title: Директива 92/31/ЕИО на Съвета от 28 април 1992 година за изменение на Директива 89/336/ЕИО за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно електромагнитната съвместимост

text:
               13/ 11

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               15

         31992L0031

               L 126/11

               ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ

      ДИРЕКТИВА 92/31/ЕИО НА СЪВЕТА

   от 28 април 1992 година
   за изменение на Директива 89/336/ЕИО за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно електромагнитната съвместимост
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
   като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално чл. 100а от него,
   като взе предвид предложението на Комисията (1),
   в сътрудничество с Европейския парламент (2),
   като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (3),
   като има предвид, че Директива 89/336/ЕИО (4) предвижда пълно хармонизиране в областта на електромагнитната съвместимост;
   като има предвид, че, за да се гарантира еднообразното прилагане на посочената директива, е важно да съществуват хармонизирани стандарти и че тези стандарти няма да бъдат приети към датата на прилагане на директивата;
   като има предвид, че посочената директива не предвижда адекватен преходен период, през който да бъде разрешено пускането на пазара на апарати, произведени съгласно националните нормативни актове, прилагани преди датата на прилагането на посочената директива;
   като има предвид, че производителите трябва да разполагат с време, необходимо за продажбата на апаратите на склад;
   като има предвид, че съответно трябва да се измени Директива 89/336/ЕИО,
   ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
   Член 1
   Директива 89/336/ЕИО се изменя, както следва:

               1)

               Член 10, параграф 3 се отменя.

               2)

               В член 12, параграф 1 се добавя следното:
               „Въпреки това държавите-членки разрешават за периода до 31 декември 1995 г. пускането на пазара и/или в действие на апаратите, посочени в настоящата директива, които отговарят на действащите национални разпоредби на тяхна територия към 30 юни 1992 г.“

         Член 2
   1.   Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за да се съобразят с настоящата директива, най-късно до три месеца след приемането ѝ. Те незабавно информират Комисията за това.
   Когато държавите-членки тези мерки, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване.
   Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
   2.   Държавите-членки прилагат тези разпоредби не по-късно от шест месеца след приемането на настоящата директива.
   Член 3
   Настоящата директива е адресирана до държавите-членки.

      Съставено в Люксембург на 28 април 1992 година.

            За Съвета

            Председател

         Arlindo MARQUES CUNHA

      (1)  ОВ C 126, 21.6.1991 г., стр. 7.

      (2)  ОВ C 13, 20.1.1992 г., стр. 506 и

      ОВ С 94, 13.4.1992 г.

      (3)  ОВ С 339, 31.12.1991г., стр. 1.

      (4)  ОВ L 139, 23.5.1989 г., стр. 19. Директива, изменена с Директива 91/263/ЕИО (ОВ L 128, 23.5.1991 г., стр. 1).


title: Директива 2014/85/ЕС на Комисията от 1 юли 2014 година за изменение на Директива 2006/126/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно свидетелства за управление на превозни средства  Текст от значение за ЕИП

text:
               2.7.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 194/10

         ДИРЕКТИВА 2014/85/ЕС НА КОМИСИЯТА
   от 1 юли 2014 година
   за изменение на Директива 2006/126/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно свидетелства за управление на превозни средства
   (текст от значение за ЕИП)
   ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
   като взе предвид Директива 2006/126/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 декември 2006 г. относно свидетелства за управление на превозни средства (1), и по-специално член 8 от нея,
   като има предвид, че:

               (1)

               В Съюза са осъществени значителни подобрения по отношение на безопасността в тунелите, включително по силата на Директива 2004/54/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (2). С цел да се гарантира в пълна степен ефективността на тези подобрения е необходимо да се гарантира, че водачите познават и разбират принципите на безопасното шофиране в тунели, както и че могат да ги прилагат в поведението си по време на движение по пътищата. Поради това изискванията на Директива 91/439/ЕИО на Съвета (3) относно изпитите по теория и шофиране бяха съответно изменени с Директива 2008/65/ЕО на Комисията (4) и следва да бъдат изменени и в преработения вариант на Директива 2006/126/ЕО.

               (2)

               След приемането на Директива 2006/126/ЕО е отбелязан напредък в научните познания относно здравословните проблеми, които засягат годността за управление на превозно средство, особено по отношение на оценката на произтичащите от тях рискове за пътната безопасност и на ефективността на мерките за предотвратяване на тези рискове. Редица отскоро достъпни проучвания и изследвания потвърждават, че синдромът на обструктивна сънна апнея е един от основните рискови фактори за пътнотранспортни произшествия. Поради това този здравословен проблем не следва да се пренебрегва повече в контекста на законодателството на Съюза относно свидетелствата за управление на превозни средства.

               (3)

               Поради това Директива 2006/126/ЕО следва да бъде съответно изменена, за да се адаптира приложение III към научно-техническия напредък.

               (4)

               В приложение II към Директива 2006/126/ЕО са установени някои технически грешки при публикуването след изменението ѝ с Директива 2012/36/ЕС на Комисията (5). Те следва да бъдат поправени.

               (5)

               В съответствие със Съвместната политическа декларация от 28 септември 2011 г. на държавите членки и на Комисията относно обяснителните документи (6) държавите членки се ангажираха в случаите, когато това е оправдано, да прилагат към уведомлението за мерките си за транспониране един или повече документи, поясняващи връзката между елементите на дадена директива и съответните части от националните инструменти за транспониране.

               (6)

               Мерките, предвидени в настоящата директива, са в съответствие със становището на Комитета по свидетелствата за управление на превозни средства,

         ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
   Член 1
   Приложения II и III към Директива 2006/126/ЕО се изменят в съответствие с приложението към настоящата директива.
   Член 2
   1.   Държавите членки приемат и публикуват не по-късно от 31 декември 2015 г. законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива. Те незабавно съобщават на Комисията текста на тези разпоредби.
   Те прилагат тези разпоредби от 31 декември 2015 г.
   Когато държавите членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите членки.
   2.   Държавите членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното законодателство, които приемат в областта, уредена с настоящата директива.
   Член 3
   Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.

   Член 4
   Адресати на настоящата директива са държавите членки.

      Съставено в Брюксел на 1 юли 2014 година.

            За Комисията

            от името на председателя,

         Siim KALLAS

            Заместник-председател

      (1)  ОВ L 403, 30.12.2006 г., стр. 18.

      (2)  Директива 2004/54/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. относно минималните изисквания за безопасност за тунелите на трансевропейската пътна мрежа (ОВ L 167, 30.4.2004 г., стр. 39).

      (3)  Директива 91/439/ЕИО на Съвета от 29 юли 1991 г. относно свидетелствата за управление на моторни превозни средства (ОВ L 237, 24.8.1991 г., стр. 1).

      (4)  Директива 2008/65/ЕО на Комисията от 27 юни 2008 г. за изменение на Директива 91/439/ЕИО на Съвета относно свидетелствата за управление на моторни превозни средства (ОВ L 168, 28.6.2008 г., стр. 36).

      (5)  Директива 2012/36/ЕС на Комисията от 19 ноември 2012 г. за изменение на Директива 2006/126/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно свидетелствата за управление на превозни средства (ОВ L 321, 20.11.2012 г., стр. 54).

      (6)  ОВ C 369, 17.12.2011 г., стр. 14.

      ПРИЛОЖЕНИЕ

                  1.

                  Приложение II към Директива 2006/126/ЕО се изменя, както следва:

                              а)

                              точка 2.1.3 се заменя със следното:

                                          „2.1.3

                                          Пътят:

                                                      —

                                                      най-важните принципи относно спазването на безопасна дистанция между превозните средства, спирачния път и поведението върху пътя при различни атмосферни и пътни условия,

                                                      —

                                                      рискови за шофирането фактори, свързани с различни пътни условия, по-специално когато те се променят при промяна на времето или при смяната на деня и нощта,

                                                      —

                                                      характеристики на различни видове пътища и съответните нормативни изисквания,

                                                      —

                                                      безопасно управление при преминаване през тунели,“;

                              б)

                              точка 5.1.3 се заменя със следното:

                                          „5.1.3.

                                          Специални разпоредби, отнасящи се за превозни средства от категории C, CE, D и DE
                                          Държавите членки могат да решат, че ограничението до превозни средства с автоматична предавка не се вписва в свидетелството за управление за превозно средство от категория C, CE, D или DE, посочено в точка 5.1.2, когато кандидатът вече притежава свидетелство за управление, получено на превозно средство с ръчна предавка от поне една от следните категории: B, BE, C, CE, C1, C1E, D, DE, D1 и D1E и е извършил дейностите, описани в точка 8.4, по време на изпита за проверка на умения и поведение.“;

                              в)

                              точка 6.3.8 се заменя със следното:

                                          „6.3.8.

                                          Специални характеристики на пътя (ако има): кръстовища с кръгово движение; жп прелези; трамвайни/автобусни спирки; пешеходни пътеки; шофиране нагоре/надолу по дълги наклони; тунели;“

                              г)

                              точка 7.4.8 се заменя със следното:

                                          „7.4.8.

                                          Специални характеристики на пътя (ако има): кръстовища с кръгово движение; жп прелези; трамвайни/автобусни спирки; пешеходни пътеки; шофиране нагоре/надолу по дълги наклони; тунели;“

                              д)

                              точка 8.3.8 се заменя със следното:

                                          „8.3.8.

                                          Специални характеристики на пътя (ако има): кръстовища с кръгово движение; жп прелези; трамвайни/автобусни спирки; пешеходни пътеки; шофиране нагоре/надолу по дълги наклони; тунели;“.

                  2.

                  Раздел 11 („НЕВРОЛОГИЧНИ ЗАБОЛЯВАНИЯ“) от приложение III към Директива 2006/126/ЕО се заменя със следното:
                  „НЕВРОЛОГИЧНИ ЗАБОЛЯВАНИЯ И СИНДРОМ НА ОБСТРУКТИВНА СЪННА АПНЕЯ
                  НЕВРОЛОГИЧНИ ЗАБОЛЯВАНИЯ

                              11.1.

                              Свидетелства за управление не се издават или подновяват на кандидати или водачи, страдащи от сериозно неврологично заболяване, освен ако молбата е подкрепена от квалифицирано медицинско заключение.
                              Неврологични нарушения, свързани със заболявания или хирургическа намеса, засягащи централната или периферната нервна система, които водят до сетивни или двигателни дефицити и засягат равновесието и координацията, трябва да бъдат внимателно отчетени от гледна точка на функционалните им последствия и опасността от прогресиране. В такива случаи свидетелството може да бъде издадено или подновено, при условие че се извършват периодични оценки при наличие на опасност от влошаване.

                        СИНДРОМ НА ОБСТРУКТИВНА СЪННА АПНЕЯ

                              11.2.

                              В следващите параграфи: леката форма на синдрома на обструктивна сънна апнея съответства на брой апнеи/хипопнеи на час (т.нар. апнеично-хипопнеичен индекс) — между 15 и 29, а острата форма на синдрома на обструктивна сънна апнея съответства на аптеично-хипопнеичен индекс от 30 и повече, като и двете форми се свързват с прекомерна сънливост през деня.

                              11.3.

                              Кандидатите или водачите, за които има съмнения за лека или остра форма на синдрома на обструктивна сънна апнея, се насочват към квалифицирана медицинска помощ, преди да бъде издадено или подновено свидетелството за управление. Може да им се препоръча да не управляват превозни средства до потвърждаване на диагнозата.

                              11.4.

                              Свидетелства за управление могат да се издават на кандидати или водачи със лека или остра форма на синдрома на обструктивна сънна апнея, които покажат адекватен контрол на състоянието си, както и че спазват подходящо лечение и има подобряване на състоянието на сънливост, ако случаят е такъв, което е потвърдено от квалифицирано медицинско заключение.

                              11.5.

                              Кандидатите или водачите с лека или остра форма на синдрома на обструктивна сънна апнея преминават периодични медицински прегледи, чиито интервали не превишават три години за водачите от група 1 и една година за водачите от група 2, с цел да се установи доколко се спазва лечението, както и необходимостта от продължаване на лечението и от продължаване на доброто бдително наблюдение на състоянието.“


title: Директива 2011/85/ЕС на Съвета от 8 ноември 2011 година относно изискванията за бюджетните рамки на държавите-членки

text:
               23.11.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 306/41

         ДИРЕКТИВА 2011/85/ЕС НА СЪВЕТА
   от 8 ноември 2011 година
   относно изискванията за бюджетните рамки на държавите-членки
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 126, параграф 14, трета алинея от него,
   като взе предвид предложението на Европейската комисия,
   като взе предвид становището на Европейския парламент (1),
   като взе предвид становището на Европейската централна банка (2),
   като има предвид, че:

               (1)

               Съществува необходимост от доразвиване на опита, придобит през първото десетилетие на Икономическия и паричен съюз. Неотдавнашните събития в икономиката поставиха нови предизвикателства пред провеждането на фискалната политика в Съюза, и по-конкретно изведоха на преден план необходимостта да се повиши националната ангажираност и да има хармонизирани изисквания по отношение на правилата и процедурите, съставляващи бюджетните рамки на държавите-членки. По-специално е необходимо да се уточнят действията, които националните органи трябва да предприемат, за да изпълнят разпоредбите на приложения към Договорите Протокол (№ 12) относно процедурата при прекомерен дефицит, приложен към Договора за Европейския съюз (ДЕС) и към Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС), и по-специално член 3 от него.

               (2)

               Сектор „Държавно управление“ на държавите-членки и неговите подсектори поддържат системи за счетоводно отчитане на публичния сектор, включващи елементи като счетоводство, вътрешен контрол, финансова отчетност и одит. Тези системи следва да се разграничават от статистическите данни, които отразяват статистически обработените резултатни показатели на държавните финанси, както и от прогнозите действия или действия, свързани с бюджетирането, които касаят държавните финанси в бъдеще.

               (3)

               Цялостните и надеждни публични счетоводни практики за всички подсектори на сектор „Държавно управление“ са предпоставка за изготвянето на висококачествени статистически данни, които са съпоставими между всички държави-членки. Вътрешният контрол следва да гарантира, че съществуващите правила се прилагат във всички подсектори на сектор „Държавно управление“. Независимите одити, извършвани от публични институции, като сметни палати, или от частни одиторски институции, следва да насърчават най-добрите международни практики.

               (4)

               Наличието на фискални данни е от решаващо значение за правилното функциониране на рамката за бюджетно наблюдение на Съюза. Постоянното наличие на своевременно представени и надеждни фискални данни е гаранция за правилното и навременно наблюдение, което от своя страна позволява бърза реакция в случай на неочаквано бюджетно развитие. Решаващ фактор за гарантиране на качеството на фискалните данни е прозрачността, която трябва да включва постоянния публичен достъп до тях.

               (5)

               Що се отнася до статистиката, Регламент (ЕО) № 223/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 11 март 2009 г. относно европейската статистика (3) установи нормативна рамка за изготвянето на европейска статистика с оглед на формулирането, прилагането, наблюдението и оценката на политиките на Съюза. С този регламент също се определят принципите на разработването, изготвянето и разпространението на европейска статистика: професионална независимост, безпристрастност, обективност, надеждност, статистическа поверителност и разходна ефективност, като се дават ясни определения за всеки от тези принципи. Регламент (ЕО) № 479/2009 на Съвета от 25 май 2009 г. за прилагане на Протокола за процедурата при прекомерен дефицит, приложен към Договора за създаване на Европейската общност (4), засили правомощията на Комисията при верифициране на статистически данни, използвани за процедурата при прекомерен дефицит.

               (6)

               Определенията за „бюджетен“, „дефицит“ и „инвестиция“ са посочени в Протокол (№ 12) относно процедурата при прекомерен дефицит чрез позоваване на Европейската система за интегрирани икономически сметки (ЕSA), заменена от Европейската система от национални и регионални сметки в Общността, приета с Регламент (ЕО) № 2223/96 на Съвета от 25 юни 1996 г. относно Европейската система от национални и регионални сметки в Общността (5) (ESA 95).

               (7)

               Наличието и качеството на данните по ESA 95 са от първостепенно значение за правилното функциониране на рамката за фискално наблюдение на Съюза. ESA 95 се основава на информация, осигурявана на начислена база. Въпреки това тази фискална статистика на начислена база се основава на предхождащо я събиране на данни на касова основа или на техния еквивалент. Тези данни могат да играят съответна роля за засилване на навременното бюджетно наблюдение с цел да се избегне късното откриване на съществени бюджетни грешки. Наличието на времеви редове от данни на касова основа за бюджетните резултати може да разкрие тенденции, които налагат по-стриктно наблюдение. Фискалните данни на касова основа (или еквивалентни данни от счетоводното отчитане на публичния сектор, в случай че не са налични данни на касова основа), които трябва да се публикуват, следва да включват поне общо салдо, общ размер на приходите и общ размер на разходите. В обосновани случаи, когато например съществуват голям брой органи на местното управление, навременното публикуване на данни може да се основава на подходящи техники за изготвяне на оценки, основани на извадка от органи, с последващо коригиране чрез използване на данните за всички органи.

               (8)

               Необективните и нереалистични макроикономически и бюджетни прогнози могат да се окажат съществена пречка пред ефективността на фискалното планиране, вследствие на което да отслабят ангажимента към бюджетната дисциплина, докато прозрачността и обсъждането на методологиите за прогнозиране могат значително да повишат качеството на макроикономическите и бюджетните прогнози за целите на фискалното планиране.

               (9)

               Прозрачността представлява съществен фактор, гарантиращ използването на реалистични прогнози за провеждане на бюджетната политика, и следва да включва публичния достъп не само до официалните макроикономически и бюджетни прогнози, изготвени за целите на фискалното планиране, но и до методологиите, допусканията и съответните параметри, залегнали в основата на тези прогнози.

               (10)

               Анализът на чувствителността и съответните бюджетни прогнози, допълващи най-вероятния макрофискален сценарий, позволяват анализ на насоките, в които биха се развили основните фискални променливи при различни допускания за растежа и лихвените проценти, и така намаляват значително риска от нарушаване на бюджетната дисциплина поради грешки в прогнозирането.

               (11)

               Прогнозите на Комисията и информацията за моделите, на които те се основават, могат да предоставят на държавите-членки подходящ еталон за техния най-вероятен макрофискален сценарий, като повишават обосноваността на прогнозите, използвани за бюджетно планиране. Степента, в която може да се очаква обаче, че държавите-членки ще сравняват прогнозите, използвани за бюджетно планиране, с прогнозите на Комисията, ще зависи от графика на изготвянето на прогнозите и от сравнимостта на методологиите за прогнозиране и допусканията. Прогнозите на други независими органи също могат да представляват подходящ еталон.

               (12)

               Съществените разлики между избрания макрофискален сценарий и прогнозата на Комисията следва да бъдат описани и да се изложат причините за това, по-специално ако нивото или растежът на променливите във външните допускания значително се отклоняват от стойностите в прогнозите на Комисията.

               (13)

               Поради взаимната зависимост между бюджетите на държавите-членки и бюджета на Съюза, с цел да се подпомогнат държавите-членки при изготвянето на бюджетните им прогнози, Комисията следва да им предостави прогнози за разходите на Съюза въз основа на равнището на разходите, програмирано в многогодишната финансова рамка.

               (14)

               За да се улесни изготвянето на прогнозите за целите на бюджетното планиране и да се изяснят различията между прогнозите на държавите-членки и тези на Комисията, всяка държава-членка следва ежегодно да има възможност да обсъди с Комисията допусканията, залегнали в подготовката на макроикономическите и бюджетните прогнози.

               (15)

               Решаващ фактор за повишаване на качеството на официалните макроикономически и бюджетни прогнози е те да бъдат подложени на редовна, безпристрастна и всеобхватна оценка, основана на обективни критерии. Обстойната оценка включва внимателен преглед на икономическите допускания, сравнение с прогнозите, изготвени от други институции, и оценка на точността на предишни прогнози.

               (16)

               Като се има предвид, че основаните на правила бюджетни рамки на държавите-членки имат доказана ефективност за повишаване на националната ангажираност по отношение на фискалните правила на Съюза, насочени към подобряване на бюджетната дисциплина, стриктните специфични за отделната държава числови фискални правила, които са съгласувани с бюджетните цели на равнището на Съюза, следва да бъдат крайъгълен камък за засилване на рамката на Съюза за бюджетно наблюдение. Стриктните числови фискални правила следва да разполагат с конкретни дефиниции на целите, както и с механизми за ефективно и навременно наблюдение. Тези правила следва да се основават на надежден и независим анализ, извършван от независими органи или органи, които разполагат с функционална автономия по отношение на фискалните органи на държавите-членки. В допълнение опитът в това отношение показва, че за да се постигне ефективно функциониране на числовите фискални правила, трябва да се предвидят последици в случай на тяхното неизпълнение, които съответно биха могли да се изразяват и само в загуба на репутация.

               (17)

               По силата на Протокол (№ 15) за някои разпоредби, отнасящи се до Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия, приложен към ДЕС и към ДФЕС, референтните стойности, посочени в Протокол (№ 12) относно процедурата при прекомерен дефицит, приложен към тези договори, не обвързват пряко Обединеното кралство. Задължението за наличие на числови фискални правила, които ефективно да допринасят за спазването на конкретните референтни стойности за прекомерния дефицит, както и свързаното с това задължение многогодишните цели в средносрочните бюджетни рамки да съответстват на тези правила, не следва да се прилагат за Обединеното кралство.

               (18)

               Държавите-членки следва да избягват процикличните фискални политики, а усилията за фискална консолидация следва да бъдат по-големи в периодите на благоприятна икономическа конюнктура. Числовите фискални правила с конкретно определени параметри спомагат за постигането на тези цели и следва да се отразят в годишните закони за бюджета на държавите-членки.

               (19)

               Националното фискално планиране може да бъде съгласувано с превантивната и корективната част на Пакта за стабилност и растеж (ПСР), само ако то включва приемането на многогодишна перспектива, и по-специално постигането на средносрочните бюджетни цели. Основното предназначение на средносрочните бюджетни рамки е да гарантират, че бюджетните рамки на държавите-членки са в съответствие със законодателството на Съюза. В контекста на Регламент (ЕО) № 1466/97 на Съвета от 7 юли 1997 г. за засилване на надзора върху състоянието на бюджета и на надзора и координацията на икономическите политики (6) и на Регламент (ЕО) № 1467/97 на Съвета от 7 юли 1997 г. за определяне и изясняване на прилагането на процедурата при прекомерен дефицит (7) предпазната и корективната част на ПСР не следва да се разглеждат поотделно.

               (20)

               Въпреки че одобряването на годишните закони за бюджета представлява най-важният етап в бюджетния процес, при който в държавите-членки се вземат важни бюджетни решения, повечето фискални мерки пораждат последици за бюджета, които далеч надхвърлят годишния бюджетен цикъл. Ето защо едногодишните перспективи предоставят недостатъчна база за стабилни бюджетни политики. С цел да се включи многогодишната бюджетна перспектива на рамката за бюджетно наблюдение на Съюза, планирането на годишните закони за бюджета следва да се основава на многогодишно фискално планиране, произтичащо от средносрочната бюджетна рамка.

               (21)

               Тази средносрочна бюджетна рамка следва да съдържа, наред с другото, прогнози за всички основни разходни и приходни пера за съответната бюджетна година и за годините след нея на базата на непроменени политики. Всяка държава-членка следва да бъде в състояние да определи по подходящ начин непроменените политики и да ги оповести публично, заедно с използваните допускания, методологии и други съответни параметри.

               (22)

               Настоящата директива не следва да създава пречки пред едно ново правителство в дадена държава-членка да актуализира средносрочната си бюджетна рамка, за да отрази новите си приоритети на политиките. В този случай новото правителство следва да посочи ясно различията спрямо предходната средносрочна бюджетна рамка.

               (23)

               Разпоредбите на рамката за бюджетно наблюдение, създадена от ДФЕС, и по-специално от ПСР, се отнасят до сектор „Държавно управление“ като цяло, което обхваща подсекторите „Централно управление“, „Регионално управление“, „Местно управление“ и „Социалноосигурителни фондове“, посочени в Регламент (ЕО) № 2223/96.

               (24)

               Много от държавите-членки претърпяха значителна фискална децентрализация с възлагането на бюджетни правомощия на поднационални администрации. Следователно ролята на тези администрации в осигуряване на изпълнението на ПСР нарасна значително и следва да се положат особени усилия, за да се гарантира, че всички подсектори на сектор „Държавно управление“ са надлежно включени в обхвата на задълженията и процедурите, заложени в националните бюджетни рамки, като това се отнася по-специално — но не единствено — за тези държави-членки.

               (25)

               За да могат ефективно да насърчават бюджетната дисциплина и устойчивостта на публичните финанси, бюджетните рамки следва да включват всички видове публични финанси. Поради тази причина следва да се обърне особено внимание на дейностите на тези органи и фондове на държавното управление, които не са част от редовните бюджети на подсекторно равнище и които имат незабавно или средносрочно въздействие върху бюджетните позиции на държавите-членки. Тяхното общо въздействие върху салдото на сектор „Държавно управление“ и държавния дълг следва да бъде представено в рамките на годишните бюджетни процеси и средносрочните бюджетни планове.

               (26)

               По подобен начин особено внимание следва да се обърне на наличието на условни задължения. По-конкретно условните задължения включват евентуални задължения, които зависят от настъпването на определено събитие в бъдеще, или настоящи задължения, при които няма вероятност за извършване на плащането или сумата на възможното плащане не може да бъде изчислена по надежден начин. В условните задължения се включва например подходяща информация за държавните гаранции, необслужваните кредити и задълженията, произтичащи от дейността на публични дружества, включително, когато е целесъобразно, за вероятността и потенциалната дата на падеж на разходите, свързани с условни задължения. Чувствителността на пазара следва да се отчита надлежно.

               (27)

               Комисията следва редовно да наблюдава изпълнението на настоящата директива. Следва да се набелязват и споделят най-добрите практики, свързани с разпоредбите на настоящата директива, в които се разглеждат различните аспекти на националните бюджетни рамки.

               (28)

               Доколкото целта на настоящата директива, а именно уеднаквено спазване на бюджетна дисциплина съгласно изискванията на ДФЕС, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите-членки и следователно може да бъде по-добре постигната на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от ДЕС. В съответствие с принципа на пропорционалност, посочен в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигането на тази цел.

               (29)

               В съответствие с точка 34 от Междуинституционалното споразумение за по-добро законотворчество (8) държавите-членки се насърчават да изготвят за себе си и в интерес на Съюза свои собствени таблици, които, доколкото е възможно, показват съответствието между настоящата директива и мерките за транспониране, и да ги направят обществено достояние,

         ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
   ГЛАВА I

      ПРЕДМЕТ И ОПРЕДЕЛЕНИЯ

   Член 1
   Настоящата директива установява подробни правила относно характеристиките на бюджетните рамки на държавите-членки. Тези правила са необходими, за да се осигури спазване на предвидените в ДФЕС задължения на държавите-членки по отношение на избягването на прекомерен бюджетен дефицит.
   Член 2
   За целите на настоящата директива се прилагат определенията за „бюджетен“, „дефицит“ и „инвестиция“, посочени в член 2 от Протокол (№ 12) относно процедурата при прекомерен дефицит, приложен към ДЕС и към ДФЕС. Прилага се също определението за „подсектори на сектор „Държавно управление“ от точка 2.70 от приложение А към Регламент (ЕО) № 2223/96.
   Освен това се прилага следното определение:
   „бюджетна рамка“ означава съвкупността от договорености, процедури, правила и институции, върху които се основава провеждането на бюджетните политики на сектор „Държавно управление“, и по-специално:

               а)

               системите на бюджетно счетоводство и статистическа отчетност;

               б)

               правилата и процедурите, уреждащи изготвянето на прогнози за бюджетното планиране;

               в)

               специфични за отделната държава числови фискални правила, които допринасят за съответствието между провежданата от държавите-членки фискална политика и задълженията им в тази област съгласно ДФЕС, и се изразяват във вид на обобщаващ показател за бюджетните резултати, като например бюджетен дефицит, заеми, дълг или значителен компонент от тях;

               г)

               бюджетните процедури, включващи процедурни правила, на които се основава бюджетният процес на всички етапи;

               д)

               средносрочните бюджетни рамки като специфична съвкупност от национални бюджетни процедури, които разширяват времевия хоризонт за изготвяне на фискалната политика отвъд годишния бюджетен цикъл, включително определяне на приоритетите на политиката и на средносрочните бюджетни цели;

               е)

               механизмите за независимо наблюдение и анализ с оглед повишаване на прозрачността на елементите на бюджетния процес;

               ж)

               механизмите и правилата, регулиращи фискалните взаимоотношения между публичните органи в различните подсектори на сектор „Държавно управление“.

         ГЛАВА II

      СЧЕТОВОДНО ОТЧИТАНЕ И СТАТИСТИКА

   Член 3
   1.   Държавите-членки поддържат национални системи за счетоводно отчитане на публичния сектор, които обхващат по изчерпателен и последователен начин всички подсектори на сектор „Държавно управление“ и съдържат информацията, необходима за изготвяне на данни на начислена основа с цел съставяне на данните, основани на стандарта ESA 95. Тези системи за счетоводно отчитане на публичния сектор са предмет на вътрешен контрол и независим одит.
   2.   Държавите-членки гарантират навременната и редовна наличност на фискални данни за всички подсектори на сектор „Държавно управление“, определени в Регламент (ЕО) № 2223/96. По-специално държавите-членки публикуват:

               а)

               фискални данни на касова основа (или еквивалентна стойност от счетоводното отчитане на публичния сектор, ако не са налични данни на касова основа) със следната периодичност:

                           —

                           за подсекторите „Централно управление“, „Регионално управление“ и „Социалноосигурителни фондове“: всеки месец, преди края на последващия месец, и

                           —

                           за подсектора „Местно управление“: на всеки три месеца, преди края на последващото тримесечие;

               б)

               подробна таблица с данни за преобразуването, в която е посочена методологията на преминаването от данни на касова основа (или еквивалентни стойности от счетоводното отчитане на публичния сектор, ако не са налични данни на касова основа) към данни, основани на стандарта ESA 95.

         ГЛАВА III

      ПРОГНОЗИ

   Член 4
   1.   Държавите-членки гарантират, че фискалното планиране се основава на реалистични макроикономически и бюджетни прогнози, за чието изготвяне е използвана възможно най-актуалната информация. Бюджетното планиране се основава на най-вероятния макрофискален сценарий или на по-консервативния сценарий. Макроикономическите и бюджетните прогнози се сравняват с най-актуалните налични прогнози на Комисията и, ако е целесъобразно, с тези на други независими органи. Съществените разлики между избрания макрофискален сценарий и прогнозата на Комисията се излагат аргументирано, по-специално ако нивото или растежът на променливите във външните допускания значително се отклоняват от стойностите в прогнозите на Комисията.
   2.   Комисията оповестява публично методологиите, допусканията и съответните параметри, на които се основават макроикономическите и бюджетните прогнози.
   3.   За да подпомогне държавите-членки при изготвянето на бюджетните им прогнози, Комисията им предоставя прогнози за разходите на Съюза въз основа на равнището на разходите, планирано в многогодишната финансова рамка.
   4.   В рамките на анализа на чувствителността макроикономическите и бюджетните прогнози разглеждат измененията на основните фискални променливи при различни допускания за растежа и лихвените проценти. Диапазонът на алтернативните допускания, използвани при макроикономическите и бюджетните прогнози, се определя в зависимост от точността на предишните прогнози и отчита в максималната възможна степен съответните рискови сценарии.
   5.   Държавите-членки посочват институцията, отговорна за изготвянето на макроикономическите и бюджетните прогнози, и оповестяват публично официалните макроикономически и бюджетни прогнози, съставени за целите на фискалното планиране, включително методологиите, допусканията и съответните параметри, на които тези прогнози се основават. Поне веднъж годишно държавите-членки и Комисията установяват технически диалог относно допусканията, залегнали в подготовката на макроикономическите и бюджетните прогнози.
   6.   Макроикономическите и бюджетните прогнози, изготвени за целите на фискалното планиране, се подлагат на редовна, безпристрастна и всеобхватна оценка, основана на обективни критерии, в т.ч. оценка ex post. Резултатът от тази оценка се оповестява публично и се взема предвид по целесъобразен начин в бъдещите макроикономически и бюджетни прогнози. Ако при оценката се установи значително отклонение на макроикономическите прогнози в рамките на период от поне четири поредни години, съответната държава-членка предприема необходимите действия и ги оповестява.
   7.   Равнището на държавния дълг и на бюджетния дефицит на държавите-членки за всяко тримесечие се публикува от Комисията (Евростат) на всеки три месеца.
   ГЛАВА IV

      ЧИСЛОВИ ФИСКАЛНИ ПРАВИЛА

   Член 5
   Всяка държава-членка следва да въведе специфични числови фискални правила, които ефективно насърчават спазването на произтичащите от ДФЕС задължения относно бюджетната политика с многогодишен хоризонт за сектор „Държавно управление“ като цялo. Тези правила насърчават по-специално:

               а)

               съответствие с референтните стойности за дефицита и дълга, определени съгласно ДФЕС;

               б)

               приемането на многогодишна перспектива за фискално планиране, включително спазването на средносрочната бюджетна цел на държавата-членка.

         Член 6
   1.   Без да се засягат разпоредбите в ДФЕС относно рамката за бюджетно наблюдение на Съюза, специфичните за отделната държава фискални правила включват конкретни данни за следните елементи:

               а)

               определяне на целите и обхват на правилата;

               б)

               ефективно и навременно наблюдение на спазването на правилата, което се основава на надежден и независим анализ, извършван от независими органи или органи, които разполагат с функционална автономия по отношение на фискалните органи на държавите-членки;

               в)

               последици в случай на неспазване.

         2.   Ако числовите фискални правила съдържат клаузи, позволяващи дерогация, в тези клаузи се определят ограничен брой специфични обстоятелства, съвместими с произтичащите от ДФЕС задължения на държавите-членки в областта на бюджетната политика, както и стриктни процедури, при които е разрешено временно неспазване на дадено правило.
   Член 7
   Годишните закони за бюджета на държавите-членки отразяват специфичните за отделната държава числови фискални правила, които са в сила.
   Член 8
   Членове 5—7 не се прилагат за Обединеното кралство.
   ГЛАВА V

      СРЕДНОСРОЧНИ БЮДЖЕТНИ РАМКИ

   Член 9
   1.   Държавите-членки установяват надеждна, ефективна средносрочна бюджетна рамка, предвиждаща приемането на перспектива за фискално планиране с продължителност най-малко три години, за да се гарантира, че националното фискално планиране следва многогодишна перспектива за фискално планиране.
   2.   Средносрочните бюджетни рамки включват процедури за определяне на следните елементи:

               а)

               изчерпателни и прозрачни многогодишни бюджетни цели по отношение на общия бюджетен дефицит, дълг и всички други обобщаващи фискални показатели, като например разходи, за да се гарантира, че те отговарят на числовите фискални правила, предвидени в действащата глава IV;

               б)

               прогнози за всички основни разходни и приходни пера на сектор „Държавно управление“, с повече информация относно подсекторите „Централно управление“ и „Социалноосигурителни фондове“, за съответната бюджетна година и за годините след нея, на базата на непроменени политики;

               в)

               описание на предвижданите средносрочни политики с въздействие върху финансовите средства на сектор „Държавно управление“, разделени по основни приходни и разходни пера, което показва как се постигат корекциите към средносрочните бюджетни цели в сравнение с предвижданията в рамките на непроменените политики;

               г)

               оценка на начините, по които предвижданите политики е вероятно да се отразят на дългосрочната устойчивост на публичните финанси, като се има предвид прякото им дългосрочно въздействие върху финансите на сектор „Държавно управление“.

         3.   Предвижданията, приети в рамките на средносрочните бюджетни рамки, се основават на реалистични макроикономически и бюджетни прогнози в съответствие с глава III.
   Член 10
   Годишните закони за бюджета са в съответствие с разпоредбите на средносрочната бюджетна рамка. По-конкретно прогнозите за приходите и разходите, заедно с приоритетите, определени от средносрочната бюджетна рамка съгласно член 9, параграф 2, представляват основата за изготвянето на годишния бюджет. Надлежно се разясняват причините за всяко отклонение от тези разпоредби.
   Член 11
   Никоя разпоредба от настоящата директива не създава пречки за едно ново правителство в дадена държава-членка да актуализира средносрочната си бюджетна рамка, за да отрази новите си приоритети на политиките. В такъв случай новото правителство посочва различията спрямо предходната средносрочна бюджетна рамка.
   ГЛАВА VI

      ПРОЗРАЧНОСТ НА ФИНАНСИТЕ НА СЕКТОР „ДЪРЖАВНО УПРАВЛЕНИЕ“ И ЦЯЛОСТНОСТ НА ОБХВАТА НА БЮДЖЕТНИТЕ РАМКИ

   Член 12
   Държавите-членки гарантират, че всички мерки, предприети с оглед на спазване на разпоредбите на глави II, III и IV, са съгласувани между всички подсектори на сектор „Държавно управление“ и ги обхващат изцяло. За това се изискват по-специално съгласуваност на счетоводните правила и процедури и надеждност на използваните системи за събиране и обработка на данни.
   Член 13
   1.   Държавите-членки създават подходящи механизми за координация между подсекторите на сектор „Държавно управление“, за да се гарантира, че всички подсектори на сектор „Държавно управление“ са изцяло и последователно обхванати в процесите на фискално планиране, определяне на специфичните за отделните държави числови фискални правила, изготвяне на бюджетни прогнози и въвеждане на многогодишно планиране, както се определя по-специално в многогодишната бюджетна рамка.
   2.   За да се подобри фискалната отчетност, бюджетните отговорности на публичните органи в различните подсектори на сектор „Държавно управление“ следва да са ясно определени.
   Член 14
   1.   В рамките на годишните бюджетни процеси държавите-членки посочват всички органи и фондове на сектор „Държавно управление“, които не са част от редовните бюджети на подсекторно равнище, заедно с друга съответна информация. Общото въздействие върху салдото на сектор „Държавно управление“ и държавния дълг се представя в рамките на годишните бюджетни процеси и средносрочните бюджетни планове.
   2.   Държавите-членки публикуват подробна информация относно въздействието на данъчните разходи върху приходите.
   3.   За всички подсектори на сектор „Държавно управление“ държавите-членки публикуват съответна информация за условните задължения с потенциално значително въздействие върху публичните бюджети, включително държавни гаранции, необслужвани кредити и задължения, произтичащи от дейността на публични дружества, както и техния размер. Държавите-членки публикуват и информация за дялове на сектор „Държавно управление“ в капитала на частни и публични дружества, които възлизат на икономически значими суми.
   ГЛАВА VII

      ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ

   Член 15
   1.   Държавите-членки въвеждат в сила разпоредбите, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, до 31 декември 2013 г. Те съобщават незабавно на Комисията текста на тези разпоредби. Съветът насърчава държавите-членки да изготвят за себе си и в интерес на Съюза свои собствени таблици за съответствие, които, доколкото е възможно, показват съответствието между настоящата директива и мерките за транспониране, и да ги направят обществено достояние.
   2.   Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
   3.   Комисията изготвя междинен доклад за напредъка относно изпълнението на основните разпоредби на настоящата директива въз основа на съответната информация от държавите-членки, който се представя на Европейския парламент и на Съвета до 14 декември 2012 г.
   4.   Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби, които приемат в областта, уредена с настоящата директива.
   Член 16
   1.   До 14 декември 2018 г. Комисията публикува преглед на пригодността на настоящата директива.
   2.   В този преглед се оценява, inter alia, пригодността на:

               а)

               статистическите изисквания за всички подсектори на сектор „Държавно управление“;

               б)

               формулировката и ефективността на числово изразените фискални правила в държавите-членки;

               в)

               общото ниво на прозрачност на публичните финанси в държавите-членки.

         3.   До 31 декември 2012 г. Комисията извършва оценка на пригодността на Международните счетоводни стандарти за публичния сектор за държавите-членки.
   Член 17
   Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.

   Член 18
   Адресати на настоящата директива са държавите-членки.

      Съставено в Брюксел на 8 ноември 2011 година.

            За Съвета

            Председател

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  Становище на Европейския парламент от 28 септември 2011 г. (все още непубликувано в Официален вестник).

      (2)  ОВ C 150, 20.5.2011 г., стр. 1.

      (3)  ОВ L 87, 31.3.2009 г., стр. 164.

      (4)  ОВ L 145, 10.6.2009 г., стр. 1.

      (5)  ОВ L 310.30.11.1996 г., стр. 1.

      (6)  ОВ L 209, 2.8.1997 г., стр. 1.

      (7)  ОВ L 209, 2.8.1997 г., стр. 6.

      (8)  ОВ C 321, 31.12.2003 г., стр. 1.


title: Директива 2002/47/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 юни 2002 година относно финансовите обезпечения

text:
Важна правна забележка

|

32002L0047

Официален вестник n° L 168 , 27/06/2002 стр. 0043 - 0050 специално чешко издание глава 10 том 003 стр. 89  - 96 специално испанско издание глава 10 том 003 стр. 89  - 96 специално унгарско издание глава 10 том 003 стр. 89  - 96 специално литвийско издание глава 10 том 003 стр. 89  - 96 LV.ES глава 10 том 003 стр. 89  - 96 MT.ES глава 10 том 003 стр. 89  - 96 PL.ES глава 10 том 003 стр. 89  - 96 SK.ES глава 10 том 003 стр. 89  - 96 специално словенско издание глава 10 том 003 стр. 89  - 96

		20020606Директива 2002/47/ЕО на Европейския парламент и на Съветаот 6 юни 2002 годинаотносно финансовите обезпеченияЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 95 от него,като взеха предвид предложението на Комисията [1],като взеха предвид становището на Европейската централна банка [2],като взеха предвид становището на Икономическия и социален комитет [3],в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора [4],като имат предвид, че:(1) Директива 98/26/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 май 1998 г. относно окончателността на сетълмента в платежните системи и в системите за сетълмент на ценни книжа [5] представлява ключово събитие в установяването на стабилна правна рамка в платежните системи и в системите за сетълмент на ценни книжа. Прилагането на тази директива показа колко е важно да се ограничи системният риск, присъщ на такива системи и произтичащ от различното влияние на няколко юрисдикции, както и ползата от общи правила по отношение на обезпеченията, предвидени в рамките на тези системи.(2) В Съобщението си от 11 май 1999 г. до Европейския парламент и до Съвета относно финансовите услуги: "Прилагане на рамката за финансовите пазари: план за действие" Комисията предприе, след консултиране с пазарните експерти и с националните власти, да изготви допълнителни предложения за законодателни действия относно обезпеченията, които да ускорят по-нататъшния напредък в областта на обезпеченията, доразвивайки постигнатото от Директива 98/26/ЕО.(3) Следва да бъде създаден общностен режим за предоставяне на ценни книжа и парични средства като обезпечения било чрез лихва по обезпечението, или чрез прехвърляне на собственост, включително и сделка с уговорка за обратно изкупуване (репо операции). Това ще допринесе за интеграцията и за ефективността на разходите на финансовия пазар, както и за стабилността на финансовата система в Общността, и по този начин ще подпомогне свободното предоставяне на услуги и свободното движение на капитали в единния пазар на финансови услуги. Настоящата директива е съсредоточена върху двустранните споразумения за финансови обезпечения.(4) Настоящата директива е приета в европейския правен контекст, който се състои, по-специално, от посочената Директива 98/26/ЕО, както и от Директива 2001/24/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 април 2001 г. относно реорганизацията и ликвидацията на кредитните институции [6], Директива 2001/17/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 март 2001 г. относно реорганизацията и ликвидацията на застрахователните дружества [7] и Регламент (ЕО) № 1346/2000 на Съвета от 29 май 2000 г. относно процедурите по несъстоятелност [8]. Настоящата директива съответства на общия модел на тези предшестващи я нормативни актове и не им противоречи. В действителност настоящата директива допълва тези съществуващи нормативни актове, като разглежда допълнителни въпроси и отива по-далеч от тях по отношение на определени материи, които вече са били разгледани от тези нормативни актове.(5) С цел да се засили правната сигурност на споразуменията за финансови обезпечения, държавите-членки следва да гарантират, че по отношение на такива споразумения не се прилагат определени разпоредби от законодателството относно несъстоятелността, по-специално онези, които биха попречили на ефективното реализиране на финансовите обезпечения или биха поставили под съмнение действителността на съвременните техники, като двустранно приключващо нетиране, или учредяването на допълнителни обезпечения във формата на допълване или замяна на обезпеченията.(6) Настоящата директива не се отнася до правата, които някое лице може да притежава по отношение на активите, предоставени като финансово обезпечение, и които са възникнали при условия, различни от тези на споразумението за финансово обезпечение, и на основание, различно от която и да е правна разпоредба или законово правило, възникнало поради започването или продължаването на процедури по ликвидация или на мерки за реорганизация, като например реституция вследствие на грешка или липса на правоспособност.(7) Принципът, заложен в Директива 98/26/ЕО, съгласно който законът, приложим към всички безналични ценни книжа, предоставени като обезпечение, е законът на юрисдикцията, под която се намира съответният регистър, сметка или централна депозитна система, трябва да бъде разширен, с цел да се създаде правна сигурност при използването на такива ценни книжа в трансграничен контекст и като финансови обезпечения съгласно приложното поле на настоящата директива.(8) Правилото lex rei sitae, според което приложимият закон при определяне дали споразумението за финансово обезпечение е действително и следователно противопоставимо на трети страни, е законът на държавата, където се намира финансовото обезпечение, понастоящем е признато от всички държави-членки. Без да се засяга прилагането на настоящата директива към ценните книжа на приносител, следва да бъде определено местоположението на безналичните ценни книжа, предоставени като финансово обезпечение и държани чрез един или повече посредници. Когато обезпеченият притежава действително и приложимо споразумение за обезпечение съгласно правото на държавата, в която се поддържа релевантната сметка, тогава противопоставимостта на което и да е конкуриращо право на собственост или интерес и приложимостта на обезпечението трябва да бъдат регулирани единствено от законодателството на тази държава, като така се избягва правната несигурност, произтичаща от прилагането на друго непредвидено законодателство.(9) С цел да се ограничат административните тежести за страните, използващи финансово обезпечение, попадащо в приложното поле на настоящата директива, единственото условие за действителност, което националното законодателство може да постави по отношение на финансовото обезпечение е то да бъде предоставено, прехвърлено, държано, регистрирано или оформено по друг начин, така че да бъде във владение или под контрола на обезпечения или на лице, действащо от негово име, без по този начин да се изключват обезпечителните техники, при които на обезпечителят е позволено да замени обезпечението или да оттегли дадено в повече обезпечение.(10) По същите причини съставянето, действителността, сключването, противопоставимостта или допустимостта като доказателство на споразумение за финансово обезпечение или предоставянето на финансово обезпечение по силата на споразумение за финансово обезпечение не трябва да се поставя в зависимост от изпълнението на някакво формално действие, като съставянето на документ в определена форма или по определен начин или предоставянето на документи на официален или държавен орган, или вписването в публичен регистър, рекламата във вестник или списание, в официален регистър или публикация, или под каквато и да е друга форма, уведомяването на длъжностно лице или предоставянето на доказателство в определена форма относно датата на съставяне на документ или инструмент, размера на релевантните финансови задължения или други обстоятелства. Независимо от това настоящата директива трябва да осигури равновесие между ефикасността на пазара и сигурността на страните по споразумението и на трети страни, като с това предотвратява, inter alia, риска от измама. Това равновесие следва да се постигне, като в приложното поле на настоящата директива се включат само онези споразумения за финансово обезпечение, които предвиждат каквато и да е форма на отказ от владение, т.е предоставянето на финансовото обезпечение, и когато учредяването на финансовото обезпечение може да бъде направено в писмена форма за доказване или на траен носител, като така се гарантира проследяването на това обезпечение. За целите на настоящата директива действията, изисквани от правото на държава-членка като условия за прехвърляне или учредяване на обезпечения върху финансовите инструменти, различни от безналичните ценни книжа, като джиро, в случая на ценните книжа на заповед, или вписване в регистъра на издателя, в случая на регистрираните ценни книжа, не следва да бъдат считани за формални действия.(11) Освен това настоящата директива следва да защитава единствено споразуменията за финансово обезпечение, които могат да бъдат доказани. Такова доказване може да бъде направено в писмена форма или по друг законно установен начин, приложим към споразумението за финансово обезпечение.(12) Опростяването на ползването на финансово обезпечение чрез ограничаване на административните формалности засилва ефикасността на трансграничните операции на Европейската централна банка и на националните централни банки на държавите-членки, участващи в Икономическия и паричен съюз, необходими за прилагането на Общата парична политика. Наред с това, предвиждането на частична защита на споразуменията за финансово обезпечение срещу някои разпоредби от законодателството относно несъстоятелността допълнително подпомага по-широкия аспект на Общата парична политика, в рамките на която участниците в паричния пазар постигат баланс в общата ликвидност помежду си чрез трансгранични обезпечени сделки.(13) Настоящата директива се стреми да защити действителността на споразуменията за финансово обезпечение, които се основават на прехвърлянето на пълната собственост върху финансовото обезпечение, например чрез премахване на т.нар. "преквалифициране" на тези споразумения за финансово обезпечение (включително сделките с уговорка за обратно изкупуване) като обезпечителни.(14) Прилагането на двустранно приключващо нетиране трябва да бъде запазено не само като изпълнителен механизъм за споразуменията за финансово обезпечение с прехвърлително действие, включително сделките с уговорка за обратно изкупуване, но и в по-широк план, когато формите на приключващо нетиране представляват част от споразумение за финансово обезпечение. Общоприетите практики за стабилно управление на риска на финансовите пазари трябва да бъдат защитени, като се позволи на участниците да управляват и намаляват нетната основа на кредитните си експозиции, произтичащи от всички видове финансови сделки, когато кредитната експозиция се изчислява като сума от оценените текущи експозиции по всички неприключили сделки с насрещна страна, като се прихващат насрещните позиции за получаване на обща сума, която да бъде съпоставена с настоящата стойност на финансовото обезпечение.(15) Настоящата директива не трябва да засяга ограниченията и изискванията на националното законодателство за предявяване на искове по сметки, за задължения за прихващане или нетиране, свързани например с тяхната реципрочност или с факта, че те са били сключени, преди обезпеченият да е знаел или да е трябвало да знае за започването (или друго задължително юридическо действие, което води до започването) на производство по ликвидация или мерки за реорганизация по отношение на обезпечителя.(16) Стабилната пазарна практика, насърчавана от регулаторните органи, при която участниците на финансовия пазар използват споразуменията за допълващото финансово обезпечение, за да управляват и намаляват техните кредитни рискове един спрямо друг чрез пазарно ориентирани изчисления на настоящата стойност на кредитните експозиции и стойността на финансовите обезпечения, и съответно искат допълнително финансово обезпечение или връщане на даденото в повече по финансово обезпечение, трябва да бъде защитена срещу някои правила, които автоматично водят до недействителност. Същото се прилага и към възможността за заместване на активите, предоставени като финансово обезпечение с други активи на същата стойност. Целта е предоставянето на допълнителното или заместването на финансовото обезпечение да не може да бъде оспорвано единствено на основание на факта, че релевантните финансови задължения са съществували преди учредяването на това финансово обезпечение или че финансовото обезпечение е било предоставено през определен период от време. Това обаче не засяга възможността за оспорване по националното законодателство на споразумението за финансово обезпечение или на предоставянето на финансово обезпечение като част от първоначалното учредяване, даването на допълнително или заместващо обезпечение, например в случаите, когато това е било умишлено направено в ущърб на другите кредитори (което включва, inter alia, и измамни действия или подобно заобикаляне на правилата, които могат да се прилагат в определен период).(17) Настоящата директива предвижда бързи и неформални изпълнителни производства с цел гарантиране на финансовата стабилност и ограничаване на верижния ефект при неизпълнение на някоя от страните по споразумение за финансово обезпечение. Директивата обаче балансира тези цели със защитата на обезпечителя и на третите страни, като изрично потвърждава възможността за държавите-членки да запазят или да въведат в националното си законодателство последващ контрол, който съдилищата могат да упражняват по отношение на реализирането или оценяването на финансовото обезпечение и изчисляването на основните финансови задължения. Този контрол трябва да дава възможност на съдебните органи да се уверят, че реализирането или оценката са били извършени в съответствие с разумната търговска практика.(18) Трябва да бъде възможно предоставянето на парични средства като обезпечение както чрез прехвърляне на собствеността, така и чрез структури с използване на механизма на залога, съответно защитени от признаване на нетиране или от залога на парично обезпечение. Парични средства означава единствено сума, изразена като кредит по сметка или друго подобно вземане за изплащане на пари (като депозит на паричния пазар), с което изрично се изключват банкнотите.(19) Настоящата директива предвижда право на ползване в случай на споразумения за финансово обезпечение с предоставяне на залог, с което се повишава ликвидността на финансовите пазари, като се препятства повторната употреба на "заложените" ценни книжа. Тази повторна употреба обаче не трябва да засяга националното законодателство относно разделността на активите и равното третиране на кредиторите.(20) Настоящата директива не засяга действието и ефекта на договорните условия на финансовите инструменти, дадени като финансово обезпечение, като правата и задълженията и другите условия, съдържащи се в условията за издаване, както и всички други права и задължения и други условия, които се прилагат между издателите и държателите на такива инструменти.(21) Този акт е в съответствие с основните права и следва принципите, залегнали в Хартата на основните права на Европейския съюз.(22) Тъй като целта на предложените действия, а именно, да се създаде минимален режим относно използването на финансови обезпечения, не може да бъде изпълнена в необходимата степен от държавите-членки и следователно може, поради мащаба и последиците от тези действия, да бъде по-добре постигната на общностно равнище, Общността може да приеме мерки в съответствие с принципа за субсидиарност, предвиден в член 5 от Договора. В съответствие с принципа на пропорционалността, предвиден в посочения член, настоящата директива не отива отвъд необходимото за постигането на тази цел,ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:Член 1Предмет и приложно поле1. Тази директива определя общностен режим, приложим към споразуменията за финансово обезпечение, които отговарят на изискванията по параграфи 2 и 5 и към финансовите обезпечения, в съответствие с условията по параграфи 4 и 5.2. Както обезпеченият, така и обезпечителят трябва да спадат към някоя от следните категории:а) публична власт (с изключение на публично гарантираните предприятия, освен ако не попадат под букви от б) до д) включително:i) органи от публичния сектор на държавите-членки, които са натоварени със или участват в управлението на публичния дълг, иii) органи от публичния сектор на държавите-членки, които са оправомощени да поддържат клиентски сметки;б) централна банка, Европейската централна банка, Банката за международни разплащания, банката за многостранно развитие по смисъла на член 1, параграф 19 от Директива 2000/12/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 март 2000 г. за предприемането и осъществяването на дейност на кредитни институции [9], Международния валутен фонд и Европейската инвестиционна банка;в) финансова институция, която е обект на разумен надзор, включително:i) кредитна институция, както е определена в член 1, параграф 1 от Директива 2000/12/ЕО, включително институциите, посочени в член 2, параграф 3 от посочената директива;ii) инвестиционен посредник, както е определен в член 1, параграф 2 от Директива 93/22/ЕИО на Съвета от 10 май 1993 г. относно инвестиционните услуги в областта на ценните книжа [10];iii) финансова институция, както е определена в член 1, параграф 5 от Директива 2000/12/ЕО;iv) застрахователно дружество по смисъла на член 1, буква а) от Директива 92/49/ЕИО на Съвета от 18 юни 1992 г. относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно прякото застраховане, различно от животозастраховане [11], и животозастрахователните дружества по смисъла на член 1, буква а) от Директива 92/96/ЕИО на Съвета от 10 ноември 1992 г. относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно прякото животозастраховане [12];v) предприятие за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа (ПКИПЦК), както е определено в член 1, параграф 2 от Директива 85/611/ЕИО на Съвета от 20 декември 1985 г. относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно предприятията за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа (ПКИПЦК) [13];vi) управляващо дружество, както е определено в член 1а, параграф 2 от Директива 85/611/ЕИО;г) централен партньор, сетълмент агент или клирингова къща, определени съответно в член 2, букви в), г) и д) от Директива 98/26/ЕО, включително сходни институции, регламентирани от националното законодателство, опериращи на пазарите на фючърси, опции и деривативи, доколкото не са обхванати от посочената директива, както и лица, с изключение на физически лица, които действат в качеството си на довереник или представител от името на едно или повече лица – това включва всички притежатели на облигации или на друг вид обезпечен дълг, както и всяка от институциите по букви от а) до г);д) всяко лице, с изключение на физическо лице, включително дружества, които не са юридически лица, при условие че другата страна е някоя от институциите по букви от а) до г).3. Държавите-членки могат да изключат от приложното поле на настоящата директива споразуменията за финансово обезпечение, по които едната от страните е лице по параграф 2, буква д).Ако държавите-членки се възползват от тази опция, те са длъжни да информират Комисията, която от своя страна информира останалите държави-членки.4. а) Предоставеното финансово обезпечение се състои от парични средства или финансови инструменти.б) Държавите-членки могат да изключат от приложното поле на настоящата директива финансовите обезпечения, които се състоят от собствени акции на обезпечителя, акции в свързани предприятия по смисъла на Седма директива 83/349/ЕИО на Съвета от 13 юни 1983 г. за консолидираните счетоводни отчети [14], както и акции в предприятия, чийто изключителен предмет на дейност е придобиването на средства за производство, които са от съществено значение за дейността на обезпечителя, или придобиването на недвижими имоти.5. Настоящата директива се прилага към финансовото обезпечение, след като то е предоставено и ако това предоставяне е направено в писмена форма.Доказването на предоставянето на финансовото обезпечение трябва да позволява идентифицирането на финансовото обезпечение, за което се отнася. За тази цел е достатъчно да се докаже, че обезпечението с безналични ценни книжа е било кредитирано на или представлява кредит по релевантната сметка и че паричното обезпечение е било кредитирано на или представлява кредит по посочена сметка.Настоящата директива се прилага към споразумението за финансово обезпечение, ако това споразумение може да бъде доказано в писмена форма или по друг законно установен начин.Член 2Определения1. По смисъла на настоящата директива:а) "споразумение за финансово обезпечение" е споразумение за финансово обезпечение с прехвърлително действие или споразумение за финансово обезпечение с предоставяне на залог, независимо дали същите са част от основен договор или споразумение при общи условия;б) "споразумение за финансово обезпечение с прехвърлително действие" означава споразумение, включително споразуменията с уговорка за обратно изкупуване, по силата на което обезпечителят прехвърля изцяло собствеността върху финансовото обезпечение на обезпечения, с цел обезпечаване или гарантиране по друг начин на изпълнението на основните финансови задължения;в) "споразумение за финансово обезпечение с предоставяне на залог" е споразумение, по силата на което обезпечителят предоставя финансово обезпечение чрез предоставяне на залог на или в полза на обезпечения, като пълното право на собственост върху финансовото обезпечение остава изцяло за обезпечителя при възникване на правото на предоставяне на залог;г) "парични средства" са пари, кредитирани по сметка независимо в каква валута, или друго подобно парично вземане, като депозити на паричния пазар;д) "финансови инструменти" са акции в дружества или други ценни книжа, равностойни на акции, както и облигации или други дългови инструменти, търгувани на капиталовия пазар, както и всякакви други обичайно прехвърлими ценни книжа, които дават право на придобиване на такива акции, облигации или други ценни книжа чрез записване, покупко-продажба, или замяна, или такива, които пораждат разплащане в наличност (с изключение на платежните инструменти), включително обособени части от предприятия за колективно инвестиране, инструменти на паричния пазар и вземания или права върху или по отношение на някое от горепосочените;е) "релевантни финансови задължения" са задължения, гарантирани със споразумение за финансово обезпечение, което дава право на разплащане в наличност и/или право на получаване на финансови инструменти.Релевантните финансови задължения се състоят от или включват:i) настоящи или бъдещи задължения, поставени в зависимост от определен срок или сбъдване на условие (включително задължения, възникнали по силата на основен договор или сходно споразумение);ii) задължения към обезпечения на лице, различно от предоставящия го; илиiii) задължения от определена категория или вид със случаен характер;ж) "обезпечение с безналични ценни книжа" означава финансово обезпечение, предоставено въз основа на споразумение за финансово обезпечение, което се състои от финансови инструменти, правото на собственост върху които се удостоверява чрез вписване в регистър или по сметка, които се поддържат от посредник или от негово име;з) "релевантна сметка" означава по отношение на обезпечение с безналични ценни книжа, което е предмет на споразумение за финансово обезпечение, регистърът или сметката, които могат да се държат и от обезпечения, в които се извършват вписванията, чрез които това обезпечение с безналични ценни книжа се предоставя на обезпечения;и) "равностойно обезпечение":i) когато става дума за парични средства, означава плащане в същия размер и в същата валута;ii) когато става дума за финансови инструменти, означава финансови инструменти със същия издател или длъжник, съставляващи част от същата емисия или клас и със същия номинал, валута и предназначение; или когато споразумението за финансово обезпечение предвижда прехвърляне на други активи вследствие настъпването на някакво събитие, свързано със или засягащо финансовите инструменти, дадени като финансово обезпечение – тези други активи;й) "производство по прекратяване/ликвидация" означава колективно производство за осребряване на активите и разпределяне на полученото между кредиторите, акционерите или съответно съдружниците, което се провежда с участието на административен или съдебен орган, включително случаите, когато производството се прекратява чрез споразумение или друга подобна мярка, независимо дали ликвидацията се основава на неплатежоспособност и дали е доброволна или задължителна;к) "мерки по реорганизация" означава мерки с участието на административен или съдебен орган, насочени към запазване или възстановяване на финансовото състояние и които засягат съществуващи права на трети лица, включително, но не само, мерки като спиране на плащанията, спиране на мерки по изпълнението или намаляване на вземанията;л) "изпълнително събитие" означава неизпълнение или друго подобно събитие, уговорено между страните, при настъпването на което по силата на споразумение за финансово обезпечение или по силата на закона обезпеченият има право да реализира или да усвои финансовото обезпечение или влиза в действие разпоредба за приключващо нетиране;м) "право на ползване" е правото на обезпечения да ползва и да се разпорежда с финансовото обезпечение, предоставено му със споразумение за финансово обезпечение с предоставяне на залог, като негов собственик в съответствие с условията на споразумението за финансово обезпечение с предоставяне на залог;н) "разпоредба за приключващо нетиране" е разпоредба от споразумение за финансово обезпечение или от споразумение, към което финансовото обезпечение е част, а при липса на такава клауза – законова норма, съгласно която при настъпването на изпълнителното събитие, независимо дали чрез нетиране, прихващане или по друг начин:i) задълженията на страните стават незабавно изискуеми и изразени като задължение за плащане на текущата им стойност, или се прекратяват и заместват от задължение за плащане на тази стойност; и/илиii) се отчита това, което страните взаимно си дължат с оглед на тези задължения, като остатъкът се дължи от страната, чието задължение е по-голямо, на другата страна.2. Всяко позоваване в настоящата директива на "предоставено" финансово обезпечение или на "предоставяне" на финансово обезпечение има предвид неговото предаване, прехвърляне, държане, регистриране или преминаване по друг начин във владението или под контрола на обезпечения или на лице, действащо от негово име. Всяко право на заместване или оттегляне на дадено в повече финансово обезпечение в полза на обезпечения не засяга финансовото обезпечение, което е било предоставено на обезпечения по смисъла тази директива.3. Позоваването на "писмена форма" в настоящата директива включва документирането в електронна форма или на друг траен носител.Член 3Изисквания за форма1. Държавите-членки не могат да определят изисквания за форма във връзка с конституирането, действителността, сключването, противопоставимостта или допустимостта като доказателство на споразумението за финансово обезпечение или на предоставянето на финансово обезпечение по споразумение за финансово обезпечение.2. Параграф 1 не засяга приложимостта на настоящата директива към финансово обезпечение, което вече е предоставено и неговото предоставяне е било направено в писмена форма и когато споразумението за финансово обезпечение може да бъде направено в писмена форма за доказване или по друг приравнен от закона начин.Член 4Изпълнение на споразуменията за финансово обезпечение1. Държавите-членки гарантират, че при настъпване на изпълнителното събитие обезпеченият може да реализира по описаните по-долу начини всяко финансово обезпечение, предоставено по споразумението за финансово обезпечение с предоставяне на залог и при определените в споразумението условия:а) финансови инструменти – чрез покупко-продажба и прихващане на тяхната стойност срещу освобождаване от основното финансово задължение;б) парични средства – чрез прихващане на сумата срещу освобождаване от основното финансово задължение.2. Придобиването е възможно само ако:а) такава е била уговорката между страните по споразумението за финансово обезпечение с предоставяне на залог; иб) в споразумението за финансово обезпечение с предоставяне на залог страните са се споразумели за оценката на финансовите инструменти.3. Държавите-членки, чието законодателство към 27 юни 2002 г. не разрешава придобиването, не са длъжни да го признават.Ако се възползват от тази опция, държавите-членки трябва да информират Комисията за това, която на свой ред информира останалите държави-членки.4. Начините за реализиране на финансовото обезпечение по параграф 1, при условията на споразумението за финансово обезпечение с предоставяне на залог, не могат да бъдат поставени в зависимост от изисквания като:а) даване на предизвестие относно намерението да се реализира обезпечението;б) одобряване на условията за реализиране на обезпечението от съд, от служител на публичната власт или от друго лице;в) реализиране на обезпечението чрез публичен търг или по друг предварително определен начин; илиг) изтичането на някакъв допълнителен срок.5. Държавите-членки гарантират, че споразумението за финансово обезпечение с предоставяне на залог може да започне да действа в съответствие с предвидените в него условия, независимо от започването или продължаването на производство по ликвидация или мерки по реорганизация по отношение на предоставящия или обезпечения.6. Настоящият член, както и членове 5, 6 и 7, не засягат изискванията на националното законодателство за реализиране и оценяване на финансовото обезпечение, както и за изчисляване на релевантните финансови задължения по начин, съответстващ на разумната търговска практика.Член 5Право на ползване на финансово обезпечение, предоставено въз основа на споразумение за финансово обезпечение с предоставяне на залог1. Ако и в степента, в която условията на споразумението за финансово обезпечение с предоставяне на залог предвиждат това, държавите-членки гарантират, че обезпеченият ще може да упражни правото си на ползване на финансовото обезпечение, предоставено по споразумението за финансово обезпечение с предоставяне на залог.2. Когато обезпеченият упражнява право на ползване, за него възниква задължение за прехвърляне на равностойно обезпечение за заместване на първоначалното финансово обезпечение най-късно до датата на падежа на основните финансови задължения, обезпечени със споразумението за финансово обезпечение с предоставяне на залог.Като алтернатива на датата на падежа на основните финансови задължения обезпеченият или прехвърля равностойно обезпечение, или – ако и доколкото това се предвижда в споразумението за финансово обезпечение с предоставяне на залог – прихваща стойността на равностойното обезпечение с основните финансови задължения.3. Равностойното обезпечение, прехвърлено в изпълнение на задължението по параграф 2, първа алинея, е предмет на същото споразумение, с което е било предоставено първоначалното обезпечение, и се счита за предоставено по споразумението за финансово обезпечение с предоставяне на залог на датата, на която е било учредено първоначалното финансово обезпечение.4. Държавите-членки гарантират, че ползването на финансовото обезпечение от получателя съгласно настоящия член няма да доведе до недействителност или неизпълняемост на правата на обезпечения по споразумението за финансово обезпечение с предоставяне на залог по отношение на финансовото обезпечение, прехвърлено му от обезпечения в изпълнение на задължението по параграф 2, първа алинея.5. Ако изпълнителното събитие настъпи преди задължението по параграф 2, първа алинея да е станало изискуемо, задължението може да стане предмет на разпоредба за приключващо нетиране.Член 6Признаване на споразуменията за финансово обезпечение с прехвърлително действие1. Държавите-членки гарантират, че споразумението за финансово обезпечение с прехвърлително действие може да породи действието си съгласно условията, които предвижда.2. Ако изпълнителното събитие настъпи преди задължението на обезпечения да прехвърли равностойно обезпечение по споразумение за финансово обезпечение с прехвърлително действие да е станало изискуемо, то може да стане предмет на разпоредба за приключващо нетиране.Член 7Признаване на разпоредби за приключващо нетиране1. Държавите-членки гарантират, че разпоредбата за приключващо нетиране ще породи предвиденото от нея действие:а) независимо от започването или продължаването на производство по ликвидация или мерки по реорганизация по отношение на предоставящия и/или обезпечения; и/илиб) независимо от всяко претендирано прехвърляне, съдебно или друго отнемане или лишаване от собственост върху или по отношение на посочените права.2. Държавите-членки гарантират, че операцията по приключващо нетиране може да не бъде подчинена на изискванията, посочени в член 4, параграф 4, освен ако между страните не е договорено друго.Член 8Неприложимост на определени разпоредби относно несъстоятелността1. Държавите-членки гарантират, че споразумението за финансово обезпечение, както и предоставянето на финансово обезпечение по такова споразумение, могат да не бъдат обявени за унищожаеми или нищожни или да бъдат обезсилени единствено на основание, че споразумението за финансово обезпечение е възникнало или финансовото обезпечение е било предоставено:а) в деня на започване на производство по прекратяване/ликвидация или мерки по реорганизация, но преди постановяването на решението или заповедта за започването му; илиб) в даден срок преди и определен по повод на започването на такова производство или мерки или по повод постановяването на решението или заповедта, или предприемането на друго действие, или настъпването на събитие в хода на това производство или мерки.2. Държавите-членки гарантират, че когато споразумението за финансово обезпечение или основното финансово задължение са възникнали или финансовото обезпечение е било предоставено в деня, но след момента на започване на производството по ликвидация или на мерките по реорганизация, то е изпълняемо и противопоставимо на трети страни, ако обезпеченият може да докаже, че не е знаел или не е трябвало да знае за започването на това производство или мерки.3. Когато споразумението за финансово обезпечение съдържа:а) задължение за учредяване на финансово обезпечение или на допълнително финансово обезпечение с цел отчитане на промени в размера на финансовото обезпечение или в размера на основните финансови задължения, илиб) право да се оттегли финансово обезпечение чрез заместване или замяна с друго на същата стойност,държавите-членки гарантират, че предоставянето на финансово обезпечение, допълнително финансово обезпечение, заместващо или заменяно финансово обезпечение по такова задължение или право няма да се счита за недействително или обезсилено единствено поради факта, че:i) това предоставяне е станало в деня на започване на производство по ликвидация или мерки по реорганизация, но преди да е постановено решението или заповедта за неговото започване, или в даден срок преди това, определен по повод на започването или на постановяването на решението или заповедта, или по повод на друго действие или настъпване на събитие в хода на това производство или мерки; и/илиii) основните финансови задължения са възникнали преди датата на предоставяне на финансовото обезпечение, допълнителното финансово обезпечение, заместващото или заменяното финансово обезпечение.4. Без да се засягат параграфи 1, 2 и 3, настоящата директива не засяга общите правила на националното законодателство относно несъстоятелността по отношение на недействителността на сделките, сключени в сроковете, посочени в параграф 1, буква б) и параграф 3, i).Член 9Стълкновение на закони1. Всеки въпрос относно някое от обстоятелствата по параграф 2, който възниква във връзка с обезпечения с безналични ценни книжа, се урежда от правото на държавата, в която се поддържа релевантната сметка. Позоваването на правото на държава е позоваване на нейното вътрешно право, независимо от всяка норма от правото на друга държава, на която се прави позоваване за решаване на конкретния въпрос.2. Обстоятелствата, посочени в параграф 1, са:а) правна природа и действие по отношение на собствеността на обезпечения с безналични ценни книжа;б) изисквания за сключване на споразумение за финансово обезпечение с безналични ценни книжа и учредяване на обезпечения с безналични ценни книжа по силата на такова споразумение и в по-общ план – изпълнение на действията, необходими да направят това споразумение и учредяването действащи по отношение на трети страни;в) дали правото на собственост или друг интерес относно такова обезпечение с безналични ценни книжа е засегнато или е подчинено на конкурентно нему право или е налице добросъвестно придобиване;г) необходимите действия, изисквани за реализиране на обезпечение с безналични ценни книжа, след настъпване на изпълнителното събитие.Член 10Доклад на КомисиятаНе по-късно от 27 декември 2006 г. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад относно прилагането на настоящата директива, по-специално относно прилагането на член 1, параграф 3, член 4, параграф 3 и член 5, придружен при необходимост с предложения за нейното преразглеждане.Член 11ИзпълнениеДържавите-членки въвеждат в сила необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобразят с настоящата директива, най-късно до 27 декември 2003 г. Те незабавно информират Комисията за това.Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.Член 12Влизане в силаНастоящата директива влиза в сила в деня на публикуването ѝ в Официален вестник на Европейските общности.Член 13АдресатиАдресати на настоящата директива са държавите-членки.Съставено в Брюксел на 6 юни 2002 година.За Европейския парламентПредседателP. CoxЗа СъветаПредседателA. M. Birulés Y Bertrán[1] ОВ C 180 E, 26.6.2001 г., стр. 312.[2] ОВ C 196, 12.7.2001 г., стр. 10.[3] ОВ C 48, 21.2.2002 г., стр. 1.[4] Становище на Европейския парламент от 13 декември 2001 г. (все още непубликувано в Официален вестник), Обща позиция на Съвета от 5 март 2002 г. (все още непубликувана в Официален вестник) и Решение на Европейския парламент от 15 май 2002 г.[5] ОВ L 166, 11.6.1998 г., стр. 45.[6] ОВ L 125, 5.5.2001 г., стр. 15.[7] ОВ L 110, 20.4.2001 г., стр. 28.[8] ОВ L 160, 30.6.2000 г., стр. 1.[9] ОВ L 126, 26.5.2000 г., стр. 1. Директива, изменена с Директива 2000/28/ЕО (ОВ L 275, 27.10.2000 г., стр. 37).[10] ОВ L 141, 11.6.1993 г., стр. 27. Директива, последно изменена с Директива 2000/64/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 290, 17.11.2000 г., стр. 27).[11] ОВ L 228, 11.8.1992 г., стр. 1. Директива, последно изменена с Директива 2000/64/ЕО на Европейския парламент и на Съвета.[12] ОВ L 360, 9.12.1992 г., стр. 1. Директива, последно изменена с Директива 2000/64/ЕО на Европейския парламент и на Съвета.[13] ОВ L 375, 31.12.1985 г., стр. 3. Директива, последно изменена с Директива 2001/108/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 41, 13.2.2002 г., стр. 35).[14] ОВ L 193, 18.7.1983 г., стр. 1. Директива, последно изменена с Директива 2001/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 283, 27.10.2001 г., стр. 28).--------------------------------------------------