженията във връзка с контрола, епизоотологията и предотвратяването на съответното заболяване в световен мащаб;з) съхраняване на експертиза за вируса на съответното заболяване и други съвместими вируси, което да позволява изготвянето на бърза диференцирана диагноза;и) получаване на пълни познания по изготвянето и използването на продуктите на ветеринарната имунология за унищожаване и контрол на съответната болест;2. да подпомагат активно диагностицирането при поява на огнища на съответната болест в държавите-членки, като получават вирусни изолати за потвърждаващо диагностициране, характеристики и епизоотични проучвания;3. да способстват за обучението или допълнителната квалификация на експертите по лабораторно диагностициране с оглед хармонизирането на диагностичните техники, прилагани в Общността.--------------------------------------------------19921217ПРИЛОЖЕНИЕ IVМИНИМАЛНИ КРИТЕРИИ ЗА ПЛАНОВЕТЕ ЗА ДЕЙСТВИЕ В ИЗВЪНРЕДНИ СИТУАЦИИ (КОНТИНГЕНС ПЛАНОВЕ)Плановете за действие (контингенс плановете) отговарят най-малко на следните критерии:1. да се създаде национален кризисен център, който да координира всички контролни мерки в съответната държава-членка;2. да се предостави списък на местните центрове по контрол на болестта, притежаващи подходящи съоръжения за координиране на контролните мерки по болестта на местно ниво;3. да се предостави подробна информация относно персонала, участващ в провеждането на контролните мерки, неговите умения и отговорности;4. всеки местен център за контрол на болестта трябва да може бързо да влезе в контакт с лица/организации, които пряко или непряко са засегнати от възникването на болестта;5. да бъдат осигурени на разположение съоръжения и материали за правилното провеждане на контролните мерки по болестта;6. да бъдат предоставени подробни инструкции за действие при съмнение и потвърждаване на инфекция или заразяване, включително средства за депониране на трупове;7. да бъдат създадени програми на обучение за поддържане и развитие на умения по процедурите за работа на място и в административната област;8. диагностичните лаборатории трябва да имат съоръжения за извършване на post mortem изследване, необходимия капацитет за установяване на серологията, хистологията и др. и трябва да притежават умения за бързо диагностициране. Трябва да бъдат взети мерки за бързо транспортиране на пробите;9. да бъдат предоставени подробности за необходимото количество ваксина в случаите на ваксинация срещу въпросната болест;10. да се предвиди предоставянето на законови правомощия за прилагането на плановете за действие в извънредни ситуации (контингенс планове).--------------------------------------------------


title: Директива на Съвета от 8 ноември 1990 година за изменение на Директива 78/660/ЕИО относно годишните счетоводни отчети на някои видове дружества и Директива 83/349/ЕИО относно консолидираните счетоводни отчети във връзка с обхвата на тези директиви

text:
Важна правна забележка

|

31990L0605

Официален вестник n° L 317 , 16/11/1990 стр. 0060 - 0062 специално финландско издание: глава 17 том 1 стр. 0107  специално шведско издание: глава 17 том 1 стр. 0107  специално чешко издание глава 17 том 01 стр. 110  - 112 специално испанско издание глава 17 том 01 стр. 110  - 112 специално унгарско издание глава 17 том 01 стр. 110  - 112 специално литвийско издание глава 17 том 01 стр. 110  - 112 LV.ES глава 17 том 01 стр. 110  - 112 MT.ES глава 17 том 01 стр. 110  - 112 PL.ES глава 17 том 01 стр. 110  - 112 SK.ES глава 17 том 01 стр. 110  - 112 специално словенско издание глава 17 том 01 стр. 110  - 112

		19901108Директива на Съветаот 8 ноември 1990 годиназа изменение на Директива 78/660/ЕИО относно годишните счетоводни отчети на някои видове дружества и Директива 83/349/ЕИО относно консолидираните счетоводни отчети във връзка с обхвата на тези директиви(90/605/ЕИО)СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално член 54 от него,като взе предвид предложението на Комисията [1],в сътрудничество с Европейския парламент [2],като взе предвид мнението на Икономическия и социален комитет [3],като има предвид, че Директива 78/660/ЕИО [4], последно изменена с Директива 90/604/ЕИО [5], се прилага за годишните счетоводни отчети на обществените и частните акционерни дружества, тъй като тези правно—организационни форми не предлагат на третите лица други гаранции, освен чистите си активи;като има предвид, че в съответствие с Директива 83/349/ЕИО [6], последно изменена с Директива 90/604/ЕИО, държавите-членки трябва да изискват консолидирани счетоводни отчети само от дружествата, обхванати от Директива 78/660/ЕИО;като има предвид, че в Общността съществува значителен и растящ брой дружества с ограничена отговорност и дружества с неограничена отговорност, като неограничено отговорните съдружници в тях са учредени като акционерни дружества или дружества с ограничена отговорност;като има предвид, че тези напълно надеждни съдружници могат да бъдат и дружества, които не попадат под законодателството на държава-членка, но чиито правен статут е сравним с формите, посочени в Директива 68/151/ЕИО [7];като има предвид, че би противоречало на духа и целите на тези директиви дружества с ограничена и с неограничена отговорност да не се подчиняват на правилата на Общността;като има предвид, че поради това разпоредбите за обхвата на двете посочени директиви следва да бъдат допълнени;като има предвид, че е важно наименованието, седалището и правният статут на всяко предприятие, в което акционерно дружество е с напълно надежден отговорен съдружник, следва да бъдат посочени в приложенията към счетоводния отчет на този съдружник;като има предвид, че задълженията за съставяне, публикуване и одита на счетоводните отчети на дружествата с ограничена отговорност и дружествата с неограничена отговорност могат да бъдат наложени и на неограничено отговорния съдружник; като има предвид, че следва да съществува и възможност тези дружества да бъдат включени в консолидирания счетоводен отчет, изготвен от такъв съдружник или на по-високо равнище;като има предвид, че някои дружества, уредени от настоящата директива, не са подлежат на вписване в регистър според правото на държавата-членка, в която се намира седалището им, а това затруднява прилагането към тях на изискванията във връзка със счетоводната дейност; като има предвид, че в тези случаи са особено нужни специални правила в зависимост от това дали неограничено отговорните съдружници са предприятия, които попадат под законодателството на същата държава-членка, на друга държава-членка или на трета страна,ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:Член 1Директива 78/660/ЕИО се изменя, както следва:1. Към член 1, параграф 1 се добавят следните параграфи:"Мерките за съгласуване, предвидени в настоящата директива, се прилагат и за законови, подзаконови и административни разпоредби на държавите-членки относно следните видове дружества:а) в Германия:die offene Handelsgesellschaft, die Kommanditgesellschaft;б) в Белгия:la société en nom collectifde vennootschap onder firma,la société en commandité simplede gewone commanditaire vennootschap;в) в Дания:interessentskaber, kommanditselskaber;г) във Франция:la société en nom collectif, la société en commandite simple;д) в Гърция:η ομόρρυθμος εταιρεία, η ετερόρρυθμος εταιρεία;е) в Испания:sociedad colectiva, sociedad en comandita simple;ж) в Ирландия:partnerships, limited partnerships, unlimited companies;з) в Италия:la società in nome collettivo, la società in accomandita semplice;и) в Люксембург:la société en nom collectif, la société en commandite simple;й) в Нидерландия:de vennootschap onder firma, de commanditaire vennootschap;к) в Португалия:sociedade em nome colectivo, sociedade em comandita simples;л) в Обединеното кралство:partnerships, limited partnerships, unlimited companies,когато всички неограничено отговорни съдружници са дружества измежду посочените в първи параграф или дружества, които не са регулирани от законодателството на държава-членка, но чиято правно—организационна форма е сравнима с формите, посочени в Директива 68/151/ЕИО.Настоящата директива се прилага и за дружествата или предприятията, посочени във втора алинея, когато всички неограничено отговорни съдружници са дружества от вид измежду посочените в първата алинея.";2. В член 43, параграф 1, точка 2 се добавят следната алинея:"наименование, седалище и правно—организационна форма на всяко предприятие, в което дружеството или предприятието е неограничено отговорен съдружник. Тази информация може да бъде пропусната, ако тя е не е от значение за целите на член 2, параграф 3";3. В член 47 се добавя следния параграф:"1а. Държавата-членка по седалището на дружество или предприятието, посочено в член 1, параграф 1, втора и трета алинея (съответна единица) може да освободи тази единица от задължението да публикува счетоводния си отчет в съответствие с Директива 68/151/ЕИО, при условие че този отчет е предоставен на разположение на обществеността в седалището, където и:а) всички неограничено отговорни съдружници на съответната единица са дружества измежду посочените в член 1, параграф 1, първа алинея, регулирани са от законодателството на държави-членки, различни от държавата-членка, чието право регулира тази единица, и никое от тези дружества не публикува счетоводния отчет на съответната единица със собствения си отчет; илиб) всички неограничено отговорни съдружници са дружества, които на са регулирани от законодателството на държава-членка, но са учредени в правно—организационна форма, сравнима с формите, посочени в Директива 68/151/ЕИО.Трябва да съществува възможност при поискване да бъде получаван препис от счетоводния отчет. Цената на преписа не може да надвишава административните разходи за изготвянето му. Могат да бъдат предвидени подходящи санкции при неизпълнение на задължението за публикуване , предвидено в настоящия параграф.";4. Добавя се следният член:"Член 57а1. Държавите-членки могат да поставят изискване дружествата, посочени в член 1, параграф 1, първа алинея, регулирани от тяхното законодателство, които са неограничено отговорни съдружници в дружество или фирма измежду изброените в член 1, параграф 1, втора и трета алинея (съответна единица), да изготвят, представят за одит и публикуват и счетоводния отчет на съответната единица заедно със собствения си счетоводен отчет съгласно разпоредбите на настоящата директива.В този случай изискванията на настоящата директива не се прилагат за съответната единица.2. Държавите-членки не са длъжни да прилагат изискванията на настоящата директива към съответната единица, когато:а) счетоводният отчет на тази единица се изготвя, одитира и публикува съгласно разпоредбите на настоящата директива от дружество, което е неограничено отговорен съдружник в единицата и е регулирано от законодателството на друга държава-членка;б) съответната единица е включена в консолидирания счетоводен отчет, изготвен, одитиран и публикуван в съответствие с Директива 83/349/ЕИО от неограничено отговорен съдружник, или в консолидирания счетоводен отчет на по-голяма група от предприятия, изготвен, одитиран и публикуван в съответствие с Директива 83/349/ЕИО на Съвета от предприятие майка, регулирано от законодателството на държава членка. Прилагането на това изключение трябва да бъде оповестено в приложенията към консолидирания отчет.3. В тези случаи съответната единица трябва да съобщи на всяко лице, отправило такова искане, наименованието на единицата, която публикува счетоводния отчет."Член 2Директива 83/349/ЕИО се изменя, както следва:1. В член 4, параграф 1 се добавя следният параграф:"Първа алинея се прилага и когато предприятието майка или едно или повече дъщерни дружества са учредени в правно—организационна форма измежду посочените в член 1, параграф 1, втора или трета алинея от Директива 78/660/ЕИО.";2. Член 4, параграф 2 се заменя със следния текст:"2. Държавите-членки обаче могат да предвидят освобождаване от задължението съгласно член 1, параграф 1, ако предприятието майка не е учредено в правноорганизационна форма измежду посочените в член 4, параграф 1 от настоящата директива или в член 1, параграф 1, втора или трета алинея от Директива 78/660/ЕИО."Член 31. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с прилагането на настоящата директива, преди 1 януари 1993 г. Те незабавно информират Комисията за това.2. Държавите-членки могат да предвидят, че разпоредбите, посочени в параграф 1 се прилагат за пръв път за годишните счетоводни отчети и консолидираните отчети за финансовите години, които започват на 1 януари 1995 г. или през календарната 1995 г.3. Държавите-членки съобщават на Комисията текстовете на основните разпоредби на националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.Член 4Адресати на настоящата директива са държавите-членки.Съставено в Брюксел на 8 ноември 1990 година.За СъветаПредседателP. Romita[1] ОВ C 144, 11.6.1986 г., стр. 10.[2] ОВ C 125, 11.5.1987 г., стр. 140.[3] ОВ C 328, 22.12.1986 г., стр. 43.[4] ОВ L 222, 14.8.1978 г., стр. 11.[5] ОВ L 317, 16.11.1990 г., стр. 57.[6] ОВ L 193, 18.7.1983 г., стр. 1.[7] ОВ L 65, 14.3.1968 г., стр. 8.--------------------------------------------------


title: Директива на Съвета от 27 юли 1976 година за сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите-членки относно ограниченията за пускането на пазара и употребата на някои опасни вещества и препарати

text:
Важна правна забележка

|

31976L0769

Официален вестник n° L 262 , 27/09/1976 стр. 0201 - 0203 специално гръцко издание: глава 13 том 4 стр. 0178  специално испанско издание: глава 13 том 5 стр. 0208  специално португалско издание глава 13 том 5 стр. 0208  специално финландско издание: глава 13 том 5 стр. 0229  специално шведско издание: глава 13 том 5 стр. 0229  специално чешко издание глава 13 том 003 стр. 317  - 319 специално испанско издание глава 13 том 003 стр. 317  - 319 специално унгарско издание глава 13 том 003 стр. 317  - 319 специално литвийско издание глава 13 том 003 стр. 317  - 319 LV.ES глава 13 том 003 стр. 317  - 319 MT.ES глава 13 том 003 стр. 317  - 319 PL.ES глава 13 том 003 стр. 317  - 319 SK.ES глава 13 том 003 стр. 317  - 319 специално словенско издание глава 13 том 003 стр. 317  - 319

		19760727Директива на Съветаот 27 юли 1976 годиназа сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите-членки относно ограниченията за пускането на пазара и употребата на някои опасни вещества и препарати(76/769/ЕИО)СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕСКИТЕ ОБЩНОСТИ,като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално член 100 от него,като взе предвид предложението на Комисията,като взе предвид становището на Асамблеята [1],като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет [2],като има предвид, че всякакви правила относно пускането на пазара на опасни вещества и препарати трябва да са насочени към защита на обществото, и в частност на лицата употребяващи такива вещества и препарати;като има предвид, че те трябва да допринасят за защитата на околната среда от всички вещества и препарати, които имат характерни черти на екотоксичност или които могат да замърсят околната среда;като има предвид, че те трябва да са насочени към възстановяване, запазване и подобряване на качеството на човешкия живот;като има предвид, че опасните вещества и препарати се подчиняват на правилата на държавите-членки; като има предвид, че тези правила се различават що се отнася до тяхното пускане на пазара и употреба; като има предвид, че тези различия представляват пречка пред търговията и пряко възпрепятстват създаването и функционирането на общия пазар;като има предвид, че поради това тези пречки трябва да се премахнат; като има предвид, че това предполага сближаване на законодателството по въпроса в държавите-членки;като има предвид, че вече са изготвени в директиви на Общността разпоредби свързани с някои опасни вещества и препарати; като има предвид, че все още е необходимо да се установят правила за други продукти, в частност за тези, по отношение на които международни организации са взели решение за ограничения, такива като полихлорирани бифенили (PCB), решение ограничаващо производството и употребата на които бе прието от Съвета на ОИСР на 13 февруари 1973 г.; като има предвид, че такава мярка е необходима, за да се предотврати поемането на PCB в човешкото тяло и резултатната опасност за човешкото здраве;като има предвид, че подробните изследвания показаха, че полихлорираните терфенили (PCT) влекат след себе си рискове подобни на тези от PCBs; като има предвид, че пускането на пазара и употребата на такива вещества трябва също да се ограничи;като има предвид, че ще бъде необходимо освен това периодично да се прави преглед на целия проблем с оглед на постепенно приближаване към пълна забрана на PCBs и PCT;като има предвид, че употребата на хлор-1-етилен (мономер винил хлорид) като аерозолен метателен експлозив влече след себе си опасности за човешкото здраве и поради това неговата употреба трябва да бъде забранена,ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:Член 11. Без да се засяга прилагането на други съответни разпоредби на Общността, настоящата директива се отнася до ограничаването на пускането на пазара и употребата в държавите-членки на Общността на опасните вещества и препарати изброени в приложението.2. Настоящата директива не се прилага за:а) превоза на опасни вещества и препарати чрез железопътен, автомобилен, вътрешен воден, морски или въздушен транспорт;б) опасни вещества и препарати изнасяни за страни, които не са членки;в) вещества и препарати, пренасяни транзит, и подлагани на митническа проверка, ако те не се подлагат на преработка.3. За целите на настоящата директива:а) "вещества" означавахимически елементи и техните съединения, както те съществуват в природата или произведени в промишлеността;б) "препарати" означавасмеси или разтвори съставени от две или повече вещества.Член 2Държавите-членки предприемат всички необходими мерки за осигуряване опасните вещества и препарати, изброени в приложението, да могат да се пускат на пазара или употребяват само при условията, определени в настоящата директива. Тези ограничения няма да се прилагат при пускането на пазара или употребата за научно-изследователска работа и разработка или за целите на анализа.Член 31. Държавите-членки въвеждат в сила разпоредбите, необходими, за да се съобразят с настоящата директива в срок от 18 месеца от нотифицирането ѝ и информират незабавно Комисията за това.2. Държавите-членки съобщават на Комисията текста на разпоредбите от националното законодателство, които приемат в областта, уредена с настоящата директива.Член 4Адресати на настоящата директива са държавите-членки.Съставено в Брюксел на 27 юли 1976 година.За СъветаПредседателM. van der Stoel[1] ОВ C 60, 13.3.1975 г., стр. 49.[2] ОВ C 16, 23.1.1975 г., стр. 25.--------------------------------------------------19760727ПРИЛОЖЕНИЕПредназначение на веществото, на групата вещества или препарати | Условия на ограничение |1.полихлорирани бифенили (PCB), без моно- и дихлорирани бифенили,полихлорирани терфенили (PCT),препарати със съдържание на PCB или PCT по-високо от 0,1 тегловни %. | Не могат да бъдат използвани освен за следните категории: 1.Затворени системи електрическо оборудване: трансформатори, резистори и индуктор;2.Големи кондензатори (≥ 1 кг общо тегло);3.Малки кондензатори (ако PCB има максимално съдържание на хлор 43 % и не съдържа повече от 3,5 % пента- и по-високи бифенили).Малки кондензатори, които не изпълняват горните изисквания могат да се излагат на пазара до една година от влизането в сила на настоящата директива. Ограниченията не се отнасят за малки кондензатори вече в употреба;4.Топло-пренасящи флуиди в топло-пренасящи инсталации затворен тип (освен в инсталации за обработка на храни, фармацевтични и ветеринарни продукти. Ако обаче PCB се използват в гореупоменатите инсталации към момента на нотифицирането на настоящата директива, те могат да продължат да се използват най-късно до 31 декември 1979 г.);5.Хидравлични флуиди употребявани във:а)подземно минно оборудване;б)машини, обслужващи клетки за електролитно производство на алуминий; използват се, когато настоящата директива е приета най-късно до 31 декември 1979 г.;6.Първични междинни продукти за по-нататъшна преработка в други продукти, които не са забранени от настоящата директива. |2.Хлоро-1-етилен (мономер винил хлорид) | Не може да бъде използван като аерозолен метателен експлозив независимо от употребата. |--------------------------------------------------


title: Директива на Съвета от 20 март 1970 година за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно мерките, които трябва да се приемат, за контрол върху замърсяването на въздуха от газовете на двигателите с принудително запалване, с които са оборудвани моторните превозни средства

text:
               13/ 01

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               63

         31970L0220

               L 076/1

               ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ

      ДИРЕКТИВА НА СЪВЕТА

   от 20 март 1970 година
   за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно мерките, които трябва да се приемат, за контрол върху замърсяването на въздуха от газовете на двигателите с принудително запалване, с които са оборудвани моторните превозни средства
   (70/220/EИО)
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
   като взе предвид Договора за създаването на Европейската икономическа общност, и мо-специално член 100,
   като взе предвид предложението на Комисията,
   като взе предвид становището на Асамблеята (1),
   като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (2),
   като има предвид, че в Германия, в „Bundesgesetzblatt I“ от 18 октомври 1968 г., е публикувана Наредба от 14 октомври 1968 г. за изменение и допълнение на „Straβenwerkehrs–Zulassungs–Ordnung“; като има предвид, че тази наредба съдържа разпоредби относно мерките, които трябва да се приемат за контрол върху замърсяването на въздуха от двигателите с принудително запалване, с които са оборудвани моторните превозни средства; като има предвид, че тези разпоредби ще влязат в сила на 1 октомври 1970 година;
   като има предвид, че във Франция, в „Journal оfficiel“ от 17 май 1969 г. е публикувана наредба от 31 март 1969 г.„За състава на отработените газове, oтделяни от бензиновите двигатели, с които са оборудвани моторните превозни средства“; като има предвид, че тази наредба се прилага:

               —

               от 1 септември 1971 г. по отношение на типово одобрените превозни средства, ако те са с нов тип двигател, т.е., който никога не е бил монтиран на типово одобрено превозно средство;

               —

               от 1 септември 1972 г. по отношение на превозните средства, пуснати за първи път в движение;

         като има предвид, че тези разпоредби могат да създадат прегради пред изграждането и нормалното функциониране на общия пазар; като има предвид, че в резултат на това е необходимо всички държави-членки да приемат едни и същи предписания или в допълнение, или вместо съществуващата им нормативна уредба, в частност с оглед за всеки тип превозно средство да може да се прилага процедурата за типово одобрение ЕИО, която е предмет на Директива на Съвета от 6 февруари 1970 г. за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно типовото одобрение на моторните превозни средства и на техните ремаркета (3);
   като има предвид все пак, че предписанията на настоящата директива ще се прилагат считано от датата, предхождаща датата на прилагане на споменатата директива; като има предвид, че поради това процедурите, предвидени в последната директива, все още няма да се прилагат; като има предвид, че поради това трябва да се предвиди процедура ad hoc под формата на съобщение, удостоверяващо, че типът превозно средство е проверено и отговаря на предписанията на настоящата директива;
   като има предвид, че това съобщение трябва да дава възможност на всяка държава-членка, към която е отправено заявление за национално типово одобрение на същия тип превозно средство, да установи, че то е било подложено на проверките, предвидени в настоящата директива; като има предвид, че е подходящо в тази връзка всяка държава-членка да уведомява останалите държави-членки за направените изводи чрез изпращането на копие от утвърденото съобщение за всеки тип проверено моторно превозно средство;
   като има предвид, че за промишлеността е подходящо да се предвиди по-дълъг период за привеждане в съответствие на останалите технически предписания в настоящата директива, а именно предписанията за контрол на средната стойност на емисиите от газови замърсители в градска зона с интензивно автомобилно движение след пуск на студен двигател;
   като има предвид, че що се отнася до техническите предписания, е желателно да се прилагат предписанията, приети от Икономическата комисия на ООН за Европа с Регламент № 15 (4) („Единни предписания за одобрението на превозните средства, оборудвани с двигатели с принудително запалване, по отношение на емисиите на газови замърсители от двигателите“), приложен към Споразумението от 20 март 1958 г. за приемане на еднакви условия за одобрение и за взаимно признаване на одобренията за оборудвания и части на моторни превозни средства;
   като има предвид освен това, че техническите предписания трябва бързо да се приведат в съответствие с техническия прогрес; като има предвид, че за тази цел трябва да се предвиди прилагането на процедурата, определена в член 13 от Директива на Съвета от 6 февруари 1970 г. относно типовото одобрение на моторните превозни средства и на техните ремаркета,
   ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
   Член 1
   По смисъла на настоящата директива „превозно средство“ е всяко превозно средство с двигател с принудително запалване, предназначено за движение по пътищата, със или без каросерия, което има най-малко четири колела, с допустимо максимално тегло най-малко 400 кг и с максимална проектна скорост равна или над 50 км/ч, с изключение на тракторите и селскостопанските машини, както и на строителните машини.
   Член 2
   Държавите-членки не могат да отказват да издават типово одобрение на ЕИО, нито национално типово одобрение на превозно средство на основания, свързани със замърсяването на въздуха от газовете на двигателя с принудително запалване на споменатото превозно средство:

               —

               от 1 октомври 1970 г., ако това превозно средство отговаря на предписанията, посочени в приложение I, с изключение на предписанията на точка 3.2.1.1 и 3.2.2.1, както и на тези в приложения II, IV, V и VI,

               —

               от 1 октомври 1971 г., ако това превозно средство отговаря на предписанията, посочени се в точка 3.2.1.1 и 3.2.2.1 от приложение I и на приложение III.

         Член 3
   1.   По заявление на производителя или на негов упълномощен представител компетентните органи на държавата-членка попълват разделите от съобщението, посочено в приложение VII. Копие от това съобщение се изпраща на останалите държави-членки и на заявителя. Останалите държави-членки, към които е отправено заявление за издаване на национално типово одобрение за същия тип превозно средство, приемат документа като доказателство, че предвидените проверки са направени.
   2.   Разпоредбите на параграф 1 се отменят веднага след влизането в сила на Директива на Съвета от 6 февруари 1970 г. относно типовото одобрение на моторните превозни средства и на техните ремаркета.
   Член 4
   Държавата-членка, издала типовото одобрение, предприема необходимите мерки, за да се информира за всяко изменение на частите или характеристиките, посочени в точка 1.1 от приложение I. Компетентните органи на съответната държава-членка преценяват дали върху изменения прототип трябва да се проведат нови изпитвания и дали трябва да се състави нов протокол за изпитването. Когато подобни изпитвания покажат, че предписанията на настоящата директива не са спазени, измененията не се одобряват.
   Член 5
   Измененията, необходими за привеждане в съответствие на предписанията приложения I—VII с техническия прогрес, се приемат съгласно процедурата по член 13 от Директива на Съвета от 6 февруари 1970 г. относно типовото одобрение на моторните превозни средства и на техните ремаркета.
   Член 6
   1.   Държавите-членки приемат необходимите разпоредби, за да се съобразят с настоящата директива до 30 юни 1970 г. и незабавно уведомяват Комисията за това.
   2.   Държавите-членки следят да предоставят на Комисията текста на основните разпоредби от вътрешното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
   Член 7
   Адресати на настоящата директива са държавите-членки.

      Съставено в Брюксел на 20 март 1970 година.

            За Съвета

            Председател

         P. HARMEL

      (1)  ОВ C 160, 18.12.1969 г., стр. 7.

      (2)  ОВ C 48, 16.4.1969 г., стр. 16.

      (3)  ОВ L 42, 23.2.1970 г., стр. 1.

      (4)  ECE (Geneva) Dokument W/TRANS/WP 29/293/Rev. 1, 11.4.1969 г.
   ПРИЛОЖЕНИЕ I
   Виж Директива 91/441/EEC на Съвета (ОВ L 242, 30.8.1991 г., стр.1).
   ПРИЛОЖЕНИЕ II
   Виж Директива 96/44/EC на Комисията (ОВ L 210 , 20.8.1996 г., стр. 25).
   ПРИЛОЖЕНИЕ III
   Виж Директива 91/441/EEC на Съвета (ОВ L 242, 30.8.1991 г., стр.1).
   ПРИЛОЖЕНИЕ IV
   Виж Директива 91/441/EEC на Съвета (ОВ L 242, 30.8.1991 г., стр.1).
   ПРИЛОЖЕНИЕ V
   Виж Директива 91/441/EEC на Съвета (ОВ L 242, 30.8.1991 г., стр.1).
   ПРИЛОЖЕНИЕ VI
   Виж Директива 2002/80/EC на Съвета (ОВ L 291, 28.10.2002 г., стр. 20) (Annex IX).
   ПРИЛОЖЕНИЕ VII
   Виж Директива 96/44/EC на Комисията (ОВ L 210, 20.8.1996 г., стр. 25) (Annex IX).