title: Директива на Съвета от 8 ноември 1990 година за изменение на Директива 73/239/ЕИО и Директива 88/357/ЕИО относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби за прякото застраховане, с изключение на животозастраховането, особено по отношение застраховането на отговорността, свързана с моторните превозни средства

text:
Важна правна забележка

|

31990L0618

Официален вестник n° L 330 , 29/11/1990 стр. 0044 - 0049 специално финландско издание: глава 6 том 3 стр. 0062  специално шведско издание: глава 6 том 3 стр. 0062  специално чешко издание глава 06 том 01 стр. 252  - 257 специално испанско издание глава 06 том 01 стр. 252  - 257 специално унгарско издание глава 06 том 01 стр. 252  - 257 специално литвийско издание глава 06 том 01 стр. 252  - 257 LV.ES глава 06 том 01 стр. 252  - 257 MT.ES глава 06 том 01 стр. 252  - 257 PL.ES глава 06 том 01 стр. 252  - 257 SK.ES глава 06 том 01 стр. 252  - 257 специално словенско издание глава 06 том 01 стр. 252  - 257

		19901108Директива на Съветаот 8 ноември 1990 годиназа изменение на Директива 73/239/ЕИО и Директива 88/357/ЕИО относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби за прякото застраховане, с изключение на животозастраховането, особено по отношение застраховането на отговорността, свързана с моторните превозни средства(90/618/ЕИО)СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,като взе предвид Договора за създаването на Европейската общност, и в частност член 57, параграф 2 и член 66,като взе предвид предложението на Комисията [1],в сътрудничество с Европейския парламент [2],като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет [3],като има предвид, че с оглед да развие вътрешния застрахователен пазар, на 24 юли 1973 г. Съветът прие Директива 73/239/ЕИО относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно достъпа до и упражняването на пряка застрахователна дейност, различна от животозастраховане [4], (наричана още "Първа директива"), а на 22 юни 1988 г. прие Директива 88/357/ЕИО относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби, отнасящи се до прякото застраховане, различно от животозастраховането, и формулираща разпоредби за улесняване ефективното упражняване на свободата на предоставяне на услуги и изменяща Директива 73/239/EИО [5] (наричана още "Втора директива");като има предвид, че Директива 88/357/ЕИО улесни застрахователните предприятия със седалище в Общността при предоставянето на услуги в държавите-членки, като позволи на държателите на полици да се обръщат не само към застрахователи, установени в тяхната собствена страна, но също към застрахователи с главно управление в Общността и установени в други държави-членки;като има предвид, че извън приложното поле на разпоредбите на Директива 88/357/ЕИО, които засягат конкретно свободата на предоставяне на услуги, са определени рискове, тъй като поради специфични правила, приети от органите на държавите-членки, прилагането на тези разпоредби на онзи етап е било неуместно с оглед на техния характер и социални последици; като има предвид, че тези изключения е трябвало да бъдат преразгледани след изтичането на определен срок на прилагане на посочената директива;като има предвид, че едно от изключенията засяга застраховането на отговорността, свързана с моторните превозни средства, с изключение на отговорността на превозвача;като има предвид, че при приемането на горепосочената директива Комисията се е ангажирала във възможно най-кратък срок да внесе в Съвета предложение относно свободата на предоставяне на услуги в областта на застраховането на гражданската отговорност във връзка с използването на моторните превозни средства (с изключение на гражданската отговорност на превозвача);като има предвид, че с оглед разпоредбите на същата директива относно задължителното застраховане, е целесъобразно да се предвиди възможност за прилагане на режима на големите рискове по смисъла на член 5 от същата директива към посочения вид застра ховка на отговорността, свързана с моторните превозни средства;като има предвид, че режимът на големите рискове трябва също да се предвиди по отношение на застраховката, която покрива вредите или загубата на други сухопътни моторни превозни средства и сухопътни превозни средства, освен моторните превозни средства;като има предвид, че съгласно Директива 88/357/ЕИО рисковете, които могат да бъдат покрити чрез съзастраховане в Общността по смисъла на Директива 78/473/ЕИО на Съвета от 30 май 1978 г. относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно съзастраховането в Общността [6], трябва да бъдат големи рискове по смисъла на Директива 88/357/ЕИО; като има предвид, че включването на видовете автомобилни застраховки в определението за големи рискове по Директива 88/357/ЕИО ще доведе до включването на тези видове в списъка на видовете, които могат да бъдат покривани чрез съзастраховане в Общността;като има предвид, че Директива 72/166/ЕИО на Съвета от 24 април 1972 г. за сближаване на законодателството на държавите-членки относно застраховането на гражданската отговорност във връзка с използването на моторните превозни средства и налагане на задължение за застраховане на тази отговорност [7], последно изменена и допълнена от Директива 90/232/ЕИО [8], се опира върху системата "Зелена карта" и споразуменията между националните бюра на автомобилните застрахователи с цел да се създаде възможност за премахване на проверките на зелените карти;като има предвид, че въпреки това е желателно да се предоставят преходни правила на държавите-членки за постепенно въвеждане на особените разпоредби в настоящата директива относно за режима на големите рискове към посочените видове застраховки, включително когато рисковете са покрити чрез съзастраховане;като има предвид, че с оглед да се поддържа постоянно доброто функциониране на системата "Зелена карта" и на споразуменията между националните бюра на автомобилните застрахователи е целесъобразно да се изисква застрахователните предприятия, които сключват застраховки на отговорността, свързана с моторните превозни средства, в държава-членка при режим на предоставяне на услуги, да членуват в бюрото на съответната държава-членка и да участват в неговото финансиране;като има предвид, че Директива 84/5/ЕИО на Съвета от 30 декември 1983 г. за сближаване на законодателството на държавите-членки в областта на застраховането на гражданската отговорност във връзка с използването на моторни превозни средства [9], последно изменена и допълнена от Директива 90/232/ЕИО, изисква държавите-членки да създадат или да оправомащат организация (гаранционен фонд), която да изплаща обезщетения на лицата, потърпевши от произшествия, причинени от незастраховани или неустановени превозни средства;като има предвид, че е целесъобразно също да се изисква застрахователните предприятия, които предоставят застраховка на отговорността, свързана с превозни средства, в държава-членка при режим на предоставяне на услуги, да членуват в гаранционния фонд на съответната държава-членка и да участват в неговото финансиране;като има предвид, че правилата за покриване на утежнени рискове, които са в сила в някои държави-членки, се прилагат към всички предприятия, които покриват рискове, чрез установяване, разположено там; като има предвид, че целта на тези правила е да гарантират, че задължителният характер на застраховката на отговорността, свързана моторните превозни средства, ще бъде балансиран от възможността на автомобилистите да получат този вид застраховка; като има предвид, че следва да се разреши на държавите-членки да прилагат посочените правила към предприятията, които предоставят услуги на тяхна територия, доколкото те са оправдани от обществения интерес и не надхвърлят необходимото за постигане на посочената по-горе цел;като има предвид, че в областта на застраховането на отговорността, свързана превозните средства, защитата на интересите на лицата, които са претърпели вреди и които биха могли да заведат претенции, засяга фактически всекиго и поради това е желателно да се следи тези лица да не бъдат ощетени или поставени в неизгодно положение, когато застрахователят на отговорността, свързана с превозните средства, е действал при режим на предоставяне на услуги, а не при режим на установяване; като има предвид, че за тази цел и доколкото интересите на тези лица не са гарантирани в достатъчна степен от правилата, приложими към доставчика на услугите в държавата-членка, в която той се е установил, следва да се предвиди държавата-членка по местоизвършване на услугите да изисква от предприятието да назначи представител, живеещ или установен на нейна територия, който да събира цялата необходима информация във връзка с претенциите и да притежава достатъчно правомощия, за да представлява съответното предприятие в отношенията с лица, които са претърпели вреди и които биха могли да заведат претенции включително да извършва плащане по такива претенции, и да го представлява или, ако е необходимо, да го представлява пред съдилищата и органите на тази държава-членка във връзка с тези претенции;като има предвид, че от този представител може също да се изисква да представлява предприятието пред компетентните органи на държавата-членка по местоизвършване на услугите във връзка с контрола за съществуването и действителността на полиците за застраховане на отговорността, свързана с моторните превозни средства;като има предвид, че следва да се предвиди гъвкава процедура, която да дава възможност за оценка на реципрочността с трети страни на общностна основа; като има предвид, че целта на тази процедура не е да се затворят финансовите пазари на Общността, а по-скоро, доколкото Общността възнамерява да държи финансовите си пазари отворени за останалите страни по света, да засили либерализацията на световните финансови пазари в третите страни; като има предвид, че за тази цел настоящата директива предвижда процедури за преговори с третите страни и като крайна мярка - възможност за предприемане на мерки, които се изразяват в преустановяване на приемането на нови молби за оторизиране или ограничаване на новите разрешения,ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:Член 1По смисъла на настоящата директива:а) "превозно средство" е превозно средство, по смисъла на определението в член 1, параграф 1 от Директива 72/166/ЕИО;б) "бюро" е национално застрахователно бюро по смисъла на член 1, параграф 3 от Директива 72/166/ЕИО;в) "гаранционен фонд" е организацията, посочена в член 1, параграф 4 от Директива 84/5/ЕИО;г) "предприятие-майка" е предприятие-майка по смисъла на членове 1 и 2 от Директива 83/349/ЕИО [10];д) "дъщерно предприятие" е дъщерно предприятие по смисъла на членове 1 и 2 от Директива 83/349/ЕИО; всяко дъщерно предприятие на дъщерно предприятие се смята също за дъщерно предприятие на предприятието-майка, което оглавява тези предприятия.Член 2В член 5, буква г) от Директива 73/239/ЕИО думите "рискове, класифицирани към видовете 8, 9, 13 и 16 по точка А от Приложението" в първа алинея на точка iii), се заменят със следния текст:"рискове, класифицирани към видовете 3, 8, 9, 10, 13 и 16 по точка А от приложението".Член 31. Заглавието на дял III от Директива 73/239/ЕИО се заменя със следния текст:"ДЯЛ III АПравила, които се прилагат към агенции или клонове, установени в Общността и принадлежащи на предприятия, чието главно управление е извън Общността".2. След член 29 от Директива 73/239/ЕИО се добавя следното заглавие:"ДЯЛ III БПравила, които се прилагат към дъщерни предприятия на предприятие-майка, към което се прилага правото на трета страна, и към придобиването на участия от такова предприятие".Член 4В Дял III Б от Директива 73/239/ЕИО се добавят следните членове 29а и 29б."Член 29аКомпетентните органи на държавите-членки уведомяват Комисията:а) за всяко оторизиране на пряко или непряко дъщерно предприятие, по отношение на едно или повече от чиито дружества-майки се прилага правото на трета страна. Комисията уведомява за това Застрахователния комитет, който следва да бъде създаден от Съвета по предложение на Комисията;б) за всяко придобиване на участие от такова предприятие-майка в застрахователно предприятие от Общността, вследствие на което последното би се превърнало в дъщерно предприятие на това предприятие-майка. Комисията уведомява за това Застрахователния комитет, който следва да бъде създаден от Съвета по предложение на Комисията.Когато разрешението е издадено на пряко или непряко дъщерно предприятие на едно или повече предприятия-майки, към които се прилага правото на трета страна, структурата на групата се посочва в уведомяването, което компетентните органи изпращат на Комисията.Член 29б1. Държавите-членки уведомяват Комисията за трудностите от общ характер, които техните застрахователни предприятия срещат при установяване или при извършване на дейността си в трета страна.2. Комисията изготвя, първоначално не по-късно от шест месеца преди прилагането на настоящата директива, а след това - периодично, доклад, в който разглежда отнасянето към застрахователните предприятия от Общността в трети страни по смисъла на параграфи 3 и 4 във връзка с установяването и упражняването на застрахователна дейност и придобиването на участия в застрахователни предприятия от трети страни. Комисията представя тези доклади на Съвета, като прилага към тях подходящи предложения.3. Когато Комисията установи било въз основа на докладите по параграф 2, било въз основа на друга информация, че трета страна не предоставя на застрахователни предприятия от Общността ефективен пазарен достъп, сравним с достъпа, който Общността предоставя на застрахователни предприятия от тази трета страна, Комисията може да внесе в Съвета предложения за мандат, който да ѝ позволява да води преговори с оглед да осигури сравними конкурентни възможности за застрахователните предприятия от Общността. Съветът взема решение с квалифицирано мнозинство.4. Когато въз основа на докладите по параграф 2 или на друга информация Комисията установи, че в трета страна застрахователните предприятия на Общността не се ползват от режима на национално третиране, който им предлага същите конкурентни възможности като на местните застрахователни предприятия, и че условията за ефективен пазарен достъп не са изпълнени, Комисията може да започне преговори с оглед да се поправи това положение.В случаите, описани в първа алинея, наред със започването на преговори и в съответствие с процедурата, предвидена в акта за създаване на Застрахователния комитет, посочена в член 29а, по всяко време може да бъде взето решение, че компетентните органи на държавите-членки трябва да ограничат или временно да спрат изпълнението на своите решения:- по искания за оторизиране, подадени към момента на решението или впоследствие и- за придобиване на участия от преки или непреки предприятия-майки, към които се прилага правото на съответната трета страна.Срокът на действие на посочените мерки не може да превишава три месеца.Преди изтичането на този тримесечен срок и в светлината на резултатите от преговорите Съветът, по предложение на Комисията, може да реши с квалифицирано мнозинство да бъде продължено прилагането на мерките.Подобно ограничаване или временно спиране на изпълнението не може да се прилага към учредяването на дъщерни предприятия от застрахователни предприятия или техни дъщерни предприятия, получили надлежно разрешение в Общността, нито към придобиването на участия от страна на такива предприятия или дъщерни предприятия в застрахователни предприятия от Общността.5. Когато Комисията установи, че е налице едно от обстоятелствата, посочени в параграфи 3 и 4, държавите-членки, по нейно искане, я уведомяват:а) за всяко искане за оторизиране на пряко или непряко дъщерно предприятие на едно или повече предприятия-майки, към което се прилага правото на съответната трета страна;б) за всеки план на такова предприятие да придобие участие в общностно застрахователно предприятие, при което последното би станало дъщерно предприятие на първото.Задължението за предоставяне на информация отпада, веднага след подписването на споразумение с третата страна, посочена в параграф 3 или 4, или с отпадането на мерките, посочени в параграф 4, втора и трета алинея.6. Мерките, взети по силата на настоящия член, съответстват на задълженията на Общността по двустранни или многостранни международни договори, които регламентират започването и извършването на дейност като застрахователно предприятие."Член 5В член 12, параграф 2, втора алинея от Директива 88/357/ЕИО второто и третото тире се заличават.Член 6В дял III на Директива 88/357/ЕИО се добавя следният член:"Член 12а1. Настоящият член се прилага, когато едно предприятие чрез установяване в държава-членка, покрива риск, класифициран към вид 10 от точка А от приложението към Директива 73/239/ЕИО, с изключение на отговорност на превозвача, и настъпил в друга държава-членка.2. Държавата-членка по местоизвършване на услугите изисква от предприятието да стане член на нейното национално бюро и на нейния национален гаранционен фонд и да участва в тяхното финансиране.Въпреки това предприятието не може да бъде задължено да извършва плащания или вноски в бюрото или във фонда на държавата-членка по местоизвършване на услугите за рискове, покривани при режим на предоставяне на услуги, ако сумата или вноската не е изчислена на същата основа като за предприятията, които чрез установяване в същата държава-членка, покриват рискове от вид 10, с изключение на отговорност на превозвача, в зависимост от премийния приход от този вид застраховки в тази държава-членка или от броя рискове от този вид, покрити във съответната държава-членка.3. Настоящата директива не е пречка застрахователно предприятие, което предоставя услуги, да бъде задължено да спазва правилата на държавите-членки по местоизвършване на услугите във връзка с покриването на утежнени рискове, доколкото те се прилагат към установили се предприятия.4. Държавата-членка по местоизвършване на услугите изисква от предприятието да гарантира, че лицата, които завеждат претенции на основание на събития, настъпили на нейна територия, няма да бъдат поставяни в по-неблагоприятно положение поради обстоятелството, че предприятието покрива риск, с изключение на отговорност на превозвача, от вид 10 при режим на предоставяне на услуги, а не чрез установяване в тази държава-членка.За целта държавата-членка по местоизвършване на услугите изисква от предприятието да назначи представител, живеещ или установил се на нейна територия, който да събира цялата необходима информация във връзка с претенциите и да притежава достатъчно правомощия, за да представлява предприятието пред лица, които са претърпели вреди, и които биха могли да заведат претенции, включително да извърши плащане по тези претенции, и да го представлява или, ако е необходимо, да организира представителството на предприятието пред съдилищата и органите на държавата-членка във връзка с тези претенции.От представителя може също да се изисква да представлява предприятието пред компетентните органи на държавата по местоизвършване на услугите с оглед проверката за съществуването и действителността на застрахователните полици за застраховка на отговорността, свързана с моторните превозни средства.Държавата-членка по местоизвършване на услугите не може да изисква от назначеното лице да извършва за сметка на назначилото го предприятие други дейности, освен посочените във втора и трета алинея. Назначеното лице не може да извършва дейност по пряко застраховане за сметка на посоченото предприятие.Самото назначаване на представителя не съставлява от само себе си откриване на клон или агенция по смисъла на член 6, параграф 2, буква б) от Директива 73/239/ЕИО и представителят не е установяване по смисъла на член 2, буква в) от настоящата директива."Член 71. Към член 15, параграф 1 и към член 16, параграф 1 от Директива 88/357/ЕИО се добавя следната алинея:"Всяка държава-членка, на чиято територия предприятие възнамерява да предоставя услуги по застраховане на рисковете от вид 10, с изключение на отговорност на превозвача, може да изисква от предприятието:- да съобщи фирмата и адреса на представителя за уреждане на претенции, посочен в член 12а, параграф 4;- да представи декларация, че предприятието е станало член на националното бюро и на националния гаранционен фонд на държавата-членка по мястото на предоставяне на услугите."Член 8В член 21, параграф 2 от Директива 88/357/ЕИО се добавя следната алинея:"Всяка държава-членка може да изисква в посочените документи да бъдат вписани също името и адресът на представителя на застрахователното предприятие."Член 9В член 22, параграф 1 от Директива 88/357/ЕИО се заменя със следния текст:"1. Всяко установяване е длъжно да уведоми своя надзорен орган във връзка с опрациите в режим по предоставяне на услуги за сумата на премиите, без приспадане на дела на презастрахователи които подлежат на получаване по държави-членки и по групи от видове застраховки. Определят се следните групи от видове застраховки:- злополука и заболяване (1 и 2),- автомобилно застраховане (3, 7 и 10, като се конкретизират размерите по вид 10, с изключение на гражданската отговорност на превозвача)- пожар и други вреди на имущество (8 и 9),- авиационо, морско и транспортно застраховане (4, 5, 6, 7, 11 и 12),- обща гражданска отговорност (13),- кредити и гаранции (14 и 15),- други видове (16, 17 и 18).Надзорният орган на всяка държава-членка изпраща тази информация на надзорните органи на всяка от държавите-членки по мястото на извършване на услугите."Член 10В член 27, параграф 1 от Директива 88/357/ЕИО последната алинея се заменя със следния текст:"Дерогацията, допустима от 1 януари 1995 г., се прилага само за договорите, покриващи рискове, класифицирани във вид 3, 8, 9, 10, 13 и 16, и разположени изключително в една от четирите държави-членки, които се ползват от този преходен режим."Член 11Независимо от член 23, параграф 2 от Директива 88/357/ЕИО, в случай на голям риск по смисъла на член 5, буква г) от Директива 73/239/ЕИО, които са класифицирани във вид 10, с изключение на отговорност на превозвача, държавата-членка по местоизвършване на услугите може да предвиди, че:- размерът на техническите резерви за съответния договор се определя под надзора на органите на тази държава-членка в съответствие с нейните правила, а при липсата на такива - в съответствие с установената практика в същата държава-членка, най-късно до датата, от която държавите-членки трябва да се съобразяват с директива за координиране на годишните счетоводни отчети на застрахователните предприятия,- покриването на тези резерви от еквивалентни и съответстващи активи се извършва под надзора на органите на тази държава-членка и в съответствие с нейните установени правила или практика до уведомяването за Третата директива общо застраховане,- местонахождението на активите, посочени във второто тире, се определя под надзора на органите на тази държава-членка и в съответствие с нейните правила или практика до датата, от която държавите-членки трябва да спазват Трета директива по общо застраховане.Член 12Държавите-членки изменят и допълват своите национални разпоредби, за да се съобразят с настоящата директива в срок от осемнадесет месеца, считано от датата на нейното нотифициране [11]. Те незабавно информират за това Комисията.Изменените и допълнени в съответствие с първа алинея разпоредби се прилагат в срок от двадесет и четири месеца, считано от датата на нотифициране на настоящата директива.Член 13Адресати на настоящата директива са държавите-членки.Съставено в Брюксел на 8 ноември 1990 година.За СъветаПредседателP. Romita[1] ОВ С 65, 15.3.1989 г., стр. 6 иОВ С 180, 20.7.1990 г., стр. 6.[2] ОВ С 68, 19.3.1990 г., стр. 85 и Решение от 10 октомври 1990 г. (още непубликувано в Официален вестник).[3] ОВ С 194, 31.7.1989 г., стр. 3.[4] ОВ L 228, 16.8.1973 г., стр. 3.[5] ОВ L 172, 4.7.1988 г., стр. 1.[6] ОВ L 151, 7.6.1978, стр. 25.[7] ОВ L 103, 2.5.1972, стр. 1.[8] ОВ L 129, 19.5.1990, стр. 33.[9] ОВ L 8,11.1.1984, стр. 17.[10] ОВ L 193, 18.7.1983, стр. 1.[11] Настоящата директива бе нотифицирана до държавите-членки на 20 ноември 1990 г.--------------------------------------------------


title: Директива 2002/62/EO на Комисията от 9 юли 2002 година относно девето адаптиране към техническия прогрес на приложение I към Директива 76/769/ЕИО на Съвета за сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите-членки относно ограниченията за пускането на пазара и употребата на някои опасни вещества и препарати (органо-калаени съединения)Текст от значение за ЕИП.

text:
Важна правна забележка

|

32002L0062

Официален вестник n° L 183 , 12/07/2002 стр. 0058 - 0059 специално чешко издание глава 13 том 29 стр. 498  - 500 специално испанско издание глава 13 том 29 стр. 498  - 500 специално унгарско издание глава 13 том 29 стр. 498  - 500 специално литвийско издание глава 13 том 29 стр. 498  - 500 LV.ES глава 13 том 29 стр. 498  - 500 MT.ES глава 13 том 29 стр. 498  - 500 PL.ES глава 13 том 29 стр. 498  - 500 SK.ES глава 13 том 29 стр. 498  - 500 специално словенско издание глава 13 том 29 стр. 498  - 500

		20020709Директива 2002/62/EO на Комисиятаот 9 юли 2002 годинаотносно девето адаптиране към техническия прогрес на приложение I към Директива 76/769/ЕИО на Съвета за сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите-членки относно ограниченията за пускането на пазара и употребата на някои опасни вещества и препарати (органо-калаени съединения)(текст от значение за ЕИП)КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,като взе предвид Директива 76/769/ЕИО на Съвета от 27 юли 1976 г. за сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите-членки относно ограниченията за пускането на пазара и употребата на някои опасни вещества и препарати [1], последно изменена с Директива 2001/90/ЕО [2], и по-специално член 2а от нея, въведен с Директива 89/678/ЕИО [3] на Съвета,като има предвид, че:(1) Директива 1999/51/EO [4] относно пето адаптиране към техническия прогрес на приложение I към Директива 76/769/ЕИО, забранява използването на органо-калаени съединения в противообрастващи продукти върху корпуси на кораби, с дължина по-малка от двадесет и пет метра и плавателни съдове независимо от дължина им, използвани предимно по вътрешни водни пътища. Настоящата директива изисква преразглеждане на разпоредбите относно органо-калаени съединения, използвани в противообрастващи продукти като се вземат изцяло под внимание разработките в рамките на Международна морска организация (ММО) и по-специално, призива на Комитета за защита на морската околна среда за глобална забрана от 1 януари 2003 г. на прилагането на органо-калаени съединения, които действат като биоциди в системи от бои против обрастване, нанасяни върху кораби.(2) Научните изследвания са показали, че някои противообрастващи системи, използвани върху кораби, създават значителен риск за водната околна среда. Международна конвенция на ММО по управлението на вредните противообрастващи системи, договорена на Дипломатическата конференция на ММО през м. октомври 2001 г., включва забрана в сила от 1 януари 2001 г. върху нанасянето и повторното нанасяне върху кораби на органо-калаени съединения, действащи като биоциди в противообрастващи системи.(3) Забраната върху нанасянето и повторното нанасяне на органо-калаени съединения засяга пряко функционирането на вътрешния пазар и затова е необходимо да се сближат законодателствата на държавите-членки в тази област и впоследствие да се измени приложение I към Директива 76/69/ЕИО, и по-специално Директива 1999/5169/ЕО.(4) Регламент на Европейския парламент и на Съвета ще адресира мерките по отношение на кораби, третирани с органо-калаени съединения.(5) Директива 94/2569/ЕО на Европейския парламент и на Съвета [5], регламентира плавателните съдове за забавление и тези съдове също са обект на същите ограничения както другите.(6) Настоящата директива не засяга законодателството на Общността, формулиращо минималните изисквания за защита на работниците, дадени в Директива 89/391/ЕИО [6] на Съвета, и в специални директиви, базирани на нея, по-конкретно Директива 90/394/ЕИО [7] на Съвета, последно изменена с Директива 1999/38/ЕО [8] и Директива 98/24/ЕО [9] на Съвета относно защитата на здравето и безопасността на работниците от рискове, свързани с химични агенти на работното място.(7) Настоящата директива не засяга законодателството на Общността, обхващащо употребата на органо-калаени съединения в пластмаси, влизащи в допир с храни и представено в Директива 90/128/ЕИО на Комисията от 23 февруари 1990 г. относно пластмасови материали, предназначени да влизат в допир с хранителни продукти [10], последно изменена с Директива 2002/17/ЕО [11].(8) Мерките, предвидени в настоящата директива, са в съответствие със становището на Комитета по адаптиране към техническия прогрес на директиви относно премахването на техническите пречки пред търговията с опасни вещества и препарати,ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:Член 1Приложение I към Директива 76/769/ЕИО се адаптира към техническия прогрес, както е изложено в приложението към настоящата директива.Член 2Държавите-членки приемат и публикуват разпоредбите, необходими, за да се съобразят с настоящата директива най-късно до 31 октомври 2002 г. Те незабавно информират Комисията за това. Те прилагат настоящите разпоредби от 1 януари 2003 г.Когато държавите-членки приемат тези разпоредби в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Редът и условията на позоваване се определят от държавите-членки.Член 3Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден от публикуването ѝ в Официален вестник на Европейските общности.Член 4Адресати на настоящата директива са държавите-членки.Съставено в Брюксел на 9 юли 2002 година.За КомисиятаErkki LiikanenЧлен на Комисията[1] ОВ L 262, 27.9.1976 г., стр. 201.[2] ОВ L 286, 30.10.2001 г., стр. 27.[3] ОВ L 398, 30.12.1989 г., стр. 24.[4] ОВ L 142, 5.6.1999 г., стр. 22.[5] ОВ L 164, 30.6.1994 г., стр. 15.[6] ОВ L 183, 29.6.1989 г., стр. 1.[7] ОВ L 196, 26.7.1990 г., стр. 1.[8] ОВ L 138, 1.6.1999 г., стр. 66.[9] ОВ L 131, 5.5.1998 г., стр. 11.[10] ОВ L 349, 13.12.1990 г., стр. 26.[11] ОВ L 58, 28.2.2002 г., стр. 19.--------------------------------------------------20020709ПРИЛОЖЕНИЕВ приложение I към Директива 76/769/ЕИО точка 21 се заменя със следната точка:"Органо-калаени съединения | 1.Не могат да се пускат на пазара за употреба като вещества и компоненти на препарати, когато действат като биоциди в свободно свързваща се боя.2Не могат да се пускат на пазара или използват като вещества или компоненти на препарати, когато действат като биоциди за предпазване от обрастване с микроорганизми, растения или животни на:а)високи плавателни съдове, независимо от това дали са предназначени за използване в морски, крайбрежни, естуарни и вътрешни водни пътища и езера;б)клетки, шамандури, мрежи и други прибори или оборудване за отглеждане на риба или черупчести мекотели;в)всеки изцяло или частично потопен във вода уред или оборудване.3.Не могат да се използват като вещества или компоненти на препарати, предназначени за употреба при очистването на промишлени води." |--------------------------------------------------


title: Директива на Комисията от 6 декември 1991 година за привеждане в съответствие с техническия прогрес на Директива 74/297/ЕИО на Съвета за поведението на волана и на кормилната колона при удар

text:
               13/ 10

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               244

         31991L0662

               L 366/1

               ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ

      ДИРЕКТИВА НА КОМИСИЯТА

   от 6 декември 1991 година
   за привеждане в съответствие с техническия прогрес на Директива 74/297/ЕИО на Съвета за поведението на волана и на кормилната колона при удар
   (91/662/ЕИО)
   КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
   като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност,
   като взе предвид Директива 74/297/ЕИО на Съвета от 4 юни 1974 г. за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно вътрешното обзавеждане на моторните превозни средства (1), и по-специално член 5 от нея,
   като има предвид, че с оглед на придобития опит и състоянието на техниката следва да се подобри осигурената защита на водача при челен удар чрез контролиране на поведението на волана и на кормилния механизъм, което е предмет на Директива 74/297/ЕИО, като се отчитат последните промени, направени в съответния регламент на Икономическата комисия на Организацията на Обединените нации за Европа, и като се включат някои други подобрения;
   като има предвид, че придобитият опит във връзка с произшествията показва, че воланът трябва да е гъвкав, за да се избегне какъвто и да е риск от тежко нараняване на лицето на водача и поради това следва да се направят нови изменения на директивата в това отношение; като има предвид, че са предложени множество методи за изпитване и че Комисията ще трябва да представи предложение на Комитета за привеждане в съответствие с техническия прогрес до 31 декември 1991 година;
   като има предвид, че разпоредбите на настоящата директива са в съответствие със становището на Комитета за привеждане в съответствие с техническия прогрес на директивите за моторните превозни средства,
   ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
   Член 1
   Приложенията към Директива 74/297/ЕИО се изменят в съответствие с приложенията към настоящата директива.
   Член 2
   1.   Считано от 1 октомври 1992 г., никоя държава-членка не може:

               а)

                           —

                           да отказва да издава типовото одобрение на ЕИО или да предоставя копие на сертификата, предвиден в последното тире на член 10, параграф 1 от Директива 70/156/ЕИО на Съвета (2), или да издава национално типово одобрение, или

                           —

                           да забранява въвеждането в експлоатация на тип превозно средство
                           на основания, свързани с кормилния механизъм, ако същият е одобрен в съответствие с Директива 74/297/ЕИО така, както е изменена с настоящата директива;

               б)

                           —

                           да отказва да издава типово одобрение на ЕИО на тип кормилно управление, предназначено за монтиране на едно или повече превозни средства или

                           —

                           да забранява пускането на пазара на кормилни управления, предназначени за монтиране на едно или повече превозни средства,
                           ако споменатото кормилно управление отговаря на изискванията на Директива 74/297/ЕИО така, както е изменена с настоящата директива.

         2.   Считано от 1 октомври 1996 г., държавите-членки, по отношение на моторни превозни средства от категория М1, които не са с изнесен напред команден пост:

               —

               преустановяват да издават копието на сертификата за одобрение, предвиден в последното тире на член 10, параграф 1 от Директива 70/156/ЕИО на Съвета и

               —

               могат да отказват националното типово одобрение

         на основания, свързани с кормилния механизъм, ако същият не отговаря на изискванията на Директива 74/297/ЕИО така, както е изменена а с настоящата директива.
   3.   Считано от 1 октомври 1995 г., държавите-членки, по отношение на превозните средства с изнесен напред команден пост от категория М1 и на всички моторни превозни средства от категория N1, чието максимално допустимо тегло не надвишава 1500 килограма:

               —

               преустановяват да издават копието на сертификата за одобрение, предвиден в последното тире на член 10, параграф 1 от Директива 70/156/ЕИО на Съвета и

               —

               могат да отказват да издават националното типово одобрение

         на основания, свързани с кормилния механизъм, ако същият не отговаря на изискванията на Директива 74/297/ЕИО така, както е изменена а с настоящата директива.
   4.   Считано от 1 октомври 1996 г., държавите-членки, по отношение на тип кормилно управление:

               —

               преустановяват да издават копието на сертификата за одобрение, предвиден в последното тире на член 10, параграф 1 от Директива 70/156/ЕИО на Съвета и

               —

               могат да отказват да издават националното типово одобрение

         на основания, свързани с кормилните управления, ако същите не отговарят на изискванията на точки 5.2, 5.3 и 5.4 от приложение I към Директива 74/297/ЕИО така, както е изменена с настоящата директива.
   5.   Считано от 1 октомври 1996 г., държавите-членки могат да забраняват въвеждането в експлоатация на превозните средства, чието кормилно управление не отговаря на изискванията на Директива 74/297/ЕИО така, както е изменена а с настоящата директива.
   Въпреки това тези разпоредби няма да се прилагат до 1 октомври 1997 г.:

               —

               за превозните средства от категория М1 с изнесен напред команден пост или

               —

               за превозните средства от категория N1 с максимално допустимо тегло, ненадвишаващо 1 500 килограма или

               —

               за други превозни средства от категория М1, освен тези с изнесен напред команден пост, отчитайки изискванията, посочени в точка 5.1 от приложение I (максимално вертикално изместване на кормилната колона).

         6.   Считано от 1 октомври 1995 г., държавите-членки могат да забраняват пускането на пазара на кормилни управления, предназначени за монтиране на едно или повече превозни средства, ако споменатите кормилни управления не отговарят на изискванията, посочени в точки 5.2, 5.3 и 5.4 от приложение I към Директива 74/297/ЕИО така, както е изменена с настоящата директива.
   Член 3
   1.   Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за да се съобразят с настоящата директива, преди 1 октомври 1992 година. Те незабавно информират Комисията за това.
   Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на това позоваване се определят от държавите-членки.
   2.   Държавите-членки следят за това да предоставят на Комисията текстовете на основните разпоредби от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
   Член 4
   Адресати на настоящата директива са държавите-членки.

      Съставено в Брюксел на 6 декември 1991 година.

            За Комисията

         Martin BANGEMANN

            Заместник-председател

      (1)  ОВ L 165, 20.6.1974 г., стр. 16.

      (2)  ОВ L 42, 23.2.1970 г., стр. 1.
   ПРИЛОЖЕНИЕ I
   ОПРЕДЕЛЕНИЯ, ЗАЯВЛЕНИЕ ЗА ТИПОВО ОДОБРЕНИЕ НА ЕО, ТИПОВО ОДОБРЕНИЕ НА ЕО, СПЕЦИФИКАЦИИ, ИЗПИТВАНИЯ, СЪОТВЕТСТВИЕ НА ПРОИЗВОДСТВОТО
   1.   ПРИЛОЖНО ПОЛЕ
   Настоящата директива се прилага за поведението на кормилното устройство на моторните превозни средства от категория М1 и на превозните средства от категория N1 с максимално допустимо тегло под 1 500 килограма по отношение за защитата на водача при челен сблъсък.
   По искане на производителя превозните средства, принадлежащи към други категории, могат също да са обект на одобрение съгласно настоящата директива.
   2.   ОПРЕДЕЛЕНИЯ
   По смисъла на настоящата директива:
   „Поведение на кормилното устройство в случай на удар“ е поведението на това устройство под влияние на три вида сили, а именно:
   2.1.1.   тези, породени от челен удар и които могат да предизвикат изместване назад на кормилната колона;
   2.1.2.   тази, дължащи се на инерцията на главата на водача в случай на удар в кормилната колона при челен удар;
   2.1.3.   тези, дължащи се дължи на инерцията на тялото на водача в случай на удар в кормилната колона при челен удар.
   „Тип превозно средство“ са моторни превозни средства, между които няма съществени разлики, като тези разлики могат да се отнасят за следните аспекти:
   2.2.1.   структура, размери, форма и материал на частта на превозното средство, разположена пред кормилното управление;
   2.2.2.   тегло на превозното средство в движение съгласно определението в член 2.6 от приложение I към Директива 70 /156/ ЕИО, без водача.
   2.3.   „Кормилно управление“ е кормилното устройство, задействано от водача, по начало воланът.
   2.4.   „Тип кормилно управление“ са кормилните управления, между които няма съществени разлики, като тези разлики могат да се отнасят в частност до структурата, размерите, формата и материала.
   2.5.   „Одобряване на кормилно управление“ е одобряването на тип кормилно управление по отношение на защитата на главата и тялото на водача върху кормилното управление в случай на удар;
   2.6.   „Одобряване на превозно средство“ е одобряването на тип превозно средство по отношение на защитата на главата и тялото на водача, тласнати към кормилното управление в случай на удар.
   2.7.   „Универсално кормилно управление“ е кормилно управление, което може да се монтира в много типове превозни средства, когато разликите в закрепването на кормилното управление към кормилната колона не нарушават поведението на кормилното управление при удара.
   „Въздушна възглавница“ е подвижна възглавница, предназначена за пълнене с газ под налягане, която:
   2.8.1.   цели да предпазва водача на превозното средство при удар в кормилното управление;
   2.8.2.   се изпълва с газ от устройство, задействано в случай на удар на превозното средство.
   2.9.   „Венец на кормилното управление“ е полутороидалният външен пръстен на кормилното колело, което водачът държи с ръце, докато управлява.
   2.10.   „Спица“ е лост, свързващ венеца на кормилното управление с главината.
   „Главина“ е частта на кормилното управление, обикновено разположена в центъра, която:
   2.11.1.   свързва кормилното управление с кормилния вал;
   2.11.2.   предава въртящия момент от кормилното управление на кормилния вал.
   2.12.   „Център на главината на кормилното управление“ е точката от повърхността на главината, през която преминава оста на кормилния вал.
   2.13.   „Равнина на кормилното управление“ в случая на кормилното колело е плоската повърхност, която разделя венеца на кормилното управление на две равни части между водача и предната част на превозното средство.
   2.14.   „Кормилен вал“ е частта, която предава на кормилната кутия въртящия момент, предаван от кормилното колело.
   2.15.   „Кормилна колона“ е корпусът, обхващащ кормилния вал.
   2.16.   „Кормилен механизъм“ е съвкупността, включваща кормилното управление, кормилната колона, монтажните аксесоари, вала за управление, кормилната кутия, както и всички други компоненти като тези, предназначени за поглъщане на енергията в случай на удар в кормилното управление.
   2.17.   „Купе“ е мястото за пътници, ограничено от тавана, пода, стените, вратите, външното остъкление, предната преграда и равнината на облегалката на задната седалка.
   2.18.   „Ударник“ е твърдата полусферична глава с диаметър 165 мм в съответствие с приложение IV, точка 3.
   2.19.   „Точка R“ е референтната точка съгласно определението в приложение III към Директива 77/649/ЕИО така, както е изменена а с Директива 90/630/ЕИО.
   3.   ЗАЯВЛЕНИЕ ЗА ТИПОВО ОДОБРЕНИЕ НА ЕО
   3.1.   Тип превозно средство
   3.1.1.   Заявлението за одобрение на ЕО за тип превозно средство по отношение на защитата на водача от кормилния механизъм в случай на удар се подава от производителя на превозното средство или от неговия надлежно упълномощен представител.
   3.1.2.   То се придружава от посочените по-долу документи в три екземпляра и от следните обозначения:

               3.1.2.1.

               подробно описание на типа превозно средство по отношение на структурата, размерите, формата и материала на частта от превозното средство, разположена пред кормилното управление;

               3.1.2.2.

               чертежи на кормилния механизъм и на неговото окачване за шасито и каросерията на превозното средство в подходящ мащаб и достатъчно подробни;

               3.1.2.3.

               техническо описание на този механизъм;

               3.1.2.4.

               маса на превозното средство в движение;

               3.1.2.5.

               доказателство, че кормилното управление, според случая, е одобрено в съответствие с точки 5.2 и 5.3 по-долу.

         3.1.3.   На техническата служба, отговаряща за изпитванията за одобрение, трябва да се представи:

               3.1.3.1.

               превозно средство, представително за одобрявания тип превозно средство, за посоченото в точка 5.1 по-долу изпитване;

               3.1.3.2.

               по избор на производителя и със съгласието на техническата служба или второ превозно средство, или частите на превозното средство, които той счита като съществени за изпитванията, посочени в точки 5.2 и 5.3 по-долу.

         3.2.   Тип кормилно управление
   3.2.1.   Заявлението за одобрение на ЕИО на тип кормилно управление се подава от производителя на кормилното управление или от неговия надлежно упълномощен представител.
   То се придружава от посочените по-долу документи в три екземпляра и от следните обозначения:
   3.2.2.1.   подробно описание на типа кормилно управление по отношение на структурата, размерите, формата и материала на кормилното управление;
   3.2.2.2.   чертежи на кормилния механизъм и на неговото окачване за шасито и купето на превозното средство в подходящ мащаб и достатъчно подробни.
   3.2.3.   На техническата служба, отговаряща за изпитванията за одобряване, посочени в точки 5.2 и 5.3 по-долу, трябва да се представи кормилно управление, представително за одобрявания тип, както и — по избор на производителя и със съгласието на техническата служба — частите на превозното средство, които той счита като съществени за изпитването.
   4.   ТИПОВО ОДОБРЕНИЕ НА ЕО
   4.1.   Одобряващият орган се уверява в съществуването на удовлетворително разполагане с оглед да се гарантира ефикасен контрол на съответствието на производството преди издаването на типовото одобрение.
   Към сертификата за типово одобрение на ЕО трябва да се приложи сертификат, съответстващ на образеца, предвиден в точка 4.2.1 или 4.2.2:
   4.2.1.   Приложение V А за заявленията, посочени в точка 3.1;
   4.2.2.   Приложение V Б за заявленията, посочени в точка 3.2.
   5.   СПЕЦИФИКАЦИИ
   5.1.   Когато превозно средство в движение, без манекен, се изпитва на удар в преграда със скорост 48,3 км/час, горната част на кормилната колона и нейният вал не трябва да се отклонят назад, хоризонтално и успоредно на надлъжната ос на превозното средство с повече от 12,7 см спрямо незасегната от удара точка на превозното средство нито вертикално с повече от 12,7 см.
   5.2.   Когато кормилното управление е ударено от изпитвателен блок, тласнат срещу това управление с относителна скорост от поне 24,1 км/час в съответствие с посочените в приложение III процедури, силата, приложена от кормилното управление върху изпитвателния блок, не трябва да превишава 1 111 daN.
   5.3.   Когато кормилното управление е ударено с ударник, тласнат срещу това управление с относителна скорост от поне 24,1 км/час в съответствие с посочените в приложение IV процедури, забавянето на ударника не трябва да превишава 80 g общо в продължение на повече от 3 хилядни от секундата. Забавянето трябва винаги да е по-малко от 120 g с клас на честотния диапазон (CFC) от 600 Hz.
   5.4.   Кормилното управление е проектирано, конструирано и монтирано по такъв начин, че:

   Преди изпитването на удар, предвидено в точки 5.2 и 5.3, нито един елемент на частта от повърхността на кормилното управление, който е насочен към водача и който може да бъде ударен със сфера с диаметър 165 мм, не трябва да има никакви грапавини или остри ръбове с радиус на кривина по-малка от 2,5 мм.
   5.4.1.1.   След всяко изпитване на удар, предвидено в точки 5.2 и 5.3, частта от повърхността на кормилното управление, насочена към водача, не трябва да има никакви грапавини или остри ръбове, които биха увеличили риска от нараняване на водача. Не се вземат предвид малките грапавини или повърхностните пукнатини.
   5.4.2.   Кормилното управление трябва да е така проектирано, конструирано и монтирано, че да не включва компоненти или аксесоари като управлението на клаксона и облицовъчните компоненти, които могат да закачат облеклото или бижутата на водача при нормални движения при управление.
   5.4.3.   Кормилните управления, които не са предназначени да са част от оригиналното оборудване, трябва да отговарят на спецификациите при изпитване в съответствие с приложение III, точка 2.1.3 и приложение IV, точка 2.3.
   В случая на „универсално кормилно управление“ трябва да са изпълнени изискванията за:
   5.4.4.1.   всички възможни за кормилната колона ъгли, като изпитването трябва да се проведе най-малко за максималния и минималния ъгъл на колоната за цялата гама превозни средства, на които може да се монтира кормилното управление;
   5.4.4.2.   пълния диапазон от възможни положения на ударника и на изпитвателния блок спрямо кормилното управление, като изпитването трябва да се проведе най-малко за средното положение за цялата гама одобрени превозни средства, на които могат да се монтират кормилните управления. В случай на използване на кормилна колона същата трябва да е от тип, отговарящ на най-неблагоприятните условия.
   5.4.5.   Ако се използват адаптери за свързване на един тип кормилно управление към гама кормилни колони и ако може да се докаже, че тези адаптери не променят характеристиките на системата по отношение на енергийното поглъщане, всички изпитвания могат да се проведат с един тип адаптер.
   6.   ИЗПИТВАНИЯ
   6.1.   Контролът по спазването на посочените в точка 5 по-горе изисквания се извършва в съответствие с методите, посочени в приложения II, III и IV. Всички измервания трябва да се извършват въз основа на ISO 6487-1987.
   6.2.   Въпреки това одобряващият орган може по своя преценка да разреши други изпитвания, при условие че тяхната равностойност може да бъде доказана. В този случай документите за одобрение трябва да се придружават от доклад, описващ използваните методи и получените резултати.
   7.   СЪОТВЕТСТВИЕ НА ПРОИЗВОДСТВОТО
   7.1.   В случая на одобрение на ЕО на тип превозно средство съответствието се проверява, като се пристъпи към достатъчен брой проверки на място за серийните кормилни управления.
   7.2.   В случая на одобрение на ЕО на тип кормилно управление съответствието се проверява, като се пристъпи към достатъчен брой проверки на място за серийните кормилни управления.
   7.3.   По принцип тези проверки се ограничават до измерване на размерите. Въпреки това, ако е необходимо, превозните средства или кормилните управления се подлагат на изпитването съгласно предписанията на точка 5.
   ПРИЛОЖЕНИЕ II
   ИЗПИТВАНЕ НА ЧЕЛЕН СБЛЪСЪК В ПРЕГРАДА
   1.   ЦЕЛ
   Целта на това изпитване е да се провери дали превозното средство удовлетворява изискванията, посочени в точка 5.1 от приложение I.
   2.   ИНСТАЛИРАНЕ, ПРОЦЕДУРА И ИЗМЕРВАТЕЛНА АПАРАТУРА
   2.1.   Място на изпитване
   Мястото, където се провежда изпитването, трябва да е достатъчно голямо по площ, за да позволи изграждането на стартовата писта на превозните средства, преградата и техническите инсталации, необходими за изпитването. Крайната част на пистата, най-малко на 5 м пред преградата, трябва да е хоризонтална (наклон под 3 % на дължина от един метър), плоска и равна.
   2.2.   Преграда
   Преградата се състои от стоманобетонен блок с минимална ширина 3 м отпред и минимална височина 1,5 м. Дебелината на преградата трябва да е такава, че преградата да има маса най-малко 70 тона. Предната част трябва да е равна, вертикална и перпендикулярна на оста на стартовата писта. Тя трябва да е покрита с шперплатови дъски от 19 ± 1 мм, в добро състояние. Между шперплатовата дъска и преградата може да се постави структура, монтирана върху стоманена плочка с дебелина най-малко 25 мм. Може да се използва преграда с различни характеристики, при условие че площта на ударната повърхност е по-голяма от площта на челната част на изпитваното превозно средство и че тя дава равностойни резултати.
   2.3.   Задвижване на превозните средства
   В момента на удара, превозното средство не трябва повече да се подлага на действието на допълнителен кормилен или задвижващ механизъм. То трябва да достигне препятствието с траектория, перпендикулярна на преградата; максимално допустимото странично отклонение между вертикалната средна линия на предната стена на превозното средство и вертикалната средна линия на бариерата е ± 30 см.
   2.4.   Състояние на превозното средство
   2.4.1.   Превозното средство трябва да е снабдено за изпитването или с всички части и с всички оборудвания, обикновено включени в неговата маса в ненатоварено състояние, или да е в такова състояние, че да удовлетворява това изискване по отношение на частите и оборудването на купето и разпределението на масата на цялото превозно средство в движение. По искане на производителя и чрез дерогация от точка 5.1 от приложение I изпитването може да се проведе на място с манекени, при условие че те в нито един момент не пречат на движението на кормилния механизъм. Масата на манекените не се взема под внимание за целите на изпитването.
   2.4.2.   Ако превозното средство се задвижва от външни средства, горивоподаващата система трябва да е напълнена най-малко на 90 % от капацитета си с невъзпламенима течност с плътност между 0,7 и 1. Всички останали системи (резервоари за спирачната течност, радиатор и други) може да са празни.
   2.4.3.   Ако превозното средство се задвижва със собствения си двигател, резервоарът трябва да е пълен най-малко на 90 %. Всички останали резервоари трябва да са пълни.
   Ако производителят желае и техническата служба е дала съгласието си, подаването на гориво на двигателя може да се осигурява от допълнителен резервоар с намален капацитет. В този случай резервоарът трябва да е напълнен най-малко на 90 % от капацитета си с невъзпламенима течност с плътност между 0,7 и 1.
   2.4.4.   По искане на производителя техническата служба, която отговаря за изпитванията, може да разреши използването на същото превозно средство за изпитванията, предписани от настоящата директива, и за тези, предписани от останалите общностни директиви (включително изпитванията, които могат да нарушат неговата структура).
   2.5.   Скорост на удара
   Скоростта на удар трябва да е между 48,3 км/час и 53,1 км/час. Въпреки това, ако изпитването е проведено с по-висока скорост на удар и ако превозното средство е удовлетворило поставените изисквания, изпитването се счита за задоволително.
   2.6.   Измервателна апаратура
   Апаратът, който се използва за посоченото в точка 2.5 записване на скоростта, трябва да дава възможност за извършване на измервания с точност до 1/100.
   3.   РЕЗУЛТАТИ
   3.1.   За определяне на изместването назад и нагоре на кормилното управление се записва (1), по време на удара, промяната на разстоянието — измерена хоризонтално (2) и успоредно на надлъжната ос на превозното средство и вертикално в перпендикулярна посока на тази ос — между горната част на кормилната колона (и нейния вал) и незасегната от удара точка на превозното средство. Взема се максималната от регистрираните стойности на изместване назад и нагоре.
   След изпитването нанесените на превозното средство щети се посочват в писмен доклад; прави се най-малко по една снимка на всеки от следните изгледи на превозното средство:
   3.2.1.   — отстрани (десен и ляв изглед),
   3.2.2.   — отпред,
   3.2.3.   — отдолу,
   3.2.4.   — засегнатата площ във вътрешната страна на купето.
   4.   КОРИГИРАЩИ ФАКТОРИ
   4.1.   Обозначаване

               v

               :

               регистрирана скорост в км/час;

               m0

               :

               маса на прототипа, определена в параграф 2.4 от настоящото приложение;

               m1

               :

               маса на прототипа с изпитвателното оборудване;

               d0

               :

               промяна на разстоянието, измерено по време на удара, съгласно определението в точка 3.1 от настоящото приложение;

               d1

               :

               промяна на разстоянието, използвано за определяне на резултатите от изпитването;

               K1

               :

               на-високата стойност от (48,3/V)2 и 0,83;

               K2

               :

               най-високата стойност от m0/m1 и 0,8.

         4.2.   Коригираната промяна D1, използвана за проверка на съответствието на прототипа с изискванията на настоящата директива, се изчислява по следната формула:

   4.3.   Не е необходимо да се подлагат на изпитване на челен удар в преграда превозните средства, които са идентични с разглеждания прототип по отношение на характеристиките, посочени в точка 2.2 от приложение I, но чиято маса m1 е по-голяма от m0, ако m1 не превишава с повече от 1,25 m0 и ако коригираната промяна D2, получена от промяната D1 по формулата D2= (m1 . D1)/m0 е такава, че новото превозно средство отговаря на изискванията на точка 5 от приложение I.
   5.   РАВНОСТОЙНИ ПРОЦЕДУРИ
   5.1.   Други методи на изпитване могат да се приемат от одобряващия орган, при условие че тяхната равностойност може да се докаже. Документите за одобрението тогава трябва да се придружават от протокол, описващ използвания метод и получените резултати или основанията, поради които изпитването не е било проведено.
   5.2.   Производителят или неговият представител трябва да представи доказателство за равностойността на метода, който желае да използва.

      (1)  Това записване може да бъде заменено с максимални измервания.

      (2)  „Хоризонтално“ означава във връзка с пътническото отделение, когато превозното средство е неподвижно преди изпитването, а не във връзка с мястото по време на движение на превозното средство спрямо земята, вертикално е перпендикулярно на хоризонталната ос и нагоре.
   ПРИЛОЖЕНИЕ III
   ИЗПИТВАНЕ НА УДАР С ИЗПИТВАТЕЛЕН БЛОК
   1.   ЦЕЛ
   Целта на това изпитване е да се провери дали превозното средство удовлетворява условията, посочени в точка 5.2 от приложение I.
   2.   ИНСТАЛИРАНЕ, ПРОЦЕДУРИ И ИЗМЕРВАТЕЛНА АПАРАТУРА
   2.1.   Монтиране на кормилното управление
   2.1.1.   Кормилното управление трябва да се монтира в предния участък на превозното средство, получен чрез напречно срязване на каросерията на височината на предните седалки, и с възможност да се изключат покривът, предното стъкло и вратите. Този участък трябва да е стабилно закрепен на изпитвателния стенд така, че да не се измества под влияние на удара на изпитвателния блок.
   Теоретичният ъгъл на монтиране на кормилното управление трябва да се спазва с допустимо отклонение от ± 2 градуса от конструктивния ъгъл.
   Въпреки това по искане на производителя и със съгласието на техническата служба, кормилното управление може да се монтира на носещата конструкция, като се симулира монтирането на кормилния механизъм, при условие че монтажната група „носеща конструкция/кормилен механизъм“ спрямо действителната монтажна група „преден участък на каросерията/кормилен механизъм“ има:
   2.1.2.1.   същото геометрично разположение;
   2.1.2.2.   по-голяма устойчивост.
   2.1.3.   Монтиране на кормилното управление в случай на заявление за одобрение само за кормилното управление.

   Изпитването трябва да се проведе върху цялото кормилно управление с неговите аксесоари. Кормилното управление трябва да има минимална площ на смачкване от 100 мм между кормилното управление и изпитвателния стенд. Кормилният вал трябва да се закрепи здраво за изпитвателния стенд така, че да не се измества под влияние на удара (виж фигура 2).
   2.2.   Регулировки на кормилния механизъм за изпитванията
   2.2.1.   При първо изпитване кормилното управление се ориентира така, че неговата най-устойчива спица да е перпендикулярна на точката на контакт с изпитвателния блок; ако кормилното управление е волан, изпитването се повтаря така, че най-гъвкавата част на волана да е перпендикулярна на тази точка на контакт. В случай на кормилно управление с регулируемо положение горните две изпитвания трябва да се проведат в позволено от регулировките средно положение.
   2.2.2.   Ако превозното средство е оборудвано с механизъм, позволяващ регулирането на наклона и положението на волана, изпитването трябва да се проведе с волан в нормалното положение на ползване, посочено от производителя и прието от лабораторията за представително от гледна точка на енергийното поглъщане.
   2.2.3.   Ако кормилното управление е оборудвано с въздушна възглавница, изпитването трябва да се проведе с надута въздушна възглавница. По искане на производителя и със съгласието на техническата служба изпитването може да се проведе без надута въздушна възглавница.
   2.3.   Изпитвателен блок
   Изпитвателният блок има формата, размерите, теглото и характеристиките, посочени в допълнението към настоящото приложение.
   2.4.   Измерване на силите
   2.4.1.   Максималната сила, приложена върху изпитвателния блок след удара върху кормилното управление, се измерва хоризонтално и успоредно на надлъжната ос на превозното средство.
   2.4.2.   Тази сила може да се измери пряко или непряко или да се изчисли от измерените по време на изпитването стойности.
   2.5.   Задвижване на изпитвателния блок
   2.5.1.   Всеки метод за задвижване е приемлив, при условие че е така замислен, че когато изпитвателният блок се удари в кормилното управление, той да е свободен от всякаква връзка със задвижващия механизъм. Изпитвателният блок трябва да се удари в това кормилно управление, след като е изминал приблизително права траектория, успоредна на надлъжната ос на превозното средство.
   2.5.2.   Точката Н на изпитвателния блок, указана със специален знак, трябва да се регулира така, че преди удара да се окаже в хоризонталната равнина, минаваща през точка R указана от производителя на превозното средство.
   2.6.   Скорост
   Изпитвателният блок трябва да се удари в кормилното управление със скорост най-малко 24,1 + 1,2/-0 км/час. Въпреки това, ако изпитването е извършено с по-висока скорост на удара и ако кормилното управление е удовлетворило поставените изисквания, изпитването се счита за задоволително.
   2.7.   Измервателна апаратура
   Апаратът, който се използва за регистриране на параметрите, посочени в точка 5.2 от приложение I към настоящата директива, трябва да дава възможност да се правят измервания със следната точност:
   2.7.1.1.   скорост на изпитвателния блок: в рамките на 2 %;
   2.7.1.2.   време за регистриране: в рамките на 1/1000 от секундата.
   2.7.1.3.   Началото на удара (нулева точка) в момента на първоначалния контакт на изпитвателния блок с кормилното управление се записва на записите и филмите, използвани за анализиране на резултатите от изпитването.
   2.7.1.4.   Измерване на силата
   Използваните апарати трябва да съответстват на ISO 6487–1987, освен ако не е предвидено друго в настоящата директива.
   2.7.1.4.1.   Когато датчиците за натоварване са монтирани в кормилната система, класът на каналната амплитуда трябва да е 1 960 daN (2 000 кг), а класът на честотен диапазон 600 Hz.
   2.7.1.4.2.   Когато акселерометрите или датчиците за натоварване са монтирани в изпитвателния блок:
   Два еднопосочни акселерометъра се поставят симетрично в напречната равнина на центъра на гравитация на изпитвателния блок. Класът на канална амплитуда трябва да е 60 g, а класът на честотния диапазон 180 Hz. Могат да се използват други методи за броя и позиционирането на акселерометрите, като този за разделяне на изпитвателното оборудване на отделни части, в чийто център на гравитация са поставени акселерометрите за измерване на ускорението хоризонтално и успоредно на надлъжната ос на превозното средство. Резултантната сила е силата, съответстваща на максимума на сумата от силите, изчислени или директно измерени за всяка част на изпитвателния блок.
   2.8.   Околна температура: стабилизирана на 20o С ± 5o С.
   3.   РЕЗУЛТАТИ
   3.1.   След изпитването нанесените щети на кормилния механизъм се установяват и посочват в писмен доклад; прави се снимка най-малко на един страничен изглед и на един челен изглед на зоната „кормилно управление/кормилна колона/арматурно табло“.
   3.2.   Максималната стойност на силата е измерена или изчислена съгласно условията и реда, посочени в точка 2.4.
   Допълнение
   ИЗПИТВАТЕЛЕН БЛОК

      (Маса: 34—36 кг. Блок от типа колона от 50-ия перцентил)

   ПРИЛОЖЕНИЕ IV
   ИЗПИТВАНЕ С ГЛАВА НА МАНЕКЕН
   1.   ЦЕЛ
   Целта на това изпитване е да сe провери дали кормилното управление удовлетворява изискванията, посочени в точка 5.3 от приложение I.
   2.   ИНСТАЛИРАНЕ, ПРОЦЕДУРИ И ИЗМЕРВАТЕЛНА АПАРАТУРА
   2.1.   Общи положения
   2.1.1.   Кормилното управление се изпитва с неговите аксесоари.
   2.1.2.   Ако кормилното управление е оборудвано с въздушна възглавница, изпитването трябва да се проведе с надута въздушна възглавница. По искане на производителя и със съгласието на техническата служба изпитването може да се проведе, без да се надува въздушната възглавница.
   2.2.   Монтиране на кормилното управление, когато заявлението за одобрение на кормилното управление е свързано с това на превозното средство
   2.2.1.   Кормилното управление трябва да се монтира в предния участък на превозното средство, получен чрез напречно срязване на каросерията на височината на предните седалки, и с възможността да се изключат покривът, предното стъкло, вратите.
   Този участък трябва да се закрепи стабилно за изпитвателния стенд така, че да не се измества при удара на главата на манекена.
   Допустимото отклонение на монтажния ъгъл на кормилното управление трябва да е ± 2 градуса от теоретичния ъгъл.
   Въпреки това по искане на производителя и със съгласието на техническата служба кормилното управление може да се монтира на носеща конструкция, като се симулира монтирането на кормилен механизъм, при условие че монтажната група „носеща конструкция/кормилен механизъм“ спрямо действителната монтажна група „преден участък на каросерията/кормилен механизъм“ има:
   2.2.2.1.   същото геометрично разположение и
   2.2.2.2.   по-голяма устойчивост.
   2.3.   Монтиране на кормилното управление, когато заявлението за одобрение се отнася само за органа на управление
   Изпитването трябва да се проведе върху цялото кормилно управление с неговите аксесоари. Кормилното управление трябва да има минимална площ на смачкване от 100 мм между кормилното управление и изпитвателния стенд. Кормилният вал трябва да е здраво закрепен за изпитвателния стенд така, че да не се измества под влияние на удара (виж фигура 2).
   2.3.1.   Въпреки това по искане на производителя изпитването може да се проведе при посочените в точка 2.2 по-горе условия. В този случай одобрението важи само за монтирането върху даден тип или типове превозни средства.
   3.   ИЗПИТВАТЕЛНА АПАРАТУРА
   3.1.   Тази апаратура се състои от направляван изцяло линеен ударник с маса 6,8 кг.
   3.2.   Главата на манекена е снабдена с два акселерометъра и един скоростомер, като тези три апарата са в състояние да измерват стойностите по посока на удара.
   3.3.   Измервателни уреди
   3.3.1.   Използваната измервателна апаратура трябва да съответства на ISO 6487-1987 и освен това да има следните характеристики:
   3.3.2.   Ускорение

               Клас на амплитуден канал 150 g

               Клас на честотен канал (600) Hz

         3.3.3.   Скорост
   Точност в рамките на ± 1 %
   3.3.4.   Отчитане на времето
   Апаратурата трябва да дава възможност за записване на действието по време на неговото времетраене и измерванията да са с точност до една хилядна от секундата. Началото на удара в момента на първоначалния контакт на изпитвателния блок с кормилното управление се записва на записите и филмите, използвани за анализиране на резултатите от изпитването.
   4.   ПРОЦЕДУРА НА ИЗПИТВАНЕ
   4.1.   Равнината на кормилното управление трябва да е поставена перпендикулярно на посоката на удара.
   За всяко кормилно управление изпитването следва да се проведе най-много в четири и най-малко в три положения. За всеки удар трябва да се използва ново кормилно управление. По време на последователните удари оста на ударника трябва да се намира на една линия с една от следните точки:
   4.2.1.   центърът на главината на кормилното управление;
   4.2.2.   свързването между най-твърдата или най-опорната спица и вътрешния ръб на венеца на кормилното управление;
   4.2.3.   средата на най-късата непридържана дъга от венеца на кормилното управление, който не включва спица;
   4.2.4.   по преценка на одобряващия орган най-неблагоприятното положение на кормилното управление.
   4.3.   Ударникът трябва се удари в кормилното управление със скорост от 24,1 км/час; тази скорост се получава или от обикновената енергия на задвижване, или чрез използването на допълнителна система за задвижване.
   5.   РЕЗУЛТАТИ
   5.1.   При изпитванията, проведени в съответствие с по-горните процедури, се приема, че степента на забавянето на ударника е едновременна средна стойност от отчитането на двата деселерометъра.
   6.   РАВНОСТОЙНИ ПРОЦЕДУРИ
   6.1.   Одобряващият орган може да разреши други изпитвания, при условие че тяхната равностойност може да се докаже. Тогава документите за одобрение трябва да се придружават от протокол, в който са описани използваният метод и получените резултати.
   6.2.   Производителят или неговият представител трябва да докажат равностойността на метода, който желаят да използват.
   ПРЕДПИСАНИЯ ЗА УСТОЙЧИВОСТ МЕЖДУ КОРМИЛНИЯ ВАЛ И ИЗПИТВАТЕЛНИЯ СТЕНД
   (виж фигури 1 и 2)

   При натоварване от 800 dN , произвеждащо въртящ момент от 160 mdN в точка Б, преместването спрямо точка А във всяка посока следва да бъде по-малко от 2 mm.
   ПРИЛОЖЕНИЕ V А
   ПРИЛОЖЕНИЕ КЪМ СЕРТИФИКАТА ЗА ТИПОВО ОДОБРЕНИЕ НА ЕО НА ТИП ПРЕВОЗНО СРЕДСТВО ПО ОТНОШЕНИЕ НА ПОВЕДЕНИЕТО НА КОРМИЛНИЯ МЕХАНИЗЪМ В СЛУЧАЙ НА УДАР
   (Директива 91/662/ЕИО за изменение Директива 74/297/ЕИО)

      (Член 4, параграф 2 и член 10 от Директива 70/156/ЕИО на Съвета от 6 февруари 1970 г. за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно типовото одобрение на моторните превозни средства и на техните ремаркета)

   ПРИЛОЖЕНИЕ V Б
   ПРИЛОЖЕНИЕ КЪМ СЕРТИФИКАТА ЗА ТИПОВО ОДОБРЕНИЕ НА ЕИО НА ТИП КОРМИЛНО УПРАВЛЕНИЕ ПО ОТНОШЕНИЕ НА ЗАЩИТАТА НА ВОДАЧА ОТ КОРМИЛНИЯ МЕХАНИЗЪМ В СЛУЧАЙ НА УДАР
   (Директива 91/662/ЕИО за изменение на Директива 74/297/ЕИО)

      (Член 9а от Директива 70/156/ЕИО на Съвета от 6 февруари 1970 г. за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно типовото одобрение на моторните превозни средства и на техните ремаркета)


title: Директива 2011/80/ЕС на Комисията от 20 септември 2011 година за изменение на Директива 98/8/ЕО на Европейския парламент и на Съвета за включване в приложение I към нея на активното вещество ламбда-цихалотрин  текст от значение за ЕИП

text:
               21.9.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 243/13

         ДИРЕКТИВА 2011/80/ЕС НА КОМИСИЯТА
   от 20 септември 2011 година
   за изменение на Директива 98/8/ЕО на Европейския парламент и на Съвета за включване в приложение I към нея на активното вещество ламбда-цихалотрин
   (текст от значение за ЕИП)
   ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
   като взе предвид Директива 98/8/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 1998 г. относно пускането на пазара на биоциди (1), и по-специално член 16, параграф 2, втора алинея от нея,
   като има предвид, че:

               (1)

               В Регламент (ЕО) № 1451/2007 на Комисията от 4 декември 2007 г. относно втората фаза на 10-годишната работна програма, посочена в член 16, параграф 2 от Директива 98/8/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно пускането на пазара на биоциди (2), се определя списък с активни вещества, подлежащи на оценка с оглед на възможното им включване в приложение I, IА или IБ към Директива 98/8/ЕО. Този списък включва веществото ламбда-цихалотрин.

               (2)

               Съгласно Регламент (ЕО) № 1451/2007 беше направена оценка на ламбда-цихалотрин в съответствие с член 11, параграф 2 от Директива 98/8/ЕО за употреба в продуктов тип 18, инсектициди, акарициди и продукти за борба срещу други артроподи, определен в приложение V към посочената директива.

               (3)

               Швеция беше определена за докладваща държава-членка и на 8 септември 2008 г. представи на Комисията доклада на компетентния орган, придружен от препоръка, в съответствие с член 14, параграфи 4 и 6 от Регламент (ЕО) № 1451/2007.

               (4)

               Докладът на компетентния орган беше разгледан от държавите-членки и Комисията. В съответствие с член 15, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 1451/2007 Постоянният комитет по биоцидните продукти включи на 6 май 2011 г. констатациите от прегледа в своя оценителен доклад.

               (5)

               От направените оценки изглежда, че може да се очаква биоцидите, използвани като инсектициди, акарициди и продукти за борба срещу други артроподи и съдържащи ламбда-цихалотрин, да отговарят на изискванията на член 5 от Директива 98/8/ЕО. Поради това е целесъобразно веществото ламбда-цихалотрин да бъде включено в приложение I към посочената директива

               (6)

               Оценката на равнище ЕС не включва всички потенциални видове употреба. Ето защо е целесъобразно държавите-членки да направят оценка на видовете употреба или на сценариите на експозиция, както и на рисковете за околната среда и за населението, които не са били разгледани по представителен начин в оценката на риска, направена на равнище ЕС, и при издаването на разрешения за продукти да се уверят, че са предприети подходящи мерки или са наложени специални условия, за да се намалят установените рискове до приемливи равнища.

               (7)

               Предвид установените рискове за водната и земната екосистема при третиране на продуктите от инсталациите за обработка на отпадни води, е целесъобразно да се постави изискване за забрана на употребата им, освен ако не са представени данни, показващи, че те отговарят на изискванията на член 5 и приложение VI от Директива 98/8/ЕО, като при необходимост това ще бъде постигнато чрез подходящи мерки за намаляване на риска.

               (8)

               Предвид установените рискове при професионалната употреба без собствени защитни средства, е целесъобразно да се въведе изискване за предназначените за професионална употреба продукти да се използват с подходящи собствени защитни средства, освен ако в заявлението за получаване на разрешение не бъде показано, че рисковете за професионалните ползватели могат да бъдат сведени до допустимо равнище чрез други средства.

               (9)

               С оглед на констатациите по отношение на възможната непряка експозиция на човека чрез консумация на храна, е целесъобразно да се изисква, когато се налага, проверка на необходимостта да се формулират нови или да се измененят съществуващите максимално допустими количества остатъчни вещества според Регламент (ЕО) № 470/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 6 май 2009 година относно установяване на процедури на Общността за определяне на допустимите стойности на остатъчни количества от фармакологичноактивни субстанции в храни от животински произход, за отмяна на Регламент (ЕИО) № 2377/90 на Съвета и за изменение на Директива 2001/82/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и на Регламент (ЕО) № 726/2004 на Европейския парламент и на Съвета (3) или Регламент (ЕО) № 396/2005 на Европейския парламент и на Съвета от 23 февруари 2005 година относно максимално допустимите граници на остатъчни вещества от пестициди във и върху храни или фуражи от растителен или животински произход и за изменение на Директива 91/414/ЕИО на Съвета (4). Следва да се предприемат мерки, които осигуряват непревишаване на приложимите норми за максимално допустими количества остатъчни вещества.

               (10)

               Разпоредбите на настоящата директива трябва да бъдат приложени едновременно във всички държави-членки, с цел да се осигури равностойно третиране на пазара на ЕС на биоцидни продукти, съдържащи активното вещество ламбда-цихалотрин, и също да се улесни правилното функциониране на пазара на биоцидни продукти като цяло.

               (11)

               Следва да се предвиди разумен срок, преди дадено активно вещество да бъде включено в приложение I към Директива 98/8/ЕО, за да се даде възможност на държавите-членки и на заинтересованите страни да се подготвят за произтичащите от това нови изисквания, а на кандидатите, подготвили документацията — да се възползват напълно от 10-годишния период за защита на данните, който в съответствие с член 12, параграф 1, буква в), подточка ii) от Директива 98/8/ЕО започва да тече от датата на включване.

               (12)

               След включването на веществото, на държавите-членки следва да бъде предоставен подходящ период за прилагане на член 16, параграф 3 от Директива 98/8/ЕО.

               (13)

               Директива 98/8/ЕО следва да бъде съответно изменена.

               (14)

               Мерките, предвидени в настоящата директива, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по биоцидите,

         ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
   Член 1
   Приложение I към Директива 98/8/ЕО се изменя в съответствие с приложението към настоящата директива.
   Член 2
   1.   Държавите-членки трябва да приемат и да публикуват не по-късно от 30 септември 2012 г., съответните законови, подзаконови и административни разпоредби, необходими за изпълнението на настоящата директива.
   Те прилагат тези разпоредби от 1 октомври 2013 г.
   При приемането им от държавите-членки, тези разпоредби съдържат позоваване на настоящата директива или са съпроводени от такова при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
   2.   Държавите-членки съобщават на Комисията основните разпоредби от националното законодателство, приети от тях в областта, обхваната от настоящата директива.
   Член 3
   Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.

   Член 4
   Адресати на настоящата директива са държавите-членки.

      Съставено в Брюксел на 20 септември 2011 година.

            За Комисията

            Председател

         José Manuel BARROSO

      (1)  ОВ L 123, 24.4.1998 г., стр. 1.

      (2)  ОВ L 325, 11.12.2007 г., стр. 3.

      (3)  ОВ L 152, 16.6.2009 г., стр. 11.

      (4)  ОВ L 70, 16.3.2005 г., стр. 1.

      ПРИЛОЖЕНИЕ
      В приложение I към Директива 98/8/ЕО се добавя следното:

                     №

                     Общоприето наименование

                     Наименование по IUPAC
                     идентификационни номера

                     Минимална чистота на активното вещество в биоцидния продукт, както е пуснат на пазара

                     Дата на включването

                     Краен срок за привеждане в съответствие с член 16, параграф 3 (освен за продуктите, съдържащи повече от едно активно вещество, за които срокът за привеждане в съответствие с член 16, параграф 3 е този, определен с последното от решенията за включване, отнасящи се до неговите активни вещества)

                     Срок на изтичане на включването

                     Продуктов тип

                     Специфични разпоредби (1)

                     „48

                        ламбда-цихалотрин

                     Реакционнна маса (R)-алфа-циано-3-феноксибензил (1S,3S)-3-[(Z)-2-хлоро-3,3,3-трифлуоро-пропенил)]-2,2-диметилциклопропанкарбоксилат, както и (S)-алфа-циано-3-феноксибензил (1R,3R)-3-[(Z)-2-хлоро-3,3,3-трифлуоро-пропенил)]-2,2-диметилциклопропанкарбоксилат (1:1)
                     CAS №: 91465-08-6
                     ЕО №: 415-130-7

                     900 g/kg

                     1 октомври 2013 г.

                     30 септември 2015 г.

                     30 септември 2023 г.

                     18

                     Съгласно член 5 и приложение VI, при оценката на заявление за издаване на разрешение за продукт държавите-членки оценяват, когато това е уместно, видовете употреба или сценарии на експозиция и рисковете за околната среда и за населението, които не са били разгледани по представителен начин в оценката на рисковете, направена на равнище ЕС.
                     Не се разрешава употребата на продукти, предизвикващи определено ниво на емисии от инсталациите за обработка на отпадни води, които не могат да бъдат предотвратени, освен ако не са представени данни, показващи, че продуктът ще отговори на изискванията на член 5 и приложение VI, като при необходимост това ще бъде постигнато чрез подходящи мерки за намаляване на риска.
                     Продуктите, предназначени за професионална употреба, трябва да се използват с подходяща собствена защитна екипировка, освен ако в заявлението за разрешително за ползване на продукта не може да се докаже, че рисковете за професионалните ползватели може да се сведат до допустимо ниво по други начини.
                     За продуктите, съдържащи ламбда-цихалотрин, които могат да доведат до наличие на остатъчни вещества в храните или във фуражите, държавите-членки проверяват необходимостта да се формулират нови или да се изменят съществуващите максимално допустими количества остатъчни вещества (МДКОВ) съгласно Регламент (ЕО) № 470/2009 или Регламент (ЕО) № 396/2005 и вземат всички подходящи мерки за намаляване на риска, които не допускат превишаване на действащите норми за МДКОВ.“

         (1)  Във връзка с прилагането на общите принципи от приложение VI, съдържанието и заключенията на докладите за оценка са достъпни на интернет страницата на Комисията: http://ec.europa.eu/comm/environment/biocides/index.htm