title: Директива 2009/162/ЕС на Съвета от 22 декември 2009 година за изменение на различни разпоредби от Директива 2006/112/ЕО относно общата система на данъка върху добавената стойност

text:
               15.1.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 10/14

         ДИРЕКТИВА 2009/162/ЕС НА СЪВЕТА
   от 22 декември 2009 година
   за изменение на различни разпоредби от Директива 2006/112/ЕО относно общата система на данъка върху добавената стойност
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 113 от него,
   като взе предвид предложението на Комисията,
   като взе предвид становището на Европейския парламент (1),
   като взе предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (2),
   в съответствие със специална законодателна процедура,
   като има предвид, че:

               (1)

               Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 г. относно общата система на данъка върху добавената стойност (3) следва да бъде изменена, за да се включат различни промени, предимно от технически характер.

               (2)

               По отношение на разпоредбите относно вноса и мястото, където се облага доставката на газ и електроенергия, буквалният прочит на текста на Директива 2006/112/ЕО сочи, че специалният режим, въведен с Директива 2003/92/ЕО на Съвета от 7 октомври 2003 г. за изменение на Директива 77/388/ЕИО относно правилата за мястото на доставка на газ и електроенергия (4), не се прилага при вноса или доставката на газ, транспортиран чрез газопроводи, които не са част от системата за разпределение, и по-специално газопроводи от системата за пренос, с която обаче се осъществяват многобройни трансгранични сделки чрез газопроводи. Същевременно предметът на Директива 2003/92/ЕО действително предвижда специалният режим да се прилага също и за тези трансгранични сделки. Ето защо, за да има пълно съответствие между предмета и формулировката на текста, следва да се поясни, че специалният режим се прилага за вноса и доставката на газ чрез всякакви системи за природен газ, разположени на територията на Общността, или всякакви мрежи, свързани с такива системи.

               (3)

               Газът, внасян чрез плавателни съдове, е идентичен по своите характеристики с внесения чрез газопроводи, и се предвижда след регазификация да се транспортира чрез газопроводи. Поради това, от съображения за неутралност, следва освобождаването да се прилага за вноса чрез плавателни съдове, когато газът се захранва в система за природен газ или в мрежа от газопроводи преди системата.

               (4)

               Първите трансгранични топлофикационни и охладителни мрежи вече са в действие. Същите проблеми, които съществуват по отношение на доставката и вноса на газ или електроенергия, са валидни и за доставката и вноса на топлинна или хладилна енергия. Съгласно съществуващите в момента правила, ДДС върху природния газ и електроенергията се начислява на мястото, където те действително се консумират от потребителя; по този начин се избягва каквото и да е нарушение на конкуренцията между държавите-членки. Следователно същият режим, който се прилага по отношение на природния газ и електроенергията, следва да се прилага и по отношение на топлинната и хладилната енергия.

               (5)

               По отношение на мястото на начисляване на ДДС върху услугите, буквалният прочит на текста Директива 2006/112/ЕО сочи, че специалният режим, установен по силата на Директива 2003/92/ЕО, се прилага само за предоставяне на достъп до системите за разпределение на природен газ и електроенергия, но не и за услугите от същото естество, свързани със система за пренос, или дори с мрежа от газопроводи преди тази система. Същевременно предметът на Директива 2003/92/ЕО действително предвижда специалният режим също да се прилага и за тези услуги. Ето защо, за да има пълно съответствие между предмета и формулировката на текста, следва да се поясни, че този специален режим се прилага за всички услуги, свързани с предоставянето на достъп до всички системи или мрежи за електроенергия и природен газ, както и до топлофикационните и охладителните мрежи.

               (6)

               Опитът, придобит по време на скорошното прилагане на действащата в момента процедура, според която Комисията има за задача да реши дали съществува риск от нарушаване на конкуренцията, произтичащ от прилагането на намалена ставка на ДДС върху природния газ, електроенергията и централното отопление, показа, че тази процедура е остаряла и излишна. Съгласно правилата за определяне на мястото на облагане ДДС се начислява там, където природния газ, електроенергията, топлинната и охладителната енергия действително се консумират от потребителя; по този начин се избягва каквото и да е нарушение на конкуренцията между държавите-членки. Независимо от това, предвид силно чувствителния характер на сектора, е важно да се осигури достатъчно информация на Комисията и останалите държави-членки, когато дадена държава-членка въведе намалена ставка. Поради това е необходима процедура за предварителни консултации с Комитета по ДДС.

               (7)

               Протоколът за привилегиите и имунитетите на Европейските общности от 8 април 1965 г. като правно основание за освобождаване чрез опростяване или възстановяване на косвените данъци, от което се ползват Общностите и някои агенции и други органи на Общността по отношение на някои покупки, осъществявани за техните официални нужди, е специфичен и следва да се разграничава от правното основание за освобождаването на някои сделки от ДДС, от което по принцип се ползват международни организации. Следователно уместно е да се конкретизира допълнително формулировката на Директива 2006/112/ЕО и да се включи специфично освобождаване, което би могло да се осъществява чрез средствата на възстановяването на данъка, което би позволило освен това да се избегнат някои трудности, свързани с прилагането на освобождаването по отношение на органи, създадени от Общностите, и по-специално някои съвместни предприятия, учредени в съответствие с член 187 от Договора.

               (8)

               В рамките на присъединяването си България и Румъния получиха разрешение да предоставят данъчно освобождаване на малките предприятия и да продължат да освобождават от облагане с ДДС международния превоз на пътници. С цел постигане на яснота и последователност, тези дерогации следва да се включат в Директива 2006/112/ЕО.

               (9)

               По отношение на правото на приспадане, основното правило е, че то се поражда единствено, доколкото стоките и услугите се използват от данъчно задължено лице за целите на неговата стопанска дейност.

               (10)

               Това правило следва да бъде изяснено и утвърдено по отношение на доставката на недвижимо имущество и свързаните с него разходи, така че данъчно задължените лица да бъдат гарантирано третирани по еднакъв начин, когато използваното от тях недвижимо имущество за икономическа дейност не се използва единствено за целите, свързани с тази дейност.

               (11)

               Недвижимото имущество и свързаните с него разходи съставляват най-важните случаи, при които е подходящо поясняване и засилване на правилото, като се имат предвид стойността и продължителността на икономическия живот на такава собственост, както и фактът, че смесената употреба на този вид собственост е често срещана практика, възниква също така въпросът, макар и в по-малко значима форма и не толкова редовно, за движимото имущество от дълготрайно естество. Ето защо, в съответствие с принципа на субсидиарност, следва да се даде възможност на държавите-членки да прилагат същите мерки, когато това е уместно, и по отношение на този вид движимо имущество, което съставлява част от стопанските активи.

               (12)

               За да се осигури на данъчно задължените лица справедлива система на приспадане в контекста на новите правила, следва да се предвиди система за коригиране в съответствие с другите правила за коригиране на приспаданията, при която да се вземат предвид промените в употребата със стопанска и нестопанска цел на съответната собственост.

               (13)

               Директива 2006/112/ЕО следва да бъде съответно изменена,

         ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
   Член 1
   Директива 2006/112/ЕО се изменя, както следва:

               1.

               Член 2, параграф 3 се заменя със следния текст:
               „3.   „Продукти, подлежащи на облагане с акцизи“ са енергийните продукти, алкохолът и алкохолните напитки и промишлено обработеният тютюн по смисъла на действащото законодателство на Общността, но не и газът, доставян чрез система за природен газ, разположена на територията на Общността, или чрез всяка друга мрежа, свързана с такава система.“

               2.

               Член 13, параграф 2 се заменя със следния текст:
               „2.   Държавите-членки могат да считат за дейности на публичен орган дейностите на органи, подчинени на публичното право, които са освободени съгласно членове 132, 135, 136 и 371, членове 374—377, член 378, параграф 2, член 379, параграф 2 или членове 380—390б.“

               3.

               Член 15, параграф 1 се заменя със следния текст:
               „1.   Електроенергия, газ, топлинна или хладилна енергия, както и други подобни, се третират като материално имущество.“

               4.

               Член 17, параграф 2 буква г) се заменя със следния текст:

                           „г)

                           доставката на газ чрез система за природен газ, разположена на територията на Общността, или чрез мрежа, свързана с такава система, доставката на електроенергия или на топлинна или хладилна енергия чрез топлофикационни или охладителни мрежи, съгласно условията, определени в членове 38 и 39;“.

               5.

               В дял V, глава 1 раздел 4 се заменя със следния текст:

                  „Раздел 4

                     Доставки на газ чрез система за природен газ, на електроенергия и на топлинна или хладилна енергия чрез топлофикационни или охладителни мрежи

               Член 38
               1.   В случай на доставка на газ чрез система за природен газ, разположена на територията на Общността, или мрежа, свързана с такава система, доставката на електроенергия или на топлинна или хладилна енергия чрез топлофикационни или охладителни мрежи, на данъчно задължен дилър, за място на доставката се счита мястото, където последният е установил седалището на своята стопанска дейност или има постоянен обект, за който се доставят стоките или, при отсъствие на такова седалище или постоянен обект, мястото, където е неговият постоянен адрес или обичайното му пребиваване.
               2.   За целите на параграф 1 „данъчно задължен дилър“ означава данъчно задължено лице, чиято основна дейност по отношение на покупката на газ, електроенергия или топлинна или хладилна енергия е препродажбата на тези продукти и чието собствено потребление на тези продукти е незначително.
               Член 39
               В случай на доставка на газ чрез система за природен газ, разположена на територията на Общността, или чрез мрежа, свързана с такава система, доставката на електроенергия или на топлинна или хладилна енергия чрез топлофикационни или охладителни мрежи, когато доставката не попада в обхвата на член 38, за място на същата се счита мястото, където потребителят действително използва и консумира стоките.
               Когато цялото количество газ, електроенергия или топлинна или хладилна енергия или част от него не са действително консумирани от потребителя, тези неконсумирани стоки се считат за използвани и консумирани на мястото, където е установено седалището на неговата стопанска дейност или където той има постоянен обект, за който се доставят стоките. При липсата на такова седалище или постоянен обект се счита, че той е използвал и консумирал посочените стоки на мястото, където е неговото постоянно местоживеене или обичайно пребиваване.“

               6.

               Член 59, параграф 1, буква з), създадена с Директива 2008/8/ЕО от 12 февруари 2008 г. за изменение на Директива 2006/112/ЕО по отношение на мястото на доставка на услуги (5) се заменя със следното:

                           „з)

                           предоставяне на достъп до система за природен газ, разположена на територията на Общността, или до мрежа, свързана с такава система, до електроенергийната система или до топлофикационните или охладителните мрежи, или пренос или разпределение чрез тези системи или мрежи, и предоставяне на други услуги, пряко свързани с тях;“.

               7.

               В член 80, параграф 1, буква б) думите „членове 380—390“ се заменят с „членове 380—390б“.

               8.

               Член 102 се заменя със следния текст:
               „Член 102
               След консултации с Комитета по ДДС всяка държава-членка може да прилага намалена ставка за доставките на природен газ, електроенергия или централно отопление.“.

               9.

               В член 136, буква а) думите „членове 380—390“ се заменят с „членове 380—390б“.

               10.

               Член 143 се изменя, както следва:

                           а)

                           следната буква се добавя след буква е):

                                       „еа)

                                       вноса на стоки, извършен от Европейската общност, Европейската общност за атомна енергия, Европейската централна банка, Европейската инвестиционна банка или от органите, създадени от Общностите, към които се прилага Протоколът за привилегиите и имунитетите на Европейските общности от 8 април 1965 г., при ограниченията и условията на този протокол и споразуменията за неговото прилагане или споразуменията за седалищата, и по-специално при условие че това не води до нарушаване на конкуренцията;“

                           б)

                           буква ж) се заменя със следния текст:

                                       „ж)

                                       вноса на стоки, извършен от международни организации, различни от посочените в буква еа), признати за такива от публичните органи на държавата-домакин, или извършен от членове на такива организации, при ограниченията и условията, установени в международните конвенции за създаване на организациите или в споразуменията за техните седалища;“;

                           в)

                           буква л) се заменя със следния текст:

                                       „л)

                                       вноса на газ чрез система за природен газ или чрез мрежа, свързана с такава система, или захранен от плавателен съд, транспортиращ газ, в система за природен газ или мрежа от газопроводи преди такава система, на електроенергия или на топлинна или хладилна енергия чрез топлофикационни или охладителни мрежи;“.

               11.

               Член 151, параграф 1 се изменя, както следва:

                           а)

                           след буква а) се добавя следната буква:

                                       „аа)

                                       доставката на стоки и услуги, предназначени за Европейската общност, Европейската общност за атомна енергия, Европейската централна банка, Европейската инвестиционна банка или за органите, създадени от Общностите, към които се прилага Протоколът за привилегиите и имунитетите на Европейските общности от 8 април 1965 г., при ограниченията и условията на този протокол и споразуменията за неговото прилагане или споразуменията за седалищата, и по-специално при условие че това не води до нарушаване на конкуренцията;“

                           б)

                           буква б) се заменя със следното:

                                       „б)

                                       доставката на стоки и услуги, предназначени за международни организации, различни от посочените в буква аа), признати за такива от държавните органи на държавата-домакин, или предназначени за членове на такива организации при ограниченията и условията, установени в международните конвенции за създаване на организациите или в споразуменията за техните седалища;“.

               12.

               В дял Х, глава 1 се вмъква следният член:
               „Член 168а
               1.   Когато недвижим имот, който представлява част от стопанските активи на данъчно задължено лице и се използва както за целите на стопанската му дейност, така и за лични цели от него или неговите служители, или по-общо, за цели извън предмета на стопанската му дейност, ДДС върху разходите за този имот се приспада в съответствие с принципите, изложени в членове 167, 168, 169 и 173 само пропорционално на неговото използване за целите на стопанската дейност на данъчно задълженото лице.
               Чрез дерогация от член 26, промените в дела на използване на недвижим имот по смисъла на първа алинея се вземат предвид в съответствие с постановените с членове 184—192 условия, които се прилагат в съответната държава-членка.
               2.   Държавите-членки могат да прилагат параграф 1 също във връзка с ДДС върху разходи, свързани с други, посочени от тях стоки, които са част от стопанските активи.“

               13.

               В член 221, параграф 2 думите „членове 380—390“ се заменят с „членове 380—390б“.

               14.

               В член 287 се добавят следните точки:

                           „17)

                           България: 25 600 EUR;

                           18)

                           Румъния: 35 000 EUR.“.

               15.

               В дял ХIII, глава 1, раздел 2 се вмъкват следните членове:
               „Член 390а
               България може, в съответствие с условията, приложими в тази държава-членка към датата на нейното присъединяване, да продължи да освобождава международния превоз на пътници съгласно приложение X, част Б, точка 10, за същия срок, за който същото освобождаване се прилага от която и да е от държавите-членки на Общността, които са били такива към 31 декември 2006 г.
               Член 390б
               Румъния може, в съответствие с условията, приложими в тази държава-членка към датата на нейното присъединяване, да продължи да освобождава международния превоз на пътници съгласно приложение X, част Б, точка 10, за същия срок, за който същото освобождаване се прилага от която и да е от държавите-членки на Общността, които са били такива към 31 декември 2006 г.“.

               16.

               В член 391 думите „членове 380—390“ се заменят с „членове 380—390б“.

               17.

               В приложение X заглавието се заменя със следния текст:

         Член 2
   Транспониране
   1.   Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, считано от 1 януари 2011 г. Те незабавно съобщават на Комисията текста на тези разпоредби.
   Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
   2.   Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното си законодателство, които приемат в областта, уредена с настоящата директива.
   Член 3
   Настоящата директива влиза в сила в деня на публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
   Член 4
   Адресати на настоящата директива са държавите-членки.

      Съставено в Брюксел на 22 декември 2009 година.

            За Съвета

            Председател

         A. CARLGREN

      (1)  Становище на Европейския парламент от 8 юли 2008 г. (все още непубликувано в Официален вестник) и Становище на Европейския парламент от 24 ноември 2009 г. (все още непубликувано в Официален вестник).

      (2)  ОВ C 204, 9.8.2008 г., стр. 119.

      (3)  ОВ L 347, 11.12.2006 г., стр. 1.

      (4)  ОВ L 260, 11.10.2003 г., стр. 8.

      (5)  ОВ L 44, 20.2.2008 г., стр. 11.


title: Директива 2009/93/ЕО на Комисията от 31 юли 2009 година за изменение на Директива 98/8/ЕО на Европейския парламент и на Съвета за включване в приложение I към нея на алфахлоралоза (alphachloralose) като активно вещество (Текст от значение за ЕИП)

text:
               1.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 201/46

      ДИРЕКТИВА 2009/93/ЕО НА КОМИСИЯТА

   от 31 юли 2009 година
   за изменение на Директива 98/8/ЕО на Европейския парламент и на Съвета за включване в приложение I към нея на алфахлоралоза (alphachloralose) като активно вещество
   (текст от значение за ЕИП)
   КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
   като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
   като взе предвид Директива 98/8/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 1998 г. относно пускането на биоциди на пазара (1), и по-специално член 16, параграф 2, втора алинея от нея,
   като има предвид, че:

               (1)

               Регламент (ЕО) № 1451/2007 на Комисията от 4 декември 2007 г. относно втората фаза на 10-годишната работна програма, посочена в член 16, параграф 2 от Директива 98/8/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно пускането на биоциди на пазара (2) определя списък на активни вещества, подлежащи на оценка с оглед на евентуалното им включване в приложение I, IА или IБ към Директива 98/8/ЕО. Този списък включва алфахлоралоза.

               (2)

               Съгласно Регламент (ЕО) № 1451/2007 е направена оценка на съединението алфахлоралоза в съответствие с член 11, параграф 2 от Директива 98/8/ЕО за употреба в продуктов тип 14, родентициди, както е определено в приложение V към Директива 98/8/ЕО.

               (3)

               Португалия беше определена за докладваща държава-членка и на 14 ноември 2006 г. представи на Комисията доклада на компетентния орган, придружен от препоръка, в съответствие с член 14, параграфи 4 и 6 от Регламент (ЕО) № 1451/2007.

               (4)

               Докладът на компетентния орган беше разгледан от държавите-членки и Комисията. В съответствие с член 15, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 1451/2007 констатациите от прегледа бяха включени в оценителен доклад по време на заседанието на Постоянния комитет по биоцидните продукти от 30 май 2008 г.

               (5)

               От направените проучвания става ясно, че за биоцидите, използвани като родентициди и съдържащи алфахлоралоза, може да се счита, че отговарят на изискванията на член 5 от Директива 98/8/ЕО. Поради това е основателно алфахлоралозата да се включи в приложение I, с цел да се гарантира, че във всички държави-членки разрешителни за биоцидни продукти, използвани за унищожаване на гризачи и съдържащи алфахлоралоза, могат да бъдат издавани, изменяни или отменяни в съответствие с член 16, параграф 3 от Директива 98/8/ЕО.

               (6)

               Не всички възможни употреби са оценени на равнището на Общността. Ето защо е целесъобразно държавите-членки да оценят тези рискове за компонентите на околната среда и населението, които не са били разгледани по представителен начин в оценката на риска, направена на равнището на Общността, и да гарантират, че при издаването на разрешителни за продукти са предприети подходящи мерки или са наложени специални условия, за да се намалят установените рискове до приемливи нива.

               (7)

               С оглед на заключенията от доклада за оценка е уместно на ниво разрешително за продукт да се изисква прилагането на подходящи мерки за намаляване на риска от продукти, съдържащи алфахлоралоза и използвани като родентициди. Гореспоменатите мерки следва да бъдат насочени към ограничаване на риска от първично и вторично излагане на хора и на животни, които не подлежат на унищожение, както и на дългосрочните въздействия на въпросното вещество върху околната среда.

               (8)

               Важно е разпоредбите на настоящата директива да бъдат приложени едновременно във всички държави-членки, с цел да се осигури еднакво третиране на пазара на биоцидните продукти, съдържащи активното вещество алфахлоралоза, както и за да се улесни правилното функциониране на пазара на биоцидни продукти като цяло.

               (9)

               Следва да се отпусне разумен период от време, преди дадено активно вещество да бъде включено в приложение I, за да се позволи на държавите-членки и на заинтересованите страни да се подготвят за произтичащите от това нови изисквания и да се осигури възможност на кандидатите, подготвили досиета, напълно да се възползват от 10-годишния период за защита на данните, който в съответствие с член 12, параграф 1, буква в), подточка ii) от Директива 98/8/ЕО започва от датата на включване.

               (10)

               След включването следва да се определи разумен срок за държавите-членки за прилагането на член 16, параграф 3 от Директива 98/8/ЕО, и по-специално за даване, изменение или отменяне на разрешителни за биоцидни продукти от продуктов тип 14, съдържащи алфахлоралоза, с цел да се осигури тяхното привеждане в съответствие с Директива 98/8/ЕО.

               (11)

               Поради това Директива 98/8/ЕО следва да бъде съответно изменена.

               (12)

               На 30 май 2008 г. бе проведена консултация с Постоянния комитет по биоцидите, който даде положително становище относно проекта на директива на Комисията за изменение на приложение I към Директива 98/8/ЕО за включване на алфахлоралоза като активно вещество. На 11 юни 2008 г. Комисията представи посочения проект за разглеждане от Европейския парламент и Съвета. Европейският парламент не се противопостави на проекта за мерки в определения краен срок. Съветът се противопостави на приемането от Комисията, като посочи, че предложените мерки превишават изпълнителните правомощия, предвидени в Директива 98/8/ЕО. Вследствие на това Комисията не прие проекта за мерки и представи на Постоянния комитет по биоцидите изменен проект на въпросната директива. Консултацията с Постоянния комитет по биоцидите относно посочения проект беше проведена на 20 февруари 2009 г.

               (13)

               Мерките, предвидени в настоящата директива, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по биоцидите,

         ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
   Член 1
   Приложение I към Директива 98/8/ЕО се изменя в съответствие с приложението към настоящата директива.
   Член 2
   1.   Държавите-членки приемат и публикуват не по-късно от 30 юни 2010 г. законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за привеждане в съответствие с настоящата директива.
   Те прилагат тези разпоредби от 1 юли 2011 г.
   Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
   2.   Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното си законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
   Член 3
   Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
   Член 4
   Адресати на настоящата директива са държавите-членки.

      Съставено в Брюксел на 31 юли 2009 година.

            За Комисията

         Stavros DIMAS

            Член на Комисията

      (1)  ОВ L 123, 24.4.1998 г., стр. 1.

      (2)  ОВ L 325, 11.12.2007 г., стр. 3.

      ПРИЛОЖЕНИЕ
      В приложение I към Директива 98/8/ЕО се включва следната позиция № 15:

                     №

                     Общоприето наименование

                     Наименование по IUPAC
                     Идентификационни номера

                     Минимална чистота на активното вещество в биоцидния продукт, пуснат на пазара

                     Дата на включване

                     Краен срок за привеждане в съответствие с член 16, параграф 3
                     (с изключение на продукти, съдържащи повече от едно активно вещество, за които крайният срок за привеждане в съответствие с член 16, параграф 3 е указаният в последното от решенията за включване, отнасящи се за активните вещества в тях)

                     Дата на изтичане на срока за включване

                     Продуктов тип

                     Специални разпоредби (1)

                     „15

                     алфахлоралоза

                     (R)-1,2-O-(2,2,2-Trichloroethylidene)-α-D-glucofuranose
                     ЕО №: 240-016-7
                     CAS №: 15879-93-3

                     825 g/kg

                     1 юли 2011 г.

                     30 юни 2013 г.

                     30 юни 2021 г.

                     14

                     В съответствие с член 5 и приложение VI при оценяването на заявление за издаване на разрешително за продукт, когато това е уместно за конкретния продукт, държавите-членки оценяват населението, което може да е изложено на въздействието на този продукт, и използването или сценариите за подлагане на риск, които не са били разгледани по представителен начин при оценката на риска на равнището на Общността.
                     При издаване на разрешителни за продукти държавите-членки оценяват рисковете и след това гарантират, че са предприети подходящи мерки или са наложени специални условия, за да се намалят установените рискове до приемливи нива.
                     Разрешителни за продукти се издават единствено когато в заявлението е показано, че рисковете могат да бъдат намалени до приемливи нива.
                     По-специално не може да се издава разрешително за продукти за употреба на открито, освен ако се представят данни, доказващи, че продуктът отговаря на изискванията на член 5 и приложение VI — при необходимост чрез прилагане на подходящи мерки за намаляване на риска.
                     Държавите-членки гарантират, че при издаването на разрешителни се спазват следните условия:

                                 1.

                                 Номиналната концентрация на активното вещество в продуктите не превишава 40 g/kg.

                                 2.

                                 Продуктите съдържат отблъскващ агент и оцветител.

                                 3.

                                 Издават се разрешителни само за продукти за използване в неподдаващи се на отваряне и обезопасени кутии за примамката.“

         (1)  Във връзка с прилагането на общите принципи от приложение VI съдържанието и заключенията на докладите за оценка са на разположение на Интернет адрес на Комисията: http://ec.europa.eu/comm/environment/biocides/index.htm


title: Директива 2010/64/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 20 октомври 2010 година относно правото на устен и писмен превод в наказателното производство

text:
               26.10.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 280/1

      ДИРЕКТИВА 2010/64/ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА

   от 20 октомври 2010 година
   относно правото на устен и писмен превод в наказателното производство
   ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 82, параграф 2, втора алинея, буква б) от него,
   като взеха предвид инициативата на Кралство Белгия, Федерална република Германия, Република Естония, Кралство Испания, Френската република, Италианската република, Великото херцогство Люксембург, Република Унгария, Република Австрия, Португалската република, Румъния, Република Финландия и Кралство Швеция (1),
   след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
   в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
   като има предвид, че:

               (1)

               Съюзът си е поставил за цел да поддържа и развива пространство на свобода, сигурност и правосъдие. Съгласно заключенията на председателството на Европейския съвет, проведен в Тампере на 15 и 16 октомври 1999 г., и по-специално точка 33 от тях, принципът на взаимно признаване на присъдите и другите решения на съдебните органи следва да се превърне в крайъгълен камък на съдебното сътрудничество по гражданскоправни и наказателноправни въпроси в рамките на Съюза, тъй като засиленото взаимно признаване и необходимото сближаване на законодателството биха улеснили сътрудничеството между компетентните органи и съдебната защита на индивидуалните права.

               (2)

               На 29 ноември 2000 г., в съответствие със заключенията от Тампере, Съветът прие програма от мерки за прилагане на принципа на взаимно признаване на решения по наказателноправни въпроси (3). В увода на програмата се посочва, че взаимното признаване „има за цел да укрепи сътрудничеството между държавите-членки, но и да подобри защитата на индивидуалните права“.

               (3)

               Прилагането на принципа на взаимно признаване на решенията по наказателноправни въпроси предполага, че държавите-членки имат взаимно доверие в наказателноправните си системи. Обхватът на взаимно признаване зависи в голяма степен от редица параметри, които включват механизми за защита на правата на заподозрените лица или на обвиняемите и общи минимални стандарти, необходими за улесняване прилагането на принципа на взаимно признаване.

               (4)

               Взаимното признаване на решения по наказателноправни въпроси може да функционира ефективно единствено в дух на доверие, при който не само съдебните органи, а всички участници в наказателния процес приемат решенията на съдебните органи на другите държави-членки като равностойни на своите, което предполага не само доверие в адекватността на правилата на другите държави-членки, но и доверие, че тези правила се прилагат правилно.

               (5)

               Член 6 от Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи (по-долу „ЕКПЧ“) и член 47 от Хартата за основните права на Европейския съюз (по-долу „Хартата“) прогласяват правото на справедлив съдебен процес. Член 48, параграф 2 от Хартата гарантира зачитане на правото на защита. Директивата зачита тези права и следва да бъде прилагана в съответствие с това.

               (6)

               Въпреки че всички държави-членки са страна по ЕКПЧ, опитът показва, че това само по себе си не осигурява достатъчна степен на доверие в наказателноправните системи на другите държави-членки.

               (7)

               Укрепването на взаимното доверие изисква по-последователно прилагане на правата и гаранциите, предвидени в член 6 от ЕКПЧ. То налага също така, чрез настоящата директива и други мерки, допълнително развитие в рамките на Съюза на минималните стандарти, определени в ЕКПЧ и в Хартата.

               (8)

               Член 82, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз предвижда установяването на минимални правила, приложими в държавите-членки, за улесняване на взаимното признаване на присъдите и съдебните решения, както и на полицейското и съдебното сътрудничество по наказателноправни въпроси с трансгранично измерение. Член 82, параграф 2, втора алинея, буква б) посочва „правата на лицата в наказателното производство“ като една от областите, в които могат да се установят минимални правила.

               (9)

               Общите минимални правила следва да доведат до увеличаване на доверието в наказателноправните системи на всички държави-членки, което от своя страна следва да доведе до по-ефикасно съдебно сътрудничество в условията на взаимно доверие. Такива общи минимални правила следва да бъдат установени в областта на устния и на писмения превод в наказателното производство.

               (10)

               На 30 ноември 2009 г. Съветът прие резолюция относно пътна карта за укрепване на процесуалните права на заподозрени лица или на обвиняеми в рамките на наказателното производство (4). В пътната карта се призова за поетапно приемане на мерки по отношение на правото на писмен и устен превод (мярка А), правото на информация за правата и информация за повдигнатите обвинения (мярка Б), правото на правен съвет и правна помощ (мярка В), правото на контакти с близки, работодатели и консулски служби (мярка Г) и специални гаранции за заподозрени лица или за обвиняеми, които са в уязвимо положение (мярка Д).

               (11)

               В Програмата от Стокхолм, приета на 10 декември 2009 г., Европейският съвет приветства пътната карта и я направи част от Програмата от Стокхолм (точка 2.4). Европейският съвет подчерта неизчерпателния характер на пътната карта, като призова Комисията да разгледа допълнителни елементи на минималните процесуални права на заподозрените лица и обвиняемите, както и да направи оценка дали е необходимо да се разгледат други въпроси, като например презумпцията за невиновност, за да се насърчи по-доброто сътрудничество в тази област.

               (12)

               Настоящата директива се отнася до мярка А от пътната карта. Тя определя общи минимални правила, които да се прилагат в областта на устния и писмения превод в наказателното производство с оглед укрепване на взаимното доверие между държавите-членки.

               (13)

               Настоящата директива се основава на предложението на Комисията за Рамково решение на Съвета относно правото на устен и писмен превод в наказателното производство от 8 юли 2009 г. и на предложението на Комисията за Директива на Европейския парламент и на Съвета относно правото на устен и писмен превод в наказателното производство от 9 март 2010 г.

               (14)

               Правото на устен и на писмен превод за лица, които не говорят или не разбират езика на производството, е прогласено в член 6 от ЕКПЧ съгласно тълкуването му в съдебната практика на Европейския съд по правата на човека. Настоящата директива улесняват практическото прилагане на това право. Затова целта на настоящата директива е да гарантира на заподозрените лица или обвиняемите правото на устен и на писмен превод в наказателното производство с оглед осигуряване правото им на справедлив съдебен процес.

               (15)

               Предвидените в настоящата директива права следва да се прилагат като необходими съпътстващи мерки към изпълнението на европейска заповед за арест (5) в границите, предвидени в настоящата директива. Изпълняващите държави-членки следва да осигуряват и да поемат разходите за устен и писмен превод за издирваните лица, които не говорят или не разбират езика на производството.

               (16)

               В някои държави-членки орган, различен от съд с компетентност по наказателноправни въпроси, е компетентен да налага санкции за относително леки нарушения. Такъв е случаят например за пътнотранспортни нарушения, извършвани в широк мащаб и които могат да бъдат установени след пътнотранспортна проверка. В подобни случаи не може да се изисква компетентният орган да гарантира всички права съгласно настоящата директива. Когато законодателството на държава-членка предвижда налагането на санкция за леки нарушения от такъв орган и е предвидено право на обжалване пред съд с компетентност по наказателноправни въпроси, настоящата директива следва да се прилага единствено за производството по обжалване пред този съд.

               (17)

               Настоящата директива следва да гарантира, че съществува безплатна и достатъчна езикова помощ, позволяваща на заподозрените лица или обвиняемите, които не говорят или не разбират езика на наказателното производство, пълноценно да упражняват правото си на защита, с цел осигуряване на справедливо производство.

               (18)

               На заподозрените лица или на обвиняемите следва незабавно да се предоставя устен превод. Въпреки това, когато изтече известен период от време, преди да бъде предоставен устен превод, това не следва да представлява нарушение на изискването устен превод да се предоставя незабавно, ако този период от време е в разумни граници с оглед на обстоятелствата.

               (19)

               Контактите между заподозрените лица или обвиняемите и техния защитник следва да бъдат превеждани в съответствие с настоящата директива. Заподозрените лица или обвиняемите следва да могат, inter alia, да обяснят на защитника си тяхната версия за събитията, да посочат твърденията, с които не са съгласни, и да го осведомят за всички факти, които следва да бъдат използвани за защитата им.

               (20)

               За целите на подготовката на защитата контактите между заподозрените лица или обвиняемите и техния защитник в пряка връзка с всякакъв разпит или изслушване по време на производството, или с подаването на жалба или на други процесуални молби, като например молба за определяне на гаранция, следва да се превеждат, когато е необходимо, за да се гарантира справедливо производство.

               (21)

               Държавите-членки следва да гарантират, че съществува процедура или механизъм за проверка дали заподозрените лица или обвиняемите говорят и разбират езика на наказателното производство и дали има нужда от помощта на устен преводач. Подобна процедура или механизъм предполага, че компетентните органи проверяват по подходящ начин, включително чрез консултация със съответните заподозрени лица или обвиняеми, дали те говорят и разбират езика на наказателното производство и дали имат нужда от помощта на устен преводач.

               (22)

               Устният и писменият превод съгласно настоящата директива следва да се предоставят на родния език на заподозрените лица или на обвиняемите или на всякакъв друг език, който те говорят или разбират, за да им се даде възможност пълноценно да упражняват правото си на защита и за да се гарантира справедливо производство.

               (23)

               Зачитането на правото на устен и писмен превод, залегнало в настоящата директива, не следва да нарушава другите процесуални права, предвидени в националното законодателство.

               (24)

               Държавите-членки следва да гарантират възможност за упражняване на контрол върху адекватността на предоставения устен и писмен превод, при сезиране на съответните компетентни органи във връзка с конкретен случай.

               (25)

               Заподозрените лица или обвиняемите, или лицата, обект на производство за изпълнение на европейска заповед за арест, следва да имат право да оспорват решението, че няма нужда от устен превод в съответствие с процедурите в националното законодателство. Това право не води до задължение за държавите-членки да осигурят отделен механизъм или процедура за подаване на жалби, чрез които подобно решение може да бъде оспорвано, и не следва да нарушава сроковете, приложими за изпълнение на европейска заповед за арест.

               (26)

               Когато качеството на устния превод се окаже недостатъчно за гарантиране на правото на справедлив съдебен процес, компетентните органи следва да могат да сменят назначения устен преводач.

               (27)

               Задължението за грижа към заподозрените лица или обвиняемите, които са в потенциално уязвимо положение, по-специално поради физически увреждания, които нарушават способността им да общуват ефективно, укрепва справедливото правораздаване. Следователно прокуратурата, правоприлагащите и съдебните органи следва да гарантират, че тези лица са в състояние да упражняват ефективно правата си, предвидени в настоящата директива, например като вземат предвид всяка евентуална уязвимост, която нарушава способността на тези лица да следят производството и да бъдат разбирани, и като вземат подходящи мерки, за да гарантират тези права.

               (28)

               Когато използват видеоконферентна връзка за нуждите на устен превод от разстояние, компетентните органи следва да могат да използват инструментите, разработвани в контекста на европейското електронно правосъдие (например информация относно съдилища с оборудване или ръководства за видеоконферентна връзка).

               (29)

               Настоящата директива следва да бъде оценявана в светлината на придобития практически опит. При необходимост тя следва да бъде изменена, за да се подобрят гаранциите, които предоставя.

               (30)

               Гарантирането на справедливо производство изисква документите от съществено значение или поне важните части от тези документи да бъдат преведени за заподозрените лица или обвиняемите в съответствие с настоящата директива. Определени документи следва винаги да бъдат считани за такива от съществено значение за тази цел и поради това следва да бъдат преведени, като например всяко решение за лишаване от свобода, всяко повдигнато обвинение или обвинителен акт и всяко съдебно решение. Компетентните органи на държавите-членки решават по собствена инициатива или по искане на заподозрените лица или обвиняемите, или на техния защитник кои други документи са от съществено значение за гарантиране на справедливо производство и които поради това следва също да бъдат преведени.

               (31)

               Държавите-членки следва да улеснят достъпа до националните бази данни за юридически устни и писмени преводачи, там където такива бази данни съществуват. В този контекст следва да се обърне специално внимание на целта за предоставяне на достъп до съществуващите бази данни чрез европейския портал за електронно правосъдие, както предвижда многогодишният план за действие в областта на европейското електронно правосъдие 2009—2013 г., приет на 27 ноември 2008 г. (6)

               (32)

               Настоящата директива следва да установи минимални правила. Държавите-членки следва да могат да разширят правата, посочени в настоящата директива, с цел да осигурят по-висока степен на защита също така в ситуации, които не се уреждат изрично от настоящата директива. Равнището на защита никога не следва да бъде под стандартите, определени от ЕКПЧ или Хартата, съгласно тълкуването им в съдебната практика на Европейския съд по правата на човека или на Съда на Европейския съюз.

               (33)

               Разпоредбите на настоящата директива, които съответстват на гарантираните в ЕКПЧ или в Хартата права, следва да се тълкуват и прилагат в съответствие с тези права съгласно тълкуването в съответната съдебна практика на Европейския съд по правата на човека и на Съда на Европейския съюз.

               (34)

               Доколкото целта на настоящата директива, а именно установяването на общи минимални правила, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите-членки и следователно поради нейния мащаб и последици може да бъде по-добре постигната на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигането на тази цел.

               (35)

               В съответствие с член 3 от Протокола (№ 21) относно позицията на Обединеното кралство и Ирландия по отношение на пространството на свобода, сигурност и правосъдие, приложен към Договора за Европейския съюз и към Договора за функционирането на Европейския съюз, тези държави-членки са нотифицирали желанието си да участват в приемането и прилагането на настоящата директива.

               (36)

               В съответствие с членове 1 и 2 от Протокола (№ 22) относно позицията на Дания, приложен към Договора за Европейския съюз и към Договора за функционирането на Европейския съюз, Дания не участва в приемането на настоящата директива и не е обвързана от нея, нито от нейното прилагане,

         ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
   Член 1
   Предмет и приложно поле
   1.   Настоящата директива установява правилата относно правото на устен и на писмен превод в наказателното производство и в производството за изпълнение на европейска заповед за арест.
   2.   Правото, посочено в параграф 1, се прилага за лицата от момента, в който те са уведомени от компетентните органи на държава-членка, чрез официално уведомление или по друг начин, че са заподозрени или срещу тях е повдигнато обвинение в извършването на престъпление, до приключването на производството, което означава окончателното решаване на въпроса дали те са извършили престъплението, включително, когато е приложимо, производството по определяне на наказание и решението, постановено при обжалване.
   3.   Когато законодателството на държава-членка предвижда налагането на санкция за леки нарушения от страна на орган, различен от съд с компетентност по наказателноправни въпроси, и когато налагането на такава санкция може да бъде обжалвано пред такъв съд, настоящата директива се прилага единствено за производството по обжалване пред този съд.
   4.   Настоящата директива не засяга националното законодателство относно присъствието на защитник на всяка фаза от наказателното производство, нито националното законодателство относно правото на достъп на заподозряното лице или на обвиняемия до документи в наказателното производство.
   Член 2
   Право на устен превод
   1.   Държавите-членки гарантират, че на заподозрени лица или обвиняеми, които не говорят или не разбират езика на съответното наказателно производство, се осигурява незабавно устен превод по време на наказателно производство пред разследващите и съдебните органи, включително по време на разпит от полицията, по време на всички съдебни заседания и на всички необходими междинни изслушвания.
   2.   Държавите-членки гарантират, че когато е необходимо за гарантиране на справедливо производство, се осигурява устен превод за контактите на заподозрените лица или на обвиняемите с техния защитник в пряка връзка с всеки разпит или изслушване по време на производството, или с обжалването или подаването на други процесуални молби.
   3.   Правото на устен превод съгласно параграфи 1 и 2 включва съответна помощ за лица със затруднения в слуха или речта.
   4.   Държавите-членки гарантират, че съществува процедура или механизъм за проверка дали заподозрените лица или обвиняемите говорят или разбират езика на наказателното производство и дали имат нужда от помощта на устен преводач.
   5.   Държавите-членки гарантират, че в съответствие с процедурите, предвидени в националното законодателство, заподозрените лица или обвиняемите имат право да оспорят решение, констатиращо, че устен превод не е необходим, а когато е предоставен устен превод, имат възможност да подадат жалба, че качеството на превода не е достатъчно за гарантиране на справедливо производство.
   6.   Когато е уместно, може да се използват комуникационни технологии, като видеоконферентна връзка, телефон или интернет, освен ако физическото присъствие на устен преводач не е необходимо за гарантиране на справедливо производство.
   7.   В производство за изпълнението на европейска заповед за арест изпълняващата държава-членка гарантира, че компетентните ѝ органи предоставят устен превод в съответствие с настоящия член на всяко лице, обект на такова производство, което не говори или не разбира езика на производството.
   8.   Устният превод, предоставен съгласно настоящия член, е достатъчно качествен, за да гарантира справедливо производство, по-специално като се осигури,че заподозрените лица или обвиняемите са запознати с делото, водено срещу тях, и могат да упражнят правото си на защита.
   Член 3
   Право на писмен превод на документи от съществено значение
   1.   Държавите-членки гарантират, че на заподозрените лица или обвиняемите, които не разбират езика на съответното наказателно производство, се осигурява в разумен срок писмен превод на всички документи, които са от съществено значение за упражняване на правото им на защита и за гарантиране на справедливо производство.
   2.   Документите от съществено значение включват всяко решение за лишаване от свобода, всяко повдигнато обвинение или обвинителен акт и всяко съдебно решение.
   3.   Компетентните органи решават във всеки конкретен случай дали някой друг документ е от съществено значение. Заподозрените лица или обвиняемите, или техният защитник могат да направят обосновано искане за тази цел.
   4.   Няма изискване за писмен превод на части от документи от съществено значение, които не са относими към предоставяне на възможност на заподозрените лица или на обвиняемите да се запознаят с делото, водено срещу тях.
   5.   Държавите-членки гарантират, че в съответствие с процедурите, предвидени в националното законодателство, заподозрените лица или обвиняемите имат право да оспорят решение, констатиращо, че не е необходим писмен превод на документи или на части от тях, а когато е предоставен писмен превод — възможност да подадат жалба, че качеството на превода не е достатъчно за гарантиране на справедливо производство.
   6.   В производство за изпълнение на европейска заповед за арест изпълняващата държава-членка гарантира, че компетентните ѝ органи предоставят писмен превод на европейската заповед за арест на всяко лице, обект на такова производство, което не разбира езика, на който е изготвена или преведена европейската заповед за арест от издаващата държава-членка.
   7.   Като изключение от общите правила, установени в параграфи 1, 2, 3 и 6, вместо писмен превод може да се предостави устен превод или устно резюме на документите от съществено значение, при условие че този устен превод или устно резюме не накърнява справедливостта на производството.
   8.   Отказът от правото на писмен превод на документи, посочени в настоящия член, е допустим при изпълнение на изискванията заподозрените лица или обвиняемите да са получили преди това правен съвет или да са били напълно запознати по друг начин с последствията от този отказ, и отказът да бъде еднозначен и направен доброволно.
   9.   Писменият превод, осигурен съгласно настоящия член, е достатъчно качествен, за да гарантира справедливо производство, по-специално като осигури, че заподозрените лица или обвиняемите са запознати с делото, водено срещу тях, и могат да упражнят правото си на защита.
   Член 4
   Разходи за устен и писмен превод
   Държавите-членки поемат разходите за устния и писмения превод, произтичащи от прилагането на членове 2 и 3, независимо от изхода на производството.
   Член 5
   Качество на устния и писмения превод
   1.   Държавите-членки вземат конкретни мерки, за да гарантират, че качеството на устния и писмения превод отговаря на изискванията, посочени в член 2, параграф 8 и член 3, параграф 9.
   2.   За да насърчат адекватността на устния и писмения превод и ефективния достъп до тях, държавите-членки се стремят да съставят регистър или регистри на независими устни и писмени преводачи с необходимата квалификация. След като бъдат съставени, тези регистри се предоставят, когато е уместно, на разположение на защитника и на съответните органи.
   3.   Държавите-членки гарантират, че устните и писмените преводачи спазват поверителността на устните и писмените преводи, предоставени съгласно настоящата директива.
   Член 6
   Обучение
   Без да се засягат независимостта на съдебната система и различията в организацията на съдебната власт в Съюза, държавите-членки изискват от структурите, които отговарят за обучението на съдиите, прокурорите и съдебния персонал, участващ в наказателното производство, да обърнат специално внимание на особеностите на контактите, осъществявани с помощта на устен преводач, с цел гарантиране на тяхната ефикасност и ефективност.
   Член 7
   Отбелязване в протокол
   Държавите-членки гарантират, че когато разпитите или изслушванията на заподозряно лице или на обвиняем се провеждат от разследващ или съдебен орган с помощта на устен преводач съгласно член 2, когато пред такъв орган се предоставя устен превод или устно резюме на документи от съществено значение съгласно член 3, параграф 7 или когато лицето е направило отказ от право на писмен превод съгласно член 3, параграф 8, настъпването на тези обстоятелства ще бъде отбелязано, като се използва процедурата за отбелязване в протокол в съответствие с националното законодателство на съответната държава-членка.
   Член 8
   Запазване равнището на защита
   Нищо в настоящата директива не се тълкува като ограничаващо или дерогиращо от което и да е от правата и процесуалните гаранции, които са предоставени съгласно Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи, Хартата на основните права на Европейския съюз, други съответни разпоредби на международното право или законодателството на която и да е държава-членка, което предвижда по-високо ниво на защита.
   Член 9
   Транспониране
   1.   Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива до 27 октомври 2013 г.
   2.   Държавите-членки предават текста на тези мерки на Комисията.
   3.   Когато държавите-членки приемат тези мерки, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
   Член 10
   Доклад
   До 27 октомври 2014 г. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад за оценка на степента, в която държавите-членки са взели необходимите мерки, за да се съобразят с настоящата директива, придружен, ако е необходимо, от законодателни предложения.
   Член 11
   Влизане в сила
   Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.

   Член 12
   Адресати
   Адресати на настоящата директива са държавите-членки в съответствие с договорите.

      Съставено в Страсбург на 20 октомври 2010 година.

            За Европейския парламент

            Председател

         J. BUZEK

            За Съвета

            Председател

         O. CHASTEL

      (1)  ОВ C 69, 18.3.2010 г., стр. 1.

      (2)  Позиция на Европейския парламент от 16 юни 2010 г. (все още непубликувана в Официален вестник) и решение на Съвета от 7 октомври 2010 г.

      (3)  ОВ C 12, 15.1.2001 г., стр. 10.

      (4)  ОВ C 295, 4.12.2009 г., стр. 1.

      (5)  Рамково решение 2002/584/ПВР на Съвета от 13 юни 2002 г. относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите-членки (ОВ L 190, 18.7.2002 г., стр. 1).

      (6)  ОВ C 75, 31.3.2009 г., стр. 1.