title: Директива на Съвета от 21 май 1991 година за пречистването на градските отпадъчни води

text:
Важна правна забележка

|

31991L0271

Официален вестник n° L 135 , 30/05/1991 стр. 0040 - 0052 специално финландско издание: глава 15 том 10 стр. 0093  специално шведско издание: глава 15 том 10 стр. 0093  специално чешко издание глава 15 том 02 стр. 26  - 38 специално испанско издание глава 15 том 02 стр. 26  - 38 специално унгарско издание глава 15 том 02 стр. 26  - 38 специално литвийско издание глава 15 том 02 стр. 26  - 38 LV.ES глава 15 том 02 стр. 26  - 38 MT.ES глава 15 том 02 стр. 26  - 38 PL.ES глава 15 том 02 стр. 26  - 38 SK.ES глава 15 том 02 стр. 26  - 38 специално словенско издание глава 15 том 02 стр. 26  - 38

		19910521Директива на Съветаот 21 май 1991 годиназа пречистването на градските отпадъчни води(91/271/ЕИО)СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,като взе предвид Договора за създаването на Европейската икономическа общност, и по-специално член 130т от него,като взе предвид предложението на Комисията [1]като взе предвид становището на Европейския парламент [2],като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет [3],като има предвид, че резолюцията на Съвета от 28 юни 1988 г. за защита на Северно море и другите води в Общността [4] призовава Комисията да представи предложения относно необходимите мерки на общностно равнище в областта на пречистването на градските отпадъчни води;като има предвид, че замърсяването, причинено от недостатъчното пречистване на отпадъчните води в държава-членка, често влияе върху водите на други държави-членки и че в резултат, съгласно член 130с, се налага действие на общностно равнище;като има предвид, че за да се избегнат вредните последици за околната среда поради заустването на недостатъчно пречистени градски отпадъчни води, по принцип е необходимо същите води да се подложат на вторично пречистване;като има предвид, че е необходимо да се изисква по-строго пречистване в чувствителните зони, докато първично пречистване може да се приеме за подходящо в по-слабо чувствителните зони;като има предвид, че промишлените отпадъчни води, които проникват в канализационните системи, както и отвеждането на отпадъчните води и утайки, изхвърляни от станциите за пречистваве на градските отпадъчни води, трябва да станат предмет на общи правила, правилници и/или специални разрешителни;като има предвид, че биоразложимите промишлени отпадъчни води, произлизащи от някои промишлени отрасли, които не преминават през станциите за пречистване на градските отпадъчни води, преди да бъдат изхвърлени във водите в приемниците, трябва да са предмет на подходящи изисквания;като има предвид, че рециклирането на утайките от пречистването на отпадъчните води трябва да се насърчава; като има предвид, че заустването на утайки в повърхностните води трябва постепенно да бъде премахнато;като има предвид, че е необходимо да се наблюдават пречиствателните станции, водите в приемниците и заустването на утайки, за да се направи така, че околната среда да бъде предпазена от отрицателните въздействия на заустването на отпадъчните води;като има предвид значението от осигуряването на информация за обществото под формата на периодични доклади относно градски отпадъчни води и утайки;като има предвид, че държавите-членки трябва да изготвят и представят на Комисията национални програми с оглед изпълнението на настоящата директива;като има предвид, че следва да се учреди Комитет за подпомагане на Комисията по въпросите, свързани с изпълнението на настоящата директива и нейното привеждане в съответствие с техническия прогрес,ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:Член 1Настоящата директива се отнася за събирането, пречистването и заустването на градски отпадъчни води, както и пречистването и заустването на отпадъчни води, произхождащи от някои промишлени отрасли.Настоящата директива има за цел опазване на околната среда от вредните последици, причинени от заустването на споменатите по-горе отпадъчни води.Член 2По смисъла на настоящата директива:1. "градски отпадъчни води" са битовите отпадъчни води или смес от битови отпадъчни води и промишлени отпадъчни води и/или дъждовни води;2. "битови отпадъчни води" са отпадъчните води, изпускани от жилищни помещения и учреждения и съдържащи главно продукти на човешкия метаболизъм и на битовите дейности;3. "промишлени отпадъчни води" са всички отпадъчни води, изпускани от помещения, ползвани с търговска или промишлена цел, освен битовите отпадъчни води и дъждовните води;4. "агломерация" е зона, в която съсредоточаването на населението и/или стопанските дейности е достатъчно, за да е възможно да се събират градските отпадъчни води, да се отвеждат към пречиствателна станция или пункт за окончателно изливане;5. "канализационна система" е система от канали, която събира и отвежда градските отпадъчни води;6. "еквивалент жители (ЕЖ)" са биоразградими органични вещества, за които биохимичната потребност от кислород за пет дни (БПК5) е 60 грама дневно;7. "първично пречистване" е пречистването на градските отпадъчни води с физически и/или химически методи, включващи утаяване на твърдите вещества в суспензия или други методи, чрез които БПК5 на входящите отпадъчни води се понижава най-малко с 20 % преди заустването, а общото количество твърди вещества в суспензия във входящите отпадъчни води — най-малко с 50 %;8. "вторично пречистване" е пречистването на градските отпадъчни води чрез метод, който поначало включва биологична обработка с вторично утаяване, или чрез друг метод, който позволява да се спазват условията в таблица 1 от приложение I;9. "подходящо пречистване" е пречистването на градските отпадъчни води чрез всеки метод и/или система за отвеждане, които позволяват на водите в приемниците на отпадъчните води да отговарят на възприетите цели за качество, както и да отговарят на съответните разпоредби на настоящата директива и на други общностни директиви;10. "утайки" са отпадъчните утайки, пречистени или непречистени, произлизащи от пречиствателни станции за градски отпадъчни води;11. "еутрофизация" е обогатяване на водата с допълнителни елементи, по-специално съединения на азота и/или фосфора, предизвикващи ускорено развитие на водорасли и растения от висши видове, което води до нежелано нарушаване на равновесието на наличните водни организми и влошаване качеството на водата;12. "устие" е преходната зона в устието на воден път между сладките води и крайбрежните води. Държавите-членки установяват външните граници (морски) на устията за целите на настоящата директива, в рамките на програмата за прилагане, в съответствие с член 17, параграфи 1 и 2;13. "крайбрежни води" са водите, разположени извън линията на отлив на морето или от външната граница на устие.Член 31. Държавите-членки следят за това, всички агломерации да бъдат съоръжени с канализационни системи за градски отпадъчни води:- най-късно до 31 декември 2000 г. за тези, чийто еквивалент жители (ЕЖ) е над 15000, и- най-късно до 31 декември 2005 г. за тези, чийто ЕЖ е между 2000 и 15000.За заустването на градски отпадъчни води в приемници, считани като "чувствителни зони" по смисъла на член 5, държавите-членки следят за това, канализационните системи да бъдат инсталирани най-късно до 31 декември 1998 г. за агломерациите, чийто ЕЖ е над 10000.Когато инсталирането на канализационна система не е оправдано било защото не е в интерес на околната среда, било поради прекомерно високата ѝ стойност, се използват индивидуални системи или други подходящи системи, осигуряващи еднакво равнище на опазване на околната среда.2. Канализационните системи, описани в параграф 1, трябва да отговарят на изискванията на приложение I, точка А. Тези изисквания могат да бъдат изменяни и допълвани съгласно процедурата, предвидена в член 18.Член 41. Държавите-членки следят за това, градските отпадъчни води, които влизат в канализационните системи, преди заустването им да бъдат подложени на вторично пречистване или на друга равностойна обработка при следните условия и ред:- най-късно до 31 декември 2000 г. за всички зауствания, произлизащи от агломерации с ЕЖ над 15000,- най-късно до 31 декември 2005 г. за всички зауствания, произлизащи от агломерации с ЕЖ между 10000 и 15000,- най-късно до 31 декември 2005 г. за зауствания в сладки води и устия, произлизащи от агломерации с ЕЖ между 2000 и 10000.2. Заустванията на градски отпадъчни води във високопланински води (с надморска височина над 1500 метра), където е трудно да се приложи ефикасна биологическа обработка поради ниските температури, могат да бъдат подлагани на по-слабо пречистване от предписаното в параграф 1, при условие че задълбочени проучвания показват, че тези изливания не нарушават околната среда.3. Заустванията от пречиствателните станции за градски отпадъчни води, посочени в параграфи 1 и 2, отговарят на изискванията на приложение I, точка Б. Тези изисквания могат да бъдат изменяни и допълвани съгласно процедурата, предвидена в член 18.4. Притокът, изразена в ЕЖ, се изчислява на базата на максималното средно седмично количество органични вещества, постъпващо в пречиствателната станция през годината, с изключение на необичайните ситуации, като предизвиканите от силни дъждове.Член 51. За целите на параграф 2 държавите-членки установяват до 31 декември 1993 г. чувствителните зони въз основа на определените в приложение II критерии.2. Държавите-членки следят за това, градските отпадъчни води, които влизат в канализационните системи, преди заустването им в чувствителни зони да бъдат подлагани на по-строго пречистване от предвиденото в член 4, най-късно до 31 декември 1998 г. за всички зауствания, произлизащи от агломерации с ЕЖ над 10000.3. Заустванията, произлизащи от пречиствателните станции за градски отпадъчни води, посочени в параграф 2, отговарят на съответните изисквания от приложение I, точка Б. Тези изисквания могат да бъдат изменяни и допълвани съгласно процедурата, предвидена в член 18.4. Въпреки това условията, предявявани към пречиствателна станция съгласно параграфи 2 и 3, не се прилагат по необходимост за чувствителните зони, ако може да се докаже, че минималният процент на снижение на общия приток органични вещества, навлизащи във всички пречиствателни станции за градски отпадъчни води от тази зона, достига най-малко 75 % от общото количество фосфор и най-малко 75 % от общото количество азот.5. За заустванията от пречиствателните станции за градски отпадъчни води, разположени в съответните водосборни басейни на чувствителните зони и които допринасят за замърсяването на тези зони, се прилагат параграфи 2, 3 и 4.Когато водосборните басейни, посочени в първа алинея, се намират изцяло или отчасти в друга държава-членка, се прилага член 9.6. Държавите-членки следят за това, списъкът на чувствителните зони да се преразглежда най-малко на всеки четири години.7. Държавите-членки следят за това, зоните, установени като чувствителни в резултат на преразглеждането по параграф 6, да отговорят на посочените по-горе изисквания в срок от седем години.8. Държава-членка не е длъжна да установи чувствителни зони по смисъла на настоящата директива, ако извършва върху цялата си територия пречистването, предвидено в параграфи 2, 3 и 4.Член 61. За целите на параграф 2 държавите-членки могат да установят най-късно до 31 декември 1993 г. по-слабо чувствителни зони въз основа на определените в приложение II критерии.2. Заустванията на градски отпадъчни води, произхождащи от агломерации, чийто ЕЖ е между 10000 и 150000, в крайбрежни води, и между 2000 и 10000 — в устия (естуари), разположени в посочените в параграф 1 зони, могат да се подлагат на по-слабо пречистване от предвиденото в член 4 с уговорката, че:- тези зауствания са претърпели най-малкото първичното пречистване, определено в член 2, параграф 7, в съответствие с процедурите за контрол, установени в приложение I, точка Г,- задълбочени изследвания показват, че тези зауствания не вредят на околната среда.Държавите-членки представят на Комисията цялата информация, необходима за тези проучвания.3. Ако Комисията прецени, че условията, установени в параграф 2, не са изпълнени, тя представя на Съвета подходящо предложение.4. Държавите-членки следят за това, списъкът на по-слабо чувствителните зони да се преразглежда най-малко на всеки четири години.5. Държавите-членки следят зоните, които отпадат от списъка на по-слабо чувствителните зони, да отговорят на необходимите изисквания по член 4 и 5 в срок седем години.Член 7Държавите-членки следят за това, най-късно до 31 декември 2005 г. градските отпадъчни води, постъпващи в канализационната система, преди заустването да подлежат на подходяща обработка, както е определено в член 2, точка 9, в следните случаи:- зауствания в сладки води и в устия (естуари), произхождащи от агломерации с ЕЖ под 2000,- зауствания в крайбрежни води, произхождащи от агломерации с ЕЖ под 10000.Член 81. Държавите-членки могат в изключителни случаи, дължащи се на технически проблеми, и в интерес на групи от населението, определени по географски признак, да подадат специално искане до Комисията с оглед да получат по-дълъг срок за спазване на член 4.2. Това искане, което трябва да бъде надлежно мотивирано, излага срещаните технически проблеми и предлага програма за действия съгласно подходящ график за изпълнение с оглед постигане целта на настоящата директива. Този график се включва в посочената в член 17 програма за изпълнение.3. Могат да се приемат само технически мотиви, а по-дългият срок, посочен в параграф 1, не може да изтича след 31 декември 2005 г.4. Комисията разглежда това искане и взема подходящи мерки съгласно предвидената в член 18 процедура.5. При извънредни обстоятелства, когато може да се докаже, че по-дълбоко пречистване няма положителен ефект върху околната среда, изливаните води в по-слабо чувствителни зони, произхождащи от агломерации с ЕЖ над 150000, могат да бъдат подлагани на предвиденото в член 6 пречистване на отпадъчни води, произлизащи от агломерации с ЕЖ между 10000 и 150000.При подобни обстоятелства държавите-членки предварително предоставят на Комисията съответната документация. Комисията проучва положението и взема подходящи мерки съгласно предвидената в член 18 процедура.Член 9Когато води, попадащи под юрисдикцията на държава-членка, са подложени на неблагоприятното въздействие на градски отпадъчни води, изхвърляни от друга държава-членка, държавата-членка, чиито води са засегнати, може да съобщи тези факти на другата държава-членка и на Комисията.Заинтересованите държави-членки организират, по целесъобразност, заедно с Комисията необходимото съгласуване за установяване на съответните зауствания и за вземане на мерки при източника им с цел спазване на настоящата директива.Член 10Държавите-членки следят за това, пречиствателните станции за градски отпадъчни води, изградени за спазване на изискванията на членове 4, 5, 6 и 7, да се проектират, изграждат, експлоатират и поддържат по начин, осигуряващ достатъчна производителност при всички нормални климатични условия на мястото, където са разположени. При проектирането на тези инсталации следва да се държи сметка за сезонните колебания на притока органични вещества.Член 111. Държавите-членки следят за това, най-късно до 31 декември 1993 г. заустването на промишлени отпадъчни води в канализационните системи и в пречиствателните станции за градски отпадъчни води да бъде подложено на предварително регламентиране и/или специални разрешителни от страна на компетентните власти или подходящи органи.2. Регламентирането и/или специалните разрешителни трябва да отговарят на изискванията на приложение I, точка В. Тези изисквания могат да се изменят съгласно процедурата, предвидена в член 18.3. Регламентирането и специалните разрешителни редовно се преразглеждат и при нужда се привеждат в съответствие.Член 121. Пречистените отпадъчни води се използват повторно, когато това се сметне за подходящо. Пътищата за отвеждане трябва да намаляват до минимум отрицателните последици за околната среда.2. Компетентните органи или подходящи административни структури следят за това, заустването на отпадъчните води, произхождащи от пречиствателните станции за градски отпадъчни води, да бъде подложено на предварително регламентиране и/или специални разрешителни.3. Предварителното регламентиране и/или специалните разрешителни, отнасящи се до заустването на води, произхождащи от пречиствателни станции за градски отпадъчни води и отнасящи се съгласно параграф 2 до агломерации с ЕЖ между 2000 и 10000, в случая на изливане в сладки води и устия на реки, и с ЕЖ от 10000 и повече, за всички останали случаи, трябва да осигуряват необходимите условия за съответствие с релевантните изисквания на приложение I, точка Б. Тези изисквания могат да се изменят и допълват съгласно процедурата, предвидена в член 18.4. Регламентирането и/или разрешителните редовно се преразглеждат и при нужда се привеждат в съответствие.Член 131. Държавите-членки следят за това, най-късно до 31 декември 2000 г. биоразградимите промишлени отпадъчни води, произлизащи от инсталациите на изброените в приложение III промишлени отрасли, които преди заустване във водите в приемници не преминават през пречиствателните станции за градски отпадъчни води, да съответстват преди заустването им на условията, определени в предварителното регламентиране и/или разрешителни на компетентните власти или подходящите органи, за всички води, изхвърляни от инсталации с проектен ЕЖ 4000 или повече.2. Най-късно до 31 декември 1993 г. компетентните органи или подходящата административна структура на всяка държава-членка определят изискванията за заустване на тези отпадъчни води според естеството на съответния промишлен отрасъл.3. Комисията сравнява изискванията на държавите-членки най-късно до 31 декември 1994 г. Тя публикува заключенията си в доклад и при необходимост дава подходящо предложение.Член 141. Утайките от пречистването се използват повторно, когато това се окаже подходящо. Пътищата за отвеждане трябва да намаляват до минимум отрицателните последици за околната среда.2. Компетентните власти или съответните административни структури следят за това, най-късно до 31 декември 1998 г. заустването на утайки от пречистването, произлизащи от пречиствателни станции за градски отпадъчни води, да бъде регламентирано или подложено на регистрационен или разрешителен режим.3. Държавите-членки следят за това, най-късно до 31 декември 1998 г. заустването на утайки от пречистването в повърхностни води чрез изливане от кораби, отвеждане с тръби или по всякакъв друг начин да бъде преустановено.4. До прекратяването на методите за изливане, посочени в параграф 3, държавите-членки следят общото количество токсични, неотстраними или биоакумулиращи се вещества, съдържащи се в изливаните в повърхностните води утайки, да подлежи на разрешителен режим и на постепенно намаляване.Член 151. Компетентните органи или съответните институции наблюдават:- заустванията от пречиствателните станции за градски отпадъчни води, за да проверят съответствието им с изискванията на приложение I, точка Б, съгласно процедурите за контрол, определени в приложение I, точка Г,- количеството и състава на утайки от пречистването, зауствани в повърхностни води.2. Компетентните органи или съответните административни структури наблюдават водите, приемащи излети води, произлизащи от пречиствателни станции за градски отпадъчни води, и пряко изливани води, описани в член 13, когато има опасения за сериозни отрицателни въздействия върху околната среда на приемника.3. В случай на изливане на води съгласно разпоредбите на член 6 и в случай на изливане на утайки в повърхностни води държавите-членки установяват мониторинг и извършват евентуално необходимите изследвания, за да гарантират, че това заустване или отвеждане не вреди на околната среда.4. Данните, получени от компетентните органи или съответните административни структури съгласно параграфи 1, 2 и 3, се съхраняват от държавата-членка и се предоставят на разположение на Комисията в срок от шест месеца считано от получаването на искане по този повод.5. Ръководните принципи за посочения в параграфи 1, 2 и 3 мониторинг могат да се определят съгласно процедурата, предвидена в член 18.Член 16Без да се засяга прилагането на Директива 90/313/ЕИО на Съвета от 7 юни 1990 г. за свободния достъп до информация в областта на околната среда [5], държавите-членки следят съответните органи или административни структури да публикуват на всеки две години доклад за състоянието на отвеждането на градските отпадъчни води и утайки в техния отрасъл. Държавите-членки предават на Комисията тези доклади веднага след тяхното публикуване.Член 171. Държавите-членки изготвят най-късно до 31 декември 1993 г. програма за изпълнение на настоящата директива.2. Държавите-членки предоставят на Комисията най-късно до 30 юни 1994 г. информациите във връзка с програмата.3. При необходимост държавите-членки предават на Комисията на всеки две години, най-късно до 30 юни, осъвременените информации, посочени в параграф 2.4. Методите и моделите за представяне, подлежащи на утвърждаване, на докладите за националните програми се определят съгласно процедурата, предвидена в член 18. Всяко изменение и допълнение на тези методи и модели на представяне се приема съгласно същата процедура.5. Комисията извършва на всеки две години преглед и оценка на информациите, които е получила съгласно параграфи 2 и 3 и публикува доклад на тази тема.Член 181. Комисията се подпомага от комитет, съставен от представителите на държавите-членки и председателстван от представителя на Комисията.2. Представителят на Комисията представя на комитета проект за необходимите мерки. Комитетът изразява своето становище по този проект в срок, който председателят може да определи в зависимост от спешността на разглеждания въпрос. Становището се приема с мнозинството, предвидено в член 148, параграф 2 от Договора за приемането на решения, които Съветът е призован да взема по предложение на Комисията. По време на гласуването в комитета гласовете на представителите на държавите-членки се подлагат на претеглянето, определено в посочения по-горе член. Председателят не участва в гласуването.3. а) Комисията взема решение по предложените мерки, когато те са в съответствие със становището на Комитета.б) Когато предлаганите мерки не съответстват на становището на Комитета или при липса на становище Комисията незабавно представя на Съвета предложение за вземане на мерки. Съветът взима решение с квалифицирано мнозинство.Ако след изтичане на срок от три месеца считано от сезирането на Съвета последният не се е произнесъл, предлаганите мерки се приемат от Комисията, освен в случая, когато Съветът се е произнесъл с обикновено мнозинство против същите мерки.Член 191. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, преди 30 юни 1993 г. Те незабавно информират Комисията за това.2. Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на това позоваване се определят от държавите-членки.3. Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от вътрешното законодателство, които те приемат в областта, регулирана от настоящата директива.Член 20Адресати на настоящата директива са държавите-членки.Съставено в Брюксел на 21 май 1991 година.За СъветаПредседателR. Steichen[1] ОВ С 1, 4.1.1990 г., стр. 20, иОВ С 287, 15.11.1990 г., стр. 11.[2] ОВ С 260, 15.10.1990 г., стр. 185.[3] ОВ С 168, 10.7.1990 г., стр. 36.[4] ОВ С 209, 9.8.1988 г., стр. 3.[5] ОВ L 158, 23.6.1990 г., стр. 56.--------------------------------------------------19910521ПРИЛОЖЕНИЕ IИЗИСКВАНИЯ ЗА ГРАДСКИТЕ ОТПАДЪЧНИ ВОДИА. Канализационни системи [1]Канализационните системи съблюдават изискванията относно пречистване на отпадъчните води.Проектирането, изграждането и поддръжката на канализационните системи се извършват на базата на най-напредналите технически знания, без да водят до прекомерни разходи, по-специално що се отнася до:- обема и характеристиките на градските отпадъчни води,- предотвратяване на течовете,- ограничаване на замърсяването на водите в приемниците вследствие на прекомерното количество органични вещества от поройни дъждове.Б. Зауствания, произхождащи от пречиствателните станции за градски отпадъчни води, във водите в приемниците [1]1. Пречиствателните станции за отпадъчни води са проектирани и изменени така, че да позволяват вземането на представителни проби от постъпващите отпадъчни води и от изпусканите пречистени води преди заустването им във водите в приемниците.2. Изливаните от пречиствателните станции градски отпадъчни води, пречистени съгласно членове 4 и 5 от настоящата директива, отговарят на изискванията в таблица 1.3. Градските отпадъчни води, изливани от пречиствателните станции в чувствителни зони, подложени на еутрофизация, като идентифицираните в приложение II, точка А, буква а), отговарят, освен това, на изискванията в таблица 2 от настоящето приложение.4. По-строги изисквания от посочените в таблици 1 и/или 2 при нужда се прилагат, за да се гарантира, че водите в приемниците отговарят на всяка друга директива в тази област.5. Пунктовете на изливане на градските отпадъчни води се избират по възможност така, че да се сведе до минимум въздействието върху водите в приемниците.В. Промишлени отпадъчни водиПромишлените отпадъчни води, които попадат в канализационните системи и пречиствателните станции на градските отпадъчни води, се подлагат на предварителна обработка, необходима за:- опазване здравето на персонала, работещ по канализационните системи и в пречиствателните станции,- подсигуряване на канализационните системи, пречиствателните станции и свързаните с тях оборудвания срещу повреди,- да се гарантира безпрепятственото функциониране на пречиствателната станция за отпадъчни води и обработката на утайките,- да се съблюдава изливаните от пречиствателните станции води да не увреждат околната среда и да не водят до нарушаване на други директиви на общността по отношение на водите в приемниците,- осигуряване отвеждането на утайките при пълна безопасност и по начин, приемлив за околната среда.Г. Референтни методи за контрол и оценка на резултатите1. Държавите-членки следят за прилагането на методи на наблюдение, съответстващи най-малко на описаните по-долу изисквания.Методи, различни от предвидените в точки 2, 3 и 4, могат да бъдат използвани, при условие че може да се докаже, че те позволяват да се получат равностойни резултати.Държавите-членки представят на Комисията всички релевантни информации, отнасящи се до прилаганите методи. В случай че Комисията счете, че изложените в точки 2, 3 и 4 условия не са изпълнени, тя предлага на Съвета подходящо предложение.2. Пробите се вземат на период от 24 часа, пропорционално на дебита или на равни интервали от време, на определен пункт при изхода и, в случай на нужда, при входа на пречиствателната станция, за да се провери дали са спазени изискванията на настоящата директива относно заустването на отпадъчни води.Прилагат се международно признати лабораторни практики за предотвратяване на промяната в състоянието на пробите между момента на вземането и момента на анализа.3. Минималният брой проби за вземане на редовни интервали през цялата година се определя в зависимост от размерите на пречиствателната станция:ЕЖ между 2000 и 9999: | 12 проби през първата година. 4 проби през следващите години, ако може да се докаже, че водите отговарят на разпоредбите на настоящата директива през първата година; в случай че една от 4 те проби не отговаря на нормите, следващата година се вземат 12 проби. |ЕЖ между 10000 и 49999: | 12 проби. |ЕЖ 50000 или повече: | 24 проби. |4. Приема се, че пречистените отпадъчни води спазват определените за различните параметри стойности, ако проби показват спазването на стойностите за всеки отделен параметър, съобразно следните разпоредби:а) за параметрите, фигуриращи в таблица 1 и в член 2, точка 7, максималният брой проби, които може да не съответстват на стойностите концентрация и/или процентите редукция, посочени в таблица 1 и в член 2, точка 7, е уточнен в таблица 3;б) за параметрите, фигуриращи в таблица 1 и изразени в стойности концентрация, максималният брой проби, взети при условия на нормална експлоатация, не трябва да се отклонява с повече от 100 % от параметричните стойности. За стойностите в концентрация, отнасящи се до общото съдържание на твърда материя в суспензия, отклонението може да достигне до 150 %;в) за параметрите, фигуриращи в таблица 2, средната годишна стойност на пробите трябва за всеки отделен параметър да отговаря на съответните стойности.5. При оценка на качеството на съответната вода екстремните стойности не се взимат предвид, в случай че се дължат на изключителни обстоятелства като силни валежи.Таблица 1: Изисквания относно заустването от пречиствателни станции за градски отпадъчни води, предмет на разпоредбите на членове 4 и 5 от настоящата директива. Прилага се стойността на концентрацията или процента на редукция.Параметри | Концентрация | Минимален процент на снижение [3] | Референтен метод на измерване |Биохимична потребност от кислород (БПК5 при 20 °C) без нитрификация [4] | 25 mg/l O2 | 70 — 90 40 съгласно член 4, параграф 2 | Хомогенизирана проба, нефилтрирана, нито утаена. Установяване на разтворения кислород преди и след 5-дневна инкубация при 20 °C ± 1 °C, при пълна тъмнина. Добавя се инхибитор на нитрификация. |Химична потребност от кислород (ХПК) | 125 mg/l O2 | 75 | Хомогенизирана проба, нефилтрирана, нито утаена. Калиев бихромат. |Общо твърди вещества в суспензия | 35 mg/l [5] 35 съгласно член 4, параграф 2 (над 10000 ЕЖ) 60 съгласно член 4, параграф 2 (от 2000 до 10000 ЕЖ) | 90 [5] 90 съгласно член 4, параграф 2 (над 10000 ЕЖ) 70 съгласно член 4, параграф 2 (от 2000 до 10000 ЕЖ) | Филтриране на представителна проба с мембрана 0,45 µm, изсушаване при 105 °C и претеглянеЦентрофугиране на представителна проба (най-малко 5 минути при средно ускорение от 2800 до 3200 g), изсушаване при 105 °C и претегляне. |Изследванията на изхвърлени води, произлизащи от лагуниране, трябва да се извършват върху филтрирани проби; въпреки това концентрацията на общото количество твърди вещества в суспензия в нефилтрирани проби не трябва да превишава 150 mg/l.Таблица 2: Изисквания относно градските отпадъчни води, изхвърляни от пречиствателни станции в чувствителни зони, податливи на еутрофизация, идентифицирани според приложение II, точка А, буква а). В зависимост от местните условия се прилагат двата или единият от двата параметъра. Прилага се стойността на концентрацията или процентът на редукция.Параметри | Концентрация | Минимален процент на редукция [6] | Референтен метод на измерване |Общо фосфор | 2 mg/l Р (ЕЖ между 10000 и 100000) 1 mg/l Р (ЕЖ над 100000) | 80 | Спектрофотометрия чрез молекулярна абсорбция |Общо азот [7] | 2 mg/l N (ЕЖ между 10000 и 100000) 1 mg/l N (ЕЖ над 100000) [8] | 70—80 | Спектрофотометрия чрез молекулярна абсорбция |Таблица 3Брой проби, взети през определена година | Максимален брой проби, показващи отклонение |4—7 | 1 |8—16 | 2 |17—28 | 3 |29—40 | 4 |41—53 | 5 |54—67 | 6 |68—81 | 7 |82—95 | 8 |96—110 | 9 |111—125 | 10 |126—140 | 11 |141—155 | 12 |156—171 | 13 |172—187 | 14 |188—203 | 15 |204—219 | 16 |220—235 | 17 |236—251 | 18 |252—268 | 19 |269—284 | 20 |285—300 | 21 |301—317 | 22 |318—334 | 23 |335—350 | 24 |351—365 | 25 |[1] Предвид факта, че практически е невъзможно да бъдат изградени канализационни системи и пречиствателни станции, позволяващи обработката на всички отпадъчни води при ситуации като изключително силни валежи, държавите-членки взимат решения за мерките по ограничаване на замърсяването в резултат на прекомерно количество органични вещества от поройни дъждове. Тези мерки могат да се основават на степента на разреждане или на капацитета спрямо дебита през сухи периоди или да посочват приемлив брой прекомерно количество органични вещества за всяка година.[3] Редукция спрямо стойностите на входа.[4] Този параметър може да бъде заменен от друг: общ органичен въглерод (ООВ) или обща потребност от кислород (ОПК), в случай че може да бъде установена зависимост между БПК5 и ползвания параметър.[5] Това изискване е избирателно.[6] Редукция спрямо стойностите на входа.[7] Общо азот означава общата стойност на азота, получен по метода на Кжелдал (органичен азот + NH3), азота, съдържащ се в нитратите (NО3), и азота, съдържащ се в нитритите (NО2).[8] Друга възможност: средната дневна стойност не трябва да надхвърля 20 mg/l N. Това изискване се отнася за температура на водата най-малко 12 °C по време на функционирането на биологическия реактор на пречиствателната станция. Условието за температурата може да бъде заменено от ограничаване на времето на функциониране, като се държи сметка за регионалните климатични условия. Тази възможност се предлага само при условие че може да се докаже, че условията, посочени в точка Г, параграф 1 от настоящето приложение, са изпълнени.--------------------------------------------------19910521ПРИЛОЖЕНИЕ IIКРИТЕРИИ ЗА УСТАНОВЯВАНЕ НА ЧУВСТВИТЕЛНИ ЗОНИ И НА ПО-СЛАБО ЧУВСТВИТЕЛНИ ЗОНИА. Чувствителни зониМаса вода трябва да бъде идентифицирана като чувствителна, в случай че принадлежи към една от следните групи:а) Естествени сладководни езера, други сладководни басейни, устия на реки и крайбрежни води, за които е установено, че са еутрофни или биха се превърнали в еутрофни в кратки срокове, ако не се вземат защитни мерки.При оценка на неоходимостта от редуциране на допълнителни елементи чрез допълнителна обработка може да се имат предвид следните аспекти:i) езера и потоци, заустващи в езера (язовири), затворени заливи, за които е установено, че обменът на вода е слаб, което може да породи феномен на акумулация. В тези зони следва да се предвиди елиминиране на фосфор, освен ако може да се докаже, че това елиминиране няма да окаже въздействие върху нивото на еутрофизация. Следва също да се предвиди елиминиране на азота, в случай че изхвърляните води произлизат от големи агломерации;ii) устия на реки и други крайбрежни води, за които е установено, че обменът на вода е слаб или че получават големи количества допълнителни елементи. Изливаната вода от малки агломерации обикновено е от слабо значение за тези зони, но що се отнася до изхвърляните води от големи агломерации, трябва да се предвиди елиминирането на фосфора и/или азота, освен ако може да се докаже, че това елиминиране няма да окаже въздействие върху нивото на еутрофизация.б) Повърхностни сладки води, предназначени за каптиране на питейна вода, които, в случай че не бъдат взети мерки, биха могли да съдържат концентрация на нитрати, превишаваща предвидената в съответните разпоредби на Директива 75/440/ЕИО на Съвета от 16 юни 1975 г. относно изискванията за качество на повърхностните води, предназначени за производство на питейна вода в държавите-членки [1].в) Зони, за които е необходима допълнителна обработка към обработката, предвидена в член 4 от настоящата директива, за задоволяване изискванията на директивите на Съвета.Б. По-малко чувствителни зониДадена маса или зона морска вода може да се идентифицира като по-малко чувствителна зона, в случай че заустването на отпадъчни води не уврежда околната среда, поради морфологията, хидрологията или специфичните хидроложки условия на съответната зона.При идентифициране на по-малко чувствителните зони държавите-членки държат сметка за факта, че изливаните в тях количества органични вещества могат да бъдат прехвърлени към съседни зони, където биха увредили околната среда. Държавите-членки признават присъствието на чувствителни зони извън националната си юрисдикция.По време на идентифицирането на по-слабо чувствителни зони се държи сметка за следните елементи:отворени заливи, устия на реки и други крайбрежни води с добър обмен на вода и без риск от еутрофизация или загуба на кислорода или за които се смята малко вероятно да станат еутрофни или да понесат загуби на кислород вследствие изливане на градски отпадъчни води.[1] ОВ L 194, 25.7.1975, стр. 26. Директива, изменена с Директива 79/869/ЕИО (ОВ L 271, 29.10.1979 г., стр. 44).--------------------------------------------------19910521ПРИЛОЖЕНИЕ IIIПРОМИШЛЕНИ ОТРАСЛИ1. Преработка на мляко.2. Производство на продукция на базата на плодове и зеленчуци.3. Производство и бутилиране на безалкохолни напитки.4. Преработка на картофи.5. Месна промишленост.6. Производство на бира.7. Производство на алкохол и алкохолни напитки.8. Производство на животински храни на базата на растителни продукти.9. Производство на желатин и лепило на базата на кожи и кости.10. Производство на малц.11. Рибна промишленост.--------------------------------------------------


title: Директива 2002/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 10 юни 2002 година за сближаване на законодателствата на държавите-членки по отношение на добавките към храниТекст от значение за ЕИП.

text:
Важна правна забележка

|

32002L0046

Официален вестник n° L 183 , 12/07/2002 стр. 0051 - 0057 специално чешко издание глава 13 том 29 стр. 490  - 497 специално испанско издание глава 13 том 29 стр. 490  - 497 специално унгарско издание глава 13 том 29 стр. 490  - 497 специално литвийско издание глава 13 том 29 стр. 490  - 497 LV.ES глава 13 том 29 стр. 490  - 497 MT.ES глава 13 том 29 стр. 490  - 497 PL.ES глава 13 том 29 стр. 490  - 497 SK.ES глава 13 том 29 стр. 490  - 497 специално словенско издание глава 13 том 29 стр. 490  - 497

		20020610Директива 2002/46/ЕО на Европейския парламент и на Съветаот 10 юни 2002 годиназа сближаване на законодателствата на държавите-членки по отношение на добавките към храни(текст от значение за ЕИП)ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 95 от него,като взеха предвид предложението на Комисията [1],като взеха предвид становището на Икономическия и социален комитет [2],в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора [3],като имат предвид, че:(1) На пазара на Общността се търгуват все по-голям брой продукти, които се представят като храни, съдържащи концентрирани източници на хранителни вещества, които допълват приема на тези хранителни вещества от нормалния хранителен режим.(2) Тези продукти са регламентирани в държавите-членки с национални правила, различаващи се в отделните държави, което може да попречи на тяхното свободно движение, да създаде неравни условия за конкуренция и по този начин да повлияе пряко върху функционирането на вътрешния пазар. Следователно е необходимо да се приемат правила на Общността относно тези продукти, търгувани на пазара като храни.(3) При нормални условия, един подходящ и разнообразен хранителен режим може да осигури всички необходими хранителни вещества за нормалното развитие и поддръжката на здравословен живот в количества, които съответстват на онези, установени и препоръчвани от общопризнати научни данни. Все пак, изследванията показват, че тази идеална ситуация не се постига за всички хранителни вещества и от всички групи от населението на Общността.(4) В зависимост от техния начин на живот или поради други причини, потребителите могат да изберат да допълнят своя прием на някои хранителни вещества чрез добавки към храните.(5) За да се обезпечи високо ниво на защита на потребителите и за да се улесни техният избор, продуктите, които се пускат на пазара, трябва да бъдат безопасни и да носят съответната подходяща етикетировка.(6) Съществува голямо разнообразие от хранителни вещества и други съставки, които могат да се съдържат в добавките към храни, включително, но не само, витамини, минерали, аминокиселини, незаменими мастни киселини, влакна и различни екстракти от растения и билки.(7) Като първи етап, настоящата директива следва да установи специфични правила относно витамините и минералите, които се използват като съставки в добавките към храни. Добавки към храни, които съдържат витамини или минерали, както и други съставки, също следва да са в съответствие със специфичните правила относно витамините и минералите, установени в настоящата директива.(8) На по-късен етап следва да бъдат установени и специфични правила, отнасящи се до други хранителни вещества, различни от витамини и минерали, или други вещества с хранителен или физиологичен ефект, които се използват като съставки на добавките към храни, при условие че са налице достатъчно и подходящи научни данни за тях. Докато се приемат такива специфични правила на Общността и без да се накърняват разпоредбите на Договора, могат да се прилагат националните правила, отнасящи се до други хранителни вещества или други вещества с хранителен или физиологичен ефект, които се използват като съставки на добавките към храни и за които не са приети специфични правила на Общността.(9) Само за витамините и минералите, които обикновено присъстват в хранителния режим или се консумират като част от него, следва да бъде разрешено да присъстват в добавките към храните, въпреки че това не означава, че тяхното наличие в тях е необходимо. Противоречия, които впоследствие могат да възникнат, относно идентичността на тези хранителни вещества следва да се избягват. Следователно е целесъобразно да се създаде позитивен списък на тези витамини и минерали.(10) Понастоящем на пазарите на някои от държавите-членки се предлага голямо разнообразие от витаминни препарати и минерални вещества, които се използват при производството на добавки към храни, без да са били оценени от Научния комитет по храните и следователно те не са включени в тези позитивни списъци. Те следва да се предоставят на Европейския орган за безопасност на храните за спешна оценка веднага, щом подходящата документация бъде представена от заинтересованите страни.(11) Химическите вещества, които се използват като източници на витамини и минерали при производството на добавки към храни, следва да бъдат безопасни, а така също да могат да се усвояват от организма. Поради тази причина, следва да се установи позитивен списък за тези вещества. Веществата, които са били одобрени от Научния комитет по храните, въз основа на споменатите критерии за използване при производството на храни, предназначени за кърмачета и малки деца и на други храни с по-специално хранително предназначение, могат също така да се използват в производството на добавки към храни.(12) За да се следва развитието на науката и технологиите, е важно тези списъци своевременно да се актуализират, когато това е необходимо. Такива актуализации биха представлявали мерки по прилагането от техническо естество и тяхното приемане следва да бъде възложено на Комисията, за да се опрости и ускори процедурата.(13) Прекомерният прием на витамини и минерали може да има вредни въздействия и това налага необходимостта да се установят максимално допустими количества витамини и минерали в добавки към храни, по целесъобразност. Тези количества трябва да гарантират, че продуктите са безопасни за потребителя, ако при нормална употреба се следват указанията, предоставени от производителя.(14) При установяването на максималните количества следва да се вземе предвид горната граница за безопасен прием на отделните витамини и минерали, установена чрез оценка на риска, основаваща се на общоприети научни данни и на приема на тези хранителни вещества при нормален хранителен режим. Когато се установяват максималните количества, надлежно следва да се вземат под внимание и референтните количества за прием.(15) Потребителите купуват добавки към храните, за да допълнят приема на определени съставки, които присъстват в техния хранителен режим. За да се гарантира постигането на тази цел, витамините и минералите, които са обявени върху етикета на добавки към храните, следва да присъстват в продукта в значително количество.(16) Определянето на специфични стойности за максималните и минималните количества витамини и минерали, които присъстват в добавки към храните, се основава на посочените в настоящата директива критерии и съответните научни препоръки и представлява мярка за прилагане, чието приемане следва да се възложи на Комисията.(17) Общите разпоредби и дефиниции относно етикетирането се съдържат в Директива 2000/13/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 март 2000 г. за сближаването на законодателствата на държавите-членки по отношение на етикетирането, представянето и рекламирането на храните [4] и не е необходимо да бъдат повтаряни. Затова обхватът на настоящата директива следва да бъде ограничен до необходимите допълнителни разпоредби.(18) Директива 90/496/ЕИО на Съвета от 24 септември 1990 г. относно етикетирането за питателност на храните [5] не се прилага за добавките към храни. Информацията, която се отнася до питателността на храните в добавките към храни е съществена, за да направи потребителят, който ги купува, информиран избор и да ги използва безопасно и по подходящ начин. С оглед на естеството на тези продукти, тази информация следва да се ограничи до хранителните вещества, които действително се съдържат в добавките към храни, и да е задължителна.(19) Като се има предвид специфичното естество на добавките към храни, за да могат контролните органи да осъществяват ефективен мониторинг върху тях, те следва да разполагат с допълнителни средства към тези, с които обикновено си служат.(20) Мерките, които са необходими за прилагането на настоящата директива, следва да се приемат в съответствие с Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година за установяване на процедурите за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията [6],ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:Член 11. Настоящата директива се отнася до добавки към храните, които се търгуват на пазара като храни и се представят като такива. Тези продукти достигат до крайния потребител само предварително опаковани.2. Настоящата директива не се прилага за лекарствените средства, както са определени в Директива 2001/83/ЕО на Европейския парламент и Съвета от 6 ноември 2001 г. за създаване на кодекс на Общността относно лекарствени средства за употреба от човека [7].Член 2По смисъла на настоящата директива:а) "добавки към храни" означават храни, които са предназначени да допълват нормалния хранителен режим и които представляват концентрирани източници на хранителни вещества или други вещества с хранителен или физиологичен ефект, самостоятелно или в комбинация, дозирани под формата на капсули, дражета, таблетки, хапчета и други подобни форми, пакетчета с прах, ампули, шишенца с капкомери и други подобни форми на течности и прахове, които са предназначени да се приемат в малки премерени количества;б) "хранителни вещества" означават следните вещества:i) витамини,ii) минерали.Член 3Държавите-членки гарантират, че добавките към храните могат да се търгуват на пазара на Общността само ако отговарят на правилата, установени в настоящата директива.Член 41. За производство на добавки към храните могат да се използват единствено изброените в приложение витамини и минерали под формите, посочени в приложение ІІ, при спазване на параграф 6.2. Критериите за чистота на веществата, изброени в приложение ІІ, се приемат в съответствие с процедурата, посочена в член 13, параграф 2, освен в случаите, когато те се прилагат съгласно параграф 3.3. Прилагат се критериите за чистота на изброените в приложение ІІ вещества, които са определени от законодателството на Общността да бъдат използвани при производството на храни, чиито предназначения са различни от тези, които са предмет на настоящата директива.4. До приемането на съответни спецификации за онези вещества, изброени в приложение ІІ, за които законодателството на Общността не е определило критерии за чистота, се прилагат общоприетите критерии за чистота, препоръчани от международните органи, а така също могат да бъдат запазени и националните изисквания, определящи по-стриктни критерии за чистота.5. Изменения в списъците, посочени в параграф 1, се приемат в съответствие с процедурата, посочена в член 13, параграф 2.6. Чрез дерогация от параграф 1 и до 31 декември 2009 г. държавите-членки могат да разрешат на своите територии употребата на витамини и минерали, които не фигурират в приложение І или са във форми, които не са изброени в приложение ІІ, при условие че:а) на датата, от която влиза в сила настоящата директива, въпросното вещество се използва в една или повече добавки към храните, които се търгуват на пазара на Общността,б) Европейският орган за безопасност на храните не е дал отрицателно становище по отношение на употребата на това вещество или по отношение на употребата му в тази форма при производството на добавки към храни, въз основа на досие, подкрепящо употребата на въпросното вещество, което следва да се предостави на Комисията от държавата-членка не по-късно от 12 юли 2005 г.7. Независимо от параграф 6, държавите-членки могат съгласно разпоредбите на Договора да продължат да прилагат националните си ограничения или забрани върху търговията с добавки към храните, съдържащи витамини и минерали, които не са включени в списъка на приложение І или на техните форми, които не са сред изброените в приложение ІІ.8. Не по-късно от 12 юли 2007 г. Комисията предоставя на Европейския парламент и на Съвета доклад относно целесъобразността от установяването на специфични правила, включващи, когато е подходящо, позитивни списъци на категориите хранителни вещества или на веществата с хранителен или физиологичен ефект, различни от упоменатите в параграф 1, който се придружава от предложения за изменения на настоящата директива, ако Комисията сметне това за необходимо.Член 51. Максималните количества витамини и минерали, които се съдържат в дневната доза добавки към храните, препоръчвана от производителя за прием, се определят, като се отчитат следните данни:а) горната граница за безопасен прием на отделните витамини и минерали, установена чрез оценка на риска, основаваща се на общопризнати научни данни, които отчитат степените на чувствителност на различните потребителски групи;б) приема на витамини и минерали от други хранителни източници.2. След като максималните количества, посочени в параграф 1, бъдат определени, следва да се отчетат и референтните количества от витамини и минерали, приемани от населението.3. За да се осигури наличието на витамини и минерали в достатъчни количества в добавките към храните, се определят минимални количества витамини и минерали, които се съдържат в дневната доза добавки към храните, препоръчвана от производителя за прием.4. Максималните и минималните количества от витамини и минерали, посочени в параграфи 1, 2 и 3, се приемат в съответствие с процедурата, описана в член 13, параграф 2.Член 61. По смисъла на член 5, параграф 1 от Директива 2000/13/ЕО, наименованието, под което се продават продуктите, обхванати от настоящата директива, е "добавка към храната".2. Етикетът, представянето и рекламата не трябва да приписват на добавките към храните свойства да предпазват, лекуват или излекуват болести при човека, нито да се позовават на такива свойства.3. Без да засяга Директива 2000/13/ЕО, етикетът съдържа следната информация:а) наименованията на категориите хранителни вещества или вещества, които характеризират продукта, или указание за естеството на тези хранителни вещества или вещества, характеризиращи продукта;б) препоръчваната за прием дневна доза от продукта;в) предупреждение да не се превишава препоръчваната дневна доза;г) текст, който да гласи, че добавката към храната не следва да се използва вместо разнообразен хранителен режим;д) текст, който да гласи, че продуктът следва да се съхранява на място, недостъпно за малки деца.Член 7Етикетът, представянето и рекламата на добавки към храните не следва да съдържат какъвто и да е текст или да внушават, че балансираното и разнообразно хранене не може да осигури необходимите количества хранителни вещества въобще.Правилата за прилагането на настоящия член могат да бъдат конкретизирани в съответствие с процедурата, посочена в член 13, параграф 2.Член 81. Количеството на хранителните вещества или веществата с хранителен или физиологичен ефект, които се съдържат в продукта, се обявява върху етикета в цифрова форма. Мерните единици, които се използват при витамините и минералите, са тези, посочени в приложение І.Правилата за прилагането на настоящия параграф могат да бъдат конкретизирани в съответствие с процедурата, упомената в член 13, параграф 2.2. Количествата на обявените на етикета хранителни вещества или други вещества са количествата, които се съдържат в препоръчаната за дневен прием доза от продукта.3. Информацията относно витамините и минералите се изразява също така и като процент от посочените референтни стойности, в зависимост от случая, в приложението към Директива 90/496/ЕИО.Член 91. Обявените стойности, споменати в член 8, параграфи 1 и 2, са средни стойности, които се основават на направения от производителя анализ на продукта.Решението за по-нататъшното разработване на правила за прилагането на настоящия параграф по отношение най-вече на различията между обявените стойности и стойностите, установени в процеса на официални проверки, се взима в съответствие с процедурата, посочена в член 13, параграф 2.2. Процентното изразяване на референтните стойности за витамините и минералите, споменато в член 8, параграф 3, може да бъде представено и в графична форма.Правила за прилагането на настоящия параграф могат да бъдат приети в съответствие с процедурата, посочена в член 13, параграф 2.Член 10За да се улесни ефективният контрол върху добавките към храните, държавите-членки могат да изискат от производителя или лицето, отговорно за пускането на продукта на пазара в рамките на тяхната територия, да нотифицира компетентния орган за пускането на пазара на продукта, като му изпрати образец на етикета, използван за продукта.Член 111. Без да се засяга член 4, параграф 7, държавите-членки не следва да забраняват или ограничават търговията с продуктите, посочени в член 1, на основания, свързани с тяхното съдържание, производство, спецификации, представяне или етикетировка, ако те отговарят на разпоредбите на настоящата директива и на актовете на Общността, ако има такива, приети във връзка с изпълнението на настоящата директива.2. Без да се засяга Договорът и по-специално членове 28 и 30 от него, параграф 1 не засяга националните разпоредби, които са приложими при отсъствие на актове на Общността, приети в съответствие с настоящата директива.Член 121. Когато в резултат на нова информация или на преоценка на съществуваща информация, направена след приемането на настоящата директива или на някой от прилаганите актове на Общността, някоя от държавите-членки има достатъчно основания, за да достигне до заключението, че продукт, който отговаря на определението, посочено в член 1, застрашава човешкото здраве, въпреки че отговаря на разпоредбите на споменатата директива или споменатите актове, държавата-членка може временно да преустанови или ограничи прилагането на въпросните разпоредби на нейната територия. Тя незабавно информира за това останалите държави-членки и Комисията и представя мотивите за своето решение.2. Комисията проучва възможно най-бързо основанията, изтъкнати от споменатата държава-членка, и се консултира с държавите-членки в рамките на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните, след което представя без забава своето становище и предприема подходящите мерки.3. Ако Комисията сметне за необходимо да бъдат направени изменения на настоящата директива или на актовете на Общността, издадени за нейното прилагане, за да се отстранят трудностите, споменати в параграф 1 и за да се гарантира защитата за човешкото здраве, тя инициира споменатата в член 13, параграф 2 процедура, с цел да се приемат тези изменения. В такъв случай държавата-членка, която е предприела защитни мерки, може да ги запази докато измененията бъдат приети.Член 131. Комисията се подпомага от Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните, учреден с Регламент (ЕО) № 178/2002 [8] (наричан по-долу "Комитета").2. Когато има позоваване на настоящия параграф, се прилагат членове 5 и 7 от Решение 1999/468/ЕО, като се взимат предвид и разпоредбите на член 8 от същото решение.Периодът, посочен в член 5, параграф 6 от Решение 1999/468/ЕО, е три месеца.3. Комитетът приема свой процедурен правилник.Член 14Разпоредби, които могат да имат отражение върху общественото здраве, се приемат след консултация с Европейския орган за безопасност на храните.Член 15Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за да се съобразят с настоящата директива, до 31 юли 2003 година. Те незабавно информират Комисията за това.Тези законови, подзаконови и административни разпоредби се прилагат по такъв начин, че:а) да позволят търговията с продукти, съобразени с разпоредбите на настоящата директива, най-късно от 1 август 2003 г.;б) да забранят търговията с продукти, които не са съобразени с разпоредбите на директивата, най-късно от 1 август 2005 г.Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.Член 16Настоящата директива влиза в сила от деня на публикуването ѝ в Официален вестник на Европейските общности.Член 17Адресати на настоящата директива са държавите-членки.Съставено в Люксембург на 10 юни 2002 година.За Европейския парламентПредседателP. CoxЗа СъветаПредседателJ. Piqué I Camps[1] ОВ С 311 Е, 31.10.2000 г., стр. 207 иС 180 Е, 26.6.2001 г., стр. 248.[2] ОВ С 14, 16.1.2001 г., стр. 42.[3] Становище на Европейския парламент от 14 февруари 2001 г. (ОВ С 276, 1.10.2001 г., стр. 126), Обща позиция на Съвета от 3 декември 2001 г. (ОВ С 90 Е, 16.4.2002 г., стр. 1) и Решение на Европейския парламент от 13 март 2002 г. Решение на Съвета от 30 май 2002 г.[4] ОВ L 109, 6.5.2000 г., стр. 29.[5] ОВ L 276, 6.10.1990 г., стр. 40.[6] ОВ L 184, 17.7.1999 г., стр. 23.[7] ОВ L 311, 28.11.2001 г., стр. 67.[8] ОВ L 31, 1.2.2002 г., стр. 1.--------------------------------------------------20020610ПРИЛОЖЕНИЕ IВитамини и минерали, които могат да се използват при производството на добавки към храните1. ВитаминиВитамин А (μg RE)Витамин D (μg)Витамин Е (mg α-ТЕ)Витамин К (μg)Витамин В1 (mg)Витамин В2 (mg)Ниацин (mg NE)Пантотенова киселина (mg)Витамин В6 (mg)Фолиева киселина (μg)Витамин В12 (μg)Биотин (μg)Витамин С (mg)2. МинералиКалций (mg)Магнезий (mg)Желязо (mg)Мед (μg)Йод (μg)Цинк (mg)Манган (mg)Натрий (mg)Калий (mg)Селен (μg)Хром (μg)Молибден (μg)Флуор (mg)Хлор (mg)Фосфор (mg)--------------------------------------------------20020610ПРИЛОЖЕНИЕ IIВитамини и минерални вещества, които могат да се използват при производството на добавки към хранитеА. Витамини1. ВИТАМИН Аа) ретинолб) ретинил ацетатв) ретинил палмитатг) бета-каротин2. ВИТАМИН Dа) холекалциферолб) ергокалциферол3. ВИТАМИН Еа) D-алфа-токоферолб) DL-алфа-токоферолв) D-алфа-токоферил ацетатг) DL-алфа-токоферил ацетатд) D-алфа-токоферил сукцинат4. ВИТАМИН Ка) филокинон (фитоменадион)5. ВИТАМИН В1а) тиамин хидрохлоридб) тиамин мононитрат6. ВИТАМИН В2а) рибовлавинб) рибофлавин 5'-фосфот, натрий7. НИАЦИНа) никотинова киселинаб) никотинамид8. ПАНТОТЕНОВА КИСЕЛИНАа) D-пантотенат, калцийб) D-пантотенат, натрийв) декспантенол9. ВИТАМИН В6а) пиридоксин хидрохлоридб) пиридоксин 5'-фосфат10. ФОЛИЕВА КИСЕЛИНАа) птероимоноглутамидна киселина11. ВИТАМИН В12а) цианокобаламинб) хидроксокобаламин12. БИОТИНа) D-биотин13. ВИТАМИН Са) L-аскорбинова киселинаб) натриев-L-аскорбатв) калциев-L-аскорбатг) калиев-L-аскорбатд) L-аскорбил 6-палмитатБ. Минераликалциев карбонаткалциев хлоридкалциеви соли на лимонената киселинакалциев глюконаткалциев глицерофосфаткалциев лактаткалциеви соли на ортофосфорната киселинакалциев хидроксидкалциев оксидмагнезиев ацетатмагнезиев карбонатмагнезиев хлоридмагнезиеви соли на лимонената киселинамагнезиев глюконатмагнезиев глицерофосфатмагнезиеви соли на ортофосфорната киселинамагнезиев лактатмагнезиев хидроксидмагнезиев оксидмагнезиев сулфатферокарбонатфероцитратфериамониев цитратфероглюконатферофумаратферисодиев дифосфатферолактатферосулфатферидифосфат (ферипирофосфат)феризахаратжелязо в съединение (карбонил+електролитик+редуциран хидроген)меден карбонатмеден цитратмеден глюконатмеден сулфатмеден лизин комплекснатриев йодиднатриев йодаткалиев йодидкалиев йодатцинков ацетатцинков хлоридцинков цитратцинков глюконатцинков лактатцинков оксидцинков карбонатцинков сулфатманганов карбонатманганов хлоридманганов цитратманганов глюконатманганов глицерофосфатманганов сулфатнатриев бикарбонатнатриев карбонатнатриев хлориднатриев цитратнатриев глюконатнатриев лактатнатриев хидроксиднатриеви соли на ортофосфорната киселинакалиев бикарбонаткалиев карбонаткалиев хлоридкалиев цитраткалиев глюконаткалиев глицерофосфаткалиев лактаткалиев хидроксидкалиеви соли на ортофосфорната киселинанатриев селенатнатриев хидроген селенитнатриев селенитхромов (III) хлоридхромов (III) сулфатамониев молибдат (молибден (VI))натриев молибдат (молибден (VI))калиев флуориднатриев флуорид--------------------------------------------------