title: Директива 94/19/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 1994 година относно схемите за гарантиране на депозити

text:
Важна правна забележка

|

31994L0019

Официален вестник n° L 135 , 31/05/1994 стр. 0005 - 0014 специално финландско издание: глава 6 том 4 стр. 0227  специално шведско издание: глава 6 том 4 стр. 0227  специално чешко издание глава 06 том 02 стр. 252  - 261 специално испанско издание глава 06 том 02 стр. 252  - 261 специално унгарско издание глава 06 том 02 стр. 252  - 261 специално литвийско издание глава 06 том 02 стр. 252  - 261 LV.ES глава 06 том 02 стр. 252  - 261 MT.ES глава 06 том 02 стр. 252  - 261 PL.ES глава 06 том 02 стр. 252  - 261 SK.ES глава 06 том 02 стр. 252  - 261 специално словенско издание глава 06 том 02 стр. 252  - 261

		19940530Директива 94/19/ЕО на Европейския парламент и на Съветаот 30 май 1994 годинаотносно схемите за гарантиране на депозитиЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 57, параграф 2, първо и трето изречение от него,като взеха предвид предложението на Комисията [1],като взеха предвид становището на Икономическия и социален комитет [2],в съответствие с процедурата, посочена в член 189б от Договора [3],като имат предвид, че в съответствие с целите на Договора, хармоничното развитие на дейностите на кредитните институции в цялата Общност следва да се подпомага чрез премахването на всички ограничения върху правото на установяване и свободата на предоставяне на услуги, като същевременно се повишава стабилността на банковата система и защитата на вложителите;като имат предвид, че при премахване на ограниченията върху дейността на кредитните институции трябва да се вземе предвид положението, което може да възникне, ако депозити в кредитна институция, която има клонове в други държави-членки, станат неналични; като имат предвид, че е наложително да се осигури хармонизирано минимално ниво на защита на депозитите, където и да се намират депозитите в Общността; като имат предвид, че такава защита на депозитите е също толкова съществена, както и разумните правила за изграждането на единния банков пазар;като имат предвид, че в случай на закриване на неплатежоспособна кредитна институция, вложителите във всички клонове, намиращи се в държава-членка, различна от тази, в която се намира главното управление на кредитната институция, трябва да бъдат защитени от същата схема за гарантиране като другите вложители в институцията;като имат предвид, че разходите на кредитните институции по участие в схема за гарантиране нямат отношение към разходите, които биха възникнали в резултат на масово изтегляне на банкови депозити не само от кредитна институция в затруднение, но също така и от стабилни институции, след загуба на доверието на вложителите в стабилността на банковата система;като имат предвид, че действията, които държавите-членки са предприели в отговор на Препоръка 87/63/ЕИО на Комисията от 22 декември 1986 г. относно въвеждането на схеми за гарантиране на депозити в Общността [4], не са постигнали напълно желания резултат; като имат предвид, че това положение може да се окаже в ущърб на правилното функциониране на вътрешния пазар;като имат предвид, че Втора директива 89/646/ЕИО на Съвета от 15 декември 1989 г. относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно предприемането и осъществяването на дейност на кредитни институции, която изменя и допълва Директива 77/780/ЕИО [5], предвижда система за единна оторизация на всяка кредитна институция и надзора ѝ от органите в държавата-членка по произход, която влезе в сила на 1 януари 1993 г.;като имат предвид, че вече не е необходимо разрешение за клон в никоя приемаща държава-членка, тъй като единното разрешение е валидно в цялата Общност, а платежоспособността на клона ще се контролира от компетентните органи на държавата-членка по произход; като имат предвид, че това положение оправдава обхващането на всички клонове на една и съща кредитна институция, установени в Общността посредством единствена схема за гарантиране; като имат предвид, че тази схема може да бъде само онази, която съществува за тази категория институции в държавата, в която се намира главното управление на институцията, по-специално поради връзката, която съществува между надзора върху платежоспособността на клона и участието му в схема за гарантиране на депозити;като имат предвид, че хармонизирането трябва да се ограничи до основните елементи на схемите за гарантиране на депозити и в рамките на много кратък период да осигури плащания под гаранция, изчислени на базата на хармонизирано минимално ниво;като имат предвид, че схемите за гарантиране на депозити трябва да се намесят веднага след като депозитите станат неналични;като имат предвид, че е уместно да се изключат от обхвата по-специално депозитите, направени от кредитни институции от тяхно име и за тяхна сметка; като имат предвид, че това не трябва да засяга правото на схемите за гарантиране да вземат необходимите мерки за спасяване на кредитна институция, която е изпаднала в затруднение;като имат предвид, че хармонизирането на схеми за гарантиране на депозити в рамките на Общността не поставя под въпрос съществуването на действащи системи, предназначени за защита на кредитните институции, по-специално като осигуряват тяхната платежоспособност и ликвидност, така че депозитите в такива кредитни институции, включително и в техните клонове, установени в други държави-членки, да не станат неналични; като имат предвид, че такива алтернативни системи, с различна защитна цел, при определени условия могат да се считат от компетентните органи като отговарящи на целите на настоящата директива; като имат предвид, че тези компетентни органи ще трябва да проверят спазването на тези условия;като имат предвид, че няколко държави-членки имат схеми за защита на депозити, за които отговарят професионални организации, други държави-членки имат схеми, установени и регулирани на законова основа, и някои схеми, въпреки че са установени на договорна основа, частично се регулират от закона; като имат предвид, че това разнообразие от статути поставя проблем само по отношение на задължителното членство и изключването от такива схеми; като имат предвид, че следователно е необходимо да се предприемат стъпки за ограничаване на възможностите на схемите в тази област;като имат предвид, че запазването в Общността на схеми, предоставящи покритие на депозити, което е по-голямо от хармонизирания минимум, може, в рамките на същата територия, да доведе до несъразмерност на компенсациите и до неравноправни условия за конкуренция между националните институции и клоновете на институции от други държави-членки; като имат предвид, че с цел да се противодейства на тези недостатъци, клоновете следва да бъдат оторизирани да се присъединят към схемите на приемащите страни, така че да могат да предложат на своите вложители същите гаранции, като предлаганите от схемите на страните, в които се намират; като имат предвид, че е уместно след определен брой години Комисията да докладва до каква степен клоновете са използвали тази възможност и за трудностите, които те или схемите за гарантиране са срещнали при прилагането на тези разпоредби; като имат предвид, че не е изключено схемите на държавите-членки по произход сами да предложат такова допълнително покритие при условията, които такива схеми могат да определят;като имат предвид, че е възможно да бъдат предизвикани смущения на пазара от клонове на кредитни институции, които предлагат нива на покритие по-големи от онези, предлагани от кредитни институции, оторизирани в приемащите държави-членки; като имат предвид, че не е уместно нивото на обхвата на покритие, предлагано от схемите за гарантиране да се превърне в инструмент за конкуренция; като имат предвид, че следователно е необходимо поне по време на един първоначален период да се предвиди, че нивото и обхватът на покритие, предлагани от схемите на държавата-членка по произход на вложители в клонове, намиращи се в друга държава-членка, да не надвишават максималното ниво и обхват, предлагани от съответната схема в приемащата държава-членка; като имат предвид, че възможните смущения на пазара трябва да се преразгледат след определен брой години на базата на придобития опит и в светлината на развитието на банковия сектор;като имат предвид, че по принцип настоящата директива изисква всяка кредитна институция да се присъедини към схема за гарантиране на депозити; като имат предвид, че директивите, регулиращи приемането на всяка кредитна институция, чието главно управление е в страна, която не е членка, и по-специално Първата директива на Съвета (77/780/ЕИО) от 12 декември 1977 г. относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно предприемането и осъществяването на дейност на кредитни институции [6], позволяват на държавите-членки да решават дали и при какви условия да разрешат клоновете на такива кредитни институции да функционират в рамките на тяхната територия; като имат предвид, че такива клонове няма да се ползват от свободата да предоставят услуги съгласно втория параграф на член 59 от Договора, нито от правото на установяване в държави-членки, различни от тези, в които са установени; като имат предвид, че съответно дадена държава-членка, която допуска такива клонове, трябва да реши как да прилага принципите на настоящата директива спрямо такива клонове, в съответствие с член 9, параграф 1 от Директива 77/780/ЕИО и с необходимостта от защита на вложителите и поддържане на интегритета на финансовата система; като имат предвид, че е от съществено значение вложителите в такива клонове да бъдат напълно информирани за гаранционните договорености, които ги засягат;като имат предвид, че от една страна, минималното гаранционно ниво, предписано в настоящата директива, не трябва да оставя твърде голяма част от депозитите без защита, в интерес както на защитата на потребителите, така и на стабилността на финансовата система; като имат предвид, че от друга страна, не би било уместно да се налага в цялата Общност ниво на защита, което в определени случаи би могло да насърчи неразумното управление на кредитни институции; като имат предвид, че трябва да се вземат предвид разходите за финансиране на схемите; като имат предвид, че изглежда разумно да се определи хармонизираното минимално ниво на гаранция на 20000 ECU; като имат предвид, че може да се окажат необходими ограничени преходни договорености, за да се даде възможност на схемите да се съобразят с тази цифра;като имат предвид, че някои държави-членки предлагат на вложителите покритие на техните депозити, което е по-голямо от хармонизираното минимално ниво на гаранция, предвидено в настоящата директива; като имат предвид, че не изглежда уместно да се изисква такива схеми, някои от които са въведени едва наскоро, съгласно Препоръка 87/63/ЕИО, да бъдат изменени и допълнени в това отношение;като имат предвид, че държава-членка трябва да е в състояние да изключва определени категории специално изброени депозити или вложители, ако не смята че те се нуждаят от специална защита, от гаранциите, предлагани от схемите за гарантиране на депозити;като имат предвид, че в определени държави-членки, с цел да се насърчат вложителите да проверяват внимателно качеството на кредитните институции, неналичните депозити не се възстановяват напълно; като имат предвид, че такива практики трябва да бъдат ограничени по отношение на депозити, които попадат под минималното хармонизирано ниво;като имат предвид, че се запазва принципът на хармонизиран минимален лимит на вложител, а не на депозит; като имат предвид, че следователно е уместно да се вземат предвид депозити, направени от вложители, които или не се посочват като титуляри на сметка, или не са еднолични титуляри; като имат предвид, че лимитът трябва следователно да се прилага по отношение на всеки вложител, който може да бъде идентифициран; като имат предвид, че това не трябва да се прилага по отношение на предприятия за колективно инвестиране, които са предмет на специални права за защита, които не се прилагат по отношение на горепосочените депозити;като имат предвид, че информацията е съществен елемент от защитата на вложителите и следователно трябва също да бъде предмет на минимален брой задължителни разпоредби; като имат предвид обаче, че нерегулираното използване за рекламни цели, чрез позовавания на сумата и обхвата на схемите за гарантиране на депозити може да засегне стабилността на банковата система или доверието на вложителите; като имат предвид, че държавите-членки трябва да установят правила за ограничаване на такова позоваване;като имат предвид, че при конкретни случаи, в определени държави-членки, в които няма схеми за гарантиране на депозити за определени класове кредитни институции, които приемат само изключително малка част от депозитите, въвеждането на такава система в някои случаи може да отнеме повече време от това, предвидено за въвеждането на настоящата директива; като имат предвид, че в такива случаи преходно отклонение от изискването за участие в схема за гарантиране на депозити може да бъде оправдано; като имат предвид обаче, че ако такива кредитни институции функционират в чужбина, държава-членка би имала правото да изисква тяхното участие в схема за гарантиране на депозити, която тя е установила;като имат предвид, че не е задължително, в рамките на настоящата директива, да се хармонизират методите за финансиране на схеми за гарантиране на депозити или на самите кредитни институции, като се има предвид, от една страна, че разходите по финансиране на такива схеми трябва да се поемат по принцип от самите кредитни институции и, от друга страна, че финансовите възможности на такива схеми трябва да са пропорционални на техните задължения; като имат предвид, че това, обаче, не трябва да застрашава стабилността на банковата система на съответната държава-членка;като имат предвид, че настоящата директива може да не доведе до резултат, при който държавите-членки или техните компетентни органи да станат отговорни по отношение на вложителите, ако са осигурили официалното въвеждане и признаване на една или повече схеми за гарантиране на депозити или на самите кредитни институции, и са осигурили компенсирането или защитата на вложителите съгласно условията, предписани от настоящата директива;като имат предвид, че защитата на депозитите е съществен елемент от изграждането на вътрешния пазар и задължително допълнение към системата за надзор на кредитни институции предвид солидарността, която тя създава между всички институции на даден финансов пазар в случай на фалит на някоя от тях,ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:Член 1По смисъла на настоящата директива:1. "депозит" означава всяко кредитно салдо, което се получава в резултат на средства, оставени по сметка или от временни положения, произтичащи от обичайни банкови сделки, и което дадена кредитна институция трябва да изплати, съгласно приложимите правни и договорни условия, както и всеки дълг, доказан чрез сертификат, издаден от кредитна институция.Акции в building societies в Обединеното кралство и Ирландия, с изключение на онези с капиталов характер, обхванати от член 2, се разглеждат като депозити.Облигациите, които отговарят на условията, предписани в член 22, параграф 4 от Директива 85/611/ЕИО на Съвета от 20 декември 1985 г. относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно предприятията за колективно инвестиране в прехвърляеми ценни книжа (ПКИПЦК) [7], не се считат за депозити.С цел изчисляването на кредитно салдо, държавите-членки прилагат правилата и разпоредбите, свързани с прихващането и насрещните вземания, съгласно правните и договорни условия, приложими по отношение на депозит;2. "обща сметка" означава сметка, открита на имената на две или повече лица, или такава, върху която права имат две или повече лица, и по която може да се оперира срещу подпис на едно или повече от тези лица;3. "неналичен депозит" означава депозит, който е дължим и платим, но не е бил платен от кредитна институция, съгласно правните и договорни условия, приложими към него, когато е налице едно от следните обстоятелства:i) съответните компетентни органи са установили, че по тяхно виждане съответната кредитна институция изглежда неспособна за момента, по причини, които са пряко свързани с нейното финансово състояние, да изплати депозита и, че не съществува близка перспектива тя да бъде в състояние да го направи.Компетентните органи установяват това колкото е възможно по-скоро и най-късно 21 дни след като установят за първи път, че дадена кредитна институция не е изплатила депозити, които са дължими и изискуеми; илиii) съдебен орган е издал решение по причини, които са пряко свързани с финансовото състояние на кредитната институция, чието действие суспендира възможността на вложителите да предявят претенциите си срещу нея, ако това стане преди да бъде установено посоченото по-горе;4. "кредитна институция" означава предприятие, чиято дейност е да получава от обществото депозити или други възстановими средства и да предоставя кредити за своя собствена сметка;5. "клон" означава място на стопанска дейност, което представлява юридически зависима част от кредитна институция, и което пряко осъществява всички или част от операциите, присъщи за дейността на кредитните институции; всички клонове, установени в една и съща държава-членка от кредитна институция, чието главно управление се намира в друга държава-членка, се считат за един клон.Член 2Схемите за гарантиране изключват от плащане:- съгласно член 8, параграф 3, депозити, направени от други кредитни институции от тяхно име и за тяхна собствена сметка,- всички инструменти, които биха могли да попаднат в рамките на определението за "собствени средства" в член 2 от Директива 89/299/ЕИО на Съвета от 17 април 1989 г. относно собствения капитал на кредитни институции [8],- депозити, произтичащи от сделки във връзка с които има присъда за пране на пари, както е определено в член 1 на Директива 91/308/ЕИО на Съвета от 10 юни 1991 г. относно предотвратяване използването на финансовата система за целите на прането на пари [9].Член 31. Всяка държава-членка осигурява в рамките на нейната територия да бъдат въведени и официално признати една или повече схеми за гарантиране на депозити. С изключение на обстоятелствата, предвидени във втората алинея и в параграф 4, никоя кредитна институция, оторизирана в тази държава-членка, съгласно член 3 на Директива 77/780/ЕИО не може да приема депозити, ако не участва в такава схема.Държава-членка може, обаче, да освободи кредитна институция от задължението да участва в схема за гарантиране на депозити, когато тази кредитна институция е включена в система, която защитава самата кредитна институция, и по-специално осигурява нейната ликвидност и платежоспособност, като по този начин гарантира защита на вложителите най-малко еквивалентна на тази, предоставяна от схема за гарантиране на депозити и която, съгласно становището на компетентните органи, удовлетворява следните условия:- системата трябва да съществува и да е официално призната в момента на приемане на настоящата директива,- системата трябва да е предназначена да предотвратява депозити в кредитни институции, участващи в системата, да станат неналични и да разполага с необходимите ресурси за тази цел,- системата не трябва да се състои от гаранция, предоставена на кредитна институция от самата държава-членка или от някоя от нейните местни или регионални органи,- системата трябва да осигурява вложителите да бъдат информирани в съответствие със сроковете и условията, определени в член 9.Онези държави-членки, които използват тази възможност, информират съответно Комисията; по-специално уведомяват Комисията за характеристиките на всяка такава защитна система и за кредитните институции, обхванати от нея, както и за всички последващи промени в предоставената информация. Комисията информира Банковия консултативен комитет за това.2. Ако кредитна институция не спазва присъщите ѝ задължения като участник в схема за гарантиране на депозити, компетентните органи, които са издали оторизацията ѝ, се уведомяват и, в сътрудничество със схемата за гарантиране, предприемат всички необходими мерки, включително налагането на санкции, за да осигурят спазването на задълженията от страна на кредитната институция.3. Ако тези мерки не успеят да осигурят спазването на задълженията от страна на кредитната институция, схемата може, когато националното право позволява изключването на даден член, с изричното съгласие на компетентните органи, да даде не по-малко от 12-месечно предизвестие за намерението си да изключи кредитната институция от участие в схемата. Депозити, направени преди изтичането на срока на предизвестието, се покриват напълно от схемата. Ако при изтичането на срока на предизвестието кредитната институция не е спазила задълженията си, схемата за гарантиране може, също с изричното съгласие на компетентните органи, да предприеме действия по изключване.4. Когато националното право позволява и с изричното съгласие на компетентните органи, които са издали оторизацията ѝ, кредитна институция, изключена от схема за гарантиране на депозити, може да продължи да приема депозити, ако преди изключването ѝ е направила алтернативни гаранционни договорености, които осигуряват на вложителите ниво и обхват на защита, най-малко еквивалентни на тези, предлагани от официално признатата схема.5. Ако кредитна институция, чието изключване е предложено съгласно параграф 3, не е в състояние да направи алтернативни договорености, които отговарят на условията, предвидени в параграф 4, то компетентните органи, които са издали разрешението ѝ, я отменят незабавно.Член 41. Схемите за гарантиране на депозити, въведени и официално признати в държава-членка, в съответствие с член 3, параграф 1, обхващат вложителите в клонове, установени от кредитни институции в други държави-членки.До 31 декември 1999 г. нито нивото, нито обхватът, включително процентът на предоставяното покритие, не следва да надвишават максималното ниво или обхвата на покритие, предлагани от съответната схема за гарантиране в рамките на територията на приемащата държава-членка.Преди тази дата Комисията изготвя доклад въз основа на придобития опит по прилагането на втората алинея и разглежда необходимостта от запазването на тези договорености. Когато е уместно, Комисията представя предложение за директива на Европейския парламент и на Съвета, с оглед да се продължи срока на тяхната валидност.2. Когато нивото и/или обхватът, включително процентът на покритие, предоставяни от схемите за гарантиране на приемащата държава-членка, надвишават нивото и/или обхвата на покритие, предоставяни в държавата-членка, в която е оторизирана дадена кредитна институция, приемащата държава-членка осигурява наличието на официално призната схема за гарантиране на депозити в рамките на нейната територия, към която даден клон може да се присъедини доброволно, за да допълни гаранцията, която неговите вложители вече притежават по силата на участието му в схема на държавата-членка по произход.Схемата, към която се присъединява клонът, обхваща категорията институции, към която той принадлежи или към която се доближава най-много в приемащата държава-членка.3. Държавите-членки осигуряват създаването на обективни и общоприложими условия за участие на клон в схема на приемаща държава-членка, в съответствие с параграф 2. Приемането зависи от условието за изпълнение на съответните задължения за участие, и по-специално, плащането на всякакви вноски и други такси. Държавите-членки следват ръководните принципи, изложени в приложение II, при прилагане на настоящия параграф.4. Ако даден клон, на който е предоставено доброволно участие, съгласно параграф 2, не спазва присъщите му задължения като участник в схема за гарантиране на депозити, компетентните органи, които са издали оторизацията, се уведомяват и, в сътрудничество със схемата за гарантиране, предприемат необходимите мерки, за да осигурят спазването на горепосочените задължения.Ако тези мерки не успеят да осигурят спазването на горепосочените задължения от страна на клона, след подходящ период на предизвестие от не по-малко от 12 месеца, схемата за гарантиране може, със съгласието на компетентните органи, които са издали разрешението, да изключи клона. Депозити, направени преди датата на изключване, продължават да бъдат обхванати от доброволната схема до датите на падежа им. Вложителите се информират за оттеглянето на допълнителното покритие.5. Комисията докладва за действието на параграфи 2, 3 и 4 не по-късно от 31 декември 1999 г. и, ако е уместно, предлага изменения и допълнения към тях.Член 5Депозити, притежавани в момента, когато оторизацията на кредитна институция, оправомощена съгласно член 3 от Директива 77/780/ЕИО, е оттеглена, продължават да бъдат обхванати от схемата за гарантиране.Член 61. Държавите-членки проверяват дали клоновете, установени от кредитна институция, чийто главно управление се намира извън Общността, имат покритие, еквивалентно на това, предвидено от настоящата директива.В противен случай, държавите-членки могат съгласно член 9, параграф 1 от Директива 77/780/ЕИО да поставят като условие клоновете, установени от кредитна институция, чийто главно управление се намира извън Общността, да се присъединят към схеми за гарантиране на депозити, действащи в рамките на техните територии.2. На съществуващите и потенциални вложители в клонове, установени от кредитна институция, чието главно управление се намира извън Общността, се предоставя от страна на кредитната институция цялата релевантна информация, отнасяща се до гаранционните договорености, които покриват техните депозити.3. Информацията, посочената в параграф 2, се предоставя на официалния език или езици на държавата-членка, в която е установен клон, по начин предписан от националното законодателство и се изготвя в ясна и разбираема форма.Член 71. Схемите за гарантиране на депозити поставят като условие съвкупните депозити на всеки вложител да бъдат покрити до сума от 20000 ECU в случай, че депозитите станат неналични.До 31 декември 1999 г. държавите-членки, в които в момента на приемане на настоящата директива, депозитите не са имали покритие до сумата от 20000 ECU, могат да запазят максималната сума, определена в техните схеми за гарантиране, при условие че тази сума е не по-малко от 15000 ECU.2. Държавите-членки могат да предвидят определени вложители или депозити да бъдат изключени от гаранция или да бъдат гарантирани на по-ниско ниво. Тези изключения са изброени в приложение I.3. Настоящият член не възпрепятства запазването или приемането на разпоредби, които предлагат по-голямо или по-пълно покритие на депозити. По-специално схемите за гарантиране на депозити могат, по социални съображения, да покриват определени видове депозити изцяло.4. Държавите-членки могат да ограничат гаранцията, предвидена в параграф 1 или тази, посочена в параграф 3, до определен процент от депозитите. Гарантираният процент, обаче, трябва да бъде равен или да надвишава 90 % от съвкупните депозити, докато сумата, която трябва да бъде изплатена по гаранцията, достигне сумата, посочена в параграф 1.5. Сумата, посочена в параграф 1, се преразглежда периодично от Комисията поне веднъж на всеки пет години. Ако е уместно, Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета предложение за директива за коригиране на сумата, посочена в параграф 1, като се отчита по-специално развитието на банковия сектор и икономическото и монетарно положение в Общността. Първото преразглеждане няма да стане по-рано от пет години след края на периода, упоменат в член 7, параграф 1, втора алинея.6. Държавите-членки осигуряват правото на вложителя на компенсация да може да бъде предмет на действие от страна на вложителя срещу схемата за гарантиране на депозитите.Член 81. Ограниченията, посочени в член 7, параграфи 1, 3 и 4 се прилагат по отношение на съвкупните депозити, направени в една и съща кредитна институция, независимо от броя на депозитите, валутата и местонахождението в рамките на Общността.2. Делът на всеки вложител в общата сметка се взема предвид при изчисляването на лимитите, предвидени в член 7, параграфи 1, 3 и 4.При липса на специални разпоредби, такава сметка се разделя поравно между вложителите.Държавите-членки могат да предвидят, че депозити по сметка, върху която имат права две или повече лица като членове на стопанско сдружение, асоциация или групировка от подобен характер, без да са юридически лица, могат да бъдат разглеждани в съвкупност и като направени от един единствен вложител, с цел изчисляването на лимитите, предвидени в член 7, параграфи 1, 3 и 4.3. Когато вложителят няма абсолютно право върху сумите по сметка, лицето, което има абсолютно право, се покрива от гаранцията, при условие че това лице е било идентифицирано или може да бъде идентифицирано преди датата, на която компетентните органи извършат установяването, описано в член 1, параграф 3, i), или когато съдебният орган постанови решението, описано в член 1, параграф 3, ii). Ако има няколко лица с абсолютно право, делът на всяко от тях, съгласно договореностите за управление на сумите, се взема предвид при изчисляването на лимитите, предвидени в член 7, параграфи 1, 3 и 4.Настоящата разпоредба не се прилага по отношение на предприятия за колективно инвестиране.Член 91. Държавите-членки осигуряват кредитните институции да предоставят на съществуващите и потенциални вложители необходимата информация за идентифицирането на схемите за гарантиране на депозити, на която са членове институцията и клоновете ѝ в Общността или всяка алтернативна договореност, предвидена в член 3, параграф 1, втора алинея или в член 3, параграф 4. Вложителите се информират за разпоредбите на схемата за гарантиране на депозити или на всяка приложима алтернативна договореност, включително за сумата и обхвата на покритието, предлагани от схемата за гарантиране. Тази информация се предоставя по лесен за разбиране начин.Освен това, при поискване се предоставя информация относно условията за компенсиране и формалностите, които трябва да бъдат изпълнени за получаване на компенсация.2. Информацията, предвидена в параграф 1, се предоставя по начин, определен от националното право, на официалния език или езици на държавата-членка, в която е установен клонът.3. Държавите-членки установяват правила, които ограничават използването за рекламни цели на информацията, посочена в параграф 1, за да се избегне такова използване, което да засегне стабилността на банковата система или доверието на вложителите. По-специално, държавите-членки могат да ограничат такава реклама до фактическо позоваване на схемата, в която участва кредитната институция.Член 101. Схемите за гарантиране на депозити следва да бъдат в състояние да изплащат надлежно доказаните претенции на вложителите, по отношение на неналични депозити, в рамките на три месеца от датата, на която компетентните органи извършат установяването, описано в член 1, параграф 3, i) или съдебният орган постанови решението, описано в член 1, параграф 3, ii).2. При напълно изключителни обстоятелства и в специални случаи дадена схема за гарантиране може да се обърне към компетентните органи за удължаване на срока. Такова удължаване не може да надвишава три месеца. Компетентните органи могат, по искане на схемата за гарантиране, да предоставят не повече от две допълнителни удължавания, като никое от тях не може да надвишава три месеца.3. Срокът, определен в параграфи 1 и 2, не може да се използва от схема за гарантиране с цел да се откаже предимството на гаранция на вложител, който не е бил в състояние да предяви навреме правата си за плащане по гаранция.4. Документите, отнасящи се до условията, които трябва да бъдат изпълнени и формалностите, които трябва да бъдат извършени за получаване на право за плащане по гаранцията, посочени в параграф 1, се изготвят с подробности по начин, предписан от националното законодателство и на официалния език или езици на държавата-членка, в която се намира гарантираният депозит.5. Независимо от срока, определен в параграфи 1 и 2, когато вложител или всяко лице, имащо пълно или частично право върху суми по сметка, е обвинено в правонарушение, произтичащо от или свързано с пране на пари, както е определено в член 1 на Директива 91/308/ЕИО, схемата за гарантиране може да суспендира всякакви плащания до постановяването на съдебно решение.Член 11Без това да засяга никакви други права, които те могат да притежават съгласно националното законодателство, схемите, които извършват плащания по гарантирани суми имат право на встъпване в правата на вложителите при ликвидационни производства, за сума, равна на техните плащания.Член 12Независимо от член 3, институциите, оторизирани в Испания или Гърция и изброени в приложение III, се освобождават от изискването за участие в схема за гарантиране на депозити до 31 декември 1999 г.Такива кредитни институции следва изрично да предупреждават своите съществуващи или потенциални вложители за факта, че не участват в никаква схема за гарантиране на депозити.По време на този период, ако някоя такава кредитна институция установи или е установила клон в друга държава-членка, тази държава-членка може да поиска този клон да участва в схема за гарантиране на депозити, създадена в рамките на нейната територия, при условия, съответстващи на онези, определени в член 4, параграфи 2, 3 и 4.Член 13В списъка на оторизираните кредитни институции, който се изисква да бъде изготвен съгласно член 3, параграф 7 на Директива 77/780/ЕИО, Комисията посочва статута на всяка кредитна институция по отношение на настоящата директива.Член 141. Държавите-членки въвеждат в сила необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобразят с настоящата директива до 1 юли 1995 г. Те незабавно информират Комисията за това.Когато държавите-членки приемат тези мерки, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.2. Държавите-членки уведомяват Комисията за текстовете на основните разпоредби от националното си право, които приемат в областта, регулирана от настоящата директива.Член 15Настоящата директива влиза в сила в деня на публикуването ѝ в Официален вестник на Европейските общности.Член 16Адресати на настоящата директива са държавите-членки.Съставено в Брюксел на 30 май 1994 година.За Европейския парламентПредседателE. KlepschЗа СъветаПредседателG. Romeos[1] ОВ С 163, 30.6.1992 г., стр. 6 и ОВ С 178, 30.6.1993 г., стр. 14.[2] ОВ С 332, 16.12.1992 г., стр. 13.[3] ОВ С 115, 26.4.1993 г., стр. 96 и Решение на Европейския парламент от 9 март 1994 г. (ОВ С 91, 28.3.1994 г.).[4] ОВ L 33, 4.2.1987 г., стр. 16.[5] ОВ L 386, 30.12.1989 г., стр. 1. Директива, изменена с Директива 92/30/ЕИО (ОВ L 110, 28.4.1992 г., стр. 52).[6] ОВ L 322, 17.12.1977 г., стр. 30. Директива, последно изменена с Директива 89/646/ЕИО (ОВ L 386, 30.12.1989 г., стр. 1).[7] ОВ L 375, 31.12.1985 г., стр. 3. Директива, последно изменена с Директива 88/220/ЕИО (ОВ L 100, 19.4.1988 г., стр. 31).[8] ОВ L 124, 5.5.1989 г., стр. 16. Директива, последно изменена с Директива 92/16/ЕИО (ОВ L 75, 21.3.1992 г., стр. 48).[9] ОВ L 166, 28.6.1991 г., стр. 77.--------------------------------------------------19940530ПРИЛОЖЕНИЕ IСписък на изключенията, посочени в член 7, параграф 21. Депозити на финансови институции, както е определено в член 1, параграф 6 от Директива 89/646/ЕИО.2. Депозити на застрахователни предприятия.3. Депозити на правителството и централните административни власти.4. Депозити на провинциални, регионални, местни и общински власти.5. Депозити на предприятия за колективно инвестиране.6. Депозити на пенсионни фондове.7. Депозити на самите директори, ръководители, лично отговорни членове на кредитна институция, притежатели на най-малко 5 % от капитала на кредитната институция, лица отговорни за провеждането на предвидените от закона одити на счетоводните документи на кредитната институция и вложители с подобен статус в други дружества от същата група.8. Депозити на близки роднини и трети лица, действащи от името на вложителите, посочени в точка 7.9. Депозити на други дружества от същата група.10. Неперсонифицирани депозити.11. Депозити, за които вложителят на индивидуална основа е ползвал от същата кредитна институция проценти и финансови отстъпки, които са спомогнали за влошаване на финансовото ѝ състояние.12. Дългови ценни книжа, издадени от същата институция, и задължения, възникнали от акцепти и записи на заповед.13. Депозити във валути, различни от:- тези на държавите-членки,- екю.14. Депозити на дружества, които са с такъв размер, че нямат право да изготвят съкратени баланси съгласно член 11 от Четвърта директива на Съвета (78/660/ЕИО) от 25 юли 1978 г., основаваща се на член 54, параграф 3, буква ж) от Договора за годишните счетоводни отчети на определени видове дружества [1].[1] ОВ L 222, 14.8.1978 г., стр. 11. Директива, последно изменена c Директива 90/605/ЕИО (ОВ L 317, 16.11.1990 г., стр. 60).--------------------------------------------------19940530ПРИЛОЖЕНИЕ IIРъководни принципиКогато клон подаде молба за присъединяване към схема за допълнително покритие в приемаща държава-членка, схемата на приемащата държава-членка установява двустранно със схемата на държавата-членка по произход съответни правила и процедури за изплащане на компенсация на вложители в този клон. Следните принципи се прилагат и по отношение на изготвянето на тези процедури и при определянето на условия за участие, приложими по отношение на такъв клон (както е посочено в член 4, параграф 2):а) схемата на приемащата държава-членка ще запази напълно правата си да налага своите обективни и общоприложими правила по отношение на участващи кредитни институции; тя ще е в състояние да изисква предоставянето на релевантна информация и има правото да провери такава информация чрез компетентните органи на държавата-членка по произход;б) схемата на приемащата държава-членка ще удовлетворява искания за допълнителна компенсация при подаване на декларация от компетентните органи на държавата-членка по произход, че депозитите са неналични. Схемата на приемащата държава-членка ще запази напълно правата си да провери правото на вложителя на компенсация, съобразно собствените си стандарти и процедури, преди да изплати допълнителната компенсация;в) схемите на държавата-членка по произход и на приемащата държава-членка ще си сътрудничат изцяло, за да осигурят вложителите да получат компенсация незабавно и в съответните размери. По-специално, те се договарят за това как съществуването на насрещно вземане, което може да доведе до прихващане по някоя от схемите, засяга компенсацията, платена на вложителя от всяка от схемите;г) схемите на приемащата държава-членка ще имат право да определят и изискват вноски от клоновете за допълнителното покритие, на съответна основа, която взема предвид гаранцията, финансирана от схемата на държавата-членка по произход. За да се улесни определянето, схемата на приемащата държава-членка ще има право да приеме, че нейната отговорност, при всички обстоятелства, ще се ограничава до допълнителната гаранция, която тя е предложила над гаранцията, предложена от държавата-членка по произход, независимо от това дали държавата-членка по произход действително заплаща някакво обезщетение по отношение на депозити, притежавани в рамките на територията на приемащата държава-членка.--------------------------------------------------19940530ПРИЛОЖЕНИЕ IIIСписък на кредитните институции, посочени в член 12а) Специализирани класове испански институции, чиито правен статус понастоящем се реформира, оторизирани като:- Entidades de Financiación o Factoring,- Sociedades de Arrendamiento Financiero,- Sociedades de Crédito Hipotecario.б) Следните испански държавни институции:- Banco de Crédito Agrícola, SA,- Banco Hipotecario de España, SA,- Banco de Crédito Local, SA.в) Следните гръцки кредитни кооперации:- Lamia Credit Cooperative,- Ioannina Credit Cooperative,- Xylocastron Credit Cooperative,както и онези от кредитните кооперации с подобен характер, изброени по-долу, които са оторизирани, или са в процес на оторизация към датата на приемане на настоящата директива:- Chania Credit Cooperative,- Iraklion Credit Cooperative,- Magnissia Credit Cooperative,- Larissa Credit Cooperative,- Patras Credit Cooperative,- Thessaloniki Credit Cooperative.--------------------------------------------------


title: Директива 1999/95/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 1999 година относно изпълнението на разпоредбите по отношение на работното време на моряците на борда на кораби, които посещават пристанища на Общността

text:
Важна правна забележка

|

31999L0095

Официален вестник n° L 014 , 20/01/2000 стр. 0029 - 0035 специално чешко издание глава 05 том 03 стр. 407  - 413 специално испанско издание глава 05 том 03 стр. 407  - 413 специално унгарско издание глава 05 том 03 стр. 407  - 413 специално литвийско издание глава 05 том 03 стр. 407  - 413 LV.ES глава 05 том 03 стр. 407  - 413 MT.ES глава 05 том 03 стр. 407  - 413 PL.ES глава 05 том 03 стр. 407  - 413 SK.ES глава 05 том 03 стр. 407  - 413 специално словенско издание глава 05 том 03 стр. 407  - 413

		19991213Директива 1999/95/ЕО на Европейския парламент и на Съветаот 13 декември 1999 годинаотносно изпълнението на разпоредбите по отношение на работното време на моряците на борда на кораби, които посещават пристанища на ОбщносттаЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 80, параграф 2 от него;като взеха предвид предложението на Комисията [1];като взеха предвид становището на Икономическия и социален комитет [2];в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора [3],като имат предвид, че:(1) Действието на Общността в областта на социалната политика цели, inter alia, подобряване на здравето и безопасността на работниците в тяхната работна среда;(2) Действието на Общността в областта на морския транспорт цели, inter alia, подобряване на условията на живот и труд на моряците, безопасността на море и предотвратяването на замърсяването, причинено от морски произшествия;(3) По време на осемдесет и четвъртата си сесия от 8 до 22 октомври 1996 г. Конференцията на Международната организация на труда (МОТ) прие Конвенция № 180 на МОТ относно работното време на моряците и окомплектоването на корабите с екипажи от 1996 г. (наричана по-долу "Конвенция № 180 на МОТ") и Протокол към Конвенцията за търговското корабоплаване (минимални стандарти) от 1976 г. (наричан по-долу "Протокол към Конвенция № 147 на МОТ");(4) Директива 99/63/ЕО на Съвета от 21 юни 1999 г. относно Споразумението за организация на работното време на моряците, сключено между Сдружението на корабособствениците от Европейската общност (ECSA) и Федерацията на синдикатите на транспортните работници в Европейския съюз (FST) [4], приета съгласно член 139, параграф 2 от Договора, цели да въведе в действие споменатото споразумение, сключено на 30 септември 1998 г. (наричано по-долу "Споразумението"); съдържанието на Споразумението отразява някои разпоредби от Конвенция № 180 на МОТ; Споразумението се прилага за моряците на борда на всеки морски кораб, независимо дали е публична или частна собственост, който е регистриран на територията на държава-членка и обичайно извършва търговски морски операции;(5) Целта на настоящата директива е да се приложат разпоредбите на Директива 1999/63/EO, които се основават на разпоредбите на Конвенция № 180 на МОТ, за всички кораби, които посещават пристанище на Общността, независимо под чий флаг плават, с оглед да се идентифицира и разреши всяка ситуация, която очевидно застрашава безопасността или здравето на моряците; Директива 1999/63/ЕО, обаче, съдържа изисквания, които не са предвидени в Конвенция № 180 на МОТ и които следователно не трябва да се прилагат на борда на кораби, които не плават под флага на държава-членка;(6) Директива 1999/63/ЕО се прилага по отношение на моряците на борда на всеки морски кораб, регистриран на територията на държава-членка; държавите-членки следва да наблюдават спазването на всички разпоредби на цитираната директива от корабите, регистрирани на тяхна територия;(7) С оглед да се защити безопасността и да се избегне нарушаване на конкуренцията, държавите-членки следва да имат право да проверяват спазването на съответните разпоредби на Директива 1999/63/ЕО от всички морски кораби, които посещават техните пристанища, независимо от държавата, в която са регистрирани;(8) По-специално корабите, които плават под флага на държава, която не е страна по Конвенция № 180 на МОТ или по Протокола към Конвенция № 147 на МОТ, не следва да получават по-благоприятно отношение от тези, които плават под флага на държава, която е страна по Конвенцията или Протокола, или и по двете;(9) За да се контролира ефективното прилагане на Директива 1999/63/ЕО, е необходимо държавите-членки да осъществяват инспекции на борда на корабите, особено след като получат оплакване от капитана, член на екипажа или всяко друго лице или организация с правен интерес за безопасно експлоатиране на кораба и условията на живот и труд на кораба или предотвратяването на замърсяване;(10) За целите на настоящата директива държавите-членки, по тяхна собствена инициатива, могат да определят, ако е уместно, инспектори от Държавен пристанищен контрол, които да осъществяват инспекции на борда на плавателни съдове, посещаващи пристанища на Общността;(11) Доказателството, че корабът не отговаря на изискванията на Директива 1999/63/ЕО, може да бъде получено след проверка на условията на работа на борда на кораба и графика на часовете за работа на моряците или часовете за почивка, или когато инспекторът има основателна причина да вярва, че моряците са прекалено уморени;(12) С оглед отстраняване на всякакви условия на борда на кораба, които очевидно застрашават безопасността и здравето, компетентната власт на държавата-членка, чието пристанище посещава корабът, може да наложи забрана за напускане на пристанището, докато установените несъответствия не бъдат отстранени или екипажът не е достатъчно отпочинал;(13) Тъй като Директива 1999/63/ЕО отразява разпоредбите на Конвенция № 180 на МОТ, проверката на спазването на разпоредбите на настоящата директива от кораби, регистрирани на територията на трети държави, може да бъде направена само след като тази Конвенция влезе в сила:ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:Член 1Цел и приложно поле1. Целта на настоящата директива е да осигури механизъм за проверка и привеждане в съответствие на корабите, които посещават пристанища на държави-членки, с Директива 1999/63/ЕО с цел подобряване на безопасността на море, условията на работа и здравето и безопасността на моряците на борда на кораби.2. Държавите-членки предприемат подходящи мерки, за да гарантират, че корабите, които не са регистрирани на тяхна територия или не плават под техния флаг, спазват клаузи от 1 до 12 от Споразумението, приложено към Директива 1999/63/ЕО.Член 2ОпределенияПо смисъла на настоящата директива:а) "кораб" е всеки морски плавателен съд, независимо дали е публична или частна собственост, който по принцип извършва търговски морски операции. Риболовните плавателни съдове не са включени в това определение;б) "компетентна власт" са властите, определени от държавите-членки да изпълняват функции съгласно настоящата директива;в) "инспектор" е служител от публичния сектор или друго лице, надлежно оправомощено от компетентната власт на дадена държава-членка да инспектира условията на труд на борда, което е отговорно пред тази компетентна власт;г) "оплакване" е всяка информация или доклад, предоставен от член на екипажа, професионална организация, асоциация, синдикат или общо казано, всяко лице, което е заинтересовано от безопасността на кораба, включително заинтересовано и от рисковете за безопасността или за здравето на неговия екипаж.Член 3Подготовка на докладитеБез да се засяга член 1, параграф 2, ако дадена държава-членка, чието пристанище даден кораб посещава доброволно при обичайното извършване на неговите търговски операции или по оперативни причини, получи оплакване, което тя не смята за очевидно неоснователно или получи доказателства, че корабът не отговаря на стандартите, посочени в Директива 1999/63/ЕО, тя подготвя доклад, адресиран до правителството на страната, в която е регистриран корабът и ако проверката, проведена съгласно член 4, предостави съответно доказателство, държавата-членка взема необходимите мерки, за да гарантира, че всички условия на борда, които очевидно застрашават безопасността или здравето на екипаж, са отстранени.Самоличността на лицето, предоставило доклада или оплакването, не трябва да се разкрива на капитана или на собственика на съответния кораб.Член 4Инспекция и по-детайлна инспекция1. Когато осъществява инспекция с цел да получи доказателства, че даден кораб не спазва изискванията на Директива 1999/63/ЕО, инспекторът определя дали:- на работния език или езици на кораба и на английски език е била изготвена таблица, уточняваща организацията на работа на борда на кораба, съгласно образеца, представен в приложение I, или в друг еквивалентен формат, и тази таблица е изложена на борда на леснодостъпно място;- на работния език или езици на кораба и на английски език е бил изготвен график на часовете за работа или на часовете за почивка на моряците, съгласно образеца, представен в приложение II, или в друг еквивалентен формат, този график се пази на борда и има доказателство, че е бил одобрен от компетентната власт на държавата, в която е регистриран корабът.2. Ако е получено оплакване или ако инспекторът от своите собствени наблюдения на борда смята, че моряците са прекалено уморени, той предприема по-детайлна инспекция съгласно параграф 1, за да определи дали записаните в графика часове за работа или периоди за почивка съответстват на стандартите, установени от Директива 1999/63/ЕО, и че те са били надлежно спазвани, имайки предвид други графици по отношение на експлоатацията на кораба.Член 5Отстраняване на несъответствията1. Ако инспекцията или по-детайлната инспекция разкрие, че корабът не спазва изискванията на Директива 1999/63/ЕО, държавата-членка взема необходимите мерки, за да гарантира, че са отстранени всички условия на борда, които очевидно застрашават безопасността или здравето на моряците. Такива мерки могат да включват забрана за напускане на пристанището, докато несъответствията не бъдат отстранени или моряците не са достатъчно отпочинали.2. Ако има явно доказателство, че вахтените моряци от първата вахта или тези от следващите вахти, които ги сменят, са прекалено уморени, държавата-членка следи корабът да не напусне пристанището, докато не бъдат отстранени откритите несъответствия или въпросните моряци не са достатъчно отпочинали.Член 6Последващи процедури1. В случай че на даден кораб му е забранено да напуска пристанището по силата на член 5, компетентната власт на държавата-членка информира капитана, собственика или оператора, администрацията на държавата, под чийто флаг плава корабът или държавата, в която е регистриран корабът, или консула, или в негово отсъствие, най-близкия дипломатически представител на държавата, за резултатите от инспекцията, посочена в член 4, за всички решения, взети от инспектора и ако се налага, за необходимите коригиращи действия.2. Когато се осъществява инспекция по силата на настоящата директива, следва да се положат всички възможни усилия, за да се избегне неоправданото забавяне на даден кораб. Ако даден кораб е неоправдано забавен, собственикът или операторът имат право да поискат компенсация за всяка претърпяна загуба или вреда. Във всички случаи, когато се претендира за неоправдано забавяне, доказателствената тежест лежи върху собственика или оператора на кораба.Член 7Право на обжалване1. Собственикът или операторът на кораба, или техен представител в държавата-членка имат право да обжалват решението за задържане, взето от компетентната власт. Обжалването не отменя задържането.2. Държавите-членки установяват и поддържат подходящи процедури за тази цел в съответствие с техните национални законодателства.3. Компетентната власт надлежно информира капитана на даден кораб, посочен в параграф 1, за правото му на обжалване.Член 8Административно сътрудничество1. Държавите-членки предприемат необходимите стъпки, за да гарантират, при условия, съвместими с онези, предвидени в член 14 от Директива 95/21/ЕО на Съвета от 19 юни 1995 г. относно прилагането по отношение на кораби, които използват пристанища на Общността или плават във водите под юрисдикцията на държавите-членки, на международни стандарти за безопасност на корабоплаване, предотвратяване на замърсяването и условията на живот и труд на борда на корабите (държавен пристанищен контрол) [5], сътрудничеството между съответните им власти и съответните компетентни власти на други държави-членки с цел осигуряване на ефективното прилагане на настоящата директива и уведомяват Комисията за тези разпоредби.2. Информацията относно мерките, взети съгласно членове 4 и 5, се публикува в съответствие с процедури като тези, установени в първата алинея на член 15 от Директива 95/21/ЕО.Член 9Клауза за "по-неблагоприятно" третиранеКогато инспектират кораб, регистриран на територията или плаващ под флага на дадена държава, която не е подписала Конвенция № 180 на МОТ или Протокола към Конвенция № 147 на МОТ, държавите-членки, след влизането в сила на Конвенцията и на Протокола, гарантират, че тези кораби и техните екипажи не се ползват от по-благоприятно третиране от това, предоставяно на кораби, плаващи под флага на държава, която е страна по Конвенция № 180 на МОТ или Протокола към Конвенция № 147 на МОТ, или и по двете.Член 10Заключителни разпоредби1. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, най-късно до 30 юни 2002 г.2. Когато държавите-членки приемат разпоредбите, посочени в параграф 1, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.3. Държавите-членки незабавно уведомяват Комисията за всички разпоредби от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива. Комисията информира другите държави-членки за това.Член 11Кораби от държави, които не са членкиНастоящата директива се прилага за кораби, които не са регистрирани на територията на или не плават под флага на държава-членка, само от датата на влизане в сила на Конвенцията № 180 на МОТ и от датата на влизане в сила на Протокола към Конвенцията № 147 на МОТ.Член 12Влизане в силаНастоящата директива влиза в сила в деня на публикуването ѝ в Официален вестник на Европейските общности.Член 13АдресатиАдресати на настоящата директива са държавите-членки.Съставено в Брюксел на 13 декември 1999 година.За Европейския парламентПредседателN. FontaineЗа СъветаПредседателS. Hassi[1] ОВ C 43, 17.2.1999 г., стр. 16.[2] ОВ C 138, 18.5.1999 г., стр. 33.[3] Становище на Европейския парламент от 14 април 1999 г. (ОВ C 219, 30.7.1999 г., стр. 240), Обща позиция на Съвета от 12 юли 1999 г. (ОВ C 249, 1.9.1999 г., стр. 7) и Решение на Европейския парламент от 4 ноември 1999 г. (все още непубликувано в Официален вестник).[4] ОВ L 167, 2.7.1999 г., стр. 37.[5] ОВ L 157, 7.7.1995 г., стр. 1. Директива, последно изменена с Директива 98/42/ЕО (ОВ L 184, 27.6.1998 г., стр. 40).--------------------------------------------------19991213ПРИЛОЖЕНИЕ I+++++ TIFF +++++ПОДБРАНИ ТЕКСТОВЕ ОТ КОНВЕНЦИЯ № 180 НА МОТ И ОТ КОНВЕНЦИЯ STCWКонвенция № 180 на МОТЧлен 51. Ограниченията на часовете за работа или за почивка са следните: а) максималният брой часове за работа не превишава: i) 14 часа на всеки 24-часов период; и ii) 72 часа на всеки седемдневен период, или б) минималният брой часове за почивка не е по-малък от: i) 10 часа на всеки 24-часов период; и ii) 77 часа на всеки седемдневен период.2. Часовете за почивка могат да се разделят на не повече от два периода, единият от които да не е по-кратък от шест часа, а интервалът между последователните периоди за почивка да не надвишава 14 часа.6. Нищо в параграфи 1 и 2 не пречи на страна по Конвенцията да приеме национални законови или подзаконови разпоредби или процедура, които да позволят на компетентната власт да разреши или да регистрира колективни трудови договори, предвиждащи изключения от установените ограничения. Тези изключения, доколкото е възможно, следват установените стандарти, но могат да отчитат по-чести или по-дълги периоди на отпуск, или предоставянето на отпуск за компенсиране на вахтените моряци или на моряците, които работят на борда на кораби за кратки плавания.Член 71. Нищо в тази Конвенция не нарушава правото на капитана да изиска от даден моряк часовете за работа, необходими за непосредствена безопасност на кораба, лицата на борда или товара, или с цел да окаже помощ на други кораби или лица, които са в опасност на море.3. Колкото е възможно по-скоро след възстановяване на нормалната ситуация, капитанът трябва да гарантира, че всеки моряк, който е работил по време на период за почивка съгласно нормалното разписание, се ползва от съответния период за почивка.Конвенция STCWРаздел А-VIII/1 от Кодекса STCW (задължителни разпоредби)1. За всички лица, на които са възложени задължения на вахтен офицер или на моряк на вахта, следва да са предвидени минимум 10 часа за почивка на всеки 24-часов период.2. Часовете за почивка могат да се разделят на не повече от два периода, единият от които да не е по-кратък от шест часа.3. Изискванията за период за почивка, определени в параграфи 1 и 2, не е необходимо да се прилагат в случай на извънредна ситуация или учение, или при други извънредни условия на експлоатация.4. Независимо от разпоредбите на параграфи 1 и 2, минималният период от 10 часа може да бъде намален до не по-малко от 6 последователни часа, при условие че такова намаляване не е повече от два дни, и че на всеки седемдневен период се предоставят поне 70 часа за почивка.5. Администрациите трябва да изискват часовете за вахта да бъдат изложени на леснодостъпно място.Раздел Б-VIII/1 от Кодекса STCW (препоръки)3. При прилагането на разпоредба VIII/1 трябва да се вземат предвид следните принципи:1. разпоредбите, предвидени за предотвратяване на умората, трябва да гарантират, че няма да се извършва прекомерна или неоправдана работа извън пълното работно време. По-специално, минималните периоди за почивка, уточнени в раздел А-VIII/1, не следва да се тълкуват като означаващи, че всички други часове могат да бъдат отделени за вахта или други задължения;2. че честотата и продължителността на периодите за отпуск и предоставяне на отпуск за компенсация са ефикасни фактори за предотвратяване на умората, натрупана с времето;3. за корабите, които извършват кратки плавания, могат да бъдат предвидени други разпоредби, при условие че са приложени специалните мерки за безопасност.--------------------------------------------------19991213ПРИЛОЖЕНИЕ II+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++--------------------------------------------------


title: Директива на Съвета от 22 февруари 1990 година за изменение на Директива 87/102/ЕИО относно сближаването на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите-членки относно потребителския кредит

text:
Важна правна забележка

|

31990L0088

Официален вестник n° L 061 , 10/03/1990 стр. 0014 - 0018 специално финландско издание: глава 15 том 9 стр. 0174  специално шведско издание: глава 15 том 9 стр. 0174  специално чешко издание глава 15 том 01 стр. 374  - 378 специално испанско издание глава 15 том 01 стр. 374  - 378 специално унгарско издание глава 15 том 01 стр. 374  - 378 специално литвийско издание глава 15 том 01 стр. 374  - 378 LV.ES глава 15 том 01 стр. 374  - 378 MT.ES глава 15 том 01 стр. 374  - 378 PL.ES глава 15 том 01 стр. 374  - 378 SK.ES глава 15 том 01 стр. 374  - 378 специално словенско издание глава 15 том 01 стр. 374  - 378

		19900222Директива на Съветаот 22 февруари 1990 годиназа изменение на Директива 87/102/ЕИО относно сближаването на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите-членки относно потребителския кредит(90/88/ЕИО)СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално член 100а от него,като взе предвид предложението на Комисията [1],в сътрудничество с Европейския парламент [2],като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет [3],като има предвид, че член 5 от Директива 87/102/ЕИО на Съвета [4] предвижда въвеждането на метод или методи на Общността за изчисляване годишния лихвен процент за потребителски кредити;като има предвид, че е желателно с цел да се насърчи изграждането и функционирането на вътрешния пазар и да се гарантира, че потребителите се ползват от висока степен на защита, да се използва един унифициран метод за изчисляване на горепосочения годишен лихвен процент в цялата Общност;като има предвид, че е желателно, с оглед въвеждането на такъв метод и в съответствие с определението на общия разход на кредита за потребителя, да се изведе единна математическа формула за изчисляване на годишен лихвен процент и за определяне на компонентите на кредитния разход, които се използват при изчисляването, като се посочват онези от разходите, които не трябва да бъдат взети предвид;като има предвид, че по време на даден преходен период, държавите-членки, които преди датата на нотифицирането за настоящата директива, са прилагали закони, които позволяват използването на друга математическа формула за изчисление на годишния лихвен процент, могат да продължат да прилагат такива закони;като има предвид, че преди изтичането на преходния период и в светлината на натрупания опит, Съветът по предложение на Комисията ще вземе решение, с което ще направи възможно прилагането на единната математическа формула на Общността;като има предвид, че е желателно, когато се налага, да се приемат определени хипотези за изчисляване на годишния лихвен процент;като има предвид, че с оглед специфичното естество на заемите, обезпечени с ипотека върху недвижим имот, е желателно този вид кредит да продължи да бъде частично изключен от настоящата директива;като има предвид, че информацията, която трябва да бъде предоставена на потребителя в писмените договори, трябва да бъде разширена;ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:Член 1Директива 87/102/ЕИО се изменя, както следва:1. В член 1, параграф 2, букви г) и д) се заменят със следния текст:"г) "общия разход на кредита за потребителя" означава всички разходи, включително лихви и други тежести, които потребителят заплаща за кредита.";"д) "дължим годишен лихвен процент" означава общата стойност на кредита за потребителя, изразен в годишен процент върху размера на отпуснатия кредит, и изчислен в съответствие с член 1а."2. Въвежда се следният член:"Член 1а1. а) Годишният лихвен процент, който следва да бъде онзи еквивалент на годишна основа на актуалната стойност на всички задължения (заеми, погасявания и разходи), бъдещи или съществуващи, договорени между кредитора и кредитополучателя, който се изчислява в съответствие с математическата формула, изведена в приложение II.б) Четири примера на метода за изчисляване са илюстрирани в приложение III.2. С цел изчисляването на годишния лихвен процент, "общият разход на кредита за потребителя", така както е определен в член 1, параграф 2, буква г), следва да бъде уточнен, с изключение на следните разходи:i) разходи, изплащани от кредитополучателя, за неспазване на нито едно от неговите парични задължения, определени в кредитното споразумение;ii) разходи, различни от цената на покупката, която при покупките на стоки или услуги, потребителят е задължен да заплати, независимо дали вноската по сделката е направена в брой или чрез кредит;iii) разходи за трансфера на капитали и разходи за поддържане на сметка, предназначена за получаване на плащанията за погасяване на кредита, плащания на лихвите и други разходи, освен когато потребителят не разполага със свобода на избор в тази област, и когато такива разходи са ненормално високи; настоящата разпоредба, обаче, не се прилага за разходите по събирането на такива погасявания или плащания, независимо дали са извършени в брой или по друг начин;iv) абонамент за членство в асоциации или групи и произтичащо от споразумения, различни от кредитното споразумение, дори когато такива абонаменти имат някакво въздействие върху условията на кредитиране;v) разходи за застраховка или гаранции; включват се, обаче, онези, които са предназначени да осигурят плащане на кредитора, в случай на смърт, инвалидност, болест или безработица на потребителя, на сума равна на или по-малка от общия размер на кредита, заедно със съответната лихва и другите разходи, които се налагат от кредитора като условия за отпускане на кредита.3. а) Когато кредитните сделки, посочени в настоящата директива, се подчиняват на разпоредбите от националното законодателство, което е в сила на 1 март 1990 г. и което налага максимални ограничения на годишния лихвен процент за такива сделки и, когато тези разпоредби разрешават стандартните разходи, различни от онези, които са описани в параграф 2, подточка i) до v), да не бъдат включени в тези максимални ограничения, то тогава държавите-членки могат, единствено по отношение на такива сделки, да не включват гореспоменатите разходи в изчисляването на годишния лихвен процент, така както е постановено в настоящата директива, при условие че съществува изискване в случаите, посочени в член 3 и в кредитното споразумение, потребителят да бъде информиран за размера и за включването му в плащанията, които трябва да бъдат направени.б) Държавите-членки не могат повече да прилагат буква а) от датата на влизане в сила на единната математическа формула за изчисляване на годишния лихвен процент в Общността, съгласно разпоредбите на параграф 5, буква в).4. а) Годишният лихвен процент се изчислява в момента, в който кредитният договор е сключен, без това да засяга разпоредбите на член 3 относно рекламите и специалните оферти.б) Изчисляването следва да бъде извършено, базирайки се на хипотезата, че кредитният договор е валиден по време на договорения период, и че кредиторът и потребителят изпълняват задълженията си в сроковете и до договорените дати.5. а) Като преходна мярка, независимо от разпоредбите на параграф 1, буква а), държавите-членки, които преди 1 март 1990 г., са прилагали правни разпоредби, при които математическа формула, различна от посочената в приложение II, може да бъде използвана при изчисляването на годишния лихвен процент, могат да продължат да прилагат тази формула, в рамките на тяхната територия, за период от три години, считано от 1 януари 1993 г.Държавите-членки вземат съответните мерки, за да осигурят, че само една математическа формула за изчисляване на дължимия годишен лихвен процент е използвана в рамките на тяхната територия.б) Шест месеца преди изтичането на срока, определен в буква а), Комисията представя на Съвета доклад, придружен с предложение, което ще направи възможно, в светлината на натрупания опит, прилагането на единна математическа формула на Общността, за изчисляване на дължимия годишен лихвен процент.в) Съветът, заседавайки с квалифицирано мнозинство, по предложение на Комисията, взима решение преди 1 януари 1996 г.6. В случая на кредитни договори, съдържащи клаузи, допускащи промени в лихвения процент и в размера или нивото на другите разходи, които са включени в дължимия годишен лихвен процент, но неопределени количествено във времето, в което се изчислява дължимият годишен лихвен процент, той се изчислява, базирайки се на хипотезата, че лихвата и другите разходи остават фиксирани и ще се прилагат до изтичането на кредитния договор.7. Когато е необходимо, следните хипотези могат да бъдат направени при изчисляването на дължимия годишен лихвен процент:- ако в договора не се предвижда ограничаване на кредита, размерът на отпуснатия кредит следва да бъде равен на размера, определен от съответната държава-членка, без да надхвърля цифров еквивалент от 2000 ECU;- ако не е определен график за погасяването и тя не може да произтича от условията на споразумението и от начините за погасяване на отпуснатия кредит, времетраенето на кредита се приема за една година;- освен ако не е уточнено друго, когато в договора е предвидена повече от една дата за погасяване, кредитът ще бъде отпуснат и погасяването ще бъде извършено в най-кратки срокове, предвидени за целта в споразумението";3. Член 2, параграф 3 се заменя със следния текст:"3. Разпоредбите на член 1а и на член 4 до 12 не се прилагат за кредитни споразумения или споразумения, съдържащи обещание за отпускане на кредит, обезпечени с ипотека върху на недвижима собственост, доколкото последните не са изключени вече от настоящата директива, по силата на параграф 1, буква а)."4. Следните букви се прибавят към член 4, параграф 2:"в) деклариране на размера, броя и честотата или на датите на плащанията, които потребителят трябва да направи за погасяване на кредита, както и плащанията по лихви и други разходи; общият размер на тези плащания следва също така да бъде посочен, когато това е възможно;г) деклариране на елементите на разхода, посочени в член 1а, параграф 2, с изключение на разноските, свързани с нарушаването на договорните задължения, които не са включени в изчисляването на дължимия годишен лихвен процент, но които трябва да бъдат заплатени от потребителя при определени обстоятелства, както и декларация, идентифицираща такива обстоятелства. Когато точният размер на тези елементи е известен, сборът им следва да бъде посочен; ако случаят не е такъв, или метод за изчисляване или колкото е възможно по-точно оценяване трябва да бъдат предоставени, когато това е възможно."5. Член 5 се заличава.6. Приложението става приложение I и следната точка се прибавя към параграф 1:"ix) задължението на потребителя да спести определена сума пари, която трябва да бъде внесена в специална сметка."7. Прибавят се тук приложените приложения II и III.Член 21. Държавите-членки приемат мерките, необходими за да се съобразят с настоящата директива, преди 31 декември 1992 г. Те незабавно информират Комисията за това.2. Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.Член 3Адресати на настоящата директива са държавите-членки.Съставено в Брюксел на 22 февруари 1990 годинаЗа СъветаПредседателD. J. O'Malley[1] ОВ C 155, 14.6.1988 г., стр. 10.[2] ОВ C 96, 17.4.1989 г., стр. 87 иОВ C 291, 20.11.1989 г., стр. 50.[3] ОВ C 337, 31.12.1988 г., стр. 1.[4] ОВ L 42, 12.2.1987 г., стр. 48.--------------------------------------------------19900222ПРИЛОЖЕНИЕ""19900222ПРИЛОЖЕНИЕ IIОСНОВНО УРАВНЕНИЕ, ИЗРАЗЯВАЩО ЕКВИВАЛЕНТНОСТТА НА ЗАЕМИТЕ, ОТ ЕДНА СТРАНА И ПОГАСЯВАНИЯТА И РАЗХОДИТЕ, ОТ ДРУГА:+++++ TIFF +++++Значение на букви и символи:K  е номера на даден заемK'  номера на дадено погасяване или на погасяване на разноскиАk  е размера на заема KА'k  е размер на погасяването K'+++++ TIFF +++++  представлява дадена сумаm  е номера на последния заемm'  е номера на последното погасяване или плащане на разноскитеtk  е интервала, изразен в години и части от година, между датата на заем № 1 и онези на следващите заеми № 2 до mtk'  е интервала, изразен в години и части от година, между датата на заем № 1 и онези на следващите заеми № 1 до m'i  е лихвения процент, който може да бъде изчислен (било чрез алгебричен метод, чрез последователни приближения, било чрез компютърна програма), когато другите условия в уравнението са известни от договора или от другаде.Забележки:а) Сумите, плащани и от двете страни по различно време, не е задължително да бъдат равни и не е задължително да бъдат плащани на равни интервали.б) Началната дата е тази на първия заем.в) Интервалите между датите, използвани при изчисляването, се изразяват в години или в части от година.""19900222ПРИЛОЖЕНИЕ IIIПРИМЕРИ ЗА ИЗЧИСЛЯВАНЕПърви примерСумата по заема S = 1000 ECUПогасява се на едно плащане от 1200 ECU, извършено 18 месеца, т. е. година и половина след датата на заема.1000 = 12001 + i1,5или(1 + i)1,5 = 1,21 + i = 1,129243 …i = 0,129243 …Този размер ще бъде закръглен до 12,9 % или 12,92 %, в зависимост от това дали държавата или обичайната практика позволяват процентите да бъдат закръгляни до първата или до втората десетична запетая.Втори примерДоговорната сума е S = 1000 ECU, но кредиторът удържа 50 ECU за проучване и административни разходи, така че в действителност заемът е 950 ECU; погасяването на 1200 ECU, както и в първия пример, се извършва 18 месеца след датата на заема.1000 = 12001 + i1,5или(1 + i)1,5 = 1200950 = 1,263157 …1 + i = 1,16851 …i = закръглено на 16,9 % или 16,85 %.Трети примерСумата на заема е 1000 ECU, погасими на две вноски, всяка от по 600 ECU, изплатени съответно след една и две години.1000 =600+6001 + i2то се решава чрез алгебра и се получава i = 0,1306623, закръглено на 13,1 % или 13,07 %.Четвърти примерСумата по заема е 1000 ECU и размерите за изплащане от кредитополучателя са:След три месеца (0,25 години) | 272 ECU |След шест месеца (0,50 години) | 272 ECU |След дванадесет месеца (1 година) | 544 ECU |Общо | 1088 ECU |Уравнението става:1000 =272+272+544Това уравнение позволява i да бъде изчислено чрез последователни приближения, които могат да бъдат програмирани на джобен компютър.Резултатът е:i = 0,1321, закръглено на 13,2 % или 13,21 %.""--------------------------------------------------


title: Директива 2006/2/EO на Комисията от 6 януари 2006 година за изменение за целите на Привеждане в съответствие с техническия прогрес на Приложение II към Директива 96/73/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно някои методи за количествен анализ на двукомпонентни смеси за текстилни влакнаТекст от значение за ЕИП.

text:
Важна правна забележка

|

32006L0002

Официален вестник n° L 005 , 10/01/2006 стр. 0010 - 0013

		20060106Директива 2006/2/EO на Комисиятаот 6 януари 2006 годиназа изменение за целите на Привеждане в съответствие с техническия прогрес на Приложение II към Директива 96/73/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно някои методи за количествен анализ на двукомпонентни смеси за текстилни влакна(текст от значение за ЕИП)КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,като взе предвид Директива 96/73/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно някои методи за количествен анализ на двукомпонентни смеси за текстилни влакна [1], и по-специално член 5, параграф 2 от нея,като има предвид, че:(1) Директива 96/74/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 1996 г. относно наименованията на текстилните продукти [2] изисква етикетиране, за да се посочва съставът от влакна на текстилни продукти, като проверки се извършват чрез анализ на съответствието на тези продукти с информацията, посочена на етикета.(2) В Директива 96/73/ЕО са предвидени унифицирани методи за количествен анализ на двукомпонентни смеси за текстилни влакна.(3) Въз основа на неотдавнашните констатации на техническа работна група Директива 96/74/ЕО беше приведена в съответствие с техническия прогрес, като се добавиха влакната полилактид и еластомултиестер към списъка на влакна, установен в приложения I и II към посочената директива.(4) Поради това е необходимо да се определят унифицирани методи за изпитване на полилактид и еластомултиестер.(5) Директива 96/73/ЕО следва съответно да бъде изменена.(6) Мерките, предвидените в настоящата директива, са в съответствие със становището на Комитета за директивите, отнасящи се до наименованията на текстилните продукти и етикетирането им,ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:Член 1Приложение II към Директива 96/73/ЕО се изменя в съответствие с приложението към настоящата директива.Член 21. Държавите-членки въвеждат в сила необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобразят с настоящата директива най-късно до 6 януари 2007 г. Те незабавно съобщават на Комисията текста на тези разпоредби, както и таблица на съответствието между тези разпоредби и настоящата директива.Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.2. Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното си законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.Член 3Настоящата директива влиза сила на двадесетия ден от публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.Член 4Адресати на настоящата директива са държавите-членки.Съставено в Брюксел на 6 януари 2006 година.За КомисиятаGünter VerheugenЗаместник-председател[1] ОВ L 32, 3.2.1997 г., стр. 1. Директива, изменена с Регламент (ЕО) № 1882/2003 (ОВ L 284, 31.10.2003 г., стр. 1).[2] ОВ L 32, 3.2.1997 г., стр. 38. Директива, последно изменена с Директива 2004/34/ЕО на Комисията (ОВ L 89, 26.3.2004 г., стр. 35).--------------------------------------------------20060106ПРИЛОЖЕНИЕГлава 2 от приложение II към Директива 96/73/ЕО се изменя, както следва [1]:1. Специалните методи — Обобщителна таблица, се заменят със следното:"2. СПЕЦИАЛНИ МЕТОДИ — ОБОБЩИТЕЛНА ТАБЛИЦАМетоди | Област на приложение | Реагент |№ 1 | Ацетат | Някои други влакна | Ацетон |№ 2 | Някои протеинови влакна | Някои други влакна | Хипохлорит |№ 3 | Вискоза, купро и някои типове модал | Памук | Мравчена киселина и цинков хлорид |№ 4 | Полиамид или найлон | Някои други влакна | Мравчена киселина 80 % m/m |№ 5 | Ацетат | Триацетат | Бензил алкохол |№ 6 | Триацетат или полилактид | Някои други влакна | Дихлорметан |№ 7 | Някои целулозни влакна | Полиестер или елстомултиестер | Сярна киселина 75 % m/m |№ 8 | Акрили, някои модакрилни или някои хлорирани влакна | Някои други влакна | Диметилформамид |№ 9 | Някои хлорирани влакна | Някои други влакна | Въглероден дисулфид/ацетон, 55,5/44,5 v/v |№ 10 | Ацетат | Някои хлорирани влакна | Ледена оцетна киселина |№ 11 | Коприна | Вълна или козина | Сярна киселина, 75 % m/m |№ 12 | Юта | Някои животински влакна | Методът със съдържание на азот |№ 13 | Полипропилен | Някои други влакна | Ксилол |№ 14 | Някои други влакна | Хлорирани влакна (хомополимери на винил хлорид) | Методът с концентрирана сярна киселина |№ 15 | Хлорирани влакна, някои модакрили, някои еластани, ацетати, триацетати | Някои други влакна | Циклохексанон" |2. Точка 1.2 от метод № 1 се заменя със следното:"2. вълна (1), животинска козина (2 и 3), коприна (4), памук (5), лен (7) истински коноп (8), юта (9), манилски коноп (10), алфа (11), влакна от кокосов орех (12), метла (13), рамия (14), сизал (15), купро (21), модал (22), протеин (23), вискоза (25), акрилни (26), полиамид или найлон (30), полиестер (34) и еластомултиестер (45)".3. Точка 1.2 от метод № 2 се заменя със следното:"2. памук (5), купро (21), вискоза (25), акрилни (26), хлорирани влакна (27), полиамид или найлон (30), полиестер (34), полипропилен (36), еластан (42), стъкловлакна (43) и еластомултиестер (45)".4. Точка 1.2 от метод № 4 се заменя със следното:"2. вълна (1), животинска козина (2 и 3), памук (5), купро (21), модал (22), вискоза (25), акрилни (26), хлорирани влакна (27), полиестер (34), полипропилен (36), стъкловлакна (43) и еластомултиестер (45)".5. Метод № 6 се изменя, както следва:а) Точки 1 и 2 от метод № 6 се заменят със следното:"1. ОБЛАСТ НА ПРИЛОЖЕНИЕНастоящият метод се прилага след отстраняване на невлакнестия материал за двукомпонентни смеси от:1. триацетат (24) или полилактид (33a)със2. вълна (1), животинска козина (2 и 3), коприна(4), памук (5), купро (21), модал (22), вискоза (25), акрил (26), полиамид или найлон (30), полиестер (34), стъкловлакно (43) и еластомултиестер (45).Бележка Триацетатни влакна, които са получили апретура, водеща до частична хидролиза, престават да са напълно разтворими в реагента. В тези случаи методът е неприложим.2. ПРИНЦИПТриацетатните или полилактидните влакна се извличат от известна суха маса на сместа чрез разтваряне с дихлорметан. Остатъкът се събира, промива се, изсушава се и се претегля; масата му се коригира, ако е необходимо, и се изразява като процент суха маса от сместа. Процентът на сух триацетат или полилактид се намира чрез разлика."б) Точка 5 се заменя със следното:"5. ИЗЧИСЛЯВАНЕ И ИЗРАЗЯВАНЕ НА РЕЗУЛТАТИТЕРезултатите се изчисляват, както е описано в общите инструкции. Стойността на "d" е 1,00, с изключение на полиестер и еластомултиестер, за които стойността "d" е 1,01."6. Точка 1.2 от метод № 7 се заменя със следното:"2. Полиестер (34) и еластомултиестер (45)".7. Метод № 8 се изменя, както следва:а) Точка 1.2 се заменя със следното:"2. вълна (1), животинска козина (2 и 3), коприна (4), памук (5), купро (21), модал (22), вискоза (25), полиамид или найлон (30), полиестер (34) и еластомултиестер (45)".б) Точка 5 се заменя със следното:"5. ИЗЧИСЛЯВАНЕ И ИЗРАЗЯВАНЕ НА РЕЗУЛТАТИТЕРезултатите се изчисляват, както е описано в общите инструкции. Стойността на "d" е 1,00, с изключение на следните случаи:вълна 1,01памук 1,01купро 1,01модал 1,01полиестер 1,01еластомултиестер 1,01"8. Точка 1.2 от метод № 9 се заменя със следното:"2. вълна (1), животинска козина (2 и 3), коприна (4), памук (5), купро (21), модал (22), вискоза (25), акрил (26), полиамид или найлон (30), полиестер (34), стъкловлакна (43) и еластомултиестер (45)."9. Точки 1.1 и 1.2 от метод № 13 се заменят със следното:"1. Полипропиленови влакна (36)със2. вълна (1), животинска козина (2 и 3), коприна (4), памук (5), ацетат (19), купро (21), модал (22), триацетат (24), вискоза (25), акрил (26), полиамид или найлон (30), полиестер (34), стъкловлакна (43) и еластомултиестер (45)."10. Точка 1.2 от метод № 14 се заменя със следното:"2. памук (5), ацетат (19), купро (21), модал (22), триацетат (24), вискоза (25), някои акрили (26), някои модакрили (29), полиамид или найлон (30), полиестер (34) и еластомултиестер (45)".[1] Номериране на влакна: 1. Полиестер (34) преди (31); 2. полипропилен (36) преди (33); 3. Еластан (42) преди (39); 4. Стъкловлакно (43) преди (40) — виж Директива 96/74/ЕО, изменена с Директива 97/37/ЕО (ОВ L 169, 27.6.1997 г., стр. 74).--------------------------------------------------