title: Директива 2006/119/ЕО на Комисията от 27 ноември 2006 година за изменение с цел адаптиране към техническия прогрес на Директива 2001/56/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно отоплението на купето на моторните превозни средства и на техните ремаркетаТекст от значение за ЕИП.

text:
Важна правна забележка

|

32006L0119

Официален вестник n° L 330 , 28/11/2006 стр. 0012 - 0015 Официален вестник n° L 314 , 01/12/2007 стр. 0358 - 0361

		Директива 2006/119/ЕО на Комисиятаот 27 ноември 2006 годиназа изменение с цел адаптиране към техническия прогрес на Директива 2001/56/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно отоплението на купето на моторните превозни средства и на техните ремаркета(текст от значение за ЕИП)КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,като взе предвид Директива 70/156/ЕИО на Съвета от 6 февруари 1970 г. за сближаване на законодателствата на държавите-членки по отношение на типовото одобрение на моторни превозни средства и техните ремаркета [1], и по-специално член 13, параграф 2 от нея,като има предвид, че:(1) Директива 2001/56/ЕО на Европейския парламент и на Съвета [2] е една от специалните директиви съгласно процедурата на ЕО за типово одобрение, която е установена с Директива 70/156/ЕИО. С Директива 2001/56/ЕО се въвеждат изисквания за типово одобрение на превозни средства, оборудвани с отоплители, работещи чрез изгаряне на гориво и на отоплителите, работещи чрез изгаряне на гориво в качеството им на компоненти.(2) Правило № 122 на ИКЕ на Организацията на обединените нации относно одобряване на превозни средства от категории M, N и O по отношение на техните отоплителни системи влезе в сила на 18 януари 2006 г. Тъй като настоящото правило е приложимо в Общността, необходимо е да се осигури еквивалентност между изискванията, определени в Директива 2001/56/ЕО, и тези, определени в Правило № 122 на ИКЕ на Организацията на обединените нации. Следователно специфичните изисквания, посочени в приложение 9 към Правило № 122 на ИКЕ на Организацията на обединените нации относно отоплителните системи на превозни средства, превозващи опасни товари, следвa да бъдат включени в Директива 2001/56/ЕО.(3) Следователно Директива 2001/56/ЕО следва да бъде съответно изменена.(4) Мерките, предвидени в настоящата директива, са в съответствие със становището на Комитета за привеждане в съответствие с техническия прогрес, създаден съгласно член 13 от Директива 70/156/ЕИО,ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:Член 1Изменение на Директива 2001/56/ЕОДиректива 2001/56/ЕО се изменя в съответствие с текста, посочен в приложението към настоящата директива.Член 2Преходни разпоредби1. Считано от 1 октомври 2007 г. по отношение на типа превозно средство, оборудвано с отоплителна система, работеща чрез изгаряне на втечнен нефтен газ (ВНГ), която отговаря на изискванията, определени в Директива 2001/56/ЕО, както е изменена с настоящата директива, държавите-членки не могат на основания, свързани с отоплителните системи, да предприемат някои от следните мерки:a) отказ за предоставяне на типово одобрение на ЕО или на национално типово одобрение;б) забрана на регистрация, продажба или пускане в движение на превозно средство от този тип.2. Считано от 1 октомври 2007 г. по отношение на типа отоплител, работещ чрез изгаряне на гориво ВНГ като компонент, който отговаря на изискванията, определени в Директива 2001/56/ЕО, както е изменена с настоящата директива, държавите-членки не могат да предприемат някои от следните мерки:a) отказ за предоставяне на типово одобрение на ЕО или на национално типово одобрение;б) забрана на регистрация, продажба или пускане в употреба на компонент от този тип.3. Считано от 1 април 2008 г. по отношение на типа превозно средство, оборудвано с отоплителна система с ВНГ или типа отоплител, работещ чрез изгаряне на гориво ВНГ като компонент, които не отговарят на изискванията, определени в Директива 2001/56/ЕО, както е изменена с настоящата директива, държавите-членки отказват да предоставят типово одобрение на ЕО и могат да откажат да предоставят национално типово одобрение.Член 3Транспониране1. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за да се съобразят с настоящата директива не по-късно от 30 септември 2007 г. Те незабавно съобщават на Комисията текста на тези разпоредби и таблицата на съответствието между тези разпоредби и настоящата директива.Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.2. Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното законодателство, които приемат в областта, уредена с настоящата директива.Член 4Влизане в силаНастоящата директива влиза сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.Член 5АдресатиАдресати на настоящата директива са държавите-членки.Съставено в Брюксел на 27 ноември 2006 година.За КомисиятаGünter VerheugenЗаместник-председател[1] ОВ L 42, 23.2.1970 г., стр. 1. Директива, последно изменена с Директива 2006/40/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 161, 14.6.2006 г., стр. 12).[2] ОВ L 292, 9.11.2001 г., стр. 21. Директива, последно изменена с Директива 2004/78/ЕО на Комисията (ОВ L 231, 30.6.2004 г., стр. 69).--------------------------------------------------ПРИЛОЖЕНИЕДиректива 2001/56/ЕО се изменя, както следва:1. В края на "Списък на приложенията" се добавя следният ред:"Приложение IX  Допълнителни разпоредби, приложими за някои превозни средства, както е определено в Директива 94/55/ЕО."2. Приложение VIII се изменя, както следва:а) заглавието на раздел 1 се заменя със следното:"1. ОТОПЛИТЕЛНИ СИСТЕМИ, РАБОТЕЩИ С ВНГ, ИЗПОЛЗВАНИ В МОТОРНИ ПРЕВОЗНИ СРЕДСТВА ПРИ ДВИЖЕНИЕ"б) точка 1.1.6.2 се заменя със следния текст:"1.1.6.2. не може да възникне неконтролирано изтичане в резултат на случайно прекъсване. Осигуряват се средства за прекъсване на потока ВНГ, като се инсталира устройство във или непосредствено зад регулатора, монтиран върху цилиндъра или резервоара; или ако регулаторът не е монтиран върху цилиндъра или резервоара, се инсталира устройство непосредствено пред гъвкавия или твърдия тръбопровод, отвеждащ от цилиндъра или резервоара, и едно допълнително устройство се инсталира във или зад регулатора."в) заглавието на раздел 2 се заменя със следното:"2. ОТОПЛИТЕЛНИ СИСТЕМИ, РАБОТЕЩИ С ВНГ, ИЗПОЛЗВАНИ САМО ЗА МОТОРНИ ПРЕВОЗНИ СРЕДСТВА И ТЕХНИТЕ РЕМАРКЕТА ПРИ СТАЦИОНАРНИ УСЛОВИЯ"3. Добавя се следното приложение IX:""ПРИЛОЖЕНИЕ IXДОПЪЛНИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ, ПРИЛОЖИМИ ЗА НЯКОИ ПРЕВОЗНИ СРЕДСТВА, КАКТО Е ОПРЕДЕЛЕНО В ДИРЕКТИВА 94/55/ЕО [*]1. ПРИЛОЖНО ПОЛЕНастоящото приложение се прилага за превозни средства, спрямо които се прилагат специфични изисквания относно отоплителите, работещи чрез изгаряне на гориво, и тяхното монтиране, предвидени в Директива 94/55/ЕО.2. ОПРЕДЕЛЕНИЯЗа целите на настоящото приложение се прилагат определенията на обозначенията за превозни средства EX/II, EX/III, AT, FL и OX, посочени в глава 9.1 от приложение Б към Директива 94/55/ЕО.3. ТЕХНИЧЕСКИ РАЗПОРЕДБИ3.1. Общи положения (превозни средства EX/II, EX/III, AT, FL и OX)3.1.1. Отоплителите, работещи чрез изгаряне на гориво, и пътят за отвеждане на техните изгорели газове са така проектирани, разположени, защитени или изолирани, че да се предотврати всякакъв неприемлив риск от загряване или запалване на товара. Настоящото изискване се смята за изпълнено, ако резервоарът за гориво и системата за отвеждане на отработените газове на уреда съответстват на разпоредбите на точки 3.1.1.1 и 3.1.1.2. Съответствието с тези разпоредби се проверява на напълно комплектовано превозно средство.3.1.1.1. Всеки резервоар за гориво, захранващ уреда, отговаря на следните изисквания:a) в случай на какъвто и да е разлив горивото изтича на земята, без да влиза в контакт с горещи части на превозното средство или товара;б) резервоарите за гориво, съдържащи бензин, са оборудвани с ефективно искрогасително устройство в гърловината или с капачка, която да осигурява херметичното затваряне на гърловината.3.1.1.2. Системата за отвеждане на отработените газове, както и тръбите за отходните газове са така ориентирани или защитени, че да се избегне всякаква опасност за товара от нагряване или запалване. Частите на системата за отвеждане на отработените газове, разположени непосредствено под резервоара за гориво (дизел), следва да са на разстояние от поне 100 mm или да бъдат защитени от термичен екран.3.1.2. Отоплителят, работещ чрез изгаряне на гориво, се включва ръчно. Забраняват се програмни устройства.3.2. EX/II и EX/III превозни средстваНе се разрешават отоплители, работещи чрез изгаряне на гориво, които използват газови горива.3.3. Превозни средства FL3.3.1. Отоплителите, работещи чрез изгаряне на гориво, се спират поне по един от следните методи:а) чрез съзнателно ръчно изключване от кабината на водача;б) при спиране на двигателя на превозното средство; в този случай отоплителят може да бъде стартиран отново ръчно от водача;в) при задействане на захранваща помпа на моторното превозно средство за превозваните опасни товари.3.3.2. Разрешава се период на последействие след изключването на отоплителите, работещи чрез изгаряне на гориво. За методите по букви б) и в) от точка 3.3.1 захранването с въздух за горене се прекратява с подходящи мерки след цикъл на последействие, продължаващ не повече от 40 секунди. Могат да се използват само отоплители, за които е доказано, че техният топлообменник издържа намаления цикъл на последействие от 40 секунди по време на тяхното нормално използване.""[*] ОВ L 319, 21.12.1994 г., стр. 7.--------------------------------------------------


title: Директива на Съвета от 18 юли 1989 година за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно дълбочината на протекторите на гумите на някои категории моторни превозни средства и ремаркета за тях

text:
               13/ 09

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               181

         31989L0459

               L 226/4

               ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ

      ДИРЕКТИВА НА СЪВЕТА

   от 18 юли 1989 година
   за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно дълбочината на протекторите на гумите на някои категории моторни превозни средства и ремаркета за тях
   (89/459/ЕИО)
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
   като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално член 75 от него;
   като взе предвид предложението на Комисията (1);
   като взе предвид становището на Европейския парламент (2),
   като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (3);
   като има предвид, че на своята среща в рамките на Съвета от 19 декември 1984 г. Съветът и представителите на правителствата на държавите-членки приеха резолюция относно безопасността на движението по пътищата (4), приканвайки Комисията да представи на Съвета предложения в тази връзка;
   като има предвид, че нормите относно минималната дълбочина на протекторите на гумите, въпреки че са отделен специфичен проблем, са сред целите и задачите, определени за 1986 г., която беше година на безопасността на движението по пътищата в Общността;
   като има предвид, че на 18 февруари 1986 г. Европейският парламент прие резолюция относно програмата на Комисията за годината на безопасността на движението по пътищата (5), включваща дълбочината на протекторите на гумите като една от нормите, които Комисията следва да приеме възможно най-бързо;
   като има предвид, че разпоредби от този вид трябва да осигуряват по-висока степен на безопасност;
   като има предвид, че сега националните изисквания за минимална дълбочина на протекторите на гумите в различните държави-членки се различават помежду си и като има предвид че, тези различия причиняват проблеми, свързани със съответствието със законодателството за движението по пътищата, на автомобилистите, използващи колите си на териториите на различни държави-членки;
   като има предвид, че хармонизирането на тези изисквания ще улесни свободното движение на превозни средства и пътувания на физически лица между държавите-членки и ще спомогне за премахване на пречките в търговията и нарушаване на конкуренцията,
   ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
   Член 1
   Държавите-членки предприемат всички необходими мерки, за да се гарантира, че по време на техния срок на експлоатация по пътищата, гумите за следните категории превозни средства: М1, N1, O1 и O2, така както са определени в приложение I към Директива 70/156/ЕИО от 7 февруари 1970 г. на Съвета за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно одобряването по вид на моторни превозни средства и ремаркета за тях (6), последно изменена с Директива 87/403/ЕИО (7), имат дълбочина на протектора в основните вдлъбнатини на протекторната площ не по-малко от 1,6 mm.
   „Основни вдлъбнатини“ са широките вдлъбнатини в централната част, която покрива около три четвърти от ширината на протекторната площ.
   Член 2
   Държавите-членки могат, след консултации с Комисията, да изключат от обхвата на настоящата Директива, или да въведат специални разпоредби относно, превозни средства, за които е обявено, че представляват исторически интерес и са поначало оборудвани с пневматични или други гуми, които, докато са били нови, са имали дълбочина на протекторите по-малко от 1,6 mm, при условие че указаните превозни средства са оборудвани с такива гуми, използват се в изключителни случаи и никога или почти никога не се използват на обществените пътища.
   Член 3
   След като се консултират с Комисията, държавите-членки приемат и обнародват преди 1 юни 1991 г., законите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за да се съобразят с настоящата директива преди 1 януари 1992 г. Държавите-членки информират Комисията за текста на разпоредбите, които те приемат в изпълнение на настоящата директива.
   Член 4
   Адресати на настоящата директива са държавите-членки.

      Съставена в Брюксел на 18 юли 1989 година.

            За Съвета

            Председател

         R. DUMAS

      (1)  ОВ С 279, 17.10.1987 г., стр. 5.

      (2)  ОВ С 47, 27.2.1989 г., стр. 185.

      (3)  ОВ С 80, 28.3.1988 г., стр. 22.

      (4)  ОВ С 341, 21.12.1984 г., стр. 1.

      (5)  ОВ С 68, 24.3.1986 г., стр. 35.

      (6)  ОВ L 42, 23.2.1970 г., стр. 1.

      (7)  ОВ L 220, 8.8.1987 г., стр. 44.


title: Директива 2010/30/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 19 май 2010 година относно посочването на консумацията на енергия и на други ресурси от продукти, свързани с енергопотреблението, върху етикети и в стандартна информация за продуктите  (Текст от значение за ЕИП )

text:
               18.6.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 153/1

         ДИРЕКТИВА 2010/30/ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
   от 19 май 2010 година
   относно посочването на консумацията на енергия и на други ресурси от продукти, свързани с енергопотреблението, върху етикети и в стандартна информация за продуктите
   (преработена версия)
   (текст от значение за ЕИП)
   ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 194, параграф 2 от него,
   като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
   като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
   след консултация с Комитета на регионите,
   в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
   като имат предвид, че:

               (1)

               Директива 92/75/ЕИО на Съвета от 22 септември 1992 г. относно посочване на консумацията на енергия и други ресурси от домакински уреди в етикети и стандартна информация, свързана с продуктите (3) е била съществено изменена (4). Тъй като следва да бъдат направени допълнителни изменения в нея, тя следва да бъде преработена от съображения за яснота.

               (2)

               Приложното поле на Директива 92/75/ЕИО е ограничено до домакински уреди. Съобщение на Комисията от 16 юли 2008 г. относно план за действие за устойчиво потребление и производство и за устойчива промишлена политика показа, че разширяването на приложното поле на Директива 92/75/ЕИО до продукти, свързани с енергопотреблението, които при употреба оказват значително пряко или непряко въздействие върху консумацията на енергия, би могло да засили потенциалното взаимодействие между съществуващите законодателни мерки, по-специално Директива 2009/125/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 г. за създаване на рамка за определяне на изискванията за екодизайн към продукти, свързани с енергопотреблението (5). Настоящата директива не следва да засяга прилагането на Директива 2009/125/ЕО. Заедно с посочената директива и с други инструменти на Съюза, настоящата директива представлява част от по-широка правна рамка и в контекста на един цялостен подход води до допълнителни икономии на енергия и до ползи за околната среда.

               (3)

               В заключенията на председателството от заседанието на Европейския съвет от 8 и 9 март 2007 г. се изтъква необходимостта от увеличаване на енергийната ефективност в Съюза, за да се постигне целта за намаляване с 20 % до 2020 г. на консумацията на енергия в Съюза, определят се цели за развиване на енергия от възобновяеми източници в целия ЕС и намаляване на емисиите на парникови газове, като се настоява за цялостно и бързо изпълнение на основните цели, определени в Съобщението на Комисията от 19 октомври 2006 г., озаглавено „План за действие за енергийна ефективност: реализиране на потенциал“. В плана за действие се изтъкват изключителните възможности за икономии на енергия в сектор „Продукти“.

               (4)

               Подобряването на ефективността на продуктите, свързани с енергопотреблението, посредством информиран избор от страна на потребителите, е от полза за икономиката на ЕС като цяло.

               (5)

               Предоставянето на точна, подходяща и съпоставима информация за конкретната консумация на енергия от продукти, свързани с енергопотреблението, следва да окаже влияние върху крайните ползватели при избора им в полза на онези продукти, които при употреба консумират или водят непряко до консумацията на по-малко енергия и други основни ресурси и по този начин да накара производителите да предприемат стъпки за намаляване на консумираната енергия и други основни ресурси от продуктите, които те произвеждат. Това също така би следвало косвено да насърчи ефективната употреба на тези продукти, за да се постигне целта на ЕС за 20 % енергийна ефективност. При липсата на такава информация действието единствено на пазарните сили няма да може да насърчи рационалното използване на енергията и на другите основни ресурси за тези продукти.

               (6)

               Следва да се припомни, че в законодателството на Съюза и в националните законодателства се дават определени права на потребителите по отношение на закупени продукти, включително право на обезщетение или замяна на продукта.

               (7)

               Комисията следва да предостави списък с приоритети на продукти, свързани с енергопотреблението, които могат да бъдат обхванати от делегиран акт съгласно настоящата директива. Такъв списък следва да бъде включен в плана за работа, посочен в Директива 2009/125/ЕО.

               (8)

               Информацията играе основна роля за действието на пазарните сили и затова е необходимо да се въведат единни етикети за всички продукти от един и същи вид, да се осигури на потенциалните купувачи допълнителна стандартизирана информация за изразходваната енергия и други основни ресурси от тези продукти, както и да се вземат мерки да се осигури същата информация и на потенциалните крайни ползватели, които не виждат изложен продукта и следователно нямат възможност да видят етикета. За да бъде ефективна и успешна употребата на етикета, той следва да бъде лесно разпознаваем за крайните ползватели, опростен и кратък. За тази цел съществуващото оформление на етикета следва да се запази като основно средство за информиране на крайните ползватели относно енергийната ефективност на продуктите. Консумацията на енергия и другите показатели в информацията за продуктите следва да се измерват в съответствие с хармонизираните стандарти и методи.

               (9)

               Както беше изтъкнато в направената от Комисията оценка на въздействието, придружаваща предложението за настоящата директива, схемата за обозначаване на енергийната ефективност се използва като модел в различни страни по света.

               (10)

               Държавите-членки следва редовно да наблюдават спазването на настоящата директива и да включат необходимата информация в доклада, който са задължени да предоставят на Комисията съгласно настоящата директива на всеки четири години, като се обърне особено внимание на задълженията на доставчиците и търговците.

               (11)

               В Регламент (ЕО) № 765/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 9 юли 2008 г. за определяне на изискванията за акредитация и надзор на пазара във връзка с предлагането на пазара на продукти (6) се съдържат общи разпоредби относно надзора на пазара във връзка с предлагането на продукти на пазара. За да се постигнат целите ѝ, в настоящата директива се установяват по-подробни разпоредби в това отношение. Въпросните разпоредби са в съответствие с Регламент (ЕО) № 765/2008.

               (12)

               Една напълно доброволна схема ще доведе до положение, в което само някои продукти ще носят етикети или ще имат стандартна продуктова информация, с риск това да доведе до объркване или дори до погрешна информация на някои крайни ползватели. Настоящата схема следва да осигури за всички съответни продукти посочването на консумацията на енергия и на други основни ресурси чрез поставяне на етикет и стандартен продуктов фиш.

               (13)

               Продуктите, свързани с енергопотреблението, при употреба оказват пряко или непряко въздействие върху консумацията на множество разнообразни форми на енергия, като електричеството и газта са най-важните сред тях. Затова настоящата директива следва да обхваща всички продукти, свързани с енергопотреблението, които оказват пряко или непряко въздействие върху консумацията на енергия, независимо от формата на енергията, по време на употреба.

               (14)

               Продуктите, свързани с енергопотреблението, които оказват голямо пряко или непряко въздействие върху консумацията на енергия или съответно на други основни ресурси и които дават адекватна възможност за повишаване на ефективността следва да бъдат обхванати от делегиран акт, когато предоставянето на информация с помощта на етикети може да стимулира крайните ползватели да купуват по-ефективни продукти.

               (15)

               За да се постигнат целите на Съюза, свързани с изменението на климата и енергийната сигурност, и предвид очакването, че общата консумация на енергия от продукти ще продължи да нараства в дългосрочен план, делегираните актове съгласно настоящата директива могат, където е необходимо, също така да подчертаят на етикета високата обща консумация на енергия на продукта.

               (16)

               Редица държави-членки са въвели политика на обществени поръчки, която изисква възлагащите органи да купуват енергоефективни продукти. Редица държави-членки са въвели стимули за енергоефективни продукти. Критериите за приемливост на продуктите от гледна точка на обществените поръчки може да се различават съществено в отделните държави-членки. Посочването на класа на енергийната ефективност за определени продукти, уредени в делегираните актове съгласно настоящата директива, може да намали фрагментацията на обществените поръчки и мерките за стимулиране и да улесни навлизането на енергоефективни продукти.

               (17)

               Стимулите, които държавите-членки могат да предвидят за насърчаването на употребата на енергоефективни продукти, може да представляват държавна помощ. Настоящата директива не засяга резултатите от евентуални бъдещи процедури за държавна помощ, които могат да бъдат открити съгласно членове 107 и 108 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) по отношение на тези стимули и не следва да обхваща въпроси, свързани с данъчното облагане и фискални въпроси. Държавите-членки сами определят вида на такива стимули.

               (18)

               Насърчаването на употребата на енергоефективни продукти чрез етикетиране, обществени поръчки и стимули не следва да влошава цялостните екологични показатели и функционирането на тези продукти.

               (19)

               На Комисията следва да бъдат предоставени правомощия да приеме делегирани актове в съответствие с член 290 ДФЕС по отношение на посочването върху етикети и в стандартна информация за продуктите на консумацията на енергия и на други основни ресурси от продукти, свързани с енергопотреблението, при употребата им. От особена важност е Комисията да проведе подходящи консултации по време на подготвителната си работа, включително на експертно равнище.

               (20)

               Комисията следва редовно да представя на Европейския парламент и на Съвета обобщение, което да обхваща ЕС и всяка държава-членка поотделно, на докладите относно дейностите по осигуряване изпълнението и равнището на съответствие, представени от държавите-членки съгласно настоящата директива.

               (21)

               Комисията следва да отговаря за адаптирането на класификациите на етикетирането, за да осигури предвидимост за промишлеността и разбираемост за потребителите.

               (22)

               В различна степен в зависимост от съответния продукт технологичното развитие и възможностите за значителна допълнителна икономия на енергия могат да наложат допълнителна продуктова диференциация, както и преглед на класификацията, като този преглед следва да включва по-специално възможността за изменение. Този преглед следва да се извърши възможно най-бързо по отношение на продукти, които поради големите си иновативни характеристики могат да допринесат значително за енергийната ефективност.

               (23)

               Когато Комисията прави преглед на напредъка и изготвя доклади относно изпълнението на плана за действие за устойчиво потребление и производство и за устойчива промишлена политика през 2012 г., тя по-специално ще анализира необходимостта от по-нататъшни действия за подобряване на енергийните и екологичните показатели на продуктите, включително inter alia на възможността да се предостави на потребителите информация относно въглеродния отпечатък на продуктите или въздействието на продуктите върху околната среда в рамките на жизнения им цикъл.

               (24)

               Задължението за транспониране на настоящата директива в националното право следва да бъде ограничено до разпоредбите, които представляват изменение по същество в сравнение с Директива 92/75/ЕИО. Задължението за транспониране на разпоредбите, които не са изменени, произтича от Директива 92/75/ЕИО.

               (25)

               Когато държавите-членки изпълняват разпоредбите на настоящата директива, те следва да се стремят да се въздържат от приемането на мерки, които могат да наложат ненужни бюрократични и усложнени задължения на засегнатите участници на пазара, по-специално на малките и средните предприятия.

               (26)

               Настоящата директива не следва да засяга задълженията на държавите-членки по отношение на сроковете за транспониране в националното право и за прилагане на Директива 92/75/ЕИО.

               (27)

               В съответствие с точка 34 от Междуинституционалното споразумение за по-добро законотворчество (7) държавите-членки се насърчават да съставят, за себе си и в интерес на Общността, свои собствени таблици, които да показват, доколкото е възможно, съответствието между настоящата директива и мерките за транспониране, и да ги оповестят,

         ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
   Член 1
   Приложно поле
   1.   Настоящата директива установява рамка за хармонизирането на националните мерки по отношение на информацията за крайните ползватели, особено посредством етикети и стандартна информация за продуктите, по отношение на консумацията на енергия и когато е приложимо, на други основни ресурси при употреба, както и допълнителна информация, касаеща продукти, свързани с енергопотреблението, като по този начин позволява на крайните ползватели да избират по-ефективни продукти.
   2.   Настоящата директива се прилага за продукти, свързани с енергопотреблението, които при употреба оказват значително пряко или непряко въздействие върху консумацията на енергия и когато е приложимо, на други основни ресурси.
   3.   Настоящата директива не се прилага за:

               а)

               продукти втора употреба;

               б)

               никакви превозни средства за пътници или товари;

               в)

               фирмената табелка с техническите данни или съответния ѝ еквивалент, поставени на продуктите с цел безопасност.

         Член 2
   Определения
   За целите на настоящата директива:

               а)

               „продукт, свързан с енергопотреблението“ или „продукт“ е всяка стока, която при употреба оказва влияние върху консумацията на енергия и която се предлага на пазара и/или се пуска в експлоатация в Съюза, включително части, които са предназначени за вграждане в продукти, свързани с енергопотреблението и обхванати от настоящата директива, които се предлагат на пазара и/или се пускат в експлоатация за крайните ползватели като отделни части и чиито екологични показатели могат да бъдат оценени независимо;

               б)

               „фиш“ означава стандартна таблица с информация за даден продукт;

               в)

               „други основни ресурси“ означава вода, химикали или други вещества, използвани от даден продукт при нормална употреба;

               г)

               „допълнителна информация“ означава друга информация относно показателите и характеристиките на даден продукт, която е свързана със или е полезна за преценяване на консумацията на енергия или на други основни ресурси въз основа на измерими данни;

               д)

               „пряко въздействие“ означава въздействието на продукти, които реално консумират енергия при употреба;

               е)

               „непряко въздействие“ означава въздействието на продукти, които не консумират енергия, но при употреба допринасят за икономиите на енергия;

               ж)

               „търговец“ означава търговец на дребно или друго лице, което продава, наема, предлага на лизинг или излага продукти на крайни ползватели;

               з)

               „доставчик“ означава производител или негов упълномощен представител в Съюза или вносител, който пуска на пазара или в експлоатация продукти на пазара на Съюза. При отсъствие на такова лице за доставчик се смята всяко физическо или юридическо лице, което пуска на пазара или в експлоатация продуктите, обхванати от настоящата директива;

               и)

               „пускане на пазара“ означава първото доставяне на продукт на пазара на Съюза с цел да бъде разпространен или използван в рамките на Съюза срещу възнаграждение или безплатно, независимо от техниката на продаване;

               й)

               „пускане в експлоатация“ означава първото използване по предназначение на продукт в Съюза;

               к)

               „неразрешена употреба на етикет“ означава използването на етикет не от органи на държавите-членки или от институции на ЕС по-начин, който не е предвиден в настоящата директива или в делегиран акт.

         Член 3
   Отговорности на държавите-членки
   1.   Държавите-членки гарантират, че:

               а)

               всички доставчици и търговци, установени на тяхната територия, изпълняват задълженията, предвидени в членове 5 и 6;

               б)

               по отношение на обхванатите от настоящата директива продукти се забранява поставянето на други етикети, маркировки, символи или надписи, които не съответстват на изискванията на настоящата директива и на съответните делегирани актове, ако поставянето им може да подведе или обърка крайните ползватели относно консумацията на енергия или съответно на други основни ресурси при употреба;

               в)

               въвеждането на система от етикети и фишове за консумираната или спестена енергия се съпътства от образователна и информационна кампания с цел да се насърчават енергийната ефективност и по-отговорното ползване на енергията от крайните ползватели;

               г)

               вземат се подходящи мерки, за да бъдат насърчени съответните национални или регионални органи, които отговарят за изпълнението на настоящата директива, да си сътрудничат и да си предоставят взаимно информация, както и да предоставят такава на Комисията с цел подпомагане на прилагането на настоящата директива. Административното сътрудничество и обменът на информация използват максимално предимствата на електронните средства за комуникация, те са ефективни спрямо разходите и могат да получават помощ чрез подходящи програми на ЕС. При необходимост това сътрудничество осигурява сигурността и поверителността на обработването и опазването на чувствителната информация, получена при тази процедура. Комисията взема подходящи мерки, за да насърчава и подпомага сътрудничеството между държавите-членки, посочено в настоящата буква.

         2.   Когато дадена държава-членка установи, че определен продукт не отговаря на всички съответни изисквания по отношение на етикета и фиша, предвидени в настоящата директива и в делегираните ѝ актове, доставчикът е длъжен да осигури съответствието на продукта с тези изисквания при ефективни и пропорционални условия, наложени от държавата-членка.
   Когато има достатъчно сведения, че даден продукт може да не отговаря на изискванията, съответната държава-членка взема всички необходими предпазни мерки и мерки, насочени към възстановяване на съответствието в точно определен срок, като се вземат предвид причинените вреди.
   Когато продуктът продължава да не отговаря на изискванията, съответната държава-членка взема решение за ограничаване или забрана на предлагането на пазара и/или пускането в експлоатация на въпросния продукт или за осигуряване на изтеглянето му от пазара. В случаите на изтегляне на продукта от пазара или на забрана за пускането му на пазара Комисията и другите държави-членки се информират незабавно.
   3.   На всеки четири години държавите-членки представят на Комисията доклад, в който предоставят и информация относно своите действия по осигуряване на изпълнението и постигнатото на териториите им равнище на съответствие.
   Комисията може да определи подробни изисквания под формата на насоки относно общото съдържание на тези доклади.
   4.   Комисията редовно предоставя за сведение на Европейския парламент и на Съвета обобщена информация относно тези доклади.
   Член 4
   Изисквания за информацията
   Държавите-членки гарантират, че:

               а)

               информацията за консумираната електроенергия, други форми на енергия и когато е приложимо, други основни ресурси при употреба, и допълнителната информация се предлагат, в съответствие с делегираните актове съгласно настоящата директива, на вниманието на крайните ползватели посредством фиш и етикет за продуктите, предложени за продажба, отдаване под наем, лизинг или изложени за крайния ползвател пряко или непряко с помощта на всякакви средства за дистанционна продажба, включително интернет;

               б)

               информацията, посочена в буква а), се предоставя за продукти за вграждане или монтиране само когато се изисква от приложимия делегиран акт;

               в)

               всяка реклама на конкретен модел продукти, свързани с енергопотреблението, които са обхванати от делегиран акт съгласно настоящата директива, включва информация относно енергийния клас на продукта, когато се предоставя информация за енергопотреблението или цената;

               г)

               всички рекламни материали с техническа информация относно продукти, свързани с енергопотреблението, в които се описват конкретни технически показатели на продукта, а именно технически ръководства и брошури на производителя, било от отпечатани или онлайн, предоставят на крайните ползватели необходимата информация относно консумацията на енергия или включват информация относно енергийния клас на продукта.

         Член 5
   Отговорности на доставчиците
   Държавите-членки гарантират, че:

               а)

               доставчиците, които предлагат на пазара или въвеждат в експлоатация продукти, попадащи в обхвата на даден делегиран акт, поставят етикети и фишове в съответствие с настоящата директива и делегирания акт;

               б)

               доставчиците изготвят техническа документация, която е достатъчна, за да даде възможност да се оцени точността на предоставената на етикета и във фиша информация. Тази техническа документация включва:

                           i)

                           общо описание на продукта;

                           ii)

                           когато е от значение, резултати от проведени проектни изчисления;

                           iii)

                           протоколи от изпитвания, ако са проведени, включително изпитвания, проведени от съответните нотифицирани организации, посочени в друго законодателство на Съюза;

                           iv)

                           когато стойностите са използвани за сходни модели — данни, с помощта на които тези модели могат да бъдат идентифицирани.

                     За целта доставчиците могат да използват документация, изготвена според изискванията, установени в съответното законодателство на Съюза;

               в)

               доставчиците съхраняват наличната техническа документация за проверка в срок от пет години, считано от датата на производство на последния съответен продукт.
               При поискване, в срок от 10 работни дни от получаване на искането от компетентния орган на държавата-членки или от Комисията, доставчиците осигуряват на органите за пазарен надзор на съответната държава-членка и на Комисията електронен вариант на техническата документация;

               г)

               доставчиците предоставят безплатно на търговците необходимите етикети във връзка с етикетирането и информацията за продукта.
               Без да се засяга изборът на доставчиците на система за доставка на етикети, доставчиците своевременно доставят етикети при поискване от търговците;

               д)

               освен етикети доставчиците предоставят и фиш за продукта;

               е)

               доставчиците включват фиш за продукта във всички брошури за продукта. Ако доставчикът не предлага брошури за продукта, той предоставя фишовете заедно с другата литература, която се предоставя за продукта;

               ж)

               доставчиците носят отговорност за точността на доставяните от тях етикети и фишове;

               з)

               счита се, че доставчиците са дали съгласието си за публикуването на информацията, предоставена на етикета или във фиша.

         Член 6
   Отговорности на търговците
   Държавите-членки гарантират, че:

               а)

               търговците поставят правилно етикетите, така че да се виждат добре и да са четливи, и включват фиша в брошурата за продукта или в другата литература, която придружава продуктите при продажбата им на крайни ползватели;

               б)

               когато се излага за продажба даден продукт, обхванат от делегиран акт, търговците прилагат подходящ етикет на добре видимо място, както е посочено в съответния делегиран акт, и във вариант на подходящия език.

         Член 7
   Дистанционна продажба и други форми на продажба
   Когато продуктите се предлагат за продажба, отдаване под наем или лизинг, чрез поръчка по пощата, по каталог, чрез интернет, чрез телемаркетинг или по всякакъв друг начин, който предполага, че потенциалните крайни ползватели не могат да видят предлагания продукт, в делегираните актове се предвижда разпоредба, която да гарантира, че на потенциалните крайни ползватели се предоставя информацията, съдържаща се върху етикета на продукта и във фиша, преди да закупят продукта. Делегираните актове, където е необходимо, определят по какъв начин етикетът, фишът или посочената върху етикета или във фиша информация се показва или предоставя на потенциалния краен ползвател.
   Член 8
   Свободно движение
   1.   Държавите-членки не забраняват, ограничават или възпрепятстват предлагането на пазара или въвеждането в експлоатация на своите територии на продукти, които попадат в обхвата и отговарят на изискванията на настоящата директива и на приложимия делегиран акт.
   2.   Освен ако имат доказателства за обратното, държавите-членки приемат, че етикетите и фишовете отговарят на разпоредбите на настоящата директива и делегираните актове. Държавите-членки изискват от доставчиците да представят доказателства по смисъла на член 5 относно точността на информацията, представена на етикетите или във фишовете, когато имат причина да смятат, че тази информация е неточна.
   Член 9
   Обществени поръчки и стимули
   1.   Когато даден продукт е обхванат от делегиран акт, възлагащите органи, сключващи договори за обществени поръчки за строителство, доставки или услуги, както е посочено в Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 г. относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, доставки и услуги (8), които не са изключени по силата на членове 12—18 от посочената директива, се стремят да възлагат поръчки само за такива продукти, които изпълняват критериите за най-високи показатели и са от най-високия клас енергийна ефективност. Държавите-членки могат също да изискат от възлагащите органи да възлагат поръчки само за такива продукти, които изпълняват тези критерии. Държавите-членки могат да обвържат прилагането на тези критерии с изисквания за икономическа ефективност, икономическа приложимост и техническа пригодност, както и достатъчна степен на конкуренция.
   2.   Параграф 1 се прилага за поръчки, чиято стойност е равна на или е по-висока от долните граници, определени в член 7 от Директива 2004/18/ЕО.
   3.   Когато държавите-членки предоставят стимули за продукт, обхванат от делегиран акт, те целят най-високите показатели, включително най-високият клас енергийна ефективност, установен в приложимия делегиран акт. Данъчното облагане и фискалните мерки не представляват стимули за целите на настоящата директива.
   4.   Когато държавите-членки предоставят стимули за продукти, както за крайните ползватели, използващи високоефективни продукти, така и за промишлените сектори, които рекламират и произвеждат такива продукти, те изразяват стойностите на показателите в класове, както е определено в приложимия делегиран акт, освен когато налагат по-високи нива на показателите спрямо границата за най-висок клас енергийна ефективност в делегирания акт. Държавите-членки могат да налагат по-високи нива на показателите спрямо границата за най-висок клас енергийна ефективност в делегирания акт.
   Член 10
   Делегирани актове
   1.   Комисията установява подробните изисквания относно етикетите и фишовете в делегирани актове в съответствие с членове 11, 12 и 13 по отношение на всеки вид продукт съгласно настоящия член.
   Когато даден продукт отговаря на критериите, изброени в параграф 2, той попада в обхвата на делегиран акт в съответствие с параграф 4.
   Разпоредбите в делегираните актове по отношение на информацията за консумацията на енергия и за други основни ресурси при употреба, посочвана върху етикета и във фиша, дават възможност на крайните ползватели да направят по-добре информиран избор и позволяват на органите за пазарен надзор да проверяват дали продуктите съответстват на представената информация.
   Когато делегиран акт съдържа разпоредби по отношение както на енергийната ефективност на даден продукт, така и на консумацията му на основни ресурси, оформлението и съдържанието на етикета подчертават енергийната ефективност на продукта.
   2.   Критериите, посочени в параграф 1, са следните:

               а)

               съгласно най-новите налични данни и предвид предлаганите на пазара на Съюза количества продуктите имат значителен потенциал за икономия на енергия и когато това е приложимо, на други основни ресурси;

               б)

               продуктите с равностойна функционалност, налични на пазара, имат големи различия в съответните стойности на показателите;

               в)

               Комисията отчита съответното законодателство на Съюза и актовете на саморегулиране, като доброволни споразумения, които се очаква да доведат по-бързо или с по-малки разходи до постигане на целите на политиката в сравнение със задължителните изисквания.

         3.   Когато изготвя проект на делегиран акт, Комисията:

               а)

               отчита екологичните параметри, определени в приложение I, част 1 от Директива 2009/125/ЕО, които са идентифицирани като значими в съответната мярка за изпълнение, приета съгласно Директива 2009/125/ЕО, и които са от значение за крайния ползвател при употребата на продукта;

               б)

               оценява въздействието на акта върху околната среда, крайните ползватели и производителите, включително върху малките и средните предприятия (МСП), по отношение на конкурентоспособността, включително на пазарите извън Съюза, и по отношение на иновациите, достъпа до пазари и разходите и ползите;

               в)

               извършва подходящи консултации със заинтересованите лица;

               г)

               определя датата или датите за изпълнение, както и въвежданите на етапи или преходни мерки или периоди, като отчита по-специално възможното влияние върху МСП или върху някои специфични групи продукти, произвеждани главно от МСП.

         4.   В делегираните актове се посочват по-специално:

               а)

               точното определение на вида продукти, който да бъде включен;

               б)

               стандартите или методите на измерване, които да се използват за получаване на информацията, посочена в член 1, параграф 1;

               в)

               елементите на техническата документация, изисквана съгласно член 5;

               г)

               оформлението и съдържанието на етикета, посочен в член 4, който има, доколкото е възможно, еднакво оформление при всички групи продукти и във всички случаи, се виждат ясно и са четливи. В обозначението на етикета се запазва като основа класификацията от „A“ до „G“; степените на класификация отговарят на значителна икономия на енергия и разходи от гледна точка на крайния ползвател.
               Могат да се добавят три допълнителни класа, ако технологичният напредък го налага. Тези допълнителни класове ще бъдат „А+“, „А++“ и „А+++“ за класа с най-висока ефективност. По принцип общият брой класове ще бъде ограничен до седем, освен ако има още класове, които да са запълнени.
               Цветовата схема включва не повече от седем различни класа от тъмнозелено до червено. Цветовият код само за класа с най-висока ефективност е винаги тъмнозелено. Ако има повече от седем класа, може да се дублира само червеният цвят.
               Прави се преглед на класификацията, по-специално когато значителна част от продуктите на вътрешния пазар достигнат най-високите класове енергийна ефективност и когато може да бъде постигната допълнителна икономия чрез по-нататъшна диференциация на продуктите.
               Подробни критерии за евентуална нова класификация на продуктите ще се определят, където е подходящо, според конкретния случай в съответния делегиран акт;

               д)

               мястото върху изложения продукт, където да се постави етикетът, и начинът, по който етикетът и/или информацията да бъдат осигурени при предлагане за продажба съгласно член 7. Където е подходящо, делегираните актове може да предвиждат етикетът да се закрепя към продукта или да се отпечатва върху опаковката или да съдържат подробни изисквания за отпечатването на етикетите в каталозите, за етикетирането при дистанционните продажби и при продажбите по интернет;

               е)

               съдържанието и където е подходящо, формата и други елементи от фиша или друга информация, посочена в член 4 и член 5, буква в). Информацията на етикета се съдържа и във фиша;

               ж)

               специфичното съдържание на етикета за реклама, включващо съответно енергийния клас и стойностите на друг подобен показател или други подобни показатели на продукта в четлива и добре видима форма;

               з)

               срокът на класификацията за целите на етикетирането, където е подходящо, в съответствие с буква г);

               и)

               нивото на точност на данните върху етикетите и във фишовете;

               й)

               датата за оценката и за евентуалното преразглеждане на делегирания акт, като се отчита темпът на техническия напредък.

         Член 11
   Упражняване на делегирането
   1.   Правомощията да приема делегираните актове, посочени в член 10, се предоставят на Комисията за срок от пет години, считано от 19 юни 2010 г. Комисията изготвя доклад относно делегираните правомощия не по-късно от шест месеца преди края на петгодишния срок. Делегирането на правомощията се подновява автоматично за срокове с еднаква продължителност, освен ако Европейският парламент или Съветът не го оттеглят в съответствие с член 12.
   2.   Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира едновременно Европейския парламент и Съвета за него.
   3.   Правомощията да приема делегирани актове се предоставят на Комисията при условията, предвидени в членове 12 и 13.
   Член 12
   Оттегляне на делегирането
   1.   Делегирането на правомощията, посочено в член 10, може да бъде оттеглено от Европейския парламент или от Съвета.
   2.   Институцията, започнала вътрешна процедура за вземане на решение дали да оттегли делегирането на правомощията, полага усилия да информира другата институция и Комисията в разумен срок преди да вземе окончателно решение, като посочва делегираните правомощия, които могат да бъдат оттеглени, както и евентуалните причини за оттеглянето.
   3.   С решението за оттегляне се прекратява делегирането на правомощията, посочени в същото решение. То поражда действие незабавно или на посочена в него по-късна дата. Решението за оттегляне не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила. То се публикува в Официален вестник на Европейския съюз.

   Член 13
   Възражения срещу делегирани актове
   1.   Европейският парламент или Съветът могат да възразят срещу делегирания акт в срок от два месеца от датата на нотификацията.
   По инициатива на Европейския парламент или на Съвета този срок се удължава с два месеца.
   2.   Ако към момента на изтичането на посочения срок нито Европейският парламент, нито Съветът не е възразил срещу делегирания акт, той се публикува в Официален вестник на Европейския съюз и влиза в сила на посочената в него дата.
   Делегираният акт може да се публикува в Официален вестник на Европейския съюз и да влезе в сила преди изтичането на посочения срок, ако и Европейският парламент, и Съветът са информирали Комисията за намерението си да не правят възражения.
   3.   Ако Европейският парламент или Съветът възразят срещу делегиран акт, той не влиза в сила. Институцията, която възразява срещу делегирания акт, посочва причините за това.
   Член 14
   Оценка
   Не по-късно от 31 декември 2014 г. Комисията извършва преглед на ефективността на настоящата директива и на делегираните ѝ актове и представя доклад на Европейския парламент и на Съвета.
   В този доклад Комисията също прави оценка на:

               а)

               приноса на член 4, буква в) по отношение на целта на настоящата директива;

               б)

               ефективността на член 9, параграф 1;

               в)

               необходимостта от изменение на член 10, параграф 4, буква г) предвид техническото развитие и разбирането от потребителите на оформлението на етикета.

         Член 15
   Санкции
   Държавите-членки установяват правилата относно санкциите, които се прилагат при нарушение на националните разпоредби, приети съгласно настоящата директива и делегираните ѝ актове, включително при неразрешена употреба на етикета, и вземат всички необходими мерки, за да гарантират изпълнението им. Предвидените санкции са ефективни, пропорционални и възпиращи. Държавите-членки нотифицират тези разпоредби на Комисията до 20 юни 2011 г. и нотифицират незабавно на Комисията всички последващи изменения на тези разпоредби.
   Член 16
   Транспониране
   1.   Държавите-членки въвеждат в сила най-късно до 20 юни 2011 г. законовите, подзаконовите и административните разпоредби, които са необходими, за да се съобразят с настоящата директива. Те незабавно съобщават на Комисията текста на тези разпоредби.
   Те прилагат тези разпоредби от 20 юли 2011 г.
   Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Те включват също така декларация, че позоваванията в съществуващите законови, подзаконови и административни разпоредби на Директива 92/75/ЕИО се считат за позовавания на настоящата директива. Условията и редът на позоваване и текстът на декларацията се определят от държавите-членки.
   2.   Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното право, които те приемат в областта, обхваната от настоящата директива.
   Член 17
   Отмяна
   Директива 92/75/ЕИО, изменена с регламента, посочен в приложение I, част А, се отменя считано от 21 юли 2011 г., без да се засягат задълженията на държавите-членки относно сроковете за транспониране в националното право и за прилагане на същата директива, които са посочени в приложение I, част Б.
   Позоваванията на Директива 92/75/ЕИО се считат за позовавания на настоящата директива и се четат съгласно таблицата на съответствието в приложение II.
   Член 18
   Влизане в сила
   Настоящата директива влиза в сила в деня след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
   Член 5, букви г), ж) и з) се прилагат от 31 юли 2011 г.
   Член 19
   Адресати
   Адресати на настоящата директива са държавите-членки.

      Съставено в Страсбург на 19 май 2010 година.

            За Европейския парламент

            Председател

         J. BUZEK

            За Съвета

            Председател

         D. LÓPEZ GARRIDO

      (1)  ОВ C 228, 22.9.2009 г., стp. 90.

      (2)  Позиция на Европейския парламент от 5 май 2009 г. (все още непубликувана в Официален вестник), Позиция на Съвета на първо четене от 14 април 2010 г. (все още непубликувана в Официален вестник), Позиция на Европейския парламент от 18 май 2010 г. (все още непубликувана в Официален вестник).

      (3)  ОВ L 297, 13.10.1992 г., стр. 16.

      (4)  Вж. приложение I, част А.

      (5)  ОВ L 285, 31.10.2009 г., стр. 10.

      (6)  ОВ L 218, 13.8.2008 г., стр. 30.

      (7)  ОВ C 321, 31.12.2003 г., стр. 1.

      (8)  ОВ L 134, 30.4.2004 г., стр. 114.

      ПРИЛОЖЕНИЕ I
      ЧАСТ А

         Отменената директива с последващите ѝ изменения

         (посочена в член 17)

                  Директива 92/75/ЕИО на Съвета
                  (ОВ L 297, 13.10.1992 г., стр. 16)

                  Регламент (ЕО) № 1882/2003
                  (ОВ L 284, 31.10.2003 г., стр. 1)

                  Само точка 32 от приложение III

            ЧАСТ Б

         Списък на сроковете за транспониране в националното право

         (посочени в член 16)

                  Директива

                  Срок за транспониране

                  92/75/ЕИО

                  1 януари 1994 г.

      ПРИЛОЖЕНИЕ II

         Таблица на съответствието

                  Директива 92/75/ЕИО

                  Настоящата директива

                  Член 1, параграф 1, уводни думи, първо изречение

                  Член 1, параграф 1

                  Член 1, параграф 1, уводни думи, второ изречение

                  Член 1, параграф 2

                  Член 1, параграф 1, първо—седмо тире

                  —

                  Член 1, параграф 2

                  —

                  —

                  Член 1, параграф 3, букви а) и б)

                  Член 1, параграф 3

                  Член 1, параграф 3, буква в)

                  —

                  Член 2, букви а) и б)

                  Член 1, параграф 4, първо и второ тире

                  Член 2, букви ж) и з)

                  Член 1, параграф 4, трето тире

                  —

                  Член 1, параграф 4, четвърто тире

                  Член 2, буква в)

                  Член 1, параграф 4, пето тире

                  Член 2, буква г)

                  —

                  Член 2, букви д), е), и), й) и к)

                  Член 1, параграф 5

                  —

                  Член 2, параграф 1

                  Член 4, буква а)

                  —

                  Член 4, букви б), в) и г)

                  Член 2, параграф 2

                  —

                  Член 2, параграф 3

                  Член 5, буква б)

                  Член 2, параграф 4

                  Член 5, букви б) и в)

                  Член 3, параграф 1

                  Член 5, буква а)

                  Член 3, параграф 2

                  Член 5, букви д) и е)

                  Член 3, параграф 3

                  Член 5, буква ж)

                  Член 3, параграф 4

                  Член 5, буква з)

                  —

                  Член 6, буква а)

                  Член 4, буква а)

                  Член 6, буква б)

                  Член 4, буква б)

                  Член 5, буква г)

                     Член 5

                  Член 7

                     Член 6

                  —

                  Член 7, буква а)

                  Член 3, параграф 1, буква а)

                  Член 7, буква б)

                  Член 3, параграф 1, буква б)

                  Член 7, буква в)

                  Член 3, параграф 1, буква в)

                  —

                  Член 3, параграф 1, буква г)

                  —

                  Член 3, параграфи 2, 3 и 4

                  Член 8, параграф 1

                  Член 8, параграф 1

                  Член 8, параграф 2

                  Член 8, параграф 2

                     Член 9

                  —

                  —

                  Член 9

                     Член 10

                  —

                  —

                  Член 10, параграфи 1, 2 и 3

                     Член 11

                  —

                  Член 12, буква а)

                  Член 10, параграф 4, буква а)

                  Член 12, буква б)

                  Член 10, параграф 4, буква б)

                  Член 12, буква в)

                  Член 10, параграф 4, буква в)

                  Член 12, буква г)

                  Член 10, параграф 4, буква г)

                  Член 12, буква д)

                  Член 10, параграф 4, буква д)

                  Член 12, буква е)

                  Член 10, параграф 4, буква е)

                  Член 12, буква ж)

                  —

                  —

                  Член 10, параграф 4, букви ж), з), и) и й)

                  —

                  Членове 11, 12, 13, 14 и 15

                     Член 13

                  Член 17

                     Член 14

                  Член 16

                  —

                  Член 18

                     Член 15

                  Член 19

                  —

                  Приложение I

                  —

                  Приложение II


title: Директива на Съвета от 8 юли 1985 година за изменение на Директива 83/181/ЕИО за определяне на обхвата на член 14, параграф 1, буква г) от Директива 77/388/ЕИО за освобождаване от данък върху добавената стойност на крайния внос на определени стоки

text:
Важна правна забележка

|

31985L0346

Официален вестник n° L 183 , 16/07/1985 стр. 0021 - 0021 специално финландско издание: глава 9 том 1 стр. 0123  специално испанско издание: глава 09 том 2 стр. 0003  специално шведско издание: глава 9 том 1 стр. 0123  специално португалско издание глава 09 том 2 стр. 0003  специално чешко издание глава 09 том 01 стр. 124  - 124 специално испанско издание глава 09 том 01 стр. 124  - 124 специално унгарско издание глава 09 том 01 стр. 124  - 124 специално литвийско издание глава 09 том 01 стр. 124  - 124 LV.ES глава 09 том 01 стр. 124  - 124 MT.ES глава 09 том 01 стр. 124  - 124 PL.ES глава 09 том 01 стр. 124  - 124 SK.ES глава 09 том 01 стр. 124  - 124 специално словенско издание глава 09 том 01 стр. 124  - 124

		19850708Директива на Съветаот 8 юли 1985 годиназа изменение на Директива 83/181/ЕИО за определяне на обхвата на член 14, параграф 1, буква г) от Директива 77/388/ЕИО за освобождаване от данък върху добавената стойност на крайния внос на определени стоки(85/346/EИО)СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално членове 99 и 100 от него,като взе предвид предложението на Комисията [1],като взе предвид становището на Европейския парламент [2],като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет [3],като има предвид, че Директива 83/181/ЕИО [4] установява минималното количество на горивото, намиращо се в резервоарите на моторните превозни средства с търговска цел, които трябва да бъдат освободени от данък върху добавена стойност при влизане;като има предвид, че за да се улесни преминаването на вътрешните граници в Общността, упоменатото количество би следвало да бъде увеличено на първоначалния етап — за превозните средства, които са предназначени, както и тези с възможност да превозват пътници и да пътуват между държавите-членки; като има предвид, че на втория етап Съветът следва да вземе решение въз основа на предложение на Комисията за увеличаване на упоменатото количество, приложимо за превозните средства, пътуващи между държавите-членки и предназначени, както и тези с възможност да превозват стоки,ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:Член 1Директива 83/181/ЕИО се изменя, както следва:1. Член 83 се заменя със следното:"Член 83Държавите-членки могат да ограничават прилагането на освобождаването за гориво, намиращо се в стандартните резервоари на моторните превозни средства с търговска цел:а) когато превозното средство идва от трета страна, на 200 литра за превозно средство и за пътуване;б) когато превозното средство идва от друга държава-членка:- на 200 литра за превозно средство и за пътуване в случай на превозни средства, които са предназначени, както и тези с възможност да транспортират стоки със или без заплащане,- на 600 литра за превозно средство и за пътуване в случай на превозни средства, които са предназначени, както и тези с възможност да транспортират повече от девет лица, включително водача, със или без заплащане.В съответствие с процедурите, предвидени в Договора в тази област, Съветът взема решение преди 1 юли 1986 г. въз основа на предложение на Комисията за увеличаване на количеството на горивото, разрешено за безмитен внос и намиращо се в стандартните резервоари на превозните средства, посочени в първа алинея, буква б), първо тире."2. Член 84, буква а) се заменя със следното:"а) моторните превозни средства с търговска цел, осъществяващи международен превоз от трети страни до тяхната гранична зона, с направление максимум до 25 километра по права линия, когато такъв превоз се състои от пътувания на лица, постоянно пребиваващи в тази зона;".Член 2Държавите-членки приемат необходимите мерки, за да се съобразят с настоящата директива най-късно до 1 октомври 1985 г. Те незабавно информират Комисията за това.Член 3Адресати на настоящата директива са държавите-членки.Съставено в Брюксел на 8 юли 1985 година.За СъветаПредседателJ. Santer[1] ОВ С 95, 6.4.1984 г., стр. 3.[2] ОВ С 172, 2.7.1984 г., стр. 15.[3] ОВ С 248, 17.9.1984 г., стр. 13.[4] ОВ L 105, 23.4.1983 г., стр. 38.--------------------------------------------------


title: Директива 2006/94/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година за създаване на общи правила за някои видове превоз на стоки по шосе (кодифицирана версия)Текст от значение за ЕИП.

text:
Важна правна забележка

|

32006L0094

Официален вестник n° L 374 , 27/12/2006 стр. 0005 - 0009

		20061212Директива 2006/94/ЕО на Европейския парламент и на Съветаот 12 декември 2006 годиназа създаване на общи правила за някои видове превоз на стоки по шосе(кодифицирана версия)(текст от значение за ЕИП)ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 71, параграф 1 от него,като взеха предвид предложението на Комисията,като взеха предвид становището на Икономическия и социален комитет [1],след консултации с Комитета на регионите,в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора [2],като имат предвид, че:(1) Първата директива на Съвета от 23 юли 1962 г. за създаване на някои общи правила за международен транспорт (превоз на стоки по шосе под наем или срещу заплащане) [3] е съществено изменена няколко пъти [4]. С цел яснота и рационалност посочената директива следва да бъде кодифицирана.(2) Общата транспортна политика включва, inter alia, постановяването на общи правила за международния превоз на стоки по шосе до или от територията на държава-членка или при преминаване през територията на една или повече държави-членки. Тези правила следва да бъдат постановени по такъв начин, че да допринасят за плавното функциониране на вътрешния транспортен пазар.(3) Необходимо е да се осигури постепенно разширяване на международния превоз на стоки по шосе, като се имат предвид развитието на търговията и движението на стоки в рамките на Общността.(4) Известен брой видове превоз бяха освободени от системата на квоти и разрешително за превоз. В рамките на организацията на пазара, въведена с Регламент (ЕИО) № 881/92 на Съвета от 26 март 1992 г. относно достъпа до пазара при автомобилен превоз на товари в рамките на Общността до или от територията на държава-членка или при преминаване през територията на една или повече държави-членки [5], система за освобождаване от разрешително на Общността и от всякакви други разрешителни за превоз следва да се поддържа за някои от тези видове транспорт поради техния специален характер.(5) Настоящата директива не следва да засяга задълженията на държавите-членки свързани със сроковете за транспониране в националното законодателство и прилагане на директивите, определени в приложение II, част Б,ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:Член 11. При условията, постановени в параграф 2, държавите-членки либерализират видовете международен превоз на стоки по шосе под наем или срещу заплащане, както и за собствена сметка, изброени в приложение I, когато такъв превоз се извършва до, от или транзитно през тяхната територия.2. Видовете превоз и празни курсове, направени във връзка с превоза, изброени в приложение I, се освобождават от разрешително на Общността и от всякакви други разрешителни за превоз.Член 2Настоящата директива не засяга условията, при които всяка държава-членка разрешава на своите граждани да осъществяват дейностите, посочени в настоящата директива.Член 3С настоящето се отменя Първата директива на Съвета от 23 юли 1962 г. за създаване на общи правила за някои видове превоз на стоки по шосе, без да се засягат задълженията на държавите-членки свързани със сроковете за транспониране в националното законодателство и прилагане на директивите, определени в приложение II, част Б.Позоваванията на отменената директива се считат за направени относно настоящата директива и следва да се четат съгласно таблицата на съответствие в приложение III.Член 4Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.Член 5Адресати на настоящата директива са държавите-членки.Съставено в Брюксел на 12 декември 2006 година.За Европейския парламентПредседателJ. Borrell FontellesЗа СъветаПредседателM. Pekkarinen[1] ОВ C 241, 28.9 2004 г., стр. 19.[2] Становище на Европейския парламент от 21 април 2004 г. (ОВ С 104 Е, 30.4.2004 г., стр. 545), и Решение на Съвета от 14 ноември 2006 г.[3] ОВ L 70, 6.8.1962 г., стр. 2005/62. Директива, последно изменена с Регламент (ЕИО) № 881/92 (ОВ L 95, 9.4.1992 г., стр. 1).[4] Виж приложение II, част А.[5] ОВ L 95, 9.4.1992 г., стр. 1. Регламент, последно изменен с Акта за присъединяване от 2003 г.--------------------------------------------------20061212ПРИЛОЖЕНИЕ IВидове превоз, който се освобождава от разрешително на Общността и от всякакво разрешително за превоз1. Превоз на поща като обществена услуга.2. Превоз на повредени и аварирали превозни средства.3. Превоз на стоки с моторни превозни средства, чиято максимално допустима обща маса, включително ремаркетата, не превишава 6 тона, или когато максималният допустим полезен товар, включително ремаркетата, не превишава 3,5 тона4. Превоз на стоки в моторни превозни средства, при условие че са изпълнени следните условия:а) превозваните стоки трябва да са собственост на предприятието или трябва да са продадени, купени, отдадени под наем или наети, произведени, извлечени, обработени и ремонтирани от предприятието;б) целта на пътуването трябва да бъде превоз на стоките до или от предприятието или тяхното преместване вътре или извън в предприятието поради негови собствени изисквания;в) моторните превозни средства, използвани за такъв превоз, трябва да бъдат управлявани от служители на предприятието;г) превозните средства, превозващи стоките, трябва да са собственост на предприятието или да са купени от него на отложено плащане, или да са наети, при условие че в последния случай те отговарят на условията на Директива 2006/1/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 18 януари 2006 г. относно използването на превозни средства, наети без шофьори, за автомобилен превоз на товари [1].Тази разпоредба не се прилага за използването на заменящо превозно средство по време на кратка авария на нормално използваното превозно средство;д) превозът не трябва да бъде повече от спомагателен спрямо основните дейности на предприятието.5. Превоз на медицински продукти, уреди, оборудване и други изделия, необходими за медицински грижи при оказване на помощ при извънредни обстоятелства, по-специално при природни бедствия.[1] ОВ L 33, 4.2.2006 г., стр. 82.--------------------------------------------------20061212ПРИЛОЖЕНИЕ IIЧАСТ АОтменена директива с нейните последващи измененияПърва директива на Съвета от 23 юли 1962 г. за създаване на някои общи правила за международен транспорт (превоз на стоки по шосе под наем или срещу заплащане) (ОВ 70, 6.8.1962 г., стр. 2005/62) | |Директива 72/426/ЕИО на Съвета (ОВ L 291, 28.12.1972 г., стр. 155) | |Директива 74/149/ЕИО на Съвета (ОВ L 84, 28.3.1974 г., стр. 8) | |Директива 77/158/ЕИО на Съвета (ОВ L 48, 19.2.1977 г., стр. 30) | |Директива 78/175/ЕИО на Съвета (ОВ L 54, 25.2.1978 г., стр. 18) | |Директива 80/49/ЕИО на Съвета (ОВ L 18, 24.1.1980 г., стр. 23) | |Директива 82/50/ЕИО на Съвета (ОВ L 27, 4.2.1982 г., стр. 22) | |Директива 83/572/ЕИО на Съвета (ОВ L 332, 28.11.1983 г., стр. 33) | само член 2 |Директива 84/647/ЕИО на Съвета (ОВ L 335, 22.12.1984 г., стр. 72) | само член 6 |Регламент (ЕИО) № 881/92 на Съвета (ОВ L 95, 9.4.1992 г., стр. 1) | само член 13 |ЧАСТ БСписък на сроковете за транспониране в националното законодателство и за прилагане (посочени в член 3)Директива | Срок за транспониране | Дата на прилагане |Първа директива на Съвета от 23 юли 1962 г. за създаване на някои общи правила за международен транспорт (превоз на стоки по шосе под наем или срещу заплащане) | 31 декември 1962 г. | |72/426/ЕИО | — | |74/149/ЕИО | — | 1 юли 1974 г. |77/158/ЕИО | 1 юли 1977 г. | |78/175/ЕИО | 1 юли 1978 г. | |80/49/ЕИО | — | 1 юли 1980 г. |82/50/ЕИО | 1 януари 1983 г. | |83/572/ЕИО | 1 януари 1984 г. | |84/647/ЕИО | 30 юли 1986 г. | |--------------------------------------------------20061212ПРИЛОЖЕНИЕ IIIТАБЛИЦА НА СЪОТВЕТСТВИЕТОПърва директива на Съвета от 23 юли 1962 г. за създаване на някои общи правила за международен транспорт (превоз на стоки по шосе под наем или срещу заплащане) | Настоящата директива |Член 1 | Член 1 |Член 2 | — |Член 3 | Член 2 |— | Член 3 |— | Член 4 |Член 4 | Член 5 |Приложение | Приложение I |— | Приложение II |— | Приложение III |--------------------------------------------------


title: Директива 93/98/ЕИО на Съвета от 29 октомври 1993 година за хармонизиране на срока за закрила на авторското право и някои сродни права

text:
Важна правна забележка

|

31993L0098

Официален вестник n° L 290 , 24/11/1993 стр. 0009 - 0013 специално финландско издание: глава 13 том 25 стр. 0075  специално шведско издание: глава 13 том 25 стр. 0075  специално чешко издание глава 17 том 01 стр. 141  - 145 специално испанско издание глава 17 том 01 стр. 141  - 145 специално унгарско издание глава 17 том 01 стр. 141  - 145 специално литвийско издание глава 17 том 01 стр. 141  - 145 LV.ES глава 17 том 01 стр. 141  - 145 MT.ES глава 17 том 01 стр. 141  - 145 PL.ES глава 17 том 01 стр. 141  - 145 SK.ES глава 17 том 01 стр. 141  - 145 специално словенско издание глава 17 том 01 стр. 141  - 145

		19931029Директива 93/98/ЕИО на Съветаот 29 октомври 1993 годиназа хармонизиране на срока за закрила на авторското право и някои сродни праваСЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално член 57, параграф 2 и членове 66 и 100а от него,като взе предвид предложението на Комисията [1],в сътрудничество с Европейския парламент [2],като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет [3],(1) като има предвид, че Бернската конвенция за закрила на литературните и художествените произведения и Международната конвенция за закрила на изпълнителите, продуцентите на звукозаписи и излъчващите организации (Римска конвенция) установяват само минимални срокове за закрила на правата, за които се отнасят, като оставят на договарящите се страни свободата да предоставят по-дълги срокове; като има предвид, че някои държави-членки са упражнили това им предоставено право; като има предвид, че някои държави-членки още не са се присъединили към Римската конвенция;(2) като има предвид, че в резултат на това има различия между националните законодателства, регулиращи сроковете за закрила на авторското право и сродните му права, които могат да затруднят свободното движение на стоки и свободата на предоставяне на услуги и да опорочат конкуренцията на общия пазар; като има предвид следователно, че с оглед на гладкото функциониране на вътрешния пазар законодателствата на държавите-членки трябва да бъдат хармонизирани така, че сроковете за закрила да бъдат идентични в цялата Общност;(3) като има предвид, че хармонизирането трябва да обхваща не само сроковете за закрила като такива, но и някои разпоредби относно прилагането, като датата, от която ще се изчислява всеки срок;(4) като има предвид, че разпоредбите на настоящата директива не засягат прилагането от държавите-членки на разпоредбите на член 14а, параграф 2, букви б), в) и г) и параграф 3 от Бернската конвенция;(5) като има предвид, че минималният срок на закрила, предвиден в Бернската конвенция, а именно, докато авторът е жив и 50 години след смъртта му, беше предназначен да предостави закрила на автора и първите две поколения от неговите низходящи; като има предвид, че средната продължителност на живота в Общността се е удължила дотолкова, че този срок вече не е достатъчен, за да обхване две поколения;(6) като има предвид, че някои държави-членки са предоставили срок, по-дълъг от 50 години след смъртта на автора, за да неутрализират последиците от световните войни върху използването на авторските произведения;(7) като има предвид, че за закрилата на сродните права някои държави-членки са въвели срок от 50 години след законното публикуване или законното публично съобщаване;(8) като има предвид, че съгласно позицията на Общността, възприета при Уругвайския кръг от преговори по Общото споразумение за митата и търговията (ГАТТ), срокът на закрила на продуцентите на звукозаписи трябва да бъде 50 години след първото публикуване;(9) като има предвид, че един от основните законови принципи, закриляни от правния ред на Общността, е зачитането на установените права; като има предвид, че поради това хармонизирането на сроковете за закрила на авторското право и сродните му права не може да има за последица намаляването на закрилата, с която понастоящем се ползват носителите на права в Общността; като има предвид, че с оглед да се сведат до минимум последиците от преходните мерки и да се позволи на вътрешния пазар да функционира на практика, хармонизирането на срока на закрила трябва да се извърши на дългосрочна основа;(10) като има предвид, че в своето Съобщение "Продължение на Зелената книга — Работна програма на Комисията в областта на авторското право и сродните му права" от 17 януари 1991 г. Комисията подчертава необходимостта от хармонизиране на авторското право и сродните му права на високо равнище на закрила, тъй като тези права са основни за интелектуалното творчество, и набляга, че тяхната закрила осигурява поддържането и развитието на творчеството в интерес на авторите, културните индустрии, потребителите и обществото като цяло;(11) като има предвид, че с оглед създаването на високо равнище на закрила, което в същото време да отговаря на изискванията на вътрешния пазар и необходимостта от създаване на законова среда, благоприятна за хармоничното развитие на литературното и художественото творчество в Общността, срокът на закрила на авторското право трябва да бъде хармонизиран на 70 години след смъртта на автора или 70 години, след като произведението е законно предоставено на публиката, а за сродните права — 50 години след събитието, от което започва да тече срокът;(12) като има предвид, че колективните произведения са закриляни в съответствие с член 2, параграф 5 от Бернската конвенция, когато в резултат на подбора и подреждането на тяхното съдържание те представляват интелектуални произведения; като има предвид, че тези произведения се закрилят като такива, без да се накърнява авторското право върху всяко от произведенията, съставляващи част от такива колективни произведения; като има предвид, че като последица от това към произведенията, включени в колективни произведения, могат да се прилагат специфични срокове на закрила;(13) като има предвид, че във всички случаи, когато едно или повече физически лица са определени като автори, срокът на закрила трябва да се изчислява след тяхната смърт; като има предвид, че въпросът за авторството върху цялото или част от едно произведение е фактически въпрос, който се решава от националните съдилища;(14) като има предвид, че сроковете на закрила трябва да се изчисляват от първия ден на януари на годината, следваща релевантното събитие, както са установени в Бернската и Римската конвенция;(15) като има предвид, че член 1 от Директива 91/250/ЕИО на Съвета от 14 май 1991 г. за правна закрила на компютърните програми [4] предвижда държавите-членки да закрилят компютърните програми чрез авторско право като литературни произведения по смисъла на Бернската конвенция; като има предвид, че настоящата директива хармонизира срока на закрила на литературните произведения в Общността; като има предвид, че член 8 от Директива 91/250/ЕИО, който въвежда само временни разпоредби, регулиращи срока на закрила на компютърните програми, трябва съответно да бъде отменен;(16) като има предвид, че членове 11 и 12 от Директива 92/100/ЕИО на Съвета от 19 ноември 1992 г. относно правото на отдаване под наем и в заем и относно някои права, сродни на авторското право в областта на интелектуалната собственост [5], установяват само минимални срокове на закрила, които подлежат на бъдеща хармонизация; като има предвид, че настоящата директива предвижда такава бъдеща хармонизация; като има предвид, че тези членове трябва съответно да бъдат отменени;(17) като има предвид, че закрилата на фотографии в държавите-членки е предмет на различни режими; като има предвид, че за да се постигне достатъчно хармонизиране на срока на закрила на фотографските произведения и по-специално на онези, които предвид техния художествен и професионален характер са от значение за вътрешния пазар, е необходимо да се определи равнището на оригиналност, изисквано от настоящата директива; като има предвид, че едно фотографско произведение по смисъла на Бернската конвенция се разглежда като оригинално, ако то е собствено авторско интелектуално творение, отразяващо личността на автора, без да се вземат под внимание никакви други критерии, като достойнство или предназначение; като има предвид, че закрилата на други фотографии трябва да бъде оставена на националното право;(18) като има предвид, че за да се избегнат различията в срока на закрила по отношение на сродните права, е необходимо да се установи една и съща начална точка за изчисляването на срока в цялата Общност; като има предвид, че изпълняването, записването, предаването, законното публикуване и законното публично съобщаване, т.е. способите, даващи възможност един обект на сродно право да бъде достъпен за възприемане по всякакви подходящи начини от неограничен брой лица, трябва да бъдат взети под внимание при изчисляването на срока на закрила, независимо от страната, където се извършва това изпълнение, запис, предаване, законно публикуване или законно публично съобщаване;(19) като има предвид, че правата на излъчващите организации върху техните предавания, независимо дали тези предавания се излъчват по жичен или безжичен път, включително чрез кабел или спътник, не трябва да са вечни; като има предвид, че за това е необходимо срокът на закрила да тече само от първото излъчване на дадено предаване; като има предвид, че тази разпоредба трябва да се разбира като насочена към избягването на нов срок, течащ в случаите на предаване, идентично с предишно такова;(20) като има предвид, че държавите-членки трябва да бъдат свободни да поддържат или да въвеждат други сродни права, в частност във връзка със закрилата на критичните и научните публикации; като има предвид, че с оглед да се осигури прозрачност на общностно равнище, е необходимо държавите-членки, които въвеждат нови сродни права, да уведомяват за това Комисията;(21) като има предвид, че е полезно да се изясни, че хармонизацията, осъществявана от настоящата директива, не се прилага към неимуществените права;(22) като има предвид, че за произведения, чиято страна по произход по смисъла на Бернската конвенция е трета страна и чийто автор не е гражданин на Общността, сравняването на сроковете на закрила трябва да се прилага, при условие че съответният срок в Общността не надвишава срока, установен в настоящата директива;(23) като има предвид, че когато носител на права, който не е гражданин на Общността, отговаря на изискванията за закрила по международно споразумение, срокът на закрила на сродните права трябва да бъде същият като този, установен в настоящата директива, при условие че не надвишава срока, установен в страната, на която е гражданин носителят на права;(24) като има предвид, че сравняването на сроковете не бива да води държавите-членки до противоречие с техните международни задължения;(25) като има предвид, че за гладкото функциониране на вътрешния пазар настоящата директива трябва да се прилага от 1 юли 1995 г. нататък;(26) като има предвид, че държавите-членки трябва да останат свободни да приемат разпоредби по тълкуването, адаптирането и по-нататъшното изпълнение на договорите за използване на закриляни произведения и други обекти, които са сключени преди удължаването на срока на закрила, произтичащо от настоящата директива;(27) като има предвид, че зачитането на придобитите права и законните очаквания са част от правния ред на Общността; като има предвид, че държавите-членки могат да предвидят, в частност, че при определени обстоятелства авторското право и сродните права, които са продължени по силата на настоящата директива, не могат да дадат основания за плащания от лица, които добросъвестно са използвали произведения по времето, когато тези произведения са били обществено достояние,ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:Член 1Времетраене на авторските права1. Правата на автор на литературно или художествено произведение по смисъла на Бернската конвенция текат приживе и 70 години след смъртта му, независимо от датата, когато произведението е направено публично достояние по законен начин.2. В случаите на съавторство срокът по параграф 1 се изчислява от смъртта на последния преживял автор.3. В случай на анонимни произведения или произведения, публикувани под псевдоним, срокът на закрила тече 70 години след като произведението е направено публично достояние по законен начин. Когато обаче възприетият псевдоним от автора не оставя съмнение за неговата идентичност или ако той разкрие идентичността си през периода, посочен в първото изречение, прилаганият срок на закрила е този, установен в параграф 1.4. Когато държавата-членка предвиди особени разпоредби за авторските права върху колективни произведения или разпоредби, които посочват юридическо лице като носител на права, срокът на закрила се изчислява съгласно разпоредбите на параграф 3, освен ако физическите лица, които са създали произведението като такова, са идентифицирани като създатели във вариантите на произведението, които са предоставени на публиката. Този параграф не накърнява правата на идентифицираните автори, чиито определени приноси, към които се прилагат параграфи 1 и 2, са включени в такива произведения.5. Когато едно произведение е публикувано в томове, части, свитъци, броеве или епизоди и срокът на закрила тече от датата, когато произведението е направено достояние на публиката по законен начин, срокът на закрила тече за всяка единица поотделно.6. В случай на произведения, за които срокът на закрила не се изчислява от смъртта на автора или авторите и които не са били законно предоставени на публиката 70 години след тяхното създаване, закрилата се прекратява.Член 2Филмови или аудио-визуални произведения1. Главният режисьор на филмово или аудио-визуално произведение се смята за негов автор или за един от неговите автори. Държавите-членки са свободни да посочват и други съавтори.2. Срокът на закрила на филмовите или аудио-визуалните произведения изтича 70 години след смъртта на последното от следните преживели лица, независимо дали тези лица са посочени като съавтори: главния режисьор, автора на сценария, автора на диалога и композитора на музиката, специално създадена за използването ѝ във филмовото или аудио-визуалното произведение.Член 3Времетраене на сродни права1. Правата на изпълнителите изтичат 50 години след датата на изпълнението. Ако обаче записът на изпълнението е законно публикуван или законно публично съобщен в рамките на този период, правата изтичат 50 години след датата на по-ранното първо публикуване или първото такова съобщаване.2. Правата на продуцентите на звукозаписи изтичат 50 години след като е направен записът. Ако обаче звукозаписът е законно публикуван или законно съобщен на публиката през този период, правото изтича 50 години след датата на по-ранното първо такова публикуване или първото такова публично съобщаване.3. Правата на продуцентите върху първото фиксиране на един филм изтичат 50 години след като е направено фиксирането. Ако обаче филмът е законно публикуван или законно публично съобщен през този период, правата изтичат 50 години след датата на по-ранното първо такова публикуване или първото такова публично съобщаване. Терминът "филм" означава кинематографично или аудио-визуално произведение или движещи се изображения, придружени или не със звук.4. Правата на излъчващите организации изтичат 50 години след първото излъчване на дадено предаване, независимо дали това предаване е излъчено по жичен или безжичен път, включително чрез кабел или спътник.Член 4Закрила на непубликувани преди това произведенияВсеки, който след изтичането на авторскоправната закрила за първи път законно публикува или законно публично съобщи непубликувано преди това произведение, се ползва от закрила, равна на имуществените права на автора. Срокът на закрила на такива права е 25 години от датата, когато произведението е било законно публикувано или законно публично съобщено за пръв път.Член 5Критични и научни публикацииДържавите-членки могат да закрилят критичните и научните публикации на произведения, които са станали обществено достояние. Максималният срок на закрила е 30 години от датата, когато публикацията е била законно публикувана за първи път.Член 6Закрила на фотографииФотографии, които са оригинални, в смисъл че са собствено авторско интелектуално произведение, се закрилят в съответствие с член 1. Никакви други критерии не се прилагат за определяне на тяхната пригодност за закрила. Държавите-членки могат да предвидят закрилата и на други фотографии.Член 7Закрила по отношение на трети страни1. Когато страната по произхода на едно произведение по смисъла на Бернската конвенция е трета страна и авторът на произведението не е гражданин на Общността, срокът на закрила, предоставен от държавите-членки, изтича на датата на изтичането на закрилата, предоставена в страната по произхода на произведението, но не може да надхвърля срока, установен в член 1.2. Срокът на закрила, установен в член 3, се прилага и в случаите, когато носителите на права не са граждани на Общността, при условие че държавите-членки им предоставят такава закрила. Срокът на закрила, предоставен от държавите-членки, изтича не по-късно от датата на изтичането на закрилата, предоставена в страната, на която е гражданин носителят на права, и не може да надвишава срока, установен в член 3, без обаче да се нарушават международните задължения на държавите-членки.3. Държавите-членки, които към датата на приемане на настоящата директива и по-специално по силата на техните международни задължения, установяват по-дълъг срок на закрила, отколкото този, който произтича от разпоредбите, посочени в параграфи 1 и 2, могат да запазят тази закрила до сключването на международни споразумения за срока на закрила на авторското право или сродните права.Член 8Изчисляване на сроковеСроковете, установени в настоящата директива, се изчисляват от първия ден на януари на годината, следваща събитието, което ги поражда.Член 9Неимуществени праваНастоящата директива не засяга разпоредбите на държавите-членки, регулиращи неимуществените права.Член 10Прилагане по време1. Когато срок на закрила, който е по-дълъг от съответния срок, установен от настоящата директива, вече тече в държава-членка към датата, посочена в член 13, параграф 1, настоящата директива няма да има за последица скъсяването на този срок на закрила в тази държава-членка.2. Сроковете на закрила, установени в настоящата директива, се прилагат към всички произведения и обекти, които са закриляни поне в една държава-членка към датата, посочена в член 13, параграф 1, по силата на националните разпоредби за авторското право и сродните му права или които отговарят на критериите за закрила по Директива 92/100/ЕИО.3. Настоящата директива не засяга никакви действия по използване, извършени преди датата, посочена в член 13, параграф 1. sДържавите-членки приемат необходимите разпоредби за закрила в частност на правата, придобити от трети страни.4. Не е необходимо държавите-членки да прилагат разпоредбите на член 2, параграф 1 към филмови или аудио-визуални произведения, създадени преди 1 юли 1994 г.5. Държавите-членки могат да определят датата, от която се прилага член 2, параграф 1, при условие че тази дата е не по-късно от 1 юли 1997 г.Член 11Техническо адаптиране1. Член 8 от Директива 91/250/ЕИО се отменя.2. Членове 11 и 12 от Директива 92/100/ЕИО се отменят.Член 12Процедура по нотифициранеДържавите-членки нотифицират незабавно Комисията за всеки правителствен план да се предоставят нови сродни права, включително и основните съображения за тяхното въвеждане и срока на предвижданата закрила.Член 13Общи разпоредби1. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с членове 1 - 11 от настоящата директива преди 1 юли 1995 г.Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.Държавите-членки съобщават на Комисията текстовете на разпоредбите от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.2. Държавите-членки прилагат член 12 от датата на нотифициране на настоящата директива.Член 14Адресати на настоящата директива са държавите-членки.Съставено в Брюксел на 29 октомври 1993 година.За СъветаПредседателR. Urbain[1] ОВ С 92, 11.4.1992 г., стр. 6 иОВ С 27, 30.1.1993 г., стр. 7.[2] ОВ С 337, 21.12.1992 г., стр. 205 иРешение от 27 октомври 1993 г. (все още непубликувано в Официален вестник).[3] ОВ С 287, 4.11.1992 г., стр. 53.[4] ОВ L 122, 17.5.1991 г., стр. 42.[5] ОВ L 346, 27.11.1992 г., стр. 61.--------------------------------------------------