title: Директива 2007/58/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2007 година за изменение на Директива 91/440/ЕИО на Съвета относно развитието на железниците в Общността и на Директива 2001/14/ЕО за разпределяне на капацитета на железопътната инфраструктура и събиране на такси за ползване на железопътната инфраструктура

text:
               3.12.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 315/44

         ДИРЕКТИВА 2007/58/ЕО НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
   от 23 октомври 2007 година
   за изменение на Директива 91/440/ЕИО на Съвета относно развитието на железниците в Общността и на Директива 2001/14/ЕО за разпределяне на капацитета на железопътната инфраструктура и събиране на такси за ползване на железопътната инфраструктура
   ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 71 от него,
   като взеха предвид предложението на Комисията,
   като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
   като взеха предвид становището на Комитета на регионите (2),
   в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора, в светлината на съвместния текст, одобрен от Помирителния комитет на 31 юли 2007 г. (3),
   като имат предвид, че:

               (1)

               Директива 91/440/ЕИО на Съвета от 29 юли 1991 г. за развитие на железниците в Общността (4) имаше за цел да улесни приспособяването на железопътната мрежа на Общността към изискванията на единния пазар и да подобри нейната ефикасност.

               (2)

               Директива 2001/14/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2001 г. за разпределяне капацитета на железопътната инфраструктура и събиране на такси за ползване на железопътната на инфраструктура (5) се отнася до принципите и процедурите, които да се прилагат при определяне и събиране на такси за железопътната инфраструктура и разпределяне на капацитета на железопътната инфраструктура.

               (3)

               В своята Бяла книга „Европейската транспортна политика до 2010 г.: време за вземане на решения“ Комисията обяви намерението си да продължи изграждането на вътрешния пазар в областта на железопътните услуги, като предложи отварянето на пазара за международни услуги за превоз на пътници.

               (4)

               Целта на настоящата директива е да уреди отварянето на пазара за международни услуги за железопътен превоз на пътници в рамките на Общността, поради което не следва да се отнася до услуги между държава-членка и трета страна. Освен това държавите-членки следва да могат да изключат от обхвата на настоящата директива услуги за транзит през Общността.

               (5)

               Състоянието на международните железопътни услуги в момента е твърде разнородно. Услугите на далечни разстояния (например нощни влакове) са в затруднение и много от тях в последно време бяха спрени от предлагащите ги железопътни предприятия с цел ограничаване на загубите. От друга страна, пазарът на международни високоскоростни услуги отбеляза рязко увеличение на трафика и ще продължи интензивното си развитие с удвояването и свързването на трансевропейската високоскоростна мрежа до 2010 г. Въпреки това и в двата случая съществува силен конкурентен натиск от страна на нискотарифните авиокомпании. Следователно е изключително важно да бъдат насърчавани нови инициативи чрез поощряване на конкуренцията между железопътните предприятия.

               (6)

               Не е възможно да бъде отворен пазарът за международни услуги за превоз на пътници без подробни разпоредби за достъп до инфраструктурата, съществен напредък в оперативната съвместимост и стриктна рамка за безопасността на железопътния транспорт на национално и европейско равнище. Всички тези елементи вече са налице след транспонирането на Директива 2001/12/ЕО (6) на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2001 г. за изменение на Директива 91/440/ЕИО на Съвета, Директива 2004/51/ЕО (7) на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. за изменение на Директива 91/440/ЕИО на Съвета, Директива 2001/13/ЕО (8) на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2001 г. за изменение на Директива 95/18/ЕО на Съвета, Директива 2001/14/ЕО и Директива 2004/49/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. за безопасността на железопътния транспорт на Общността (9) Необходимо е тази нова регулаторна рамка да бъде подкрепена с установена и утвърдена практика преди предложената дата за отваряне на пазара за международни услуги за превоз на пътници. Това ще изисква известно време. Следователно целевата дата за отваряне на пазара следва да се насрочи за 1 януари 2010 г.

               (7)

               Броят на железопътните услуги без междинни спирки е твърде ограничен. При пътувания с междинни спирки е много важно да бъде позволено на новите пазарни оператори да вземат и оставят пътници по маршрута, за да се осигури реална възможност за икономическа жизнеспособност на тези дейности и да се избегне поставянето на потенциалните конкуренти в неблагоприятно положение спрямо съществуващите оператори, които имат право да вземат и оставят пътници по маршрута. Това право не бива да нарушава националната и общностната уредба относно политиката на конкуренция.

               (8)

               Въвеждането на нови международни услуги с открит достъп, които включват междинни спирки, не би следвало да се използва за отваряне на пазара за вътрешни услуги за превоз на пътници, а да обхваща само второстепенни за международния маршрут спирки. В този смисъл следва да се въведат услуги, чиято основна цел е превоз на пътници по международен маршрут. При определяне дали това е основната цел на услугата следва да се отчитат критерии, като дял на оборота, както и на обема, реализирани в резултат на вътрешен или международен превоз на пътници, и разстояние, което се покрива от услугата. Това определяне следва да се извършва от съответния национален регулиращ орган по искане на заинтересована страна.

               (9)

               Регламент (ЕО) № 1370/2007 на Съвета от 23 октомври 2007 г. относно обществените услуги за пътнически превоз с железопътен и автомобилен транспорт (10), дава възможност на държавите-членки и местните власти да възлагат договори за обществени услуги. Тези договори могат да включват изключителни права за предоставяне на някои услуги. Необходимо е следователно да се гарантира, че разпоредбите на посочения регламент са съвместими с принципа на отваряне на международните услуги за превоз на пътници за конкуренция.

               (10)

               Отварянето на международните услуги за превоз на пътници за конкуренция, което включва правото да се вземат пътници от всяка гара по маршрута на международна услуга и да се оставят на друга, включително гари, разположени в една и съща държава-членка, може да има последици за организацията и финансирането на услугите за железопътен превоз на пътници, предоставяни по силата на договор за обществени услуги. Държавите-членки следва да имат възможността да ограничат правото на достъп до пазара в случаите, когато това право би нарушило икономическото равновесие на такива договори за обществени услуги и когато съответният регулиращ орган, посочен в член 30 от Директива 2001/14/ЕО, е дал одобрение въз основа на обективен икономически анализ, след отправено искане от компетентните органи, възложили договора за обществени услуги.

               (11)

               Някои държави-членки вече са пристъпили към отваряне на пазара на услугите за железопътен превоз на пътници чрез прозрачни и открити тръжни процедури за предоставяне на някои от тези услуги. Те не следва да се задължават да предоставят напълно открит достъп за международните услуги за превоз на пътници, тъй като тази конкуренция за правото на ползване на определени железни пътища дава достатъчна представа за пазарната стойност на предлагането на тези услуги.

               (12)

               Оценката за това, дали би могло да се наруши икономическото равновесие на договора за обществени услуги, следва да се основава на предварително определени критерии, като например въздействието върху рентабилността на услугите, предмет на договора за обществени услуги, включително ефектът върху нетната себестойност за възложилия договора компетентен обществен орган, върху потребителското търсене, ценообразуването на билетите, правилата за издаване на билетите, разположението и броя на спирките от двете страни на границата, разписанието и честотата на предлаганата нова услуга. Съобразявайки се с тази оценка и решението на съответния регулиращ орган, държавите-членки могат да разрешат, изменят или откажат искането за право на достъп до международна услуга за превоз на пътници, включително да наложат такси на оператора на новата международна услуга за превоз на пътници, въз основа на икономическия анализ и в съответствие с правото на Общността и принципите на равнопоставеност и недопускане на дискриминация.

               (13)

               С оглед допринасяне за осъществяването на услуги за превоз на пътници по линии, изпълняващи задължение за обществени услуги, държавите-членки следва да могат да упълномощят органите, отговарящи за тези услуги, да налагат такса върху услугите за превоз на пътници, попадащи в тяхната компетентност. Тази такса следва да допринася за финансирането на задълженията за обществени услуги, предвидени в договори за обществени услуги, сключени в съответствие с общностното право. Тя следва да се налага в съответствие с общностното право, и по-специално принципите на справедливост, прозрачност, недискриминация и пропорционалност.

               (14)

               Регулиращият орган следва да извършва дейността си така, че да избягва всякакви конфликти на интереси и всякаква възможна връзка с възлагането на разглеждания договор за обществени услуги. В частност ако поради причини от организационно или юридическо естество той е тясно свързан с компетентния орган, участвал във възлагането на разглеждания договор за обществени услуги, неговата функционална независимост следва да бъде гарантирана. Необходимо е компетенциите на регулиращия орган да се разширят с оглед определяне целта на дадена международна услуга и, когато е уместно, оценяване на потенциалното икономическо въздействие върху съществуващи договори за обществени услуги.

               (15)

               Настоящата директива бележи по-нататъшен етап в отварянето на железопътния пазар. Някои държави-членки вече са отворили пазара за международни услуги за превоз на пътници на тяхна територия. В този смисъл не следва да се разбира, че настоящата директива поражда задължения за тези държави-членки да предоставят преди 1 януари 2010 г. права на достъп на железопътни предприятия, лицензирани в друга държава-членка, където подобни права не са предоставени.

               (16)

               С оглед насърчаване на инвестициите за услугите, използващи специализирана инфраструктура, например високоскоростни железопътни линии, заявителите е необходимо да имат възможност да планират и да изискват правна сигурност, отразяваща вложените значителни дългосрочни инвестиции. Следователно за такива предприятия трябва да е възможно при нормални условия да сключват рамкови споразумения със срок до 15 години.

               (17)

               Националните регулиращи органи следва да обменят информация въз основа на член 31 от Директива 2001/14/ЕО и, където е необходимо в отделни случаи, да съгласуват принципите и практиките за оценка на това, дали икономическото равновесие на даден договор за обществени услуги е нарушено. Те следва постепенно да разработват указания въз основа на придобития опит.

               (18)

               Прилагането на настоящата директива следва да бъде оценено въз основа на доклад, който Комисията да представи две години след датата на отваряне на пазара за международните услуги за превоз на пътници. Този доклад следва също така да съдържа оценка на развитието на пазара, включително готовността за по-нататъшно отваряне на пазара на железопътни услуги за превоз на пътници. В доклада Комисията следва да включи анализ на различните модели за организация на този пазар и на въздействието на настоящата директива върху договорите за обществени услуги и тяхното финансиране. При това Комисията следва да отчита изпълнението на Регламент (ЕО) № 1370/2007 и вътрешно присъщите различия между държавите-членки (гъстота на мрежите, брой на пътниците, средни разстояния на пътуванията). В доклада си Комисията следва, когато е уместно, да предложи допълнителни мерки за улесняване на отварянето на пазара и да направи оценка на въздействието на такива мерки.

               (19)

               Мерките, необходими за изпълнение на директиви 91/440/ЕИО и 2001/14/ЕО, следва да бъдат приети в съответствие с Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. за установяване на условията и реда за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (11).

               (20)

               По-специално на Комисията следва да бъде предоставено правомощието да адаптира приложенията към споменатите директиви. Тъй като тези мерки са от общ характер и са предназначени да изменят несъществени елементи на тези директиви, те следва да бъдат приети в съответствие процедурата по регулиране с контрол, предвидена в член 5a от Решение 1999/468/ЕО.

               (21)

               Държава-членка, която няма железопътна система, нито планира да има такава в непосредствено бъдеще, би се обвързала с несъразмерно и безпредметно задължение, ако трябва да транспонира и прилага директиви 91/440/ЕИО и 2001/14/ЕО. Следователно, докато нямат железопътна система, такива държави-членки следва да бъдат освободени от задължението да транспонират и прилагат тези директиви.

               (22)

               Доколкото целта на настоящата директива, а именно развитието на железопътния транспорт на Общността, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите-членки предвид необходимостта да се осигурят справедливи и недискриминационни условия на достъп до инфраструктурата и да се отчете очевидно международният характер на експлоатацията на значителни участъци от железопътните мрежи, и следователно може, поради необходимостта от съгласувани наднационални действия, да бъде по-добре постигната на общностно равнище, Общността може да предприеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, посочен в член 5 от Договора. В съответствие с принципа на пропорционалност, посочен в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигане на тази цел.

               (23)

               В съответствие с точка 34 от Междуинституционалното споразумение за по-добро законотворчество (12) държавите-членки се насърчават да изготвят за себе си и в интерес на Общността таблици, които показват, доколкото е възможно, съответствието между настоящата директива и приетите мерки за нейното транспониране, и да осигурят публичен достъп до тях.

               (24)

               Директиви 91/440/ЕИО и 2001/14/ЕО следва да бъдат съответно изменени,

         ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
   Член 1
   Директива 91/440/ЕИО се изменя, както следва:

               1.

               в член 2 се добавя следният параграф:
               „4.   Държавите-членки могат да изключат от обхвата на настоящата директива всяка железопътна услуга, извършвана транзитно през Общността, чиито начална и крайна точка се намират извън територията на Общността.“;

               2.

               четвъртото тире от член 3 се заличава;

               3.

               в член 3 след петото тире се създава следното тире:

                           „—

                           „международна услуга за превоз на пътници“ означава пътническа услуга, при която влакът пресича границата на поне една държава-членка и чиято основна цел е превозването на пътници между гари, разположени в различни държави-членки; влакът може да бъде съединен и/или разделен и отделните секции могат да имат различен произход и направление, при условие че всички вагони пресичат поне една граница,“;

               4.

               в член 3 след шестото тире се създава следното тире:

                           „—

                           „транзит“ означава пресичане на територията на Общността, което се извършва без товарене или разтоварване на стоки и/или без вземане или оставяне на пътници на територията на Общността.“;

               5.

               първото тире от член 5, параграф 3 се заличава;

               6.

               в член 8, параграф 1 се заличават думите „и международни обединения“;

               7.

               член 10, параграф 1 се заличава;

               8.

               в член 10 се създават следните параграфи:
               „3а.   Железопътни предприятия, които попадат в приложното поле на член 2, получават не по-късно от 1 януари 2010 г. право на достъп до инфраструктурата на всички държави-членки с цел извършване на международни услуги за превоз на пътници. При извършване на международна услуга за превоз на пътници железопътните предприятия имат право да вземат пътници от всяка гара, разположена по международния маршрут, и да ги оставят на друга, включително гари, разположени в една и съща държава-членка.
               Правото на достъп до инфраструктурата на държавите-членки, за които делът от международния превоз на пътници с влак представлява повече от половината от пътникопотока на железопътните предприятия в тази държава-членка, се предоставя не по-късно от 1 януари 2012 г.
               Регулиращият орган или органи, посочени в член 30 от Директива 2001/14/ЕО, определят дали основната цел на услугата е превозът на пътници между гари, разположени в различни държави-членки, след отправено искане от съответните компетентни органи и/или заинтересовани железопътни предприятия.
               3б.   Държавите-членки могат да ограничат правото на достъп, определено в параграф 3а, за услуги между начална и крайна точка, които са предмет на един или повече договори за обществени услуги съгласно действащото законодателство на Общността. Това ограничение може да няма за резултат ограничаване на правото да се вземат пътници от всяка гара, разположена по маршрута на международна услуга, и да се оставят на друга, включително гари, разположени в една и съща държава-членка, освен когато упражняването на това право би нарушило икономическото равновесие на даден договор за обществени услуги.
               Регулиращият орган или органи, посочени в член 30 от Директива 2001/14/ЕО, определят дали икономическото равновесие би било нарушено въз основа на обективен икономически анализ и предварително определени критерии, след отправено искане от:

                           —

                           компетентния орган или компетентните органи, които са възложили договора за обществени услуги;

                           —

                           всеки друг заинтересован компетентен орган, който има право да ограничи достъпа по настоящия член;

                           —

                           управителя на инфраструктурата; или

                           —

                           железопътното предприятие, изпълняващо договора за обществени услуги.

                     Компетентните органи и железопътните предприятия, които извършват обществените услуги, предоставят на съответния регулиращ орган или органи информацията, която по разумно усмотрение е необходима за вземането на решение. Регулиращият орган се запознава с предоставената информация, като се допитва до всички заинтересовани страни, ако е необходимо, и уведомява заинтересованите страни за своето мотивирано решение в рамките на предварително определен разумен срок, но във всички случаи не по-късно от два месеца след получаване на цялата необходима информация. Регулиращият орган излага мотивите за своето решение и уточнява срока и условията, при които:

                           —

                           съответният компетентен орган или компетентни органи;

                           —

                           управителят на инфраструктурата;

                           —

                           железопътното предприятие, изпълняващо договора за обществени услуги; или

                           —

                           железопътното предприятие, което иска достъп,

                     могат да поискат преразглеждане на решението.
               3в.   Държавите-членки могат също да ограничат правото да се вземат и оставят пътници на гари в една и съща държава-членка по маршрута на международна услуга за превоз на пътници, когато изключителното право за превоз на пътници между тези гари е предоставено с договор за концесия, сключен преди 4 декември 2007 г. на основата на справедлива състезателна процедура и при спазване на съответните принципи на правото на Общността. Това ограничение може да продължи толкова, колкото е първоначалният срок на договора, или 15 години, според това кой от двата срока е по-кратък.
               3г.   Разпоредбите на настоящата директива не изискват дадена държава-членка да предоставя преди 1 януари 2010 г. правото на достъп, посочено в параграф 3а, на железопътни предприятия и техните пряко или косвено контролирани дъщерни дружества, лицензирани в държава-членка, в която не се предоставят права на достъп от подобно естество.
               3д.   Държавите-членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че посочените в параграфи 3б, 3в и 3г решения подлежат на съдебен контрол.
               3е.   Без да се засягат разпоредбите на параграф 3б, държавите-членки могат, при определените в настоящия член условия, да разрешат на органа, отговарящ за железопътния транспорт на пътници, да обложи с такса железопътните предприятия, осигуряващи услуги за превоз на пътници за експлоатацията на маршрути, попадащи в компетентността на този орган и които се експлоатират между две гари в съответната държава-членка.
               В този случай железопътните предприятия, предоставящи национални или международни транспортни услуги за железопътен превоз на пътници, подлежат на облагане със същата такса за експлоатирането на маршрутите, които попадат в компетентността на този орган.
               Таксата е предназначена да компенсира органа за задълженията за обществени услуги, установени в договора за обществени услуги, сключен в съответствие с общностното право. Приходите от такива такси, платени като компенсация, не могат да превишават необходимото за пълното или частичното покриване на разходите по изпълнение на съответните задължения за обществени услуги, като се отчитат съответните приходи и разумна печалба за изпълнението на тези задължения.
               Таксата се налага в съответствие с правото на Общността и зачита принципите за справедливост, прозрачност, недопускане на дискриминация и пропорционалност, в частност между средната цена на услугата за пътника и размера на таксата. Общо наложените съгласно настоящия параграф такси не бива да застрашават икономическата жизнеспособност на транспортната услуга за железопътен превоз на пътници, за която са наложени.
               Съответните органи съхраняват информацията, необходима за проследяване на произхода на таксите и тяхното използване. Държавите-членки предоставят тази информация на Комисията.“;

               9.

               член 10, параграф 8 се заменя със следното:
               „8.   Най-късно до 1 януари 2009 г. Комисията представя на Европейския парламент, Съвета, Европейския икономически и социален комитет и Комитета на регионите доклад за прилагането на настоящата директива.
               В този доклад се разглеждат:

                           —

                           прилагането на настоящата директива в държавите-членки, и по-специално въздействието ѝ в държавите-членки, както е посочено в параграф 3а, втора алинея, и ефективната работа на отделните органи;

                           —

                           развитието на пазара, в частност тенденциите в международния трафик, дейностите и пазарният дял на всички пазарни оператори, включително новите участници.“;

               10.

               в член 10 се добавя следният параграф:
               „9.   Най-късно до 31 декември 2012 г. Комисията представя на Европейския парламент, Съвета, Европейския икономически и социален комитет и Комитета на регионите доклад за прилагането на разпоредбите на параграфи 3а—3е.
               Прилагането на настоящата директива се оценява въз основа на доклад, представен от Комисията в срок две години от датата на отваряне на пазара на международни услуги за превоз на пътници.
               В доклада се съдържа оценка на развитието на пазара, включително готовността за по-нататъшно отваряне на железопътния пазар. В доклада си Комисията прави анализ на различните модели за организация на този пазар и на въздействието на настоящата директива върху договорите за обществени услуги и тяхното финансиране. При това Комисията следва да отчита изпълнението на Регламент (ЕО) № 1370/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2007 г. относно обществените услуги за пътнически превоз с железопътен и автомобилен транспорт (13) и вътрешно присъщите различия между държавите-членки (гъстота на мрежите, брой на пътниците, средни разстояния на пътуванията). В доклада си Комисията следва, когато е уместно, да предложи допълнителни мерки за улесняване на отварянето на пазара и да направи оценка на въздействието на тези мерки.

               11.

               член 11, параграф 2 се заменя със следното:
               „2.   Мерките, предназначени да изменят несъществени елементи на настоящата директива във връзка с адаптирането на нейните приложения, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 11а, параграф 3.“;

               12.

               член 11a, параграф 3 се заменя със следното:
               „3.   При позоваване на настоящия параграф се прилагат член 5a, параграфи 1—4 и член 7 от Решение 1999/468/ЕО, като се вземат предвид разпоредбите на член 8 от него.“;

               13.

               в член 15 се добавя следната алинея:
               „Задълженията за транспониране и изпълнение на настоящата директива не се прилагат за Кипър и Малта, доколкото на тяхната територия няма установена железопътна система.“

         Член 2
   Директива 2001/14/ЕО се изменя, както следва:

               1.

               в член 1, параграф 3 се добавя следната буква:

                           „д)

                           транспортни дейности под формата на железопътни услуги, които се извършват транзитно през Общността.“;

               2.

               в член 2 се добавя следната буква:

                           „н)

                           „транзит“ означава пресичане на територията на Общността, което се извършва без товарене или разтоварване на стоки и/или без вземане или оставяне на пътници на територията на Общността.“;

               3.

               в член 13 се добавя следният параграф:
               „4.   Когато даден кандидат възнамерява да поиска инфраструктурен капацитет с оглед извършване на международни услуги за превоз на пътници съгласно определението в член 3 от Директива 91/440/ЕИО, той уведомява съответните управители на инфраструктури и регулиращи органи. С цел да даде възможност за определяне целта на международната услуга да се превозват пътници между гари, разположени в различни държави-членки, и възможните икономически последици за вече съществуващите договори за обществени услуги, регулиращите органи следят да бъде уведомен всеки компетентен орган, който е възложил услуги за железопътен превоз на пътници, определени в договор за обществени услуги, всеки друг заинтересован компетентен орган, който има право да ограничава достъпа по член 10, параграф 3б от Директива 91/440/ЕИО, както и всяко железопътно предприятие, изпълняващо договора за обществени услуги по маршрута на тази международна услуга за превоз на пътници.“;

               4.

               член 17, параграф 5 се заменя със следното:
               „5.   Рамковите споразумения по принцип се сключват за срок пет години и могат да бъдат подновени за срокове, равни на първоначалната им продължителност. В особени случаи управителят на инфраструктурата може да приеме по-къси или по-дълги срокове. Всеки срок, по-дълъг от пет години, се обосновава с наличието на търговски договори, специални инвестиции или рискове.
               5а.   За услуги, при които се използва специализираната инфраструктура, посочена в член 24, която изисква значителни и дългосрочни инвестиции, надлежно обосновани от кандидата, рамковите споразумения могат да се сключват за срок 15 години. Период, по-дълъг от 15 години, е допустим само в изключителни случаи, по-конкретно в случаите, когато съществува широкомащабна и дългосрочна инвестиция, и по-специално когато такава инвестиция е обвързана с договорни задължения, включващи многогодишен амортизационен план.
               В този случай кандидатът може да поиска подробно определяне на характеристиките на капацитета — в това число честота, обем и качество на влаковите маршрути, — които ще се предоставят на кандидата за срока на рамковото споразумение. Управителят на инфраструктурата може да ограничи запазения капацитет, който за срок не по-малко от един месец е бил използван по-малко от праговата стойност, определена в член 27.
               От 1 януари 2010 г. може да се изготви първоначално рамково споразумение за срок 5 години, който може да се поднови еднократно, на основата на характеристики на капацитета, използвани от кандидатите, извършващи услуги преди 1 януари 2010 г., за да се отчетат специалните инвестиции или съществуващите търговски договори. Регулиращият орган, посочен в член 30, разрешава влизането в сила на такова споразумение.“;

               5.

               преди последното изречение на член 30, параграф 1 се добавя следното изречение:
               „Освен това той е функционално независим от всеки компетентен орган, участващ във възлагането на договор за обществени услуги.“;

               6.

               член 34, параграф 3 се заменя със следното:
               „3.   Мерките, предназначени да изменят несъществени елементи на настоящата директива във връзка с адаптирането на нейните приложения, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 35, параграф 3.“;

               7.

               член 35, параграф 3 се заменя със следното:
               „3.   При позоваване на настоящия параграф се прилагат член 5a, параграфи 1—4 и член 7 от Решение 1999/468/ЕО, като се вземат предвид разпоредбите на член 8 от него.“;

               8.

               в член 38 се добавя следната алинея:
               „Задълженията за транспониране и изпълнение на настоящата директива не се прилагат за Кипър и Малта, доколкото на тяхната територия няма установена железопътна система.“

         Член 3
   1.   Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива най-късно до 4 юни 2009 г. Те незабавно изпращат на Комисията текста на тези разпоредби.
   Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
   2.   Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното си законодателство, които приемат в областта, уредена с настоящата директива.
   3.   Разпоредбите на точки 2, 5, 6 и 7 от член 1 се прилагат от 1 януари 2010 г.
   Член 4
   Настоящата директива влиза в сила в деня след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
   Член 5
   Адресати на настоящата директива са държавите-членки.

      Съставено в Страсбург на 23 октомври 2007 година.

            За Европейския парламент

            Председател

         H.-G. PÖTTERING

            За Съвета

            Председател

         M. LOBO ANTUNES

      (1)  ОВ C 221, 8.9.2005 г., стр. 56.

      (2)  ОВ C 71, 22.3.2005 г., стр. 26.

      (3)  Становище на Европейския парламент от 28 септември 2005 г. (ОВ C 227 E, 21.9.2006 г., стр. 460), Обща позиция на Съвета от 24 юли 2006 г. (ОВ C 289 E, 28.11.2006 г., стр. 30), Позиция на Европейския парламент от 18 януари 2007 г. (все още непубликувана в Официален вестник), Законодателна резолюция на Европейския парламент от 25 септември 2007 г. и Решение на Съвета от 26 септември 2007 г.

      (4)  ОВ L 237, 24.8.1991 г., стр. 25. Директива, последно изменена с Директива 2006/103/ЕО (ОВ L 363, 20.12.2006 г., стр. 344).

      (5)  ОВ L 75, 15.3.2001 г., стр. 29. Директива, последно изменена с Директива 2004/49/ЕО (ОВ L 164, 30.4.2004 г., стр. 44).

      (6)  ОВ L 75, 15.3.2001 г., стр. 1.

      (7)  ОВ L 164, 30.4.2004 г., стр. 164.

      (8)  ОВ L 75, 15.3.2001 г., стр. 26.

      (9)  ОВ L 164, 30.4.2004 г., стр. 44.

      (10)  Виж стр. 1 от настоящия брой на Официален вестник.

      (11)  ОВ L 184, 17.7.1999 г., стр. 23. Решение, изменено с Решение 2006/512/ЕО (ОВ L 200, 22.7.2006 г., стр. 11).

      (12)  ОВ C 321, 31.12.2003 г., стр. 1.

      (13)  OВ L 315, 3.12.2007 г., стр. 1.“


title: Директива на Комисията от 14 януари 1987 година за изменение на някои Директиви на Съвета относно търговията със семена и посадъчен материал

text:
Важна правна забележка

|

31987L0120

Официален вестник n° L 049 , 18/02/1987 стр. 0039 - 0043 специално финландско издание: глава 3 том 22 стр. 0210  специално шведско издание: глава 3 том 22 стр. 0210  специално чешко издание глава 3 том 07 стр. 160  - 164 специално испанско издание глава 3 том 07 стр. 160  - 164 специално унгарско издание глава 3 том 07 стр. 160  - 164 специално литвийско издание глава 3 том 07 стр. 160  - 164 LV.ES глава 3 том 07 стр. 160  - 164 MT.ES глава 3 том 07 стр. 160  - 164 PL.ES глава 3 том 07 стр. 160  - 164 SK.ES глава 3 том 07 стр. 160  - 164 специално словенско издание глава 3 том 07 стр. 160  - 164

		19870114Директива на Комисиятаот 14 януари 1987 годиназа изменение на някои Директиви на Съвета относно търговията със семена и посадъчен материал(87/120/ЕИО)КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност,като взе предвид Директива 66/400/ЕИО на Съвета от 14 юни 1966 г. относно търговията със семена от цвекло [1], последно изменена с Регламент (ЕИО) № 3768/85 [2], и по-специално член 21а от нея,като взе предвид Директива 66/401/ЕИО на Съвета от 14 юни 1966 г. относно търговията със семена от фуражни култури [3], последно изменена с Директива 86/155/ЕИО [4], и по-специално член 2, параграф 1а и член 21а от нея,като взе предвид Директива 66/402/ЕИО на Съвета от 14 юни 1966 г. относно търговията със семена от зърнени култури [5], последно изменена с Директива 86/320/ЕИО на Комисията [6], и по-специално член 2, параграф 1а и член 21а от нея,като взе предвид Директива 69/208/ЕИО на Съвета от 30 юни 1969 г. относно търговията със семена от маслодайни и влакнодайни култури [7], последно изменена с Директива 86/155/ЕИО, и по-специално член 2, параграф 1а и член 20а от нея,като взе предвид Директива 70/458/ЕИО на Съвета от 29 септември 1970 г. относно търговията със семена от зеленчуци [8], последно изменена с Директива 86/155/ЕИО, и по-специално член 2, параграф 1а и член 40а от нея,като има предвид, че в резултат на развитието на научните и технически познания следва да се изменят Директиви 66/400/ЕИО, 66/401/ЕИО, 66/402/ЕИО, 69/208/ЕИО и 70/458/ЕИО поради посочените по-долу причини;като има предвид, че някои ботанически наименования, използвани в Директиви 66/401/ЕИО, 66/402/ЕИО, 69/208/ЕИО и 70/458/ЕИО, се считат за неправилни или със съмнителна достоверност;като има предвид, че тези наименования следва да се съгласуват с наименованията, които са общоприети в международен мащаб;като има предвид, че действащите международни методи допускат толеранс от 5 % в максималното тегло на партидите от семена;като има предвид, че е желателно да се приложи подобен толеранс в директивите на Общността;като има предвид, че условията относно културите от предишното засяване и пространствената изолация за производството на семена за захарно и кръмно цвекло, определени от Организацията за икономическо сътрудничество и развитие, се оказаха подходящи да бъдат приети от Общността;като има предвид, че правилата относно съдържанието на семена за горчива лупина в семената за сладка лупина следва да бъдат подобрени в полза на развитието на нормално достижимото от семената качество;като има предвид, че е необходимо да се контролира наличието на диворастящи растения и съдържанието на растения с червени зърна в културите, предназначени за производството на семена за ориз;като има предвид, че е необходимо да се предвидят по-строги изисквания по отношение съдържанието на червени зърна в семената за ориз;като има предвид, че действащите международни правила относно максималното тегло за една партида семена за някои видове зърнени култури бяха наскоро преразгледани; като има предвид, че това преразглеждане бе одобрено от Общността;като има предвид, че следователно максималното тегло за една партида семена, предвидено от правилата на Общността, трябва да бъде преразгледано по съответния начин;като има предвид, че мерките, предвидени в настоящата директива, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по семена и посадъчен материал за земеделие, градинарство и горско стопанство,ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:Член 1Директива 66/400/ЕИО се изменя, както следва:1. Преди приложение I, част А, параграф 1 се добавя следният параграф:"01. Културите от предишното засяване на производственото поле не са били несъвместими с производството на семена за Beta vulgaris от разновидност на културата и производственото поле е достатъчно предпазено от такива растения, получени при покълването на остатъчни семена от предишно засяване."2. В приложение I, част А параграф 5 се заменя със следния текст:"5. Минималните разстояния между съседни източници на прашец са следните:Култура | Минимално разстояние |1.За базови семена: | |от семенници на род Beta | 1000 m |2.За сертифицирани семена: | |а)от захарно цвекло: | |—от семенници на род Beta, които не са включени по-долу | 1000 m |—от семенниците на тетраплоидно захарно цвекло за диплоидните форми | 600 m |—от семенниците на диплоидното захарно цвекло за тетраплоидните форми | 600 m |—от семенниците на захарно цвекло, чиято плоидност е неизвестна - | 600 m |—от семенници на диплоидно захарно цвекло, предназначено за опрашител на диплоидни форми | 300 m |—от семенници на тетраплоидно захарно цвекло, предназначено за опрашител на тетраплоидни форми | 300 m |—между два семепроизводни посева със захарно цвекло, при които не е използвана мъжката стерилност | 300 m |б)за кръмно цвекло: | |—от семенници на род Beta, които не са включени по-долу | 1000 m |—от семенниците на тетраплоидното кръмно цвекло, предназначено за опрашители на диплоидни форми | 600 m |—от семенници на диплоидното кръмно цвекло, предназначено за опрашители на тетраплоидни форми | 600 m |—от семенници на кръмно цвекло, чиято плоидност не е известна | 600 m |—от семенници на диплоидно кръмно цвекло, предназначено за опрашител на диплоидни форми | 300 m |—от семенници на тетраплоидно кръмно цвекло, предназначено за опрашител на тетраплоидни форми | 300 m |—между два семепроизводни посева за производство на семена от кръмно цвекло, при които не е използвана мъжката стерилност | 300 m |Горепосочените разстояния могат да не се съблюдават, ако е налице достатъчна защита по отношение на който и да било нежелан външен опрашител. Не е необходима пространствена изолация между семепроизводни посеви от захарно и кръмно цвекло, използващи един и същ опрашител.За да се установи плоидността на зърноносните и отделящи прашец компоненти на културите, произвеждащи семена, следва да се направи справка с общия каталог на разновидностите на селскостопанските растителни видове, установен по силата на Директива 70/457/ЕИО на Съвета [9], последно изменена с Директива 86/155/ЕИО [10], или тези на националните каталози на разновидностите, изготвени съгласно същата директива. Ако тези информация не е включена по отношение на някой вид, плоидността се счита за неизвестна и се установява минимално разстояние на изолация от 600 m.3. Към приложение II се добавя следното изречение:"Максималното тегло на една партида не трябва да бъде превишавано с повече от 5 %."Член 2Директива 66/401/ЕИО се изменя, както следва:1. В член 2, параграф 1, буква А, думите, поместени по-долу в лявата колона, се заменят с думите, които им съответстват отдясно:Agrostis tenuis Sibth. | Agrostis capillaris L. |Arrhenatherum elatius (L.) Beauv. ex J. et K. Presl | Arrhenatherum elatius (L.) P. Beauv. ex J. S. et K. B. Presl |Fetsuca arundinacea Schreb. | Fetsuca arundinacea Schreber |Fetsuca pratensis Huds. | Fetsuca pratensis Hudson |Lolium × hybridum Hausskn. | Lolium × boucheanum Kunth |Trisetum flavescens (L.) Beauv. | Trisetum flavescens (L.) P. Beauv. |Medicago × varia Martyn | Medicago × varia T. Martyn |Brassica napus L. var. napobrassica (L.) Peterm. | Brassica napus L. var. napobrassica (L.) Rchb. |Brassica oleracea L. convar. acephala (DC) | Brassica oleracea L. convar. acephala (DC) Alef. var. medullosa Thell. + var. vаridis L. |Raphanus sativus L. ssp. oleifera (DC) Metzg. | Raphanus sativus L. var. oleiformis Pers. |2. В член 3, параграф 1 думите, поместени по-долу в лявата колона, се заменят с думите, които им съответстват отдясно:Brassica napus L. var. napobrassica (L.) Peterm. | Brassica napus L. var. napobrassica (L.) Rchb. |Brassica oleracea L. convar. acephala (DC) | Brassica oleracea L. convar. acephala (DC) Alef. var. medullosa Thell. + var. viridis L. |Fetsuca arundinacea Schreb. | Fetsuca arundinacea Schreber |Fetsuca pratensis Huds. | Fetsuca pratensis Hudson |Lolium × hybridum Hausskn. | Lolium × boucheanum Kunth |Medicago × varia Martyn | Medicago × varia T. Martyn |Raphanus sativus L. ssp. oleifera (DC) Metzg. | Raphanus sativus L. var. oleiformis Pers. |3. В колона 1 от таблицата в приложение II, част I, параграф 2, буква А:- думите "Agrostis tenuis" се заменят с думите "Agrostis capillaris",- думите "Lolium × hybridum" се заменят с думите "Lolium × boucheanum",- думите "ssp. oleifera" се заменят с думите "var. oleiformis".4. В приложение II, част I, параграф 2, буква Б, п), след думата "превишава" се добавя "2,5 %", а останалият текст от буква п) се заличава.5. В колона 1 на таблицата в приложение II, част II, параграф 2, буква А:- думите "Agrostis tenuis" се заместват с думите "Agrostis capillaris",- думите "Lolium × hybridum" се заместват с думите "Lolium × boucheanum",- думите "ssp. oleifera" се заместват с думите "var. oleiformis".6. В приложение II, част III, параграф 6, буква в) се заличава.7. В колона 1 от таблицата в приложение III:- думите "Agrostis tenuis" се заменят с думите "Agrostis capillaris",- думите "Lolium × hybridum" се заменят с думите "Lolium × boucheanum",- думите "ssp. oleifera" се заменят с думите "var. oleiformis".8. В приложение III, след таблицата се добавя следното:"Максималното тегло на една партида не трябва да бъде превишавано с повече от 5 %."Член 3Директива 66/402/ЕИО се изменя, както следва:1. В член 2, параграф 1, буква А думите "с изключение на Zea majs convar. microsperma (Koern) и Zea majs convar. saccharata (Koern)" се заменят с "(partim)".2. В приложение I, параграф 3, трета алинея, след думите "култури от" се добавят думите "Oryza sativa".3. Към приложение I, параграф 3 се добавя следният текст:"Г. Oryza sativa:Броят на растенията, които явно се разпознават като диворастящи или като растения с червени зърна, следва да не превишава:- 0 за производството на базови семена- 1 на 50 m2 за производството на сертифицирани семена."4. В колона 5 от таблицата в приложение II, параграф 2, буква А, означенията "2", "5" и "10" се заменят съответно с означенията "1", "3" и "5".5. В колона 2 от таблицата в приложение III означението "20" се заменя с означението "25" и в двата случая, в които то се появява.6. Към приложение III се добавя следното изречение:"Максималното тегло на една партида не следва да бъде превишавано с повече от 5 %."Член 4Директива 69/208/ЕИО се изменя, както следва:1. В член 2, параграф 1, буква А думите, поместени по-долу в лявата колона, се заменят с думите, които им съответстват отдясно:Brassica juncea (L.) Czern. et Coss. in Czern. | Brassica juncea (L.) et Czernj. Cosson |Brassica napus L. ssp. oleifera (Metzg.) Sinsk. | Brassica napus L. (partim) |Brassica nigra (L.) W. Koch | Brassica nigra (L.) Koch |Brassica rapa L. (partim) | Brassica rapa L. var. silvestris (Lam.) Briggs |2. В член 3, параграф 1 думите, поместени по-долу в лявата колона, се заместват с думите, които им съответстват от дясно:Brassica napus L. ssp. oleifera (Metzg.) Sinsk. | Brassica napus L. (partim) |Brassica rapa L. (partim) | Brassica rapa L. var. silvestris (Lam.) Briggs |3. В колона 1 от таблицата в приложение I, параграф 2, думите "ssp. oleifera" се заличават и в двата случая, когато се срещат.4. В колона 1 от таблицата в приложение II, част I, параграф 1, думите "ssp. oleifera" се заличават и в двата случая, когато се срещат.5. В колона 1 от таблицата в приложение II, част I, параграф 3, буква А, думите "ssp. oleifera" се заличават.6. В колона 1 от таблицата в приложение III, думите "ssp. oleifera" се заличават.7. Към приложение III се добавя следното изречение:"Максималното тегло на една партида не следва да бъде превишавано с повече от 5 %."Член 5Директива 70/458/ЕИО се изменя, както следва:1. В член 2, параграф 1, буква А думите, поместени по-долу в лявата колона, се заменят с думите, които им съответстват отдясно:Beta vulgaris L. var. cycla (L.) Ulrich | Beta vulgaris L. var. vulgaris |Beta vulgaris L. var. esculenta L. | Beta vulgaris L. var. conditiva Alef. |Brassica oleracea L. var. acephala DC subvar. laciniata L. | Brassica oleracea L. convar. acephala (DC.) Alef. var. sabellica L. |Brassica oleracea L. convar. botrytis (L.) Alef. var. botrytis | Brassica oleracea L. convar. botrytis (L.) Alef. var. botrytis L. |Brassica oleracea L. convar. botrytis (L.) Alef. var. italica Plenck | Brassica oleracea L. convar. botrytis (L.) Alef. var. cymosa Duch. |Brassica oleracea L. var. bullata subvar. gemmifera DC. | Brassica oleracea L. convar. oleracea var. gemmifera DC. |Brassica oleracea L. var. bullata DC. et var. subauda L. | Brassica oleracea L. convar. capitata (L.) Alef. var. sabauda L. |Brassica oleracea L. var. capitata L. f. alba DC. | Brassica oleracea L. convar. capitata (L.) Alef. var. alba DC. |Brassica oleracea L. var. capitata L. f. rubra (L.) Thell. | Brassica oleracea L. convar. capitata (L.) Alef. var. rubra DC. |Brassica oleracea L. var. gongylodes L. | Brassica oleracea L. convar. acephala (DC.) Alef. var. gongylodes |Brassica rapa L. var. rapa (L.) Thell. | Brassica rapa L. var. rapa |Cichorium intybus L. var. foliosum Bisch. | Cichorium intybus L. (partim) |Foeniculum vulgare P. Mill. | Foeniculum vulgare Miller. |Lycopersicon lycopersicum (L.) Karst. ex Farwell | Lycopersicon lycopersicum (L.) Karsten ex Farw. |Petroselinum crispum (Mill.) Nym. ex A. W. Hill | Petroselinum crispum (Miller) Nyman ex A. W. Hill |2. В първата колона от таблицата в приложение II, параграф 3, буква а) думите "var. botrytis" се заменят с думите "(карфиол)", а думите "(други видове)" се заменят с думите "(други подвидове)".3. Към приложение III, параграф 1 се добавя следното изречение:"Максималното тегло на една партида не трябва да бъде превишавано с повече от 5 %."Член 6Държавите-членки приемат необходимите мерки, за да се съобразят с настоящата директива, не по-късно от 1 юли 1988 г. Те незабавно информират Комисията за това.Член 7Адресати на настоящата директива са държавите-членки.Съставено в Брюксел на 14 януари 1987 година.За КомисиятаFrans AndriessenЗаместник-председател[1] ОВ 125,11.7.1966 г., стр. 2290/66.[2] ОВ L 362, 31.12.1985 г., стр. 8.[3] ОВ 125, 11.7.1966 г., стр. 2298/66.[4] ОВ L 118, 7.5.1986 г., стр. 23.[5] ОВ 125, 11.7.1966 г., стр. 2309/66.[6] ОВ L 200, 23.7.1986 г., стр. 38.[7] ОВ L 169, 10.7.1969 г., стр. 3.[8] ОВ L 225, 12.10.1970 г., стр. 7.[9] ОВ L 225, 12.10.1970 г., стр. 1.[10] ОВ L 118, 7.5.1986 г., стр. 23."--------------------------------------------------


title: Директива 96/57/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 3 септември 1996 година относно изискванията за енергийна ефективност на домашни хладилници, замразители и комбинирани хладилници, захранвани с електроенергия

text:
Важна правна забележка

|

31996L0057

Официален вестник n° L 236 , 18/09/1996 стр. 0036 - 0043 специално чешко издание глава 12 том 01 стр. 305  - 312 специално испанско издание глава 12 том 01 стр. 305  - 312 специално унгарско издание глава 12 том 01 стр. 305  - 312 специално литвийско издание глава 12 том 01 стр. 305  - 312 LV.ES глава 12 том 01 стр. 305  - 312 MT.ES глава 12 том 01 стр. 305  - 312 PL.ES глава 12 том 01 стр. 305  - 312 SK.ES глава 12 том 01 стр. 305  - 312 специално словенско издание глава 12 том 01 стр. 305  - 312

		19960903Директива 96/57/ЕО на Европейския парламент и на Съветаот 3 септември 1996 годинаотносно изискванията за енергийна ефективност на домашни хладилници, замразители и комбинирани хладилници, захранвани с електроенергияЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 100а от него,като взеха предвид предложенията на Комисията [1],като взеха предвид становището на Икономическия и социален комитет [2],в съответствие с процедурата, определена в член 189б от Договора [3],(1) като имат предвид, че е необходимо насърчаване на мерки, целящи доброто функциониране на вътрешния пазар;(2) като имат предвид, че в своята резолюция от 15 януари 1985 г. относно подобряването на програмите за пестене на електроенергия в държавите-членки [4] Съветът прикани държавите-членки да се придържат и, когато е необходимо, да увеличат усилията си за насърчаване на по-рационалното използване на енергията чрез допълнителното разработване на стратегии за интегрирано пестене на енергия;(3) като имат предвид, че домакинските хладилни уреди консумират значителен дял от вътрешната консумация на електроенергия в Общността, а по този начин и от общата консумация на електроенергия; като имат предвид, че различните модели хладилни уреди, налични на пазара на Общността, имат много различни нива на консумация на електроенергия за определен обем и сходни характеристики, т.е. изключително променяща се енергийна ефективност;(4) като имат предвид, че част от държавите-членки са в момент на приемане на разпоредби, отнасящи се до ефективността на домашните хладилници и замразители, което може да създаде препятствия за търговията с тези уреди в Общността;(5) като имат предвид, че е уместно като база да бъде определено едно високо ниво на защита при предложенията за сближаване на законовите, подзаконови и административни разпоредби на държавите-членки, отнасящи се до здравето, безопасността, защитата на околната среда, както и защитата на потребителите; като имат предвид, че настоящата директива гарантира високо ниво на защита, както на околната среда, така и на потребителя, целейки значително подобряване на енергийната ефективност на тези уреди;(6) като имат предвид, че приемането на такива мерки е от компетенцията на Общността; като имат предвид, че изискванията на настоящата директива са в рамките на нейните цели, като по този начин съответстват на изискванията на член 3б от Договора;(7) като имат предвид, освен това, че член 130с от Договора предвижда защитата и подобряването на околната среда и благоразумното и рационално използване на природните ресурси, като тези две цели са сред тези на политиката на Общността относно околната среда; като имат предвид, че производството на електроенергия и нейната консумация представляват около 30 % от емисиите на въглероден двуокис (CO2), произведен в резултат на човешка дейност и приблизително 35 % от основната енергийна консумация в Общността; като имат предвид, че тези проценти постоянно нарастват;(8) като имат предвид, освен това, че Решение 89/364/ЕИО на Съвета от 5 юни 1985 г. относно програма за действия на Общността за подобряване на ефективността при потребление на електроенергия [5] преследва двойната цел да насърчава потребителите да предпочитат уреди и оборудване с висока енергийна ефективност, и да подобрява ефективността на уредите и оборудването;(9) като имат предвид, че в своите заключения от 29 октомври 1990 г., Съветът поставя цел за стабилизиране на емисиите от въглероден двуокис (CO2) в Общността до нивата от 1990 г. за периода до 2000 г.; като имат предвид, че за постигането на тази цел се налагат строги мерки за стабилизиране на емисиите от CO2 в рамките на Общността;(10) като имат предвид, че Решение 91/565/ЕИО [6] установява програма за насърчаване на енергийната ефективност в Общността (Програма SAVE);(11) като имат предвид, че мерките за спестяване на електроенергия, заложени в най-съвременните модели хладилни уреди, налични на пазара, не увеличават значително производствените им разходи, и могат да бъдат амортизирани за няколко години, или дори по-бързо, чрез спестяването на електроенергията, която консумират; като имат предвид, че при това изчисление не са взети предвид допълнителните преимущества от премахването на външните разходи, свързани с производството на електроенергия, като емисии от въглероден двуокис (CO2) и други замърсители;(12) като имат предвид, че естественото подобряване на енергийната ефективност, в резултат на пазарния натиск и подобряването на производствените процеси, оценено приблизително на 2 % годишно, ще допринесе за постигането на по-строги стандарти при консумацията на електроенергия;(13) като имат предвид, че Директива 92/75/ЕИО [7] (рамковата директива) и Директива 94/2/ЕО на Комисията [8] (Директивата за прилагане на Директива 92/75/ЕИО), които налагат задължителното етикетиране на уредите и посочването под други форми на консумацията на електроенергия, ще повишат съзнанието на потребителите по отношение на енергийната ефективност на домашните хладилни уреди; като имат предвид, че тази мярка следователно ще стимулира също така различните конкуренти да предлагат нива на енергийна ефективност за техните уреди, по-високи от стандартите, предвидени в настоящата директива; като имат предвид, обаче, че предоставената информация на потребителите трябва въпреки всичко да бъде придружена от посочване на стандартите, за да се извлече пълната полза и да се стигне до действителното подобряване на общата средна ефективност на продаваните уреди;(14) като имат предвид, че настоящата директива, чиято цел е премахването на техническите препятствия с оглед подобряването на енергийната ефективност на домашните хладилни уреди, трябва да следва "новия подход", установен с Резолюция на Съвета от 7 май 1985 г. относно нов подход за техническо хармонизиране и стандартизиране [9], в която специално се посочва, че законодателното хармонизиране се ограничава до приемането, чрез директиви, на основните изисквания, на които продуктите, пускани на пазара, трябва да отговарят(15) като имат предвид, че e необходима ефективна система за прилагане на настоящата директива, да гарантира на производителите условия на лоялна конкуренция и да защитава правата на потребителите;(16) като имат предвид, че следва да се обърне внимание на Решение 93/465/ЕИО на Съвета от 22 юли 1993 г. относно модулите за различните фази на оценка на съответствието на процедурите и правилата за поставяне и използване на маркировка за съответствие "СЕ" [10], които са предназначени да бъдат използвани в директивите за техническо хармонизиране;(17) като имат предвид, че в интерес на международната търговия, международните стандарти следва да бъдат използвани, когато е уместно; като имат предвид, че консумацията на електроенергия на даден хладилен уред е определена в съответствие със стандарт EN 153 на Европейския комитет по стандартизация през м. юли 1995 г., който се основава на международен стандарт;(18) като имат предвид, че домашните хладилни уреди, които са в съответствие с изискванията за енергийна ефективност на настоящата директива, трябва да носят маркировката "CE", и да съдържат свързаната с това информация, за да им се даде възможност да се движат свободно;(19) като имат предвид, че настоящата директива се отнася единствено до домашните хладилни уреди, предназначени за храни, захранвани от главната електрическа мрежа, като се изключват онези, които са произведени съгласно конкретни спецификации; като имат предвид, че разнообразието на хладилното оборудване за търговска употреба е много по-голямо и не е подходящо да бъде включено в настоящата директива,ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:Член 1Настоящата директива се прилага за нови домашни хладилници, камери за съхранение на замразена храна, замразители и комбинирани хладилници, захранвани от основната електрическа мрежа, както са определени в приложение I и наричани по-долу "хладилни уреди". Уреди, които могат също така да използват други енергийни източници, в частност акумулатори, както и домашни хладилни уреди, работещи на принципа на абсорбцията и уреди, произведени съгласно конкретни спецификации се изключват.Член 21. Държавите-членки предприемат всички необходими мерки, за да гарантират, че хладилните уреди, обхванати от настоящата директива, могат да бъдат пуснати на пазара на Общността, само ако консумацията на електроенергия на въпросния уред е по-ниска или равна на максимално допустимата консумация на електроенергия за неговия клас, чиято стойност е изчислена в съответствие с процедурите, определени в приложение I.2. Производителят на хладилен уред, обхванат от настоящата директива, неговият упълномощен представител, установен в Общността, или лицето, което отговаря за пускането на уреда на пазара на Общността, следят за това всеки уред, пуснат на пазара, да съответства на изискванията, посочени в параграф 1.Член 31. Държавите-членки не могат да забраняват, ограничават или попречат на пускането на пазара на тяхната територия на хладилни уреди, които носят маркировката "CE", удостоверяваща съответствието им с всички разпоредби на настоящата директива.2. До доказване на противното, държавите-членки приемат, че хладилните уреди, които носят маркировката "CE", изисквана съгласно член 5, съответства на всички разпоредби на настоящата директива.3. a) Когато хладилните уреди са предмет на други директиви, обхващащи други аспекти, които също така предвиждат поставянето на маркировката "CE", последната посочва, че за въпросните хладилни уреди се приема, до доказване на противното, че съответстват на разпоредбите на тези други директиви.б) Въпреки това, когато една или повече от тези директиви дават възможност на производителя, по време на даден преходен период, да избере кои правила да прилага, маркировката "CE" посочва съответствието единствено с разпоредбите на онези директиви, които се прилагат от производителя. В този случай, номерата на прилаганите директиви, както са публикувани в Официален вестник на Европейските общности, трябва да бъдат посочени в документите, указанията или инструкциите, придружаващи хладилните уреди.Член 4Процедурите за оценка на съответствието и задълженията, свързани с маркировката "CE" на хладилните уреди, са определени в приложение II.Член 51. При пускането на уредите на пазара, те трябва да носят маркировката "CE", която се състой от инициалите "CE". Форма на маркировката, която трябва да се използва, е показана в приложение III. Маркировката "CE" се поставя на видимо място, по четлив и незаличим начин, и когато е уместно, на опаковката.2. Поставянето върху хладилните уреди на друга маркировка, която има вероятност да подведе трети страни по отношение на значението и формата на маркировката "CE", е забранено. Всякакви други маркировки могат да се поставят на уредите, на техните опаковки, инструкциите им за експлоатация или други документи, при условие че маркировката "CE" остава видима и четлива.Член 61. Когато дадена държавата-членка установи, че маркировката "CE" е била поставена неправилно, производителят или неговият упълномощен представител, установен в рамките на Общността, е задължен да приведе продукта в съответствие и да прекрати нарушението в съответствие с условията, наложени от държавите-членки. В случай, че нито производителят, нито неговият упълномощен представител са установени в рамките на Общността, лицето, което пуска хладилния уред на пазара на Общността поема тези задължения.2. Когато уредът продължава да не бъде в съответствие, държавите-членки вземат всички необходими мерки съгласно член 7, за да ограничат или забранят пускането на пазара на въпросния уред, или за да гарантират, че той е изтеглен от пазара.Член 71. Всяко решение, взето в съответствие с настоящата директива, което съдържа ограничение за пускането на пазара на хладилни уреди, посочва точните основания, на които се базира. Съответната страна незабавно бива уведомена за решението, като в същото време бива информирана за възможностите и крайните срокове по отношение на предоставените ѝ средства за съдебна защита по силата на действащото във въпросната държава-членка законодателство.2. Държавите-членки незабавно информират Комисията за всяка такава мярка, посочвайки основанията за решението си. Комисията довежда тази информация до знанието на другите държави-членки.Член 8Преди изтичането на период от четири години след приемането на настоящата директива, Комисията прави оценка на получените резултати в сравнение с очакваните. С цел преминаване към един втори етап от подобряването на енергийната ефективност, след това Комисията оценява, след консултиране със заинтересованите страни, необходимостта от определянето на допълнителни серия от подходящи мерки за значително подобряване на енергийната ефективност на домашните хладилни уреди. В този случай, всяка мярка за енергийна ефективност и датата на влизането ѝ в сила ще се основават на нивата на енергийна ефективност, които са икономически и технически обосновани предвид обстоятелствата към момент. Всяка друга мярка, смятана за подходяща с цел подобряване на ефективността на домашните хладилни уреди, също следва да бъде взета предвид.Член 91. Държавите-членки приемат и обнародват необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобразят с настоящата директива в рамките на една година от приемането ѝ. Те незабавно информират Комисията за това.Държавите-членки прилагат тези разпоредби след изтичането на тригодишен период от датата на приемане на настоящата директива.Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.2. Държавите-членки съобщават на Комисията текстовете на разпоредбите от националното законодателство, които приемат в областта, обхваната от настоящата директива.3. По време на тригодишния период след приемането на настоящата директива, държавите-членки позволяват предлагането на пазара на хладилни уреди, които отговарят на същите условия, като тези, които са били прилагани на тяхната територията на датата на приемане на настоящата директива.Член 10Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейските общности.Член 11Адресати на настоящата директива са държавите-членки.Съставено в Брюксел на 3 септември 1996 година.За Европейския парламентПредседателK. HänschЗа СъветаПредседателI. Yates[1] ОВ C 390, 31.12.1994 г., стр. 30 и ОВ C 49, 20.2.1996 г., стр. 10.[2] ОВ C 155, 21.6.1995 г., стр. 18.[3] Становище на Европейския парламент от 26 октомври 1995 г. (ОВ C 308, 20.11.1995 г., стр. 134), Обща позиция на Съвета от 11 март 1996 г. (ОВ C 120, 24.4.1996 г., стр. 10) и Решение на Европейския парламент от 18 юни 1996 г. (ОВ C 198, 8.7.1996 г.).[4] ОВ C 20, 22.1.1985 г., стр. 1.[5] ОВ L 157, 9.6.1989 г., стр. 32.[6] ОВ L 307, 8.11.1991 г., стр. 34.[7] ОВ L 297, 13.10.1992 г., стр. 16.[8] ОВ L 45, 17.2.1994 г., стр. 1.[9] ОВ C 136, 4.6.1985 г., стр. 1.[10] ОВ L 220, 30.8.1993 г., стр. 23.--------------------------------------------------19960903ПРИЛОЖЕНИЕ IМЕТОД ЗА ИЗЧИСЛЕНИЕ НА МАКСИМАЛНО ДОПУСТИМОТО НИВО НА КОНСУМАЦИЯ НА ЕЛЕКТРОЕНЕРГИЯ НА ДАДЕН ХЛАДИЛНЕН УРЕД И ПРОЦЕДУРИ ЗА ПРОВЕРКА НА СЪОТВЕТСТВИЕТОКонсумацията на електроенергия от даден хладилен уред (която може да бъде изразена в kW на 24 часа) е функция на класа уреди, към който той принадлежи (напр. хладилник "1 звезда", замразител тип "ракла" и т.н.), неговия обем и енергийната ефективност на конструкцията му (дебелина на изолацията, ефективност на компресора и т.н.), както и разликата между температурата около уреда и температурата вътре в уреда. Следователно при определянето на стандартите за енергийна ефективност, трябва да се предвидят допустими отклонения за основните ендогенни фактори, които оказват влияние върху консумацията на електроенергия (т.е. класа, към който принадлежи уредът и неговия обем). Поради тази причина максимума допустима консумация на електроенергия от даден хладилен уред се определя с линейно уравнение, което е функция от обема на уреда, като за всяка категория уреди се определя различно уравнение.За изчисляване на максимално допустимата консумация на електроенергия на даден уред, трябва първо да се определи към коя категория от долуизброените спада той:Описание на категориите | Описание |1. | Хладилник без отделение за ниска температура [1] |2. | Хладилник/охладител с отделение за температура 5 °C и/или 12 °C |3. | Хладилник с отделение за ниска температура без звезда |4. | Хладилник с отделение за ниска температура (*) |5. | Хладилник с отделение за ниска температура (**) |6. | Хладилник с отделение за ниска температура (***) |7. | Хладилник/замразител и уред за съхраняване на замразени хранителни продукти с отделение за ниска температура (****) |8. | Замразител и уред за съхраняване на замразени хранителни продукти тип "шкаф" |9. | Замразител и уред за съхраняване на замразени хранителни продукти тип "ракла" |10. | Хладилник/замразител и уред за съхраняване на замразени хранителни продукти с повече от две врати или други хладилни уреди, които не са описани по-горе |Тъй като хладилните уреди съдържат различни отделения, поддържащи различна температура (което оказва значително влияние върху консумацията на електроенергия), на практика максималната допустима консумация на електроенергия се определя като функция от използваемият обем, който представлява претеглената сума от обемите на различните отделения.Така, за целите на настоящата директива, използваемият обем (Vadj) на даден хладилен уред се определя, както следва:Vadj = Σ Vc × Wc × Fc × CcWc = (25 – Tc)/20,където Tc е проектната температура на всяко отделение (в °C),където Vc е полезният обем на даден вид отделение на уреда, а Fc е коефициент, равен на 1,2 за нескрежообразуващите отделения и е равен на 1 за другите отделения,Cc = 1 | за хладилни уреди, спадащи към нормалните (N) и по-ниските (SN) климатични класи |Cc = Xc | за хладилни уреди, принадлежащи към субтропичния (ST) климатичен клас |Cc = Yc | за хладилни уреди, принадлежащи към тропичния (T) климатичен клас. |Претеглените коефициенти Xc и Yc за различните видове отделения са следните:Таблица на претеглените коефициенти Xc и Yc съгласно температурата в отделението| Xc | Yc |Отделение за пресни плодове и зеленчуци | 1,25 | 1,35 |Отделение за пресни хранителни продукти | 1,20 | 1,30 |0 °C отделение | 1,15 | 1,25 |Отделение без звезди | 1,15 | 1,25 |Отделение с (*) | 1,12 | 1,20 |Отделение с (**) | 1,08 | 1,15 |Отделения с (***) и (****) | 1,05 | 1,10 |Използваемият обем, както и полезният обем се изразяват в литри.Максимално допустимата консумация на електроенергия (Emax, измерено в kWh на 24 часа се изчислява до втората цифра след десетичната запетая), за даден вид уред с използваем обем Vadj се определя за всеки клас уред със следното уравнение:Категория | Описание | Emax (kWh/24 h) |1 | Хладилник без отделение за ниска температура | (0,207 × Vadj + 218) / 365 |2 | Хладилник/охладител с отделение за температура 5 °C и/или 12 °C | (0,207 × Vadj + 218) / 365 |3 | Хладилник с отделение за ниска температура без звезда | (0,207 × Vadj + 218) / 365 |4 | Хладилник с отделение за ниска температура (*) | (0,557 × Vadj + 166) / 365 |5 | Хладилник с отделение за ниска температура (**) | (0,402 × Vadj + 219) / 365 |6 | Хладилник с отделение за ниска температура (***) | (0,573 × Vadj + 206) / 365 |7 | Хладилник/замразител и уред за съхраняване на замразени хранителни продукти с отделение за ниска температура (****) | (0,697 × Vadj + 272) / 365 |8 | Замразител и уред за съхраняване на замразени хранителни продукти тип "шкаф" | (0,434 × Vadj + 262) / 365 |9 | Замразител и уред за съхраняване на замразени хранителни продукти тип "ракла" | (0,480 × Vadj + 195) / 365 |Хладилници/замразители и уред за съхраняване на замразени хранителни продукти с повече от две врати или други хладилни уреди, които не са описани по-горе, максимално допустимата консумация на електроенергия (Emax) се определя на база на температурата, както и броя на звездите на отделението с най-ниската температура, както следва:Температура на най-студеното отделения | Клас | Emax (kWh/24 часа) |> – 6 °C | 1/2/3 | (0,207 × Vadj + 218) / 365 |≤ – 6 °C (*) | 4 | (0,557 × Vadj + 166) / 365 |≤ – 12 °C (**) | 5 | (0,402 × Vadj + 219) / 365 |≤ – 18 °C (***) | 6 | (0,573 × Vadj + 206) / 365 |≤ – 18 °C (****) | 7 | (0,697 × Vadj + 272) / 365 |Процедури за проверка на съответствието на даден уреда с изискванията за консумация на електроенергия по настоящата директиваАко консумацията на електроенергия на даден хладилен уред, представен за проверка, е по-ниска или равна на Emax (максимално допустимата консумация на електроенергия за неговия клас, дефинирана по-горе), плюс 15 %, уредът се сертифицира като съответстващ на изискванията за консумация на електроенергия по настоящата директива. Ако консумацията на електроенергия на уреда е по-голяма от Emax плюс 15 %, трябва да се измери консумацията на други три уреда. Ако средната аритметична стойност на консумацията на електроенергия на тези три уреда е по-ниска или равна на Emax плюс 10 %, уредът се сертифицира като съответстващ на изискванията за консумация на електроенергия по настоящата директива. Ако средната аритметична стойност надвишава Emax плюс 10 %, уредът се смята за несъответстващ на изискванията за консумация на електроенергия по настоящата директива.ДефиницииИзползваните в настоящето приложение термини съответстват на дефинициите по Европейски стандарт EN 153 от м. юли 1995 г., приети от Европейския комитет по стандартизация.[1] Отделение с температура – 6 °C или по-ниска.--------------------------------------------------19960903ПРИЛОЖЕНИЕ IIПРОЦЕДУРИ ЗА ОЦЕНКА НА СЪОТВЕТСТВИЕТО (МОДУЛ A)1. Настоящият модул oписва процедурата, посредством която производителят или неговия упълномощен представител, установен в Общността, който изпълнява задълженията, предвидени в точка 2, осигуряват и декларират, че хладилният уред отговаря на съответните изисквания по настоящата директива. Производителят трябва да постави маркировката "CE" на всеки хладилен уред, който е произвел и да изготви писмена декларация за съответствие.2. Производителят трябва да изготви техническата документация, описана в параграф 3, и той или неговият упълномощен представител, установен в рамките на Общността трябва да държат тази документация на разположението на съответните национални власти за целите на инспекцията, за период не по-кратък от три години от датата, на която е бил производен уредът.В случаите, когато нито производителят, нито неговият упълномощен представител не са установени в рамките на Общността, задължението за държането на техническата документация на разположение се възлага на лицето, което отговаря за пускането на хладилния уред на пазара на Общността.3. Техническата документация трябва да дава възможност да се оцени съответствието на хладилния уред с изискванията по настоящата директива. Тя трябва, доколкото е необходимо за такава оценка, да обхваща проектирането, производството и функционирането на хладилния уред и да съдържа:i) името и адреса на производителя;ii) общо описание на модела, достатъчно за ясната му идентификация;iii) информация, включваща ако е необходимо чертежи на основните проектни характеристики на модела, и по-специално относно елементите, които имат влияят значително на консумацията му на електроенергия, като размерите, обема(ите), характеристиките на компресора, специалните характеристики и т.н.;iv) инструкции за експлоатация, ако има такива;v) резултатите от измерванията на консумация на електроенергия, проведени в съответствие с точка 5;vi) подробности за съответствието на тези измервания съгласно изискванията за консумация на електроенергия, определени в приложение I.4. Техническа документация, изготвена в приложение на друго законодателство на Общността, може да бъде използвана, доколкото съответства на изискванията по настоящето приложение.5. Производителите на хладилни уреди отговарят за установяването на консумацията на електроенергия на всеки хладилен уред, обхванат от настоящата директива, в съответствие с процедурите, уточнени в европейски стандарт EN 153, както и за съответствието на уреда с изискванията по член 2.6. Производителят или неговият упълномощен представител трябва да пазят копие от декларацията за съответствие, заедно с техническата документация.7. Производителят трябва да вземе всички необходими мерки, с цел производствения процес да осигури съответствието на произведените хладилни уреди с техническата документация, упомената в точка 2, както и с релевантните изисквания на директивата.--------------------------------------------------19960903ПРИЛОЖЕНИЕ IIIМАРКИРОВКА ЗА СЪОТВЕТСТВИЕ "СЕ"Маркировката за съответствие се състои от инициалите "CE", съгласно следната илюстрация:+++++ TIFF +++++Ако маркировката "CE" се намали или увеличи, трябва да се спазват пропорциите, показани в горната разграфена илюстрация.Отделните компоненти на маркировката "CE" трябва фактически да запазят същите вертикалните размери, които не могат да бъдат по-малки от 5 mm.--------------------------------------------------


title: Директива на Съвета от 21 декември 1988 година за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно хранителни добавки, разрешени за влагане в храни, предназначени за консумация от човека

text:
               13/ 09

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               18

         31989L0107

               L 040/27

               ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ

      ДИРЕКТИВА НА СЪВЕТА

   от 21 декември 1988 година
   за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно хранителни добавки, разрешени за влагане в храни, предназначени за консумация от човека
   (89/107/ЕИО)
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
   като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално член 100а от него,
   като взе предвид предложението на Комисията,
   в сътрудничество с Европейския парламент (1),
   като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (2),
   като има предвид, че различията между националните законодателства, отнасящи се до хранителните добавки и условията за тяхната употреба, възпрепятстват свободното движение на храни; като има предвид, че те могат да създадат условия за нелоялна конкуренция, което пряко се отразява върху изграждането или функционирането на общия пазар;
   като има предвид, че по тази причина е необходимо сближаването на тези законодателства;
   като има предвид, че тези изисквания трябва да бъдат включени в една подробна директива, която трябва да се състави на етапи;
   като има предвид, че съставянето на списъци от категории на хранителни добавки, което трябва да бъде обезпечено от директива, е предмет на решение на Съвета, действащ съгласно процедурата, установена от член 100а от Договора;
   като има предвид, че употребата на хранителни добавки, принадлежащи към такива категории, които се разрешават единствено въз основа на договорени научни и технологични критерии, приети от Съвета;
   като има предвид, че при съставянето на списъци с хранителни добавки и условията за тяхното употреба, Научният комитет по храните, създаден въз основа Решение 74/234/ЕИО на Комисията (3), трябва да се консултира преди приемането на разпоредби, които могат да окажат влияние върху публичното здраве;
   като има предвид, че трябва да бъде възможно да се приеме списък с разрешени добавки, получени въз основа на научното и техническо развитие; като има предвид, че в този случай може да бъде уместно, освен правилата за процедурите, уредени от Договора, да се добави също и система, позволяваща на държавите-членки да допринесат чрез приемането на временни национални мерки, за търсенето на решение от Общността;
   като има предвид, че определянето на критериите за чистота на такива хранителни добавки и съставянето на методи за анализ и тестване са технически въпроси, които се възлагат на Комисията;
   като има предвид, че съществуващите разпоредби на Общността относно оцветителите, консервантите, антиоксидантите и емулгаторите, стабилизаторите, сгъстителите и желиращите вещества, ще изискват изменения въз основа на настоящата директива;
   като има предвид, че във всички случаи, когато Съветът упълномощава Комисията да прилага правила, отнасящи се до храни, се налага изготвянето на разпоредби относно процедура, установяваща тясно сътрудничество между държавите-членки и Комисията в рамките на Постоянния комитет по храните, учреден с Решение 69/414/ЕИО на Комисията (4),
   ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
   Член 1
   1.   Настоящата директива се отнася до хранителни добавки, различните категории от които са дадени в приложение I и които се влагат или са предназначени за употреба като съставки в производството или подготовката на хранителен продукт и които все още присъстват в крайния продукт, дори и в променена форма, наричани по-долу за краткост „хранителни добавки“.
   2.   За целите на настоящата директива, „хранителни добавки“ означава всяко едно вещество, което обикновено не се консумира самостоятелно като храна и което обикновено не се използва като отличителна съставка на храната, независимо от това дали има хранителни свойства, като преднамерената му употреба в храната за технологичните цели на производството, преработката, подготовката, обработката, пакетирането, транспортирането или съхранението на такава храна, води до или може да се очаква да доведе до самото то или неговите вторични продукти, превръщането му директно или индиректно в компонент на такива храни.
   3.   Настоящата директива не се прилага за:

               а)

               обработващи спомагателни вещества (5);

               б)

               вещества, използвани при защитата на растения и растителни продукти в съответствие с правилата на Общността, отнасящи се до здравето на растенията;

               в)

               ароматизиращи вещества, влагани в храни, попадащи в обхвата на Директива 88/388/ЕИО на Съвета (6);

               г)

               вещества, добавяни към храни като хранителни вещества (например минерали, трасиращи елементи или витамини).

         Член 2
   1.   По отношение на всяка една от категориите, посочени в приложение I, за която са съставени списъци съгласно член 3, параграф 3, само онези хранителни добавки, включени в тези списъци, могат да се влагат в производството или подготовката на храни и само при условията, посочени там.
   2.   Включването на хранителни добавки в една от категориите в приложение I се извършва въз основа на принципната функция, която нормално се свързва с въпросната хранителна добавка. Обаче, поставянето на хранителната добавка в дадена категория не изключва възможността добавката да бъде разрешена за няколко функции.
   3.   Хранителните добавки се включват в даден списък въз основа на общите критерии, описани в приложение II.
   Член 3
   1.   Специални разпоредби относно хранителните добавки в категориите, дадени в приложение I, се уреждат в подробна директива, включително съществуващите специфични директиви за определени категории добавки. Настоящата директива може, обаче, да се състави на етапи.
   2.   Съветът приема, действайки по предложение на Комисията съгласно процедурата в член 100а на Договора:

               а)

               списък на добавки, употребата на които е разрешена, изключвайки всички останали;

               б)

               списъкът на храните, в които могат да се влагат тези добавки, условията, при които могат да бъдат влагани и, когато е уместно, ограничение на технологичната цел на тяхната употреба;

               в)

               правилата за добавките, използвани като носещи вещества и разтворители, включително техните критерии за чистота, когато е необходимо.

         3.   Съгласно процедурата по член 11, се приема следното:

               а)

               критериите за чистота за разглежданите добавки;

               б)

               когато е необходимо, методи за анализ, необходими за проверка на критериите за чистота по буква а);

               в)

               когато е необходимо, процедурата за вземане на проби и методите за количествени и качествени анализи на хранителни добавки в и за храни;

               г)

               други правила, осигуряващи съответствие с разпоредбите на член 2.

         Член 4
   1.   Когато държава-членка, в резултат на нова информация или преоценка на съществуваща информация, съобщена преди настоящата директива, или преди приетата подробна директива по член 3, има основания да счита, че употребата на добавки в храните, въпреки че е съгласувано с настоящата Директива или кой да е списък, съставен по член 3, застрашава човешкото здраве, тази държава-членка може временно да спре или ограничи прилагането на въпросните разпоредби на своята територия. Тя незабавно уведомява за това другите държави-членки и Комисията и посочва причините за своето решение.
   2.   Комисията, в рамките на Постоянния комитет за храните, проучва по спешност, основанията, посочени от държавата-членка по параграф 1, след което дава своето становище и предприема подходящите мерки.
   3.   Ако Комисията реши, че са необходими изменения в настоящата директива или подробната директива по член 3, за да се разрешат трудностите, упоменати в параграф 1 и за да се осигури защита на човешкото здраве, тя започва процедурата, установена с член 11, с цел да се приемат тези изменения; държавите-членки, които са приели защитни мерки, в този случай могат да продължат действието им до приемането на измененията.
   Член 5
   1.   С цел да се вземат под внимание научните или технически разработки, появили се до приемането на списъка в съответствие с член 3, една държава-членка може временно да разреши на своята територия пускането на пазара и употребата на добавка от категориите, посочени в приложение I и които не са включени в съответния списък, при условие че са удовлетворени следните изисквания:

               а)

               разрешението е ограничено до максимален период от две години;

               б)

               държавата-членка обезпечава официалния контрол върху храните, съдържащи добавка, разрешена от нея;

               в)

               в разрешението държавата-членка може да постави изискване храните, произведени с въпросната добавка, да носят специално обозначение.

         2.   Държавата-членка изпраща на останалите държави-членки и на Комисията текста на всяко едно решение, прието относно разрешение, съгласно параграф 1, в срок от два месеца от датата, на която решението е влязло в сила.
   3.   Преди да изтече двугодишния период, предвиден в параграф 1, буква а), държавата-членка може да се обърне с молба към Комисията да включи в списъка, приет в съответствие с член 3, добавката, която е предмет на национално разрешение съгласно параграф 1 от настоящия член. Същевременно, държавата-членка осигурява доказателствата, които по нейно виждане подкрепят включването в списъка и посочва как ще се употребява добавката. Ако Комисията реши да разгледа това разрешение, тя извършва процедурата, установена в член 100а на Договора, с цел да изменение на списъка в съответствие с член 3. Съветът предприема действия по предложение на Комисията в срок от 18 месеца от датата, на която е разгледан въпроса.
   4.   Ако в рамките на двугодишния период, предвиден по параграф 1, Комисията не изготви предложение в съответствие с параграф 3, или ако Съветът не предприеме действия в 18-месечния период, предвиден по параграф 3, националното разрешение задължително се отменя. Същевременно, всяко едно разрешение, издадено от друга държава-членка за същата добавка, също се отменя.
   5.   Не може да се издаде ново разрешение за същата добавка, освен ако научните или технически разработки, направени преди отменянето, предвидено в параграф 4, не го обосновават.
   Член 6
   Разпоредби, които могат да повлияят върху публичното здраве, се приемат след обсъждане с Научния комитет по храните.
   Член 7
   1.   Хранителни добавки, които не са предназначени за продажба на крайния потребител, могат да се пускат на пазара, само ако тяхната опаковка или контейнери носят следната информация, поставена на видно място, ясно четлива и неизтриваема:

               а)

                           —

                           за хранителни добавки, продавани единично или смесени една с друга, за всяка добавка, името, установено от някоя от прилаганите разпоредби на Общността и нейния ЕИО номер или, ако не съществуват такива разпоредби, достатъчно точно описание на добавката, което да я разграничава от добавките, с които може да бъде объркана, в низходящ ред по отношение на тегловния процент в общото тегло,

                           —

                           когато в добавките са прибавени други вещества или материали или хранителни съставки, подпомагащи съхранението, продажбата, стандартизацията, разреждането или разтварянето на хранителна добавка или добавки, името в съответствие с първото тире и обозначението на всяка съставка в низходящ ред по отношение на тегловния процент в общото тегло;

               б)

                           —

                           или изявлението „за употреба в храни“,

                           —

                           или изявлението „за ограничена употреба в храни“,

                           —

                           или по-специфична препратка за предназначението на употребата в храни;

               в)

               ако е необходимо, специалните условия за съхранение и употреба;

               г)

               инструкции за употреба, ако техния пропуск би попречил на правилната употреба на добавката;

               д)

               маркировка на партидата или групата партиди;

               е)

               името или търговското наименованието и адреса на производителя или опаковчика, или на продавача, установен в рамките на Общността;

               ж)

               обозначение за процентното съдържание на всеки компонент, предмет на количествено ограничение в храната, или подходяща информация за състава, което да позволи на купувача да съблюдава коя да е от разпоредбите на Общността, отнасяща се до храните. Когато същото количествено ограничение се прилага към група от компоненти, влагани поотделно или в комбинация, комбинираното процентно съдържание може да се даде като отделна цифра;

               з)

               нетното количество;

               и)

               всякаква друга информация, предвидена в подробната директива по член 3.

         2.   Чрез дерогация от параграф 1, необходимата информация по буква а), второ тире и букви от г) до ж), може да се изпише върху документите за пратката, които се доставят преди или със самата експедиция, при условие че на видно място от опаковката или контейнера на въпросния продукт има означение „предназначено за производство на храни, а не за продажба на дребно“.
   Член 8
   Хранителни добавки, предназначени за продажба на крайния потребител, могат да се пускат на пазара, само ако върху техните опаковки или контейнери има следната информация, поставена на видно място, четлива и неизтриваема:

               а)

               името, под което се продава продукта. Това име се образува от името, установено от коя да е от прилаганите разпоредби на Общността, отнасящи се до въпросния продукт плюс неговия ЕИО номер, или ако не съществуват такива разпоредби, достатъчно точно описание на продукта, за да го разграничава от продуктите, с които може да бъде объркан;

               б)

               необходимата информация по член 7, параграф 1, букви а) до е) и з);

               в)

               датата на минимална трайност по смисъла на член 9 от Директива 79/112/ЕИО на Съвета (7);

               г)

               всякаква друга информация, предвидена в подробната директива по член 3

         Член 9
   Членове 7 и 8 не засягат по-подробните или по-разширени законови, подзаконови или административни разпоредби относно теглата и мерките, или прилагането спрямо представянето, класификацията, опаковката и етикетирането на опасни вещества и препарати или транспорта на такива вещества.
   Член 10
   Държавите-членки се въздържат от установяването на изисквания, по-подробни от онези, съдържащи се в членове 7 и 8 относно начина, по който трябва да бъдат показани данните, предвидени тук.
   Данните, предвидени в членове 7 и 8, са написани на лесно разбираем за купувачите език, освен ако не са предприети други мерки, които обезпечават информираността на купувача. Настоящата разпоредба не възпрепятства изписването на данните на различни езици.
   Член 11
   1.   Когато се изпълнява процедурата, установена в настоящия член, председателят отнася въпроса към Постоянния комитет по храните или по собствена инициатива, или по молба на представителя на държавата-членка.
   2.   Представителят на Комисията представя пред Комитета проект за мерките, които трябва да бъдат предприети. Комитетът изготвя становището си по проекта в срок, определен от председателя в зависимост от спешността на въпроса. Становището се приема на база квалифицирано мнозинство съгласно член 148, параграф 2 от Договора. Председателят не гласува.

               3.

                           а)

                           Комисията приема предвидените мерки, когато те са в съответствие със становището на Комитета;

                           б)

                           когато предвидените мерки не са в съответствие със становището на Комитета или няма никакво становище, Комисията изпраща на Съвета предложение относно мерките, които трябва да се предприемат. Съветът действа с квалифицирано мнозинство.

         Ако след изтичането на три месеца от датата, на която е внесен въпроса, Съветът не приеме никакви мерки, Комисията приема предложените мерки.
   Член 12
   1.   Държавите-членки предприемат всички мерки, необходими, за да гарантират хранителните добавки от категориите, определени в приложение I, да бъдат пускани на пазара, само ако съответстват на определенията и правилата, установени в настоящата директива и приложенията към нея.
   2.   Държавите-членки не могат да забранят, ограничат или възпрепятстват пускането на пазара на хранителни добавки, храни или хранителни съставки въз основа на хранителни добавки, ако те са в съответствие с разпоредбите на настоящата директива, действащите специални директиви и подробната директива по член 3.
   3.   Параграф 2 не засяга националните разпоредби, приложими в отсъствието на съответни разпоредби в подробната директива по член 3.
   Член 13
   Приемат се мерки за привеждане на съществуващите директиви на Общността в съответствие с настоящата директива, съгласно процедурите по член 11.
   Член 14
   1.   Държавите-членки приемат всички мерки, необходими за да се съобразят с настоящата директива, в срок от 18 месеца от нотифицирането ѝ. Те незабавно информират Комисията за това. Предприетите мерки:

               —

               разрешават, две години след нотифицирането на настоящата директива, пускането на пазара и употребата на хранителни добавки в съответствие с настоящата директива;

               —

               забраняват, не по-късно от 3 години след нотифицирането (8), пускането на пазара и употребата на хранителни добавки, които не са в съответствие с настоящата директива.

         2.   Параграф 1 не засяга съществуващите разпоредби на Общността или онези национални разпоредби, които, в отсъствието на подробната директива по член 3, се прилагат към определени групи хранителни добавки или посочват храните, в или за които могат да се влагат хранителни добавки в съответствие с настоящата Директива.
   Член 15
   Адресати на настоящата директива са държавите-членки.

      Съставено в Брюксел на 21 декември 1988 година.

            За Съвета

            Председател

         V. PAPANDREOU

      (1)  ОВ С 99, 13.4.1987 г., стр. 65, и ОВ С 12, 16.1.1989 г.

      (2)  ОВ С 328, 22.12.1986 г., стр. 5.

      (3)  ОВ L 136, 20.5.1974 г., стр. 1.

      (4)  ОВ L 291, 19.11.1969 г., стр. 9.

      (5)  За целите на настоящата директива „обработващо спомагателно вещество“ означава всяко едно вещество, което само по себе си не се консумира като хранителна съставка, но преднамерено се влага в преработката на суровини, храни или техните съставки, за да изпълни определена технологична цел по време на обработката или преработката, и което може да доведе до непреднамерено, но технически неизбежно наличие на остатъци от веществото или неговите производни в крайния продукт, при условие че тези остатъци не представляват риск за здравето и нямат никакво технологично влияние върху крайния продукт.

      (6)  ОВ L 184, 15.7.1988 г., стр. 61.

      (7)  ОВ L 33, 8.2.1979 г., стр. 1.

      (8)  Настоящата директива е нотифицирана на държавите-членки на 28 декември 1988.
   ПРИЛОЖЕНИЕ I
   Категории хранителни добавки

               Оцветител

               Консервант

               Антиоксидант

               Емулгатор

               Емулгаторна сол

               Сгъстител

               Желиращ агент

               Стабилизатор (1)

               Овкусител

               Киселина

               Регулатор на киселинност (2)

               Антислепващ агент

               Модифицирано нишесте

               Подсладител

               Набухвател

               Антипенител

               Глазиращ агент (3)

               Агент за обработка на брашното

               Втвърдител

               Влагозадържащ агент

               Комплексообразувател (4)

               Ензим (4)
                   (5)

               Пълнител

               Опаковъчен газ

      (1)  Тази категория обхваща също и пеностабилизаторите.

      (2)  Тези могат да действат като двупосочни регулатори на киселинност.

      (3)  Тези вещества обхващат и лубрикантите.

      (4)  Включването на тези термини в настоящия списък се прави без да се засяга какво да е бъдещо решение или упоменаването им върху опаковките на храните, предназначени за крайния потребител.

      (5)  Само онези, влагани като добавки.
   ПРИЛОЖЕНИЕ II
   Общи критерии за употребата на хранителни добавки
   1.   Разрешение за хранителни добавки може да се получи, при условие че:

               —

               може се демонстрира логична технологична необходимост, която не може да бъде постигната чрез други средства, които да са икономически и технологично изгодни,

               —

               не представляват опасност за здравето на потребителя в количеството, предложено за употреба, доколкото това може да се прецени чрез съществуващите научни доказателства,

               —

               не заблуждават потребителя.

         2.   Употребата на хранителни добавки може да се приеме, само когато има данни, че предлаганата употреба на добавката би имала очевидни предимства за потребителя, или с други думи е необходимо да се установи обстоятелството, което обикновено се нарича „необходимост“. Употребата на хранителни добавки трябва да служи на една или повече от целите, посочени в букви от а) до г) и да се прави само, когато тези цели не могат да бъдат постигнати чрез други средства, които да са икономически и технологично изгодни и които не представляват опасност за здравето на потребителя:

               а)

               запазва хранителните качества на храната; преднамерено намаляване на хранителните качества може да се допусне само когато храната не представлява съществена част от един нормален режим на хранене или когато добавката е необходима за производството на храни, предназначени за групи консуматори със специални диетични нужди;

               б)

               осигурява необходими съставки или съставки за храни, предназначени за групи консуматори със специални диетични нужди;

               в)

               увеличава качеството на съхранение или стабилност на една храна или подобрява нейните органолептични свойства, при условие че това не променя естеството, съдържанието или качеството на храната по начин, който да подвежда потребителя;

               г)

               осигурява помощ при производството, обработката, подготовката, преработката, опаковането, транспорта или съхранението на храната, при условие че добавката не се използва за прикриване последствията от употреба на неизправни суровини или нежелани (включително нехигиенични) практики или техники по време на всяка от тези дейности.

         3.   За да се оценят възможните вредни ефекти на една хранителна добавка или нейните производни продукти, задължително се извършва подходящ токсикологичен тест и оценка. Оценката отчита също, например, всеки кумулативен, действащ съвместно или потенциален ефект при нейната употреба, а също и явлението непоносимост на хора към вещества, чужди за човешкото тяло.
   4.   Всички хранителни добавки задължително се съхраняват под непрекъснато наблюдение и трябва да се подлагат на преоценка, когато е необходимо, поради промяна в условията на употреба или нова научна информация.
   5.   Хранителните добавки винаги трябва да са в съответствие с разрешените критерии за чистота.
   6.   Разрешението за хранителни добавки трябва:

               а)

               да посочва храните, в които могат да се добавят и условията, при които се добавят;

               б)

               да бъде ограничено до най-ниското количествено ниво на употреба, при което може да се постигне желания ефект;

               в)

               да отчита всяко допустимо ниво на дневен прием, или еквивалентна оценка, установена за хранителната добавка и вероятния дневен прием от нея от всички източници. Когато хранителната добавка се влага в храни, предназначени за специални групи потребители, се отчита също възможния дневен прием на добавката от потребителите в тези групи.