title: Директива 2014/60/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 година за връщане на паметници на културата, които са незаконно изнесени от територията на държава членка, и за изменение на Регламент (ЕС) № 1024/2012 (преработен текст)

text:
               28.5.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 159/1

         ДИРЕКТИВА 2014/60/ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
   от 15 май 2014 година
   за връщане на паметници на културата, които са незаконно изнесени от територията на държава членка, и за изменение на Регламент (ЕС) № 1024/2012 (преработен текст)
   ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 114 от него,
   като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
   след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
   в съответствие с обикновената законодателна процедура (1),
   като имат предвид, че:

               (1)

               Директива 93/7/ЕИО на Съвета (2) беше съществено изменена с директиви 96/100/ЕО (3) и 2001/38/ЕО (4) на Европейския парламент и на Съвета. Поради допълнителни изменения и с оглед постигане на яснота посочената директива следва да бъде преработена.

               (2)

               Вътрешният пазар включва пространство без вътрешни граници, в което свободното движение на стоки, хора, услуги и капитали е гарантирано в съответствие с Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС). Съгласно член 36 ДФЕС съответните разпоредби относно свободното движение на стоки не са пречка за налагането на забрани или ограничения върху вноса, износа или транзитното преминаване на стоки, основаващи се на съображения за закрила на националните богатства с художествена, историческа или археологическа стойност.

               (3)

               При условията и в границите, предвидени в член 36 ДФЕС, държавите членки запазват правото да определят собствените си национални богатства и да предприемат необходимите мерки за тяхната закрила. Независимо от това Съюзът играе ценна роля за насърчаване на сътрудничеството между държавите членки с оглед закрилата на културното наследство с европейско значение, към които принадлежат националните богатства.

               (4)

               Директива 93/7/ЕИО въведе правила, които позволяват на държавите членки да гарантират връщането на тяхна територия на паметници на културата, класифицирани като национални богатства по смисъла на член 36 ДФЕС, спадащи към общите категории паметници на културата, посочени в приложението към същата директива, и изнесени от територията им в нарушение на националните мерки или на Регламент (ЕО) № 116/2009 на Съвета (5). Посочената директива се прилагаше и за паметниците на културата, класифицирани като национални богатства и съставляващи неразделна част от обществени колекции, или сбирки на църковни институции, непопадащи в тези общи категории.

               (5)

               С Директива 93/7/ЕИО между държавите членки се установи административно сътрудничество по отношение на националните им богатства, което бе тясно свързано със сътрудничеството им с Интерпол и други компетентни органи в областта на кражбите на произведения на изкуството, което по-специално включва регистрирането на изгубени, откраднати или незаконно изнесени паметници на културата, съставляващи част от националните им богатства и обществените им колекции.

               (6)

               Предвидената в Директива 93/7/ЕИО процедура съставляваше първа стъпка към установяването на сътрудничество между държавите членки в тази област в рамките на вътрешния пазар с цел допълнително взаимно признаване на съответните национални закони.

               (7)

               Регламент (ЕО) № 116/2009 въведе, заедно с Директива 93/7/ЕИО, система на Съюза за закрила на паметниците на културата на държавите членки.

               (8)

               Целта на Директива 93/7/ЕИО е да се осигури физическото връщане на паметниците на културата на държавите членки, от чиято територия те са били незаконно изнесени, независимо от правата на собственост, приложими за тези паметници на културата. Прилагането на посочената директива обаче показа ограниченията на правилата за осигуряване на връщането на такива паметници на културата. Докладите за прилагането на посочената директива показаха, че тя рядко се прилага, което се дължи по-специално на ограничения ѝ обхват, произтичащ от условията, предвидени в приложението към директивата, краткия срок, предвиден за образуването на производство за връщане, и разходите, свързани с такива производства.

               (9)

               Настоящата директива следва да включи в обхвата си всички паметници на културата, класифицирани или определени от държава членка в съответствие с национални законодателни или административни процедури като национално богатство с художествена, историческа или археологическа стойност по смисъла на член 36 ДФЕС. Следователно настоящата директива следва да обхване предмети с историческа, палеонтологическа, етнографска, нумизматична или научна стойност, независимо дали са част от обществени или други колекции, или са отделни предмети и дали произхождат от законни или тайни разкопки, при условие че са класифицирани или определени като национални богатства. Освен това няма да е необходимо паметниците на културата, класифицирани или определени като национални богатства, да спадат към определени категории или да съответстват на определени прагове, свързани с тяхната старинност и/или парична стойност, за да подлежат на връщане съгласно настоящата директива.

               (10)

               Член 36 ДФЕС признава многообразието на националните системи за закрила на националните богатства. С цел насърчаване на взаимното доверие, готовността за сътрудничество и взаимното разбирателство между държавите членки следва да бъде определен обхватът на понятието „национално богатство“ в съответствие с член 36 ДФЕС. Държавите членки следва също така да улесняват връщането на паметници на културата на държавата членка, от чиято територия те са били незаконно изнесени, независимо от датата на присъединяване на тази държава членка, и следва да гарантират, че връщането на тези паметници не води до неразумни по размер разходи. Държавите членки следва да могат да връщат паметници на културата, различни от класифицираните или определените като национални богатства, при условие че са спазени съответните разпоредби на ДФЕС, както и паметниците на културата, които са били незаконно изнесени преди 1 януари 1993 г.

               (11)

               Необходимо е административното сътрудничество между държавите членки да се задълбочи, за да се спомогне за по-ефективното и уеднаквено прилагане на настоящата директива. Ето защо от централните органи следва да се изисква да си сътрудничат ефикасно и да обменят информация относно незаконно изнесени паметници на културата, като използват информационната система за вътрешния пазар (ИСВП), предвидена в Регламент (ЕС) № 1024/2012 на Европейския парламент и на Съвета (6). За да се подобри прилагането на настоящата директива, следва да се създаде модул на ИСВП, който да е специално приспособен за паметниците на културата. Желателно е и останалите компетентни органи на държавите членки да използват тази система, когато това е целесъобразно.

               (12)

               За осигуряване на защита на личните данни административното сътрудничество и обменът на информация между компетентните органи следва да са съобразени с правилата, предвидени в Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (7), както и, доколкото се използва ИСВП, в Регламент (ЕС) № 1024/2012. Определенията, използвани в Директива 95/46/ЕО и Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета (8), следва да се прилагат и за целите на настоящата директива.

               (13)

               Установи се, че на практика срокът за проверка на това дали паметниците на културата, открити в друга държава членка, представляват паметници на културата по смисъла на Директива 93/7/ЕИО, е прекалено кратък. Ето защо той следва да бъде удължен на шест месеца. Удължаването на срока следва да даде възможност на държавите членки да предприемат необходимите мерки за съхраняване на паметниците на културата и, когато е целесъобразно, за предотвратяване на всякакви действия за осуетяване на процедурата за връщане.

               (14)

               Срокът за образуване на производство за връщане също следва да бъде удължен на три години от датата, на която държавата членка, от чиято територия е незаконно изнесен паметник на културата, узнае местонахождението на този паметник на културата и самоличността на неговия владелец или държател. Удължаването на този срок следва да улесни връщането и да попречи на незаконния износ на национални богатства. От съображения за яснота следва да се уточни, че срокът за образуване на производството започва да тече от датата, на която тази информация бъде получена от централния орган на държавата членка, от чиято територия паметникът на културата е бил незаконно изнесен.

               (15)

               Директива 93/7/ЕИО предвижда, че не може да бъде образувано производство за връщане, ако са изминали повече от 30 години от незаконния износ на паметника на културата на държавата членка. Въпреки това за образуването на производството за връщане при определени обстоятелства се предвижда по-дълъг срок във връзка с предмети, съставляващи част от обществена колекция, и на предмети от сбирките на църковни институции в държавите членки, в които те са обект на специална закрила съгласно националното право. Тъй като в държавите членки може да съществуват специални правила за закрила съгласно националното право по отношение на религиозни институции, различни от църковните, в обхвата на настоящата директива следва да попадат и тези други религиозни институции.

               (16)

               В заключенията си от 13 и14 декември 2011 г. относно предотвратяването и борбата срещу престъпления, засягащи предмети на културата, Съветът призна, че е необходимо да се предприемат мерки за повишаване на ефективността на предотвратяването и борбата с престъпления във връзка с паметници на културата. Съветът препоръча на Комисията да оказва подкрепа на държавите членки в ефективната закрила на паметници на културата с цел предотвратяването и борбата с незаконния трафик и насърчаването на допълнителни мерки, когато е целесъобразно. Освен това Съветът препоръча на държавите членки да разгледат възможността за ратификация на Конвенцията на ЮНЕСКО за мерките, насочени към забрана и предотвратяване на незаконен внос, износ и прехвърляне на правото на собственост на паметници на културата, подписана в Париж на 17 ноември 1970 г., и на Конвенцията на UNIDROIT за откраднати или незаконно изнесени паметници на културата, подписана в Рим на 24 юни 1995 г.

               (17)

               Желателно е да се гарантира, че всички участници на пазара полагат надлежна грижа и внимание при сделки с паметници на културата. Последиците от придобиването на паметници на културата с незаконен произход няма да имат истинско възпиращо въздействие, ако заплащането на обезщетение не е придружено от задължението владелецът да докаже, че е положил надлежна грижа и внимание. Поради това за постигането на целите на Съюза в областта на предотвратяването и борбата с незаконния трафик на паметници на културата в настоящата директива следва да се предвиди, че за да получи обезщетение, владелецът трябва да докаже, че е положил надлежна грижа и внимание при придобиване на съответния предмет.

               (18)

               Би било от полза също така всички лица, и по-специално участниците на пазара, да разполагат с лесен достъп до публичната информация относно паметниците на културата, класифицирани или определени като национални богатства от държавите членки. Държавите членки следва да се стремят към улесняване на достъпа до тази публична информация.

               (19)

               За да се улесни еднаквото тълкуване на понятието за надлежна грижа и внимание, настоящата директива следва да определи неизчерпателни критерии, които да се вземат предвид при определянето на това дали владелецът е положил надлежна грижа и внимание при придобиването на паметника на културата.

               (20)

               Тъй като целта на настоящата директива, а именно да се позволи връщането на паметници на културата, класифицирани или определени като национални богатства, които са били изнесени незаконно от територията на държавите членки, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите членки, а поради нейния обхват и последици може да бъде постигната по-добре на равнището на Съюза, Съюзът може да приема мерки съгласно принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в посочения член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигането на тази цел.

               (21)

               Тъй като задачите на комитета, създаден с Регламент (ЕО) № 116/2009, стават безпредметни поради заличаването на приложението към Директива 93/7/ЕИО, позоваванията на посочения комитет следва да бъдат съответно заличени. Независимо от това, за да се запази платформата за обмен на опит и добри практики сред държавите членки във връзка с прилагането на настоящата директива, Комисията следва да създаде експертна група, съставена от експерти от централните органи на държавите членки, отговарящи за прилагането на настоящата директива, която следва да участва, наред с другото, в създаването на модул на ИСВП, който да е специално приспособен за паметниците на културата.

               (22)

               Тъй като приложението към Регламент (ЕС) № 1024/2012 съдържа списък на разпоредбите относно административното сътрудничество, които са предвидени в актове на Съюза и се прилагат посредством ИСВП, посоченото приложение следва да бъде изменено, за да включва и настоящата директива.

               (23)

               Задължението за транспониране на настоящата директива в националното право следва да бъде ограничено до разпоредбите, които представляват изменение по същество в сравнение с предходните директиви. Задължението за транспониране на разпоредбите, които не са изменени, произтича от предходните директиви.

               (24)

               Настоящата директива не следва да засяга задълженията на държавите членки по отношение на сроковете за транспониране в националното право на директивите, които са посочени в част Б от приложение I,

         ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
   Член 1
   Настоящата директива се прилага по отношение на връщането на паметниците на културата, които са класифицирани или определени от държава членка като част от националните богатства съгласно посоченото в член 2, точка 1 и които са били незаконно изнесени от територията на тази държава членка.
   Член 2
   За целите на настоящата директива се прилагат следните определения:

               1)

               „паметник на културата“ означава предмет, който преди или след незаконното му изнасяне от територията на държава членка е класифициран или определен от тази държава членка като част от „националните богатства с художествена, историческа или археологическа стойност“ съгласно националното законодателство или националните административни процедури по смисъла на член 36 ДФЕС;

               2)

               „незаконно изнесен от територията на държава членка“ означава, че:

                           а)

                           е изнесен от територията на държава членка в нарушение на нейните правила за закрила на националните богатства или в нарушение на Регламент (ЕО) № 116/2009; или

                           б)

                           не е върнат след изтичането на срока за законен временен износ или в нарушение на друго условие, уреждащо такъв временен износ;

               3)

               „отправила искане държава членка“ означава държава членка, от чиято територия е бил незаконно изнесен паметникът на културата;

               4)

               „държава членка, до която е отправено искане“ означава държава членка, на чиято територия се намира паметникът на културата, който е незаконно изнесен от територията на друга държава членка;

               5)

               „връщане“ означава фактическото връщане на паметник на културата на територията на отправилата искане държава членка;

               6)

               „владелец“ означава лицето, което фактически държи паметник на културата за своя сметка;

               7)

               „държател“ означава лицето, което фактически държи паметник на културата за трети лица;

               8)

               „обществени колекции“ означава колекции, които са определени като обществени в съответствие със законодателството на дадена държава членка и които са собственост на тази държава членка, на орган на местна или регионална власт в тази държава членка или на институция, намираща се на територията на тази държава членка, като тази институция е собственост на тази държава членка или на орган на местна или регионална власт или в значителна степен се финансира от тази държава членка или от органа на местна или регионална власт.

         Член 3
   Незаконно изнесените от територията на държава членка паметници на културата подлежат на връщане по реда и при условията, предвидени в настоящата директива.
   Член 4
   Всяка държава членка определя един или повече централни органи, които изпълняват задачите, предвидени в настоящата директива.
   Държавите членки информират Комисията за всички централни органи, които те определят в съответствие с настоящия член.
   Комисията публикува списък на тези централни органи, както и всички свързани с тях промени, в серия С на Официален вестник на Европейския съюз.

   Член 5
   Централните органи на държавите членки си сътрудничат и насърчават консултациите между компетентните национални органи на държавите членки. Последните по-специално са длъжни:

               1)

               по молба на отправилата искане държава членка — да издирват определен незаконно изнесен от нейната територия паметник на културата, като установят самоличността на владелеца и/или държателя. Молбата трябва да съдържа цялата необходима информация за улесняване на издирването, като специално се посочва действителното или предполагаемото местонахождение на предмета;

               2)

               да уведомят заинтересованите държави членки при откриване на собствената им територия на паметник на културата, за който има разумни основания да се смята, че е незаконно изнесен от територията на друга държава членка;

               3)

               да предоставят възможност на компетентните органи на отправилата искане държава членка да проверят дали въпросният предмет е паметник на културата, при условие че проверката се извършва в срок от шест месеца от предвиденото в точка 2 уведомление. Ако не се извърши проверка в предвидения срок, точки 4 и 5 не се прилагат;

               4)

               в сътрудничество със заинтересованата държава членка да предприемат всички необходими мерки за физическото запазване на паметника на културата;

               5)

               чрез необходимите временни мерки да предотвратяват всякакви действия за осуетяване на процедурата за връщане;

               6)

               да действат като посредник между владелеца и/или държателя и отправилата искане държава членка във връзка с връщането. За тази цел компетентните органи на държавата членка, до която е отправено искането, могат, без да се засяга член 6, да съдействат за провеждането на арбитражна процедура в съответствие с националното законодателство на държавата членка, до която е отправено искане, и при условие че отправилата искане държава членка и владелецът или държателят дадат официално съгласие за това.

         За целите на сътрудничеството и консултациите помежду си централните органи на държавите членки използват модул на информационната система за вътрешния пазар (ИСВП), създадена с Регламент (ЕС) № 1024/2012, който е специално приспособен за паметниците на културата. Те могат да използват ИСВП и за разпространяване на свързана с конкретни случаи информация относно паметници на културата, които са откраднати или незаконно изнесени от тяхна територия. Държавите членки вземат решение относно използването на ИСВП от други компетентни органи за целите на настоящата директива.
   Член 6
   Отправилата искане държава членка може да образува пред компетентния съд на държавата членка, до която е отправено искането, производство срещу владелеца или, когато това е невъзможно — срещу държателя, за връщане на паметник на културата, който е незаконно изнесен от нейната територия.
   За да е допустим, документът, с който се образува производство, трябва да се придружава от:

               а)

               документ, описващ предмета, чието връщане се иска, и в който се посочва, че той е паметник на културата;

               б)

               декларация от компетентните органи на отправилата искане държава членка, че паметникът на културата е незаконно изнесен от нейната територия.

         Член 7
   Компетентният централен орган на отправилата искане държава членка незабавно информира компетентния централен орган на държавата членка, до която е отправено искане, за започването на производство с цел връщане на въпросния предмет.
   Компетентният централен орган на държавата членка, до която е отправено искане, незабавно информира централните органи на другите държави членки.
   Обменът на информация се осъществява чрез ИСВП в съответствие с приложимите правни разпоредби относно защитата на личните данни и неприкосновеността на личния живот, без да се засяга възможността компетентните централни органи да използват други средства за комуникация в допълнение към ИСВП.
   Член 8
   1.   Държавите членки предвиждат в законодателството си, че производството за връщане по настоящата директива може да се образува не по-късно от три години от датата, на която компетентният централен орган на отправилата искане държава членка е узнал местонахождението на паметника на културата и самоличността на неговия владелец или държател.
   Във всички случаи производство за връщане не може да се образува, ако са изминали повече от 30 години от незаконния износ на предмета от територията на отправилата искане държава членка.
   Въпреки това при предмети, съставляващи част от обществена колекция по смисъла на член 2, точка 8, и предмети, включени в сбирки на църковни или други религиозни институции в държавите членки, в които те са обект на специална закрила съгласно националното право, производство за връщане може да се образува в срок до 75 години, освен в държавите членки, където не са предвидени срокове за образуване на производството за връщане, или при наличие на двустранни споразумения между държави членки, в които се предвижда срок, надвишаващ 75 години.
   2.   Не се образува производство за връщане, ако към момента на образуване на производството износът на паметника на културата от територията на отправилата искане държава членка вече не е незаконен.
   Член 9
   Освен ако в членове 8 и 14 не е предвидено друго, компетентният съд постановява връщането на паметника на културата, ако бъде установено, че той е паметник на културата по смисъла на член 2, точка 1 и че е незаконно изнесен от националната територия.
   Член 10
   Когато е постановено връщане на предмета, компетентният съд на държавата членка, до която е отправено искането, присъжда на владелеца справедливо обезщетение в зависимост от обстоятелствата по случая, при условие че владелецът докаже, че е положил надлежна грижа и внимание при придобиване на предмета.
   За да се определи дали владелецът е положил надлежна грижа и внимание, се вземат предвид всички обстоятелства около придобиването, по-специално документацията за произхода на предмета, разрешенията за износ, които се изискват съгласно правото на отправилата искане държава членка, характерът на страните, платената цена, това дали владелецът е направил справка в достъпните регистри на откраднати паметници на културата и дали се е запознал със съответната информация, която би могъл разумно да очаква да получи, и дали е предприел някакви други действия, които разумен човек би предприел при подобни обстоятелства.
   В случай на дарение или наследяване владелецът не се намира в по-благоприятно положение от лицето, от което е придобил по този начин предмета.
   Отправилата искане държава членка заплаща това обезщетение след връщането на предмета.
   Член 11
   Разноските по изпълнението на решението за връщане на паметник на културата са за сметка на отправилата искане държава членка. Същото правило се прилага и за разноските за мерките, предвидени в член 5, точка 4.
   Член 12
   Заплащането на справедливото обезщетение и на разноските съгласно съответно членове 10 и 11 се извършва, без да се засяга правото на отправилата искане държава членка да предприеме действия за възстановяване на тези суми от лицата, които са отговорни за незаконния износ на паметника на културата от нейната територия.
   Член 13
   Собствеността върху върнатия паметник на културата се урежда от правото на отправилата искане държава членка.
   Член 14
   Настоящата директива се прилага само за паметници на културата, които са незаконно изнесени от територията на държава членка, считано от 1 януари 1993 г.
   Член 15
   1.   Всяка държава членка може да прилага предвидените в настоящата директива правила с цел връщане на паметници на културата, различни от определените в член 2, точка 1.
   2.   Всяка държава членка може да прилага предвидените в настоящата директива правила и по отношение на искания за връщане на паметници на културата, които са незаконно изнесени от територията на други държави членки преди 1 януари 1993 г.
   Член 16
   Настоящата директива не засяга възможността, с която разполагат отправилата искане държава членка и/или собственикът на откраднатия паметник на културата да започнат гражданско производство или да възбудят наказателно преследване в съответствие с националното право на държавите членки.
   Член 17
   1.   До 18 декември 2015 г. и на всеки пет години след това държавите членки представят на Комисията доклад за прилагането на настоящата директива.
   2.   На всеки пет години Комисията представя на Европейския парламент, Съвета и Европейския икономически и социален комитет доклад с преглед на прилагането и ефективността на настоящата директива. Докладът се придружава от подходящи предложения, когато е необходимо.
   Член 18
   В приложението към Регламент (ЕС) № 1024/2012 се добавя следната точка:

                  „8.

                  Директива 2014/60/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 г. за връщане на паметници на културата, които са незаконно изнесени от територията на държава членка, и за изменение на Регламент (ЕС) № 1024/2012 (9): членове 5 и 7.

   Член 19
   1.   До 18 декември 2015 г. държавите членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с член 2, точка 1, член 5, първа алинея, точка 3 и втора алинея, член 7, трета алинея, член 8, параграф 1, член 10, първа и втора алинея и член 17, параграф 1 от настоящата директива.
   Те незабавно съобщават на Комисията текстовете на тези разпоредби.
   Когато държавите членки приемат тези мерки, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Те включват също така уточнение, че позоваванията в действащи законови, подзаконови и административни разпоредби на директивата, отменена, или директивите, отменени с настоящата директива, се считат за позовавания на настоящата директива. Условията и редът на позоваване и формулировката на уточнението се определят от държавите членки.
   2.   Държавите членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното право, които те приемат в областта, уредена от настоящата директива.
   Член 20
   Директива 93/7/ЕИО, изменена с директивите, посочени в част А от приложение I, се отменя считано от 19 декември 2015 г., без да се засягат задълженията на държавите членки относно сроковете за транспониране в националното право на директивите, посочени в част Б от приложение I.
   Позоваванията на отменената директива се считат за позовавания на настоящата директива и се четат съгласно таблицата на съответствието в приложение II.
   Член 21
   Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.

   Член 2, точки 2 — 8, членове 3 и 4, член 5, първа алинея, точки 1, 2 и 4 — 6, член 6, член 7, първа и втора алинея, член 8, параграф 2, член 9, член 10, трета и четвърта алинея и членове 11 — 16 се прилагат, считано от 19 декември 2015 г.
   Член 22
   Адресати на настоящата директива са държавите членки.

      Съставено в Брюксел на 15 май 2014 година.

            За Европейския парламент

            Председател

         M. SCHULZ

            За Съвета

            Председател

         D. KOURKOULAS

      (1)  Позиция на Европейския парламент от 16 април 2014 г. (все още непубликувана в Официален вестник) и решение на Съвета от 8 май 2014 г.

      (2)  Директива 93/7/ЕИО на Съвета от 15 март 1993 г. относно връщането на паметници на културата, които са незаконно изнесени от територията на държава членка (ОВ L 74, 27.3.1993 г., стр. 74).

      (3)  Директива 96/100/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 17 февруари 1997 г. за изменение на приложението към Директива 93/7/ЕИО относно връщането на паметници на културата, които са незаконно изнесени от територията на държава членка (ОВ L 60, 1.3.1997 г., стр. 59).

      (4)  Директива 2001/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 юни 2001 г. за изменение на Директива 93/7/ЕИО на Съвета относно връщането на паметници на културата, които са незаконно изнесени от територията на държава членка (ОВ L 187, 10.7.2001 г., стр. 43).

      (5)  Регламент (ЕО) № 116/2009 на Съвета от 18 декември 2008 г. относно износа на паметници на културата (ОВ L 39, 10.2.2009 г., стр. 1).

      (6)  Регламент (ЕС) № 1024/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2012 г. относно административно сътрудничество посредством Информационната система за вътрешния пазар и за отмяна на Решение 2008/49/ЕО на Комисията („Регламент за ИСВП“) (ОВ L 316, 14.11.2012 г., стр. 1).

      (7)  Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 г. за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (ОВ L 281, 23.11.1995 г., стр. 74).

      (8)  Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 г. относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни (ОВ L 8, 12.1.2001 г., стр. 1).

      ПРИЛОЖЕНИЕ I
      ЧАСТ A

         Отменената директива и списък на нейните последващи изменения

      (посочени в член 20)

                  Директива 93/7/ЕИО на Съвета

                  (ОВ L 74, 27.3.1993 г., стр. 74)

                  Директива 96/100/ЕО на Европейския парламент и на Съвета

                  (ОВ L 60, 1.3.1997 г., стр. 59)

                  Директива 2001/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета

                  (ОВ L 187, 10.7.2001 г., стр. 43)

            ЧАСТ Б

         Срокове за транспониране в националното право

      (посочени в член 20)

                  Директива

                  Срок за транспониране

                  93/7/ЕИО

                  15.12.1993 г. (15.3.1994 г. за Белгия, Германия и Нидерландия)

                  96/100/ЕО

                  1.9.1997 г.

                  2001/38/ЕО

                  31.12.2001 г.

      ПРИЛОЖЕНИЕ II
      Таблица на съответствието

                  Директива 93/7/ЕИО

                  Настоящата директива

                  —

                  Член 1

                  Член 1,точка 1, първо тире

                  Член 2, точка 1

                  Член 1, точка 1, второ тире, уводна част

                  —

                  Член 1, точка 1, второ тире, първо подтире, първо изречение

                  —

                  Член 1, точка 1, второ тире, първо подтире, второ изречение

                  Член 2, точка 8

                  Член 1, точка 1, второ тире, второ подтире

                  —

                  Член 1, точка 2, първо тире

                  Член 2, точка 2, буква а)

                  Член 1, точка 2, второ тире

                  Член 2, точка 2, буква б)

                  Член 1, точки 3 — 7

                  Член 2, точки 3 — 7

                  Член 2

                  Член 3

                  Член 3

                  Член 4

                  Член 4, уводна част

                  Член 5, първа алинея, уводна част

                  Член 4, точки 1 и 2

                  Член 5, първа алинея, точки 1 и 2

                  Член 4, точка 3

                  Член 5, първа алинея, точка 3

                  Член 4, точки 4 — 6

                  Член 5, първа алинея, точки 4 — 6

                  —

                  Член 5, втора алинея

                  Член 5, първа алинея

                  Член 6, първа алинея

                  Член 5, втора алинея, първо тире

                  Член 6, втора алинея, буква а)

                  Член 5, втора алинея, второ тире

                  Член 6, втора алинея, буква б)

                  Член 6, първа алинея

                  Член 7, първа алинея

                  Член 6, втора алинея

                  Член 7, втора алинея

                  —

                  Член 7, трета алинея

                  Член 7, параграфи 1 и 2

                  Член 8, параграфи 1 и 2

                  Член 8

                  Член 9

                  Член 9, първа алинея

                  Член 10, първа алинея

                  Член 9, втора алинея

                  —

                  —

                  Член 10, втора алинея

                  Член 9, трета и четвърта алинея

                  Член 10, трета и четвърта алинея

                  Членове 10 — 15

                  Членове 11 — 16

                  Член 16, параграфи 1 и 2

                  Член 17, параграфи 1 и 2

                  Член 16, параграф 3

                  —

                  Член 16, параграф 4

                  —

                  Член 17

                  —

                  —

                  Член 18

                  Член 18

                  Член 19

                  —

                  Член 20

                  —

                  Член 21

                  Член 19

                  Член 22

                  Приложение

                  —

                  —

                  Приложение I

                  —

                  Приложение II


title: Директива на Съвета от 26 май 1986 година за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно приспособленията за задвижване на колесни селскостопански и горски трактори и тяхната защита

text:
Важна правна забележка

|

31986L0297

Официален вестник n° L 186 , 08/07/1986 стр. 0019 - 0025 специално финландско издание: глава 13 том 15 стр. 0180  специално шведско издание: глава 13 том 15 стр. 0180  специално чешко издание глава 13 том 008 стр. 152  - 158 специално испанско издание глава 13 том 008 стр. 152  - 158 специално унгарско издание глава 13 том 008 стр. 152  - 158 специално литвийско издание глава 13 том 008 стр. 152  - 158 LV.ES глава 13 том 008 стр. 152  - 158 MT.ES глава 13 том 008 стр. 152  - 158 PL.ES глава 13 том 008 стр. 152  - 158 SK.ES глава 13 том 008 стр. 152  - 158 специално словенско издание глава 13 том 008 стр. 152  - 158

		19860526Директива на Съветаот 26 май 1986 годиназа сближаване на законодателствата на държавите-членки относно приспособленията за задвижване на колесни селскостопански и горски трактори и тяхната защита(86/297/EИО)СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално член 100 от него,като взе предвид предложението на Комисията [1],като взе предвид становището на Европейския парламент [2],като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет [3],като има предвид, че техническите изисквания, на които трябва да отговарят колесните селскостопански и горски трактори съгласно националните законодателства, се отнасят наред с другото и за приспособлението за задвижване и неговата защита;като има предвид, че тези изисквания са различни в различните държави-членки; като има предвид, че поради това е необходимо всички държави-членки да приемат еднакви изисквания или в допълнение към, или на мястото на съществуващите при тях правила, по-специално за да може процедурата за типово одобрение на ЕИО, която е предмет на Директива 74/150/ЕИО на Съвета от 4 март 1974 г. за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно типовото одобрение на колесни селскостопански и горски трактори [4], последно изменена с Акта за присъединяване на Испания и Португалия, да се прилага по отношение на всички типове трактори;като има предвид, че Резолюция на Съвета от 29 юни 1978 г. относно програма за действие на Европейските общности за здравословни и безопасни условия на труд [5] предвижда прилагането на принципите за предотвратяване на аварии в етапа на проектиране и изработка на инсталации и машинно оборудване, включително в селскостопанския отрасъл; като има предвид, че разпоредбите относно приспособленията за задвижване и тяхната защита представляват фактори за безопасност;като има предвид, че сближаването на националните законодателства относно колесните селскостопански и горски трактори предполага взаимно признаване между държавите-членки на провежданите във всяка от тях проверки въз основа на общи изисквания,ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:Член 11. "Селскостопански и горски трактори" означава всяко превозно средство, оборудвано с колела или гъсенични вериги и най-малко с две оси, чиято основна функция се състои в теглителната му мощност, и което е специално проектирано да тегли, бута, превозва или задвижва определени инструменти, машини или ремаркета, предназначени за употреба в селското или горското стопанство. То може да бъде оборудвано за превоз на товар или пътници.2. Настоящата директива се прилага само по отношение на определените в параграф 1 трактори, които са оборудвани с пневматични гуми и имат най-малко две оси, и чиято максимална проектна скорост е между 6 и 30 km/h.Член 2Никоя държава-членка не може да отказва да издава типово одобрение на ЕИО или национално типово одобрение по отношение на трактор, или да отказва или забранява неговата продажба, регистрация, пускане в употреба или употреба на основания, свързани с приспособлението за задвижване и неговата защита, ако последните отговарят на посочените в приложение I изисквания.Член 3Настоящата директива не засяга правото на държавите-членки да определят, при условията на надлежно съблюдаване на Договора, изискванията, които те считат за необходими във връзка с осигуряването на защита на лицата, заети с употребата на въпросните трактори, при условие че това не означава модифициране по нерегламентиран в настоящата директива начин на приспособлението за задвижване и неговата защита.Член 4Измененията, необходими за привеждане в съответствие с техническия прогрес на изискванията от приложение I и посоченото в приложение II приложение-образец към сертификата за типово одобрение на ЕИО се приемат съгласно процедурата по член 13 от Директива 74/150/ЕИО.Член 51. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за да се съобразят с настоящата директива в срок до 18 месеца след нейното приемане. Те незабавно информират Комисията за това. Независимо от това изискванията на точка 5.2 от приложение I не се прилагат преди 1 октомври 1995 г.2. Държавите-членки съобщават на Комисията текстовете на основните разпоредби от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.Член 6Адресати на настоящата директива са държавите-членки.Съставено в Брюксел на 26 май 1986 година.За СъветаПредседателG. Braks[1] ОВ C 164, 23.6.1983 г., стр. 5.[2] ОВ C 307, 14.11.1983 г., стр. 104.[3] ОВ C 341, 19.12.1983 г., стр. 2.[4] ОВ L 84, 28.3.1974 г., стр. 10.[5] ОВ C 165, 11.7.1978 г., стр. 3.--------------------------------------------------19860526ПРИЛОЖЕНИЕ IОПРЕДЕЛЕНИЯ И ПРИЛОЖНО ПОЛЕ, ЗАЯВЛЕНИЕ ЗА ТИПОВО ОДОБРЕНИЕ НА ЕИО, ТИПОВО ОДОБРЕНИЕ НА ЕИО, ТИПОВЕ ПРИСПОСОБЛЕНИЯ ЗА ЗАДВИЖВАНЕ И ИЗИСКВАНИЯ ОТНОСНО ПРОЕКТИРАНЕТО И РАЗПОЛОЖЕНИЕТО НА ПОСЛЕДНИТЕ И ТЕХНИТЕ ПРЕДПАЗНИ УСТРОЙСТВА1. ОПРЕДЕЛЕНИЯ И ОБЛАСТ НА ПРИЛОЖЕНИЕ1.1. "Приспособление за задвижване" (ПЗ) означава изпъкналата част на задвижващия вал на трактора, която предава движение на машина.1.2. Разпоредбите на настоящата директива се прилагат единствено по отношение на определените в точка 1.1 приспособления за задвижване, които са в задната част на трактора. Независимо от това точка 5.2 по-долу се прилага единствено по отношение на трактори с минимален фиксиран или регулируем ход на една от водещите оси най-малко 1150 mm.2. ЗАЯВЛЕНИЕ ЗА ТИПОВО ОДОБРЕНИЕ НА ЕИО2.1. Заявлението за типово одобрение на ЕИО за тип трактори по отношение на приспособлението за задвижване и неговата защита се подава от производителя на тракторите или негов упълномощен представител.2.2. Заявлението трябва да бъде придружено от чертежи, в три екземпляра в подходящ и достатъчно подробен мащаб, на онези части на трактора, които са обект на изискванията на настоящата директива.2.3. На техническата служба, отговаряща за провеждането на изпитванията за типово одобрение, се предоставя представителен за подлежащия на одобрение тип трактор или такава/ива част/и от трактора, за която/ито се счита, че е/са от съществено значение за извършването на изискваните съгласно настоящата директива изпитвания.3. ТИПОВО ОДОБРЕНИЕ НА ЕИО3.1. При всяко издаване или отказ за издаване на одобрение към сертификата за типово одобрение на ЕИО се прилага удостверение, съответстващо на посочения в приложение II образец.4. ТИПОВЕ ПРИСПОСОБЛЕНИЯ ЗА ЗАДВИЖВАНЕ4.1. Характеристиките на приспособленията за задвижване трябва да съответстват на един от описаните в таблица 1 типове:ТАБЛИЦА 1Характеристики на типовете приспособления за задвижванеТип | Номинален диаметър (mm) | Брой на шлицовите канали | Номинална скорост на въртене на ПЗ (об./мин) [1] |1 | 35 | 6 | прави шлицови канала | 540 и/или 1000 |2 | 35 | 21 | Спираловидни шлицови съединения |3 | 45 | 20 |4.2. Скоростта на въртене на ПЗ трябва да може да се поддържа чрез подходящи средства.4.3. Ако е предвидено повече от едно съотношение между оборотите на двигателя и скоростта на въртене на ПЗ, всяко изменение на съотношението трябва да бъде осезаемо. Освен това следва да се предприемат специфични проектантски мерки, с които да се гарантира невъзможността от настъпване на непреднамерени промени на съотношението, по-специално промяна към по-висока скорост на въртене.4.4. Трябва да се предвиди средство, чрез което по всяко време ясно да се указва избраната скорост на въртене на ПЗ.5. ИЗИСКВАНИЯ ОТНОСНО ПРОЕКТИРАНЕТО И РАЗПОЛОЖЕНИЕТО5.1. Посока на въртене на задното ПЗПо посока на часовниковата стрелка, когато ПЗ се гледа в посоката на движение на трактора.5.2. Хлабина около ПЗХлабината около ПЗ трябва да съответства на чертежите на фигура 1 и на размерите в таблица 2.+++++ TIFF +++++ТАБЛИЦА 2Размери на хлабинатаТип | a мин. | b макс. | c макс. | f мин. | g мин. | i мин. | R сферичен макс. | α мин. |1 | 76 | 80 | 60 | 120 | 240 | 280 | 76 | 55o |2 |3 | 89 | 100 | 65 | 145 | 290 | 295 | 89 | 51o |5.3. Защита на приспособленията за задвижване5.3.1. Защита5.3.1.1. Приспособлението за задвижване трябва да бъде предпазено от монтирано на трактора предпазно устройство, което да покрива най-малко горната част и двете страни на ПЗ, както е показано на фигура 2 по-долу или чрез друго средство, осигуряващо аналогична степен на защита, като разполагане на ПЗ в ниша, представляваща част от трактора или образувана от отделна част (опори на влекачната кука, прикачваща скоба и др.).5.3.1.2. Размерите на предпазното устройство, като функция от типа ПЗ, са посочени в таблица 3.5.3.1.3. Заедно с трактора трябва да се доставя допълнително невъртящо се предпазно устройство, което напълно да покрива и предпазва ПЗ, когато последното не се използва.5.3.2. Характеристики на предпазните устройства5.3.2.1. Предпазното устройство трябва да е така проектирано, че да не възпрепятства (или с цел да улеснява) експлоатацията и поддръжката на трактора.Операциите по поддръжка трябва да могат да се извършват без демонтиране на предпазното устройство.5.3.2.2. Използваните за изработката на предпазното устройство материали трябва да бъдат устойчиви на неблагоприятни климатични условия, да запазват механичните си свойства при ниски температури и да бъдат достатъчно здрави.5.3.2.3. Предпазното устройство не трябва да има върхове или остри ръбове; то не трябва да съдържа отвори с диаметър или страна на квадратно или правоъгълно сечение повече от 8 mm, с изключение на отворите, които са необходими за прикачване на веригата на предпазното устройство към карданния вал и трябва да може да издържа тегловно натоварване от 120 daN, освен ако не е проектирано, така че да не може да се използва като стъпало.+++++ TIFF +++++ТАБЛИЦА 3Размери на предпазното устройство на приспособлението за задвижванеТип | Размери на предпазното устройство [2] (mm) |a | b ± 5 | c ± 5 | d ± 5 |1 | 70 | 125 | 85 | 285 |2 | 70 | 125 | 85 | 285 |3 | 80 | 150 | 100 | 300 |[1] С изключение на ПЗ, чиято скорост на въртене зависи от скоростта на движение на трактора върху земната повърхност.[2] При трактори с два задни задвижващи вала размерите b и/или d могат да се коригират с цел запазване на еквивалентна хлабина между валовете и предпазното устройство.--------------------------------------------------19860526ПРИЛОЖЕНИЕ IIОБРАЗЕЦ+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------


title: Директива 2011/81/ЕС на Комисията от 20 септември 2011 година за изменение на Директива 98/8/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и за включване в приложение I към нея на активното вещество делтаметрин  текст от значение за ЕИП

text:
               21.9.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 243/16

         ДИРЕКТИВА 2011/81/ЕС НА КОМИСИЯТА
   от 20 септември 2011 година
   за изменение на Директива 98/8/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и за включване в приложение I към нея на активното вещество делтаметрин
   (текст от значение за ЕИП)
   ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
   като взе предвид Директива 98/8/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 1998 г. относно пускането на пазара на биоциди (1), и по-специално член 16, параграф 2, втора алинея от нея,
   като има предвид, че:

               (1)

               В Регламент (ЕО) № 1451/2007 на Комисията от 4 декември 2007 г. относно втората фаза на 10-годишната работна програма, посочена в член 16, параграф 2 от Директива 98/8/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно пускането на пазара на биоциди (2) се определя списък с активни вещества, подлежащи на оценка с оглед на евентуалното им включване в приложение I, IА или IБ към Директива 98/8/ЕО. Този списък включва делтаметрин.

               (2)

               Съгласно Регламент (ЕО) № 1451/2007 беше направена оценка на делтаметрина в съответствие с член 11, параграф 2 от Директива 98/8/ЕО за употреба в продуктов тип 18, инсектициди, акарициди и продукти за борба срещу други артроподи, определен в приложение V към посочената директива.

               (3)

               Швеция беше определена за докладваща държава-членка и на 27 юни 2008 г. представи на Комисията доклада на компетентния орган, придружен от препоръка, в съответствие с член 14, параграфи 4 и 6 от Регламент (ЕО) № 1451/2007.

               (4)

               Докладът на компетентния орган беше разгледан от държавите-членки и Комисията. В съответствие с член 15, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 1451/2007 Постоянният комитет по биоцидните продукти включи на 6 май 2011 г. констатациите от прегледа в своя оценителен доклад.

               (5)

               От направените оценки изглежда, че може да се очаква биоцидите, използвани като инсектициди, акарициди и продукти за борба срещу други артроподи и съдържащи делтаметрин, да отговарят на изискванията на член 5 от Директива 98/8/ЕО. Поради това е целесъобразно делтаметринът да бъде включен в списъка в приложение I към посочената директива.

               (6)

               Оценката на равнище ЕС не включва всички видове употреба. Ето защо е целесъобразно държавите-членки да направят оценка на видовете употреба или на сценариите на експозиция, както и на рисковете за околната среда и за населението, които не са били разгледани по представителен начин в оценката на риска, направена на равнище ЕС, и при издаването на разрешения за продукти да се уверят, че са предприети подходящи мерки или са наложени специални условия, за да се намалят установените рискове до приемливи равнища.

               (7)

               Предвид установените рискове за водната екосистема, когато продуктите са били използвани за обработка на препятствия в закрити помещения с резултат определено ниво на емисии от инсталациите за обработка на отпадни води, е целесъобразно да се постави изискване за забрана на употребата на продуктите, която води до подобни емисии, освен ако не са представени данни, показващи, че продуктът ще отговори на изискванията на член 5 и приложение VI от Директива 98/8/ЕО, като при необходимост това ще бъде постигнато чрез подходящи мерки за намаляване на риска.

               (8)

               Разпоредбите на настоящата директива трябва да се прилагат едновременно във всички държави-членки, за да се осигури равностойно третиране на пазара на ЕС на биоцидни продукти, съдържащи активното вещество делтаметрин, както и да се улесни правилното функциониране на пазара на биоцидни продукти като цяло.

               (9)

               Следва да се предвиди разумен срок преди дадено активно вещество да бъде включено в приложение I към Директива 98/8/ЕО, за да се даде възможност на държавите-членки и на заинтересованите страни да се подготвят за произтичащите от това нови изисквания, а на кандидатите, подготвили документацията — да се възползват напълно от 10-годишния период за защита на данните, който в съответствие с член 12, параграф 1, буква в), подточка ii) от Директива 98/8/ЕО започва да тече от датата на включване.

               (10)

               След включването на веществото, на държавите-членки следва да бъде предоставен подходящ период за прилагане на член 16, параграф 3 от Директива 98/8/ЕО.

               (11)

               Директива 98/8/ЕО следва да бъде съответно изменена.

               (12)

               Мерките, предвидени в настоящата директива, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по биоцидите,

         ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
   Член 1
   Приложение I към Директива 98/8/ЕО се изменя в съответствие с приложението към настоящата директива.
   Член 2
   1.   Държавите-членки приемат и публикуват не по-късно от 30 септември 2012 г. законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за изпълнението на настоящата директива.
   Те прилагат тези разпоредби от 1 октомври 2013 г.
   При приемането им от държавите-членки, тези разпоредби съдържат позоваване на настоящата директива или са съпроводени от такова при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
   2.   Държавите-членки съобщават на Комисията основните разпоредби от националното законодателство, приети от тях в областта, уредена с настоящата директива.
   Член 3
   Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.

   Член 4
   Адресати на настоящата директива са държавите-членки.

      Съставено в Брюксел на 20 септември 2011 година.

            За Комисията

            Председател

         José Manuel BARROSO

      (1)  ОВ L 123, 24.4.1998 г., стр. 1.

      (2)  ОВ L 325, 11.12.2007 г., стр. 3.

      ПРИЛОЖЕНИЕ
      В приложение I към Директива 98/8/ЕО се добавя следното:

                     №

                     Общоприето наименование

                     Наименование по IUPAC
                     идентификационни номера

                     Минимална чистота на активното вещество в биоцидния продукт, пуснат на пазара

                     Дата на включването

                     Краен срок за привеждане в съответствие с член 16, параграф 3 (освен за продуктите, съдържащи повече от едно активно вещество, за които срокът за привеждане в съответствие с член 16, параграф 3 е този, определен с последното от решенията за включване, отнасящи се до неговите активни вещества)

                     Изтичане на срока за включване

                     Продуктов тип

                     Специфични разпоредби (1)

                     „49

                     Делтаметрин

                     (S)-α-циано-3-феноксибензил (1R,3R)-3-(2,2-дибромовинил)-2,2-диметилциклопропан карбоксилат
                     CAS №: 52918-63-5
                     ЕО №: 258-256-6

                     985 g/kg

                     1 октомври 2013 г.

                     30 септември 2015 г.

                     30 септември 2023 г.

                     18

                     Съгласно член 5 и приложение VI, при оценката на заявление за издаване на разрешение за продукт държавите-членки оценяват, когато това е уместно, видовете употреба или сценарии на експозиция и рисковете за околната среда и за населението, които не са били разгледани по представителен начин в оценката на рисковете, направена на равнище ЕС.
                     Забранено е третирането на продуктите в затворени помещения, чийто резултат е такова ниво на емисии от инсталациите за обработка на отпадни води, което в оценката на риска, проведена на равнище ЕС, се смята за недопустим риск, освен ако не са представени данни, показващи, че продуктът ще отговори на изискванията на член 5 и приложение VI, като при необходимост това ще бъде постигнато чрез подходящи мерки за намаляване на риска.“

         (1)  Във връзка с прилагането на общите принципи от приложение VI, съдържанието и заключенията на докладите за оценка са достъпни на интернет страницата на Комисията: http://ec.europa.eu/comm/environment/biocides/index.htm


title: Директива 2012/39/ЕС на Комисията от 26 ноември 2012 година за изменение на Директива 2006/17/ЕО по отношение на някои технически изисквания за изследването на човешки тъкани и клетки  текст от значение за ЕИП

text:
               27.11.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 327/24

         ДИРЕКТИВА 2012/39/ЕС НА КОМИСИЯТА
   от 26 ноември 2012 година
   за изменение на Директива 2006/17/ЕО по отношение на някои технически изисквания за изследването на човешки тъкани и клетки
   (текст от значение за ЕИП)
   ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
   като взе предвид Директива 2004/23/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 г. относно установяването на стандарти за качество и безопасност при даряването, доставянето, контрола, преработването, съхраняването, съхранението и разпределянето на човешки тъкани и клетки (1), и по-специално член 28, буква д) от нея,
   като има предвид, че:

               (1)

               В Директива 2006/17/ЕО на Комисията от 8 февруари 2006 г. за изпълнение на Директива 2004/23/ЕО на Европейския парламент и на Съвета по отношение на някои технически изисквания за даряването, доставянето и изследването на човешки тъкани и клетки (2) се съдържа изискването да се извършва изследване за наличието на антитела срещу HTLV-I на донорите, които живеят в области с висока заболеваемост или които произхождат от такива области, както и на донорите, чиито сексуални партньори или чиито родители произхождат от такива области. В съответствие с приложение III към Директива 2006/17/ЕО това изследване се изисква за донорите на репродуктивни клетки, а в съответствие с приложение II към същата директива — и за донорите на други клетки.

               (2)

               Предоставените неотдавна от Европейския център за профилактика и контрол върху заболяванията (ECDC) научни данни и опитът от практиката показаха, че при съвременното състояние на научното познание е много трудно да се определи какво е област с висока заболеваемост от HTLV-I. Във връзка с това изискването за изследване не се прилага по еднакъв начин.

               (3)

               С понятието „заболеваемост“ се измерва честотата на поява на нови случаи на заболяване или болестно състояние, докато „болестност“ е частта от населението, която е засегната от конкретно заболяване в даден момент. На практика данните за болестността са по-достъпни от данните за заболеваемостта. Освен това, когато се оценява въздействието на хронична болест в някаква общност и породените от нея нужди, болестността е по-надежден показател. Във връзка с горното е подходящо да се заменят препратките към високата заболеваемост с такива към висока болестност, за да се гарантира по-последователно прилагане на изискванията за изследване за HTLV-I в държавите членки.

               (4)

               В точка 4.2 от приложение III към Директива 2006/17/ЕО се съдържа изискването да се вземат кръвни проби при всеки акт на донорство на репродуктивни клетки — както при донорство от партньор (не при директна употреба), така и при донорство от лице, което не е партньор.

               (5)

               Доколкото става дума за донорство от партньор на репродуктивни клетки, при скорошни научни изследвания беше доказано, че ако се изисква изследване на определени интервали, достигащи най-много 24 месеца, това няма да намали равнището на безопасност на засегнатите клетки, при условие че в лечебните заведения за работа с тъкани, които използват асистирани репродуктивни технологии, са налице подходящи системи за безопасност и качество в съответствие с член 16 от Директива 2004/23/ЕО. През посочените интервали резултатите от предишните изследвания на същия донор могат да се считат за сигурни.

               (6)

               Въпреки че изследването при всеки акт на донорство не повишава безопасността на даряваните между партньорите репродуктивни клетки, опитът от практиката показва, че изискването за такова изследване е скъпо и създава затруднения както за пациентите, така и за здравните системи. С оглед на предприемането на действия, пропорционални на преследваната цел в областта на безопасността, е подходящо да се даде възможност на държавите членки да изискват изследване на определени интервали, чиято продължителност те да могат да определят най-много на 24 месеца, вместо да изискват такова изследване при всеки акт на донорство.

               (7)

               Мерките, предвидени в настоящата директива, са в съответствие със становището на комитета, създаден съгласно член 29 от Директива 2004/23/ЕО,

         ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
   Член 1
   Приложения II и III към Директива 2006/17/ЕО се изменят в съответствие с приложението към настоящата директива.
   Член 2
   1.   Държавите членки въвеждат в сила необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобразят с настоящата директива най-късно до 17 юни 2014 г. Те незабавно съобщават на Комисията текста на тези разпоредби.
   Когато държавите членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите членки.
   2.   Държавите членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното законодателство, които приемат в областта, уредена с настоящата директива.
   Член 3
   Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след деня на публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.

   Член 4
   Адресати на настоящата директива са държавите членки.

      Съставено в Брюксел на 26 ноември 2012 година.

            За Комисията

            Председател

         José Manuel BARROSO

      (1)  ОВ L 102, 7.4.2004 г., стр. 48.

      (2)  ОВ L 38, 9.2.2006 г., стр. 40.

      ПРИЛОЖЕНИЕ
      Приложения II и III към Директива 2006/17/ЕО се изменят, както следва:

                  1)

                  В приложение II точка 1.2 се заменя със следното:

                              „1.2.

                              Трябва да се извършва изследване за наличието на антитела срещу HTLV-I на донорите, които живеят в области с висока болестност или произхождат от такива области, както и на донорите, чиито сексуални партньори или чиито родители произхождат от такива области.“

                  2)

                  Приложение III се изменя, както следва:

                              а)

                              Точка 2.4 се заменя със следното:

                                          „2.4.

                                          Трябва да се извършва изследване за наличието на антитела срещу HTLV-I на донорите, които живеят в области с висока болестност или произхождат от такива области, както и на донорите, чиито сексуални партньори или чиито родители произхождат от такива области.“

                              б)

                              Точка 3.3 се заменя със следното:

                                          „3.3.

                                          Трябва да се извършва изследване за наличието на антитела срещу HTLV-I на донорите, които живеят в области с висока болестност или произхождат от такива области, както и на донорите, чиито сексуални партньори или чиито родители произхождат от такива области.“

                              в)

                              Точка 4.2 се заменя със следното:

                                          „4.2.

                                          За актове на донорство, различни от донорство от партньор, трябва да се вземат кръвни проби при всеки акт на донорство.
                                          При донорство от партньор (не при директна употреба) кръвните проби трябва да се вземат до три месеца преди първия акт на донорство. За следващи актове на донорство от същия партньор следващите кръвни проби трябва да се вземат в съответствие с националното законодателство, но не по-късно от 24 месеца от предходното вземане на проба.“


title: Директива 2009/114/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 година за изменение на Директива 87/372/ЕИО на Съвета за честотните ленти, които ще бъдат запазени за координираното въвеждане на обществени общоевропейски наземни клетъчни цифрови мобилни комуникации в Общността (Текст от значение за ЕИП)

text:
               20.10.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 274/25

      ДИРЕКТИВА 2009/114/ЕО НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА

   от 16 септември 2009 година
   за изменение на Директива 87/372/ЕИО на Съвета за честотните ленти, които ще бъдат запазени за координираното въвеждане на обществени общоевропейски наземни клетъчни цифрови мобилни комуникации в Общността
   (текст от значение за ЕИП)
   ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 95 от него,
   като взеха предвид предложението на Комисията,
   като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
   след консултация с Комитета на регионите,
   в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора (2),
   като имат предвид, че:

               (1)

               Директива 87/372/ЕИО на Съвета (3), допълнена с Препоръка на Съвета от 25 юни 1987 г. относно координираното въвеждане на обществени общоевропейски наземни клетъчни цифрови мобилни съобщения в Общността (4) и с Резолюция на Съвета от 14 декември 1990 г. относно заключителния етап на координираното въвеждане на общоевропейски обществени наземни клетъчни цифрови мобилни съобщения в Общността (GSM) (5), отчете необходимостта от пълноценното използване на ресурсите, предлагани от съвременните далекосъобщителни мрежи, по-специално от мобилните радиосистеми, за икономическото развитие на Общността. Беше призната също уникалната възможност, която предлага преминаването към клетъчна цифрова мобилна съобщителна система от второ поколение, за установяване на истински общоевропейски мобилни съобщения.

               (2)

               Радиочестотните ленти 890—915 MHz и 935—960 MHz бяха запазени за обществени общоевропейски клетъчни цифрови мобилни съобщителни услуги, които да се предоставят във всички държави-членки съгласно обща спецификация, известна като GSM. Впоследствие така наречената „разширена радиочестотна лента“ (880—890 MHz и 925—935 MHz) беше предоставена за използване чрез GSM и общо тези радиочестотни ленти са познати под наименованието „радиочестотна лента 900 MHz“.

               (3)

               От 1987 г. насам са разработени нови цифрови радиотехнологии, способни да осигуряват иновативни общоевропейски електронни съобщения, които могат да съществуват заедно с GSM в радиочестотната лента 900 MHz в технологично по-неутрален регулаторен контекст отпреди. Честотната лента 900 MHz има добри характеристики на разпространение на сигналите, с които се покриват по-големи разстояния, отколкото в по-високочестотните ленти, и позволява на съвременните гласови услуги, услугите за пренос на данни и мултимедийните услуги да обхванат и по-слабо населените и селските райони.

               (4)

               За да съдейства за постигане на целите на вътрешния пазар и на Съобщението на Комисията от 1 юни 2005 г., озаглавено „Инициативата i2010 — европейско информационно общество за растеж и трудова заетост“, при запазване на достъпността на GSM за ползвателите в цяла Европа и за да се оптимизира конкуренцията, като се предлага на ползвателите широк набор от услуги и технологии, използването на радиочестотната лента 900 MHz следва да е възможно и за други технологии за предоставяне на допълнителни съвместими и усъвършенствани общоевропейски услуги, които да съществуват заедно с GSM.

               (5)

               Бъдещото използване на радиочестотната лента 900 MHz, и по-специално въпросът колко дълго GSM ще продължи да бъде технологията, спрямо която се определя възможността за съвместно техническо съществуване в посочената радиочестотна лента, е въпрос от стратегическо значение за вътрешния пазар. Този въпрос следва да се разгледа наред с други въпроси в областта на политиката на Общността за безжичен достъп в рамките на бъдещите програми в областта на радиочестотния спектър, които ще се приемат в съответствие с Директива 2002/21/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 г. относно общата регулаторна рамка за електронните съобщителни мрежи и услуги (Рамкова директива) (6). Тези програми ще определят насоките и целите на политиката за стратегическото планиране на използването на радиочестотния спектър в тясно сътрудничество с Групата за политиката в областта на радиочестотния спектър, създадена с Решение 2002/622/ЕО на Комисията (7).

               (6)

               Либерализирането на използването на радиочестотната лента 900 MHz би могло евентуално да доведе до нарушения на конкуренцията. По-специално, когато на определени оператори на мобилни мрежи не е предоставен спектър в радиочестотната лента 900 MHz, те биха могли да бъдат поставени в неизгодно положение по отношение на разходите и ефективността в сравнение с операторите, които ще могат да предоставят услуги от трето поколение (3G) в същата лента. В регулаторната рамка за електронните съобщения, и по-специално съгласно Директива 2002/20/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 г. относно разрешението на електронните съобщителни мрежи и услуги (Директива за разрешение) (8), държавите-членки могат да изменят и/или преразгледат правата на ползване на радиочестоти и по този начин разполагат със средствата, с които при необходимост да се справят с подобни възможни нарушения на конкуренцията.

               (7)

               В срок от шест месеца от влизане в сила на настоящата директива държавите-членки следва да транспонират Директива 87/372/ЕИО, както е изменена. Въпреки че това само по себе си не изисква от държавите-членки да променят съществуващите права на ползване или да открият процедура за разрешение, те трябва да спазват изискванията на Директива 2002/20/ЕО, след като радиочестотната лента 900 MHz бъде предоставена в съответствие с настоящата директива. При това държавите-членки по-специално следва да проучат дали прилагането на настоящата директива би могло да наруши конкуренцията на съответните пазари на мобилни съобщения. Ако стигнат до извода, че съществува такава възможност, те следва да преценят дали е обективно оправдано и пропорционално да изменят правата на ползване за онези оператори, на които са предоставени права на ползване на радиочестотите 900 MHz, и ако е пропорционално, да преразгледат тези права на ползване и да ги преразпределят, за да се избегнат подобни нарушения. Всички решения за предприемане на такива действия следва да бъдат предшествани от обществено обсъждане.

               (8)

               Радиочестотният спектър, предоставен съобразно настоящата директива, следва да се разпределя в условията на прозрачност и по начин, който гарантира, че конкуренцията на съответните пазари няма да бъде нарушена.

               (9)

               За да могат други системи да функционират заедно със системата GSM в една и съща радиочестотна лента, следва да се избягват вредните радиосмущения, като за технологиите, които са различни от GSM и ползват радиочестотната лента 900 MHz, се прилагат определени технически условия за ползване.

               (10)

               Решение № 676/2002/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 г. относно регулаторната рамка за политиката на Европейската общност в областта на радиочестотния спектър (Решение за радиочестотния спектър) (9) позволява на Комисията да приеме технически мерки по прилагането, за да се осигурят хармонизирани условия за наличност и ефективно използване на радиочестотния спектър.

               (11)

               По искане на Комисията Европейската конференция по пощи и далекосъобщения (CEPT) изготви технически доклади, които демонстрират, че системите UMTS (Universal Mobile Telecommunications System) биха могли да съществуват заедно със системите GSM в радиочестотната лента 900 MHz. Следователно радиочестотната лента 900 MHz следва да се отвори за UMTS — система, която може да функционира заедно с GSM системи, както и за други системи, за които е възможно да бъде демонстрирано, че могат да съществуват заедно със системите GSM в съответствие с процедурата за приемане на хармонизирани условия за наличност и ефективно използване на радиочестотния спектър, предвидена в Решението за радиочестотния спектър. Когато държава-членка реши да предостави права на ползване на системи, които използват спецификацията UMTS 900, прилагането на Решението за радиочестотния спектър и на разпоредбите на Директива 2002/21/ЕО ще гарантира, че такива системи са защитени от вредни радиосмущения, причинени от други системи в експлоатация.

               (12)

               Следва да се осигури подходяща защита между ползвателите на радиочестотни ленти, обхванати от настоящата директива, и за съществуващите ползватели в близки радиочестотни ленти. Освен това следва да се вземат предвид бъдещите съобщителни системи за целите на въздухоплаването, работещи на честоти над 960 MHz, които съдействат за постигането на политическите цели на Общността в този сектор. CEPT представи техническо становище в тази връзка.

               (13)

               Следва да се увеличи гъвкавостта при управлението на радиочестотния спектър и да се улесни достъпът до радиочестотния спектър, с цел да се допринесе за постигането на целите на вътрешния пазар на електронни съобщения. Радиочестотната лента 900 MHz следователно следва да бъде достъпна за други системи с оглед на предоставянето на други общоевропейски услуги, веднага след като бъде демонстрирано, че тези системи могат да съществуват заедно със системите GSM.

               (14)

               За да могат да се разгърнат нови цифрови технологии в радиочестотната лента 900 MHz, които да съществуват заедно със системата GSM, Директива 87/372/ЕИО следва да бъде изменена и запазването на тази лента изключително за GSM да бъде отменено,

         ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
   Член 1
   Изменение на Директива 87/372/ЕИО
   Директива 87/372/ЕИО се изменя, както следва:

               1.

               Член 1 се заменя със следното:
               „Член 1
               1.   Държавите-членки предоставят радиочестотните ленти 880—915 MHz и 925—960 MHz (радиочестотна лента 900 MHz) на разположение на системите GSM и UMTS, както и на други наземни системи, способни да предоставят електронни съобщителни услуги, които могат да съществуват заедно със системите GSM, в съответствие с техническите мерки по прилагане, приети по силата на Решение № 676/2002/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 г. относно регулаторната рамка за политиката на Европейската общност в областта на радиочестотния спектър (Решение за радиочестотния спектър) (10).
               2.   При прилагането на настоящата директива държавите-членки проучват дали съществуващото предоставяне на радиочестотната лента 900 MHz на конкуриращите се оператори на мобилни мрежи на тяхна територия би могло да наруши конкуренцията на съответните пазари на мобилни съобщения и когато това е оправдано и пропорционално, те третират подобни нарушения в съответствие с член 14 от Директива 2002/20/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 г. относно разрешението на електронните съобщителни мрежи и услуги (Директива за разрешение) (11).

               2.

               Член 2 се заменя със следното:
               „Член 2
               За целите на настоящата директива се прилагат следните определения:

                           а)

                           „система GSM“ означава електронна съобщителна мрежа, която съответства на стандартите GSM, публикувани от Европейския институт за стандарти в далекосъобщенията, и по специално на EN 301 502 и EN 301 511;

                           б)

                           „система UMTS“ означава електронна съобщителна мрежа, която съответства на стандартите UMTS, публикувани от Европейския институт за стандарти в далекосъобщенията, и по специално на EN 301 908-1, EN 301 908-2, EN 301 908-3 и EN 301 908-11.“;

               3.

               Член 3 се заменя със следното:
               „Член 3
               1.   До 9 май 2010 г. държавите-членки привеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива. Те незабавно съобщават на Комисията текста на тези разпоредби и прилагат таблица на съответствието между тези разпоредби и настоящата директива.
               Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
               2.   Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното право, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.“;

               4.

               Член 4 се заличава.

         Член 2
   Влизане в сила
   Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
   Член 3
   Адресати
   Адресати на настоящата директива са държавите-членки.

      Съставено в Страсбург на 16 септември 2009 година.

            За Европейския парламент

            Председател

         J. BUZEK

            За Съвета

            Председател

         C. MALMSTRÖM

      (1)  Становище от 25 февруари 2009 г. (все още непубликувано в Официален вестник).

      (2)  Становище на Европейския парламент от 6 май 2009 г. (все още непубликувано в Официален вестник) и решение на Съвета от 27 юли 2009 г.

      (3)  ОВ L 196, 17.7.1987 г., стр. 85.

      (4)  ОВ L 196, 17.7.1987 г., стр. 81.

      (5)  ОВ C 329, 31.12.1990 г., стр. 25.

      (6)  ОВ L 108, 24.4.2002 г., стр. 33.

      (7)  ОВ L 198, 27.7.2002 г., стр. 49.

      (8)  ОВ L 108, 24.4.2002 г., стр. 21.

      (9)  ОВ L 108, 24.4.2002 г., стр. 1.

      (10)  ОВ L 108, 24.4.2002 г., стр. 1.

      (11)  ОВ L 108, 24.4.2002 г., стр. 21.“;