title: Директива 1999/44/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 25 май 1999 година относно някои аспекти на продажбата на потребителски стоки и свързаните с тях гаранции

text:
Важна правна забележка

|

31999L0044

Официален вестник n° L 171 , 07/07/1999 стр. 0012 - 0016 специално чешко издание глава 15 том 04 стр. 223  - 227 специално испанско издание глава 15 том 04 стр. 223  - 227 специално унгарско издание глава 15 том 04 стр. 223  - 227 специално литвийско издание глава 15 том 04 стр. 223  - 227 LV.ES глава 15 том 04 стр. 223  - 227 MT.ES глава 15 том 04 стр. 223  - 227 PL.ES глава 15 том 04 стр. 223  - 227 SK.ES глава 15 том 04 стр. 223  - 227 специално словенско издание глава 15 том 04 стр. 223  - 227

		19990525Директива 1999/44/ЕО на Европейския парламент и на Съветаот 25 май 1999 годинаотносно някои аспекти на продажбата на потребителски стоки и свързаните с тях гаранцииЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 95 от него,като взеха предвид предложението на Комисията [1],като взеха предвид становището на Икономическия и социален комитет [2],в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора в съответствие със съвместния проект, одобрен от Помирителния комитет на 18 май 1998 г. [3],(1) като имат предвид, че член 153, параграфи 1 и 3 от Договора предвиждат, че Общността следва да допринася за постигане високо ниво на защита на потребителите чрез мерките, които приема съгласно член 95 от него;(2) като имат предвид, че вътрешният пазар представлява област без вътрешни граници, в която свободното движение на стоки, лица, услуги и капитали е гарантирано; като имат предвид, че свободното движение на стоки се отнася не само до сделките на лица, извършвани в рамките на дейността им, но също така и до сделките на частни лица; като имат предвид, че това предполага потребителите — жители на една държава-членка, да имат свобода да закупуват стоки на територията на друга държава-членка на основата на единен минимален списък от ясни правила, уреждащи продажбата на потребителски стоки;(3) като имат предвид, че в законодателството на държавите-членки за продажбата на потребителски стоки съществува до известна степен несъответствие, в резултат на което националните пазари на потребителски стоки се различават един от друг и конкуренцията между продавачите може да бъде нарушена;(4) като имат предвид, че потребителите, които имат желание да се възползват от обширния пазар, като закупуват стоки в държави-членки, различни от държавата, в която живеят, играят основна роля в изграждането на вътрешния пазар; като имат предвид, че изкуственото възстановяване на границите и разделянето на пазарите следва да бъде предотвратено; като имат предвид, че възможностите, предоставяни на потребителите, са значително увеличени от новите информационни технологии, които позволяват бърз достъп до системите за разпространение в другите държави-членки или в трети страни; като имат предвид, че поради липсата на минимална хармонизация на правилата, уреждащи продажбата на потребителски стоки, съществува риск да бъде възпрепятствано развитието на продажбата на стоки чрез средствата на новите технологии за комуникация от разстояние;(5) като имат предвид, че създаването на общ списък от минимални правила на потребителско право, което е валидно независимо от това къде в Общността са закупени стоките, увеличава доверието на потребителите и им дава възможност да се възползват максимално от вътрешния пазар;(6) като имат предвид, че основните трудности, пред които са изправени потребителите, и основният източник на спорове с продавачите се отнасят до несъответствие на стоките с договора; като имат предвид, следователно, че е целесъобразно да се сближат вътрешните законодателства, уреждащи продажбата на потребителски стоки в това отношение, без, все пак, да се накърняват разпоредбите и принципите от вътрешното право, свързани с договорната и извъндоговорната отговорност;(7) като имат предвид, че стоките трябва преди всичко да отговарят на договорните спецификации; като имат предвид, че принципът на съответствие с договора може да бъде считан за общ за различните национални правни традиции; като имат предвид, че според някои национални правни традиции може да е невъзможно да се разчита изключително на този принцип за осигуряване едно минимално ниво на защита на потребителите; като имат предвид, че тези правни традиции, и по-специално допълнителните вътрешни разпоредби, могат да спомогнат да се гарантира защита на потребителя в случаите, когато страните не са съгласували специални договорни условия или когато страните са сключили договорни условия или споразумения, които пряко или непряко отнемат или ограничават правата на потребителя и които, доколкото са резултат от настоящата директива, не са задължителни за потребителя;(8) като имат предвид, че с цел да улесни прилагането на принципа на съответствие с договора е полезно да се въведе оборима презумпция за съответствие с договора, обхващаща най-общите случаи; като имат предвид, че тази презумпция не ограничава принципа за свобода на договаряне; като имат предвид освен това, че при отсъствието на специални договорни условия, както и в случаите, когато се прилага минималната защитна клауза, компонентите, посочени в презумпцията, могат да се използват за определяне липсата на съответствие на стоките с договора; като имат предвид, че качеството и представянето, които потребителите могат основателно да очакват, зависят, inter alia, от това дали стоките са нови или втора употреба; като имат предвид, че компонентите, посочени в презумпцията, са кумулативно дадени; като имат предвид, че ако обстоятелствата в конкретния случай правят някой отделен компонент очевидно неподходящ, останалите елементи на презумпцията се прилагат въпреки това;(9) като имат предвид, че продавачът следва да бъде пряко отговорен пред потребителя за съответствието на стоките с договора; като имат предвид, че това е традиционното решение, заложено в законодателните разпоредби на държавите-членки; като имат предвид, че въпреки това продавачът има правото, както е предвидено във вътрешното законодателство, да предяви регресен иск срещу производителя, предишен продавач в същата верига от договори или от всеки друг посредник, освен ако не се е отказал от това право; като имат предвид, че настоящата директива не засяга принципа на свободното договаряне между продавача, производителя, предишен продавач или всеки друг посредник; като имат предвид, че правилата, уреждащи от кого и как продавачът може да поиска обезщетение, се определят от националното законодателство;(10) като имат предвид, че в случай на несъответствие на стоките с договора потребителите следва да имат право стоките да им бъдат възстановени в състояние, което съответства на договора, безплатно, като избере ремонт или замяна, или ако това е невъзможно, цената да бъде намалена или договорът — анулиран;(11) като имат предвид, че потребителят на първо място може да поиска от продавача да поправи стоките или да ги замени, освен ако подобна компенсация е невъзможна или непропорционална; като имат предвид, че следва да бъде преценено обективно дали дадено обезщетение е пропорционално; като имат предвид, че дадено обезщетение би било непропорционално, ако в сравнение с другата компенсация налага неразумни разходи; като имат предвид, че за да се определи дали разходите са неразумни, разходите за един вид компенсация следва да са значително по-високи от разходите за друг вид обезщетение;(12) като имат предвид, че в случаите, когато липсва съответствие с договора, продавачът винаги може да предложи на потребителя като разрешение на спора всяко възможно обезщетение; като имат предвид, че от потребителя зависи дали да приеме или откаже това предложение;(13) като имат предвид, че с цел да позволи на потребителите да се възползват от вътрешния пазар и да закупуват потребителски стоки в друга държава-членка, е препоръчително, в интерес на потребителите, производителите на потребителски стоки, които се предлагат на пазара в няколко държави-членки, да приложат към стоката списък, в който е включен поне един адрес за контакт във всяка държава-членка, в която стоката се предлага на пазара;(14) като имат предвид, че позоваването на времето на доставка не означава, че държавите-членки трябва да променят правилата си за прехвърляне на риска;(15) като имат предвид, че държавите-членки могат да вземат мерки всяко възстановяване на сума на потребителя да бъде намалено, за да се вземе предвид употребата на стоките от страна на потребителя от момента на доставката им; като имат предвид, че подробни мерки, чрез които се постига анулиране на договора, могат да бъдат постановени от националното законодателство;(16) като имат предвид, че специфичният характер на стоките втора употреба прави замяната им невъзможна в повечето случаи; като имат предвид, следователно, че правото на потребителя на замяна на тези продукти е неприложимо в повечето случаи; като имат предвид, че за подобни продукти държавите-членки могат да позволят на страните да договорят скъсен срок на погасителна давност;(17) като имат предвид, че е целесъобразно да се ограничи във времето периодът, в който продавачът е отговорен за всяка липса на съответствие, съществуваща в момента на доставка на стоките; като имат предвид, че държавите-членки могат също така да постановят ограничение на периода, по време на който потребителите имат право да упражнят своите права, при условие че подобен период не изтича по-рано от две години от момента на доставката; като имат предвид, че когато според вътрешното законодателство моментът, от който започва ограничителният период, не е моментът на доставка на стоките, общата продължителност на ограничителния период, постановена от вътрешното законодателство, не може да е по-кратка от две години от момента на доставката;(18) като имат предвид, че държавите-членки могат да постановят спиране или прекъсване на периода, по време на който всеки вид несъответствие трябва да бъде установен, и на ограничителния период, при необходимост и в съответствие с тяхното национално законодателство, в случай на ремонт, замяна или преговори между продавача и потребителя с оглед на приятелско уреждане на спора;(19) като имат предвид, че на държавите-членки следва да се позволи да определят период, по време на който потребителят трябва да информира продавача за всяка липса на съответствие; като имат предвид, че държавите-членки могат да осигурят по-високо ниво на защита на потребителите, като не приложат това задължение; като имат предвид, че при всички случаи потребителите в цялата Общност следва да имат на разположение не по-малко от два месеца, по време на които да информират продавача за съществуващата липса на съответствие;(20) като имат предвид, че държавите-членки следва да защитят потребителите, пазаруващи зад граница, от неизгодното положение, в което подобен период може да ги постави; като имат предвид, че всички държави-членки следва да информират Комисията за прилагането на тази разпоредба; като имат предвид, че Комисията следва да наблюдава ефекта, който различното прилагане на тази разпоредба оказва върху потребителите и вътрешния пазар; като имат предвид, че информация относно прилагането на тази разпоредба от една държава-членка следва да бъде на разположение на другите държави-членки и на потребителите и потребителските организации в цялата Общност; като имат предвид, че, следователно, резюме на положението във всички държави-членки следва да бъде публикувано в Официален вестник на Европейските общности;(21) като имат предвид, че за някои категории стоки установена практика на продавачите и производителите е предлагането на гаранции за дефекти на стоките, които са установени в един определен период; като имат предвид, че тази практика може да стимулира конкуренцията; като имат предвид, че въпреки че подобни гаранции са предвидени в закона като маркетингови инструменти, те не трябва да подвеждат потребителя; като имат предвид, че за да се гарантира, че потребителите не са подведени, гаранциите трябва да съдържат някои данни, включително заявление, че гаранцията не се отразява на законните права на потребителя;(22) като имат предвид, че страните не могат, по общо съгласие, да ограничат или отнемат правата, гарантирани на потребителите, тъй като в противен случай се възпрепятства предоставяната правна защита; като имат предвид, че този принцип следва също така да се прилага и за клаузите, които предполагат, че потребителят е бил наясно с всякаква липса на съответствие на потребителските стоки, която е била налице в момента на сключване на договора; като имат предвид, че защитата, предоставяна на потребителите по силата на настоящата директива, следва да не бъде намалявана на основание, че правото на държава, която не е членка, е избрано за приложимо към договора;(23) като има предвид, че в тази област законодателството и съдебната практика в различните държави-членки показват, че съществува растяща загриженост за осигуряване на високо ниво на защита на потребителите; като имат предвид, че в контекста на тази тенденция и въз основа на опита, придобит при прилагането на настоящата директива, може би е необходимо да се предвиди по-цялостна хармонизация, особено чрез предвиждане на пряка отговорност на производителя за дефектите, за които е отговорен;(24) като имат предвид, че на държавите-членки следва да се позволи да приемат и прилагат по-строги разпоредби в областта, уредена с настоящата директива, за да осигурят още по-високо ниво на защита на потребителите;(25) като има предвид, че в съответствие с препоръка на Комисията от 30 март 1998 г. относно принципите, прилагани за органите, отговорни за извънсъдебното уреждане на потребителски спорове [4] държавите-членки могат да създават органи, които гарантират безпристрастно и ефективно разглеждане на спорове с национален и трансграничен контекст и които потребителите могат да използват като посредници;(26) като има предвид, че с цел да се защитят колективните интереси на потребителите е целесъобразно настоящата директива да бъде включена в списъка от директиви, съдържащ се в приложението към Директива 98/27/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 май 1998 г. относно съдебните разпореждания във връзка със защитата интересите на потребителите [5],ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:Член 1Приложно поле и дефиниции1. Целта на настоящата директива е сближаването на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите-членки относно някои аспекти на продажбата на потребителски стоки и свързаните с тях гаранции с цел да се осигури еднакво минимално ниво на защита на потребителите в контекста на вътрешния пазар.2. По смисъла на настоящата директива:а) потребител означава всяко физическо лице, което при договорите, предмет на настоящата директива, действа за цели, които не са в рамките на неговата професионална или търговска дейност;б) потребителски стоки означава всяка движима материална вещ, с изключение на:- стоките, продавани при принудително изпълнение или чрез други съдебни мерки;- вода и газ, когато те не се предлагат за продажба в ограничен обем или определено количество;- електроенергия;в) продавач означава всяко физическо или юридическо лице, което по договор продава потребителски стоки като част от неговата професионална или търговска дейност;г) производител означава производител на потребителски стоки, вносител на потребителски стоки на територията на Общността или всяко лице, което претендира да бъде производител чрез поставяне на своето име, търговска марка или друг отличителен знак върху потребителската стока;д) гаранция означава всяко задължение от страна на продавач или производител спрямо потребител, поето без допълнително заплащане, за възстановяване на заплатената цена или за замяна, ремонт или поправка на потребителски стоки по какъвто и да е начин, ако те не отговарят на спецификациите, обявени в гаранционната карта или в свързаните с това реклами;е) ремонт означава привеждането, в случай на липса на съответствие, на потребителските стоки в съответствие с договора за продажба.3. Държавите-членки могат да постановят, че изразът "потребителски стоки" не включва стоките втора употреба, продавани на публични търгове, когато потребителите имат възможност да присъстват лично на продажбата.4. Договорите за доставка на потребителски стоки, които са изработени или произведени, също се считат за договори за продажба по смисъла на настоящата директива.Член 2Съответствие с договора1. Продавачът е длъжен да достави на потребителя стока, която съответства на договора за продажба.2. Счита се, че потребителските стоки съответстват на договора, ако те:а) отговарят на описанието, дадено от продавача и притежават характеристиките, представени от продавача под формата на мостра или образец;б) са годни за специфична употреба, желана от потребителя, при условие че той е уведомил продавача за своето изискване при сключването на договора и то е прието от продавача;в) са годни за обичайното употреба, за която служат стоките от същия вид;г) притежават обичайните качества и характеристики на стоките от същия вид, които потребителят може разумно да очаква, като се имат предвид естеството на потребителската стока и публичните изявления за конкретните ѝ характеристики, направени от продавача, производителя или негов представител, които се съдържат в рекламата или етикета.3. Не се счита за липса на съответствие по смисъла на настоящия член, ако в момента на сключване на договора потребителят е знаел или не е могъл да не знае липсата на съответствие, или ако липсата на съответствие се дължи на материали, предоставени от потребителя.4. Продавачът не е обвързан с публичните изявления като тези, посочени в параграф 2, буква г), ако той:- докаже, че не е знаел или не е могъл да знае за въпросното изявление,- докаже, че въпросните изявления са били коригирани в момента на сключването на договора, или- докаже, че решението на потребителя за закупуване на потребителските стоки не е било повлияно от изявлението.5. Всяка липса на съответствие като резултат от неправилно инсталиране на потребителските стоки се счита за еквивалентно на липсата на съответствие на самите стоки, ако инсталирането представлява част от договора за продажба на стоките и стоките са инсталирани от продавача или на негова отговорност. Този принцип се прилага еднакво, ако стока, предназначена за инсталиране от потребителя, се инсталира от него и неправилното ѝ инсталиране се дължи на недостатък в инструкцията за инсталиране.Член 3Права на потребителя1. Продавачът отговаря пред потребителя за всяка липса на съответствие, която съществува в момента на доставка на стоките.2. В случай на липса на съответствие потребителят има право стоките да бъдат приведени в съответствие безплатно чрез ремонт или замяна, съгласно параграф 3, или да получи подходящо намаление на цената или договорът да бъде анулиран по отношение на тези стоки, в съответствие с параграфи 5 и 6.3. На първо място потребителят може да поиска от продавача да ремонтира стоките или той може да поиска продавачът да ги замени, и в двата случая безплатно, освен ако това е невъзможно или непропорционално.Счита се, че даден начин за обезщетяване е непропорционален, ако той налага на продавача разходи, които в сравнение с друга алтернативна форма на обезщетение са неразумни, като се вземе предвид:- стойността, която стоките биха имали, ако не съществуваше липса на съответствие,- значимостта на липсата на съответствие, и- дали алтернативното обезщетяване може да бъде осъществено без значително неудобство за потребителя.Всеки ремонт или замяна се извършва в разумен срок и без значително неудобство за потребителя, като се вземат предвид характерът на стоките и целта, за която потребителя изисква стоките.4. Терминът "безплатно" в параграфи 2 и 3 се отнася до необходимите разходи, направени за привеждане на стоките в съответствие с договора, и по-специално разходите за пощенски услуги, труд и материали.5. Потребителят може да поиска подходящо намаление на цената или да анулира договора:- ако потребителят няма право на ремонт и замяна, или- ако продавачът не е предоставил компенсацията в разумен срок, или- ако продавачът не е предоставил компенсацията без значително неудобство за потребителя.6. Потребителят няма право да анулира договора, ако липсата на съответствие е незначителна.Член 4Регресен искКогато крайният продавач отговоря пред потребителя поради лиса на съответствие в резултат от действие или бездействие на производителя, на предишен продавач в същата верига от договори или на всеки друг посредник, крайният продавач има правото да предяви регресен иск срещу лицето или лицата, отговорни в договорната верига. Националното право определя лицето или лицата, които са отговорни и срещу които крайният продавач може да предяви регресен иск, както и реда и условията за упражняването му.Член 5Срокове1. Продавачът е отговорен по силата на член 3, когато липсата на съответствие бъде установена до две години след доставката на стоките. Ако по силата на вътрешното законодателство правата, постановени в член 3, параграф 2, са предмет на погасителен давностен срок, посоченият срок не изтича в период от две години от момента на доставката.2. Държавите-членки могат да предвидят, че с цел да се възползва от своите права потребителят е длъжен да информира продавача за липсата на съответствие в срок от два месеца считано от датата, на която е установил подобна липса на съответствие.Държавите-членки информират Комисията за прилагането на настоящия параграф. Комисията наблюдава ефекта, който прилагането на тази възможност от държавите-членки оказва върху потребителите и вътрешния пазар.Не по-късно от 7 януари 2003 г. Комисията изготвя доклад за прилагането на настоящия параграф от държавите-членки. Докладът се публикува в Официален вестник на Европейските общности.3. Освен ако не е предвидено друго, всяка липса на съответствие, която бъде установена в срок от шест месеца след доставката на стоките, се счита за съществувала в момента на доставката, освен ако тази презумпция е несъвместима с естеството на стоките или естеството на несъответствието.Член 6Гаранции1. Гаранцията е правно обвързваща за предложилото я лице съгласно условията, обявени в заявлението за предоставяне на гаранция и свързаната с нея реклама.2. Гаранцията:- определя, че потребителят има законни права по силата на прилаганото вътрешно законодателство, уреждащо продажбата на потребителски стоки и изяснява, че тези права не са засегнати от гаранцията,- обявява на ясен, разбираем език съдържанието на гаранцията и съществените особености, необходими за отправяне на рекламации по силата на гаранцията, особено продължителността и териториалното покритие на гаранцията, както и името и адреса на гаранта.3. По молба на потребителя гаранцията се предоставя в писмена форма или като част от друг траен носител, предоставен на клиента и достъпен за него.4. На своята територия държавата-членка, в която потребителските стоки се предлагат на пазара, може в съответствие с правилата на Договора да предвиди гаранцията да бъде изготвена на един или повече езици, които тя избира от официалните езици на Общността.5. Ако една гаранция нарушава изискванията на параграф 2, 3 или 4, действителността на тази гаранция няма да бъде засегната по никакъв начин и потребителят може въпреки това да се основава на гаранцията и да изиска спазването ѝ.Член 7Обвързващ характер1. Всички договорни условия или споразумения, сключени с продавача, преди липсата на съответствие да стане известна на продавача, които пряко или непряко отнемат или ограничават правата на потребителя, произтичащи от настоящата директива, както е предвидено от националното законодателство, не са обвързващи за потребителя.Държавите-членки могат да предвидят в случаите на стоки втора употреба продавачът и потребителят да могат да договорят договорни условия или споразумения, които предвиждат период на отговорност на продавача, по-кратък от постановения в член 5, параграф 1. Подобен период не може да бъде по-кратък от една година.2. Държавите-членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че потребителите не са лишени от защитата, предоставена им от настоящата директива, в резултат на избор на правото на държава, която не е членка, за приложимо към договора, когато договорът е непосредствено свързан с териториите на държавите-членки.Член 8Национално законодателство и минимална защита1. Правата, произтичащи от настоящата директива, се прилагат, без да засягат другите права, на които потребителят може да се позове съгласно националните правила, уреждащи правото на договорна и извъндоговорна отговорност.2. Държавите-членки могат да приемат или запазят в сила по-строги разпоредби в съответствие с Договора, в областта, уредена от настоящата директива, за да гарантират още по-високо ниво на защита на потребителите.Член 9Държавите-членки предприемат необходимите мерки за информиране на потребителите относно националното законодателство, транспониращо настоящата директива, и поощряват, при необходимост, професионалните организации да информират потребителите относно техните права.Член 10Приложението към Директива 98/27/ЕО се допълва, както следва:"10. Директива 1999/44/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 25 май 1999 г. относно някои аспекти на продажбата на потребителски стоки и свързаните с тях гаранции (ОВ L 171, 7.7.1999 г., стр. 12)".Член 11Транспониране1. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, не по-късно от 1 януари 2002 г. Те незабавно информират Комисията за това.Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.2. Държавите-членки съобщават на Комисията текста на разпоредбите от националното си законодателство в областта, уредена с настоящата директива.Член 12ПрегледНе по-късно от 7 юли 2006 г. Комисията прави преглед на прилагането на настоящата директива и предоставя на Европейския парламент и на Съвета доклад за това. В доклада се проучва, inter alia, възможността за въвеждане на пряка отговорност на производителите и, при необходимост, се правят предложения.Член 13Влизане в силаНастоящата директива влиза сила в деня на публикуването ѝ в Официален вестник на Европейските общности.Член 14АдресатиАдресати на настоящата директива са държавите-членки.Съставено в Брюксел на 25 май 1999 година.За Европейския парламентПредседателJ. M. Gil-RoblesЗа СъветаПредседателH. Eichel[1] ОВ C 307, 16.10.1996 г., стр. 8,и ОВ C 148, 14.5.1998 г., стр. 12.[2] ОВ C 66, 3.3.1997 г., стр. 5.[3] Становище на Европейския парламент от 10 март 1998 г. (ОВ С 104, 6.4.1998 г., стр. 30), Обща позиция на Съвета от 24 септември 1998 г. (ОВ С 333, 30.10.1998 г., стр. 46) и Решение на Европейския парламент от 17 декември 1998 г. (ОВ С 98, 9.4.1999 г. стр. 226). Решение на Европейския парламент от 5 май 1999 г., Решение на Съвета от 17 май 1999 г.[4] ОВ L 115, 17.4.1998 г., стр. 31.[5] ОВ L 166, 11.6.1998 г., стр. 51.--------------------------------------------------


title: Директива 94/47/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 октомври 1994 година относно защитата на купувачите с оглед на определени аспекти от договорите, свързани с придобиването на правото на временно ползване на недвижима собственост

text:
               13/ 14

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               204

         31994L0047

               L 280/83

               ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ

      ДИРЕКТИВА 94/47/ЕО НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА

   от 26 октомври 1994 година
   относно защитата на купувачите с оглед на определени аспекти от договорите, свързани с придобиването на правото на временно ползване на недвижима собственост
   ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 100а от него,
   като взеха предвид предложението на Комисията (1),
   като взеха предвид становището на Икономическия и социален комитет (2),
   заседавайки в съответствие с процедурата, предвидена в член 189б от Договора (3),

               (1)

               като имат предвид, че несъответствията между националните законодателства по отношение на договори, свързани с придобиването на правото на временно ползване на една или на повече обекти на недвижима собственост, има вероятност да доведат до създаването на пречки за правилното функциониране на вътрешния пазар и до нарушаване на конкуренцията, както и да доведат до разпокъсването на националните пазари;

               (2)

               като имат предвид, че целта на настоящата директива е да установи минимална база от общи правила в тази област, която ще даде възможност да се гарантира правилното функциониране на вътрешния пазар и така ще защити купувачите; като имат предвид, че е достатъчно тези правила да обхванат договорните сделки само с оглед на онези аспекти, които се отнасят до информацията за съставните части на договора, до условията за предаването на тази информация и до процедурите и условията за анулиране и отмяна; като имат предвид, че подходящият инструмент за постигане на тази цел е директива; като имат предвид, че настоящата директива спазва следователно принципа на субсидиарност;

               (3)

               като имат предвид, че правното естество на правата, които са предмет на договорите, обхванати от настоящата директива, се различава значително в отделните държави-членки; като имат предвид, че следователно трябва да бъде направено позоваване в сбита форма на тези различия, като се дава достатъчно широко определение за такива договори, без това да доведе до хармонизиране в рамките на Общността на правното естество на въпросните права;

               (4)

               като имат предвид, че настоящата директива не е предназначена да регулира степента, до която договори за временно ползване на една или повече обекти на недвижима собственост, могат да бъдат сключени в държавите-членки, нито правните основания за такива договори;

               (5)

               като има предвид, че на практика договорите, свързани с придобиването на правото на временно ползване на една или повече обекти на недвижима собственост, се различават от договорите за наем; като имат предвид, че тази разлика може да се прояви, inter alia, в начините на плащане;

               (6)

               като имат предвид, че на пазара може да се наблюдава, че хотели, хотелски резиденции и други подобни туристически резиденции участват в договорни сделки, подобни на онези, които са наложили настоящата директива;

               (7)

               като имат предвид, че е необходимо да се избягнат всякакви подвеждащи или непълни данни в информацията, която се отнася специално до продажбата на правата за временно ползване на една или повече обекти на недвижима собственост; като имат предвид, че към такава информация трябва да бъде добавен документ, който трябва да бъде предоставен на разположението на всяко лице, което го изиска; като имат предвид, че информацията, включена в него, трябва да съставлява част от договора за придобиването на право на временно ползване на една или повече обекти на недвижима собственост;

               (8)

               като имат предвид, че с цел да се предостави висока степен на защита на купувачите и с оглед на специфичните характеристики на системите за временно ползване на обекти на недвижима собственост, договорите за придобиването на право на временно ползване на една или повече обекти на недвижима собственост трябва да включват определени минимални елементи;

               (9)

               като имат предвид, че с оглед установяване на ефективна защита на купувачите в тази област, е необходимо да се уточнят минималните задължения, които продавачите трябва да изпълняват по отношение на купувачите;

               (10)

               като имат предвид, че договорът за придобиването на правото на временно ползване на една или повече обекти на недвижима собственост, трябва да бъде съставен на официалния език или на един от официалните езици на държавата-членка, в която купувачът пребивава или на официалния език или на един от официалните езици на държавата-членка, на която той е местно лице, който език трябва да бъде един от официалните езици на Общността; като имат предвид, обаче, че държавата-членка, в която купувачът пребивава, може да изиска договорът да бъде съставен на нейния език или на нейните езици, които трябва да бъдат официалният език или официалните езици на Общността; като имат предвид, че трябва да бъдат създадени разпоредби за легализиран превод на всеки един договор с цел да бъдат изпълнени формалностите в държавата-членка, в която е разположена съответната собственост;

               (11)

               като имат предвид, че за да се даде възможност на купувача да осъществи по-пълноценно задълженията и правата си по договора, трябва да му бъде даден срок, по време на който той да може да се оттегли от договора без да се обосновава, имайки предвид факта, че въпросната собственост често се намира в държава и се регулира от законодателство, което се различава от неговото собствено;

               (12)

               като имат предвид, че изискването от страна на продавача да бъдат направени авансови плащания преди изтичането на срока, по време на който купувачът може да се оттегли без да се обосновава, може да ограничи защитата на купувача; като имат предвид, следователно, че авансовите плащания преди изтичането на този период, трябва да бъдат забранени;

               (13)

               като имат предвид, че в случая на анулиране или на отмяна на договор за придобиване на правото на временно ползване на една или повече обекти на недвижима собственост, цената на които е изцяло или частично покрита с кредит, отпуснат на купувача от продавача или от трета страна, на основание договор, сключен между тази трета страна и продавача, следва да бъде предвидено договорът за кредит да бъде анулиран без санкции;

               (14)

               като имат предвид, че съществува риск в определени случаи потребителят да бъде лишен от защитата, предвидена в настоящата директива, ако правото на държава не членка е определено като правото, приложимо към договора; като имат предвид, че настоящата директива трябва, следователно, да включва разпоредби, предназначени да отстранят този риск;

               (15)

               като имат предвид, че държавите-членки приемат мерки, за да се гарантира, че продавачът изпълнява задълженията си,

         ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
   Член 1
   Целта на настоящата директива е да се сближат законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите-членки за защита на купувачите по отношение на определени аспекти на договори, свързани пряко или косвено с придобиването на правото на временно ползване на една или повече обекти на недвижима собственост.
   Настоящата директива обхваща само онези от аспектите на горепосочените разпоредби, отнасящи се до договорни сделки, които са свързани с:

               —

               информацията за съществените елементи на даден договор и условията за съобщаване на тази информация;

               —

               процедурите и условията за анулиране и отмяна.

         Като вземат надлежно предвид общите правила на договора, от компетентността на държавите-членки остават останалите въпроси, сред които са определянето на правната природа на правата, които са предмет на договори, които попадат в приложното поле на настоящата директива.
   Член 2
   За целите на настоящата директива:

               —

               „договор, свързан пряко или косвено с придобиването на право на временно ползване на една или повече обекти на недвижима собственост“, наричан по-долу „договор“, означава всеки договор или група от договори, сключени поне за три години, чрез които, пряко или косвено, при заплащане на определена обща цена, дадено вещно право или всяко друго право, свързано с ползване на една или повече обекти на недвижима собственост за определен или определяем период от годината, който не може да бъде по-малък от една седмица, е установено или е предмет на прехвърляне или на поето задължение за прехвърляне;

               —

               „обект на недвижима собственост“ означава всяка сграда или част от сграда за жилищно ползване, за която се отнася правото, което е предмет на договора;

               —

               „продавач“ означава всяко физическо или юридическо лице, което сключвайки сделки, обхванати от настоящата директива и в рамките на професионалната си правоспособност, учредява, прехвърля или се задължава да прехвърли правото, което е предмет на договора;

               —

               „купувач“ означава всяко физическо лице, което сключвайки сделки, обхванати от настоящата директива за цели, които могат да бъдат разглеждани като надхвърлящи професионалната му правоспособност, получава правото, което е предмет на договора или в чиято полза правото, което е предмет на договора, е учредено.

         Член 3
   1.   Държавите-членки предвиждат в законодателството си мерки, за да гарантират, че продавачът е длъжен да предостави на всяко лице, искащо информация относно недвижимата собственост или собствености документ, който в допълнение към общото описание на собствеността или на собственостите, предоставя поне кратка и точна информация за елементите, посочени в букви а) до ж), и) и л) от приложението и за това как може да бъде получена допълнителна информация.
   2.   Държавите-членки предвиждат в законодателството си уредба, за да гарантират, че цялата информация, посочена в параграф 1, която трябва да бъде предоставена в документа, посочен в параграф 1, съставлява неразделна част от договора.
   Освен ако страните изрично не са договорили друго, единствено промени, дължащи се на обстоятелства, излизащи извън контрола на продавача, могат да бъдат нанесени в информацията, предоставена в документа, посочен в параграф 1.
   Всички промени в тази информация се съобщават на купувача преди договорът да бъде подписан. Договорът изрично посочва всички такива промени.
   3.   Всяка реклама относно съответния обект на недвижима собственост посочва възможността за получаване на документа, посочен в параграф 1 и къде може да бъде получен.
   Член 4
   Държавите-членки предвиждат в законодателството си уредба, за да гарантират, че:

               —

               договорът, който трябва да бъде писмен, съдържа поне елементите, посочени в приложението,

               —

               договорът и документът, посочени в член 3, параграф 1, са съставени на езика или на един от езиците на държавата-членка, в която купувачът пребивава или на езика или на един от езиците на държавата-членка, на която той е гражданин, който език трябва да бъде официален език или един от официалните езици на Общността, по избор на купувача. Държавата-членка, в която купувачът пребивава, може, обаче, да поиска договорът да бъде съставен, във всички случаи, поне на нейния език или езици, които трябва да бъдат официалният език или официалните езици на Общността, и

               —

               продавачът предоставя на купувача легализиран превод на договора на езика или на един от езиците на държавата-членка, в която се намира недвижимата собственост, който език трябва да бъде официален език или един от официалните езици на Общността.

         Член 5
   Държавите-членки предвиждат в законодателството си уредба, за да гарантират, че:

               1.

               в допълнение към възможностите на разположение на купувача по националните законодателства относно нищожността на договори, купувачът има правото:

                           —

                           да се оттегли, без да се обосновава, в рамките на 10 календарни дни от подписването на договора от двете страни или от подписването на предварителен договор от двете страни. Ако десетият ден е национален празник, срокът следва да бъде удължен до първия работен ден след него,

                           —

                           ако договорът не включва информацията, посочена в букви а), б), в), г) точка 1, буква г, точка 2, букви з), и), к), л) и м) от приложението, в момента на подписването на договора от двете страни или на подписването на предварителен договор от двете страни, да унищожи договора в рамките на три месеца от този момент. Ако въпросната информация е предоставена в рамките на тези три месеца, срокът за отказ на купувача, предвиден в първото тире, започва да тече от този момент,

                           —

                           ако при изтичането на тримесечния срок, предвиден във второто тире, купувачът не е упражнил правото си да анулира договора, и ако договорът не включва информацията, посочена в букви а), б), в), г) точка 1, буква г) точка 2, букви з), и), к), л) и м) от приложението, разполага със срок за оттегляне, предвиден в първото тире, от деня след изтичането на тримесечния срок;

               2.

               ако купувачът възнамерява да упражни правата си, предвидени в параграф 1, преди изтичането на съответния краен срок, той уведомява лицето, чието име и адрес са посочени в договора за тази цел, по начини, които могат да бъдат доказани в съответствие с националното право и в съответствие с процедурите, уточнени в договора съгласно буква л) от приложението. Крайният срок се счита за спазен, ако уведомлението, при условие че е било направено писмено, е изпратено преди крайният срок да е изтекъл;

               3.

               когато купувачът упражнява правото, предвидено в първото тире на параграф 1,той може да бъде задължен да поеме, при необходимост, само онези разходи, които в съответствие с националното право, са направени в резултат на сключването и оттеглянето от договора, и които съответстват на юридически формалности, които трябва да бъдат изпълнени преди изтичането на периода, посочен в първото тире на параграф 1. Такива разходи изрично се упоменават в договора;

               4.

               когато купувачът упражнява правото на анулиране, предвидено във второто тире на параграф 1, той не е длъжен да прави каквито и да било плащания.

         Член 6
   Държавите-членки предвиждат в законодателството си уредба за забрана на всякакви авансови плащания от купувача преди изтичането на срока, по време на който той може да упражни правото на оттегляне.
   Член 7
   Държавите-членки предвиждат в законодателството си уредба, за да гарантират, че:

               —

               ако цената е изцяло или частично покрита с кредит, отпуснат от продавача, или

               —

               ако цената е изцяло или частично покрита с кредит, отпуснат на купувача от трета страна, на основание договор, сключен между тази трета страна и продавача,

         договорът за кредит се анулира без каквито и да било санкции, когато купувачът упражни правото си да анулира или да се оттегли от договора, предвидено в член 5.
   Държавите-членки определят подробни условия за регламентиране на анулирането на договорите за кредит.
   Член 8
   Държавите-членки предвиждат в законодателството си уредба, за да гарантират, че всяка клауза, чрез която даден купувач се отказва от ползване на правата си по настоящата директива, или чрез която даден продавач се освобождава от задълженията си, произтичащи от настоящата директива, не е в тежест на купувача, съгласно условията, определени от националното право.
   Член 9
   Държавите-членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че каквото и да е приложимото право, купувачът няма да бъде лишен от защитата, предоставена от настоящата директива, ако съответният обект на недвижима собственост се намира в рамките на територията на дадена държава-членка.
   Член 10
   Държавите-членки предвиждат в законодателството си уредба за последиците при неспазване на настоящата директива.
   Член 11
   Настоящата директива не препятства държавите-членки да приемат или да запазят разпоредбите, които са по-благоприятни по отношение защитата на купувачите във въпросната област, без това да накърнява задълженията им по договора.
   Член 12
   1.   Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за да се съобразят с настоящата директива, не по-късно от 30 месеца след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейските общности. Те незабавно информират Комисията за това.
   Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
   2.   Държавите-членки съобщават на Комисията текстовете на разпоредбите от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
   Член 13
   Адресати на настоящата директива са държавите-членки.

      Съставено в Страсбург на 26 октомври 1994 година.

            За Европейския парламент

            Председател

         K. HÄNSCH

            За Съвета

            Председател

         J. EEKHOFF

      (1)  ОВ C 299, 5.11.1993 г., стр. 8.

      (2)  ОВ C 108, 19.4.1993 г., стр. 1.

      (3)  Становище на Европейския парламент от 26 май 1993 г. (ОВ C 176, 28.6.1993 г., стр. 95 и ОВ C 225, 20.9.1993 г., стр. 70), потвърдено на 2 декември 1993 г. (ОВ С 342, 20.12.1993 г., стр. 3); Обща позиция на Съвета от 4 март 1994 г.(ОВ С 137, 19.05.1994 г., стр. 42) и решение на Европейския парламент от 4 май 1994 г. (ОВ С 205, 25.7.1994 г.). Съвместен текст на Помирителния комитет от 22.9.1994 г.
   ПРИЛОЖЕНИЕ
   Минимален брой елементи, които трябва да бъдат включени в договора, посочен в член 4

               а)

               Самоличностите и местожителствата на страните, включително конкретна информация за правния статус на продавача в момента на сключването на договора и самоличността и местожителството на собственика.

               б)

               Точното естество на правото, което е предмет на договора и клауза, определяща условията, уреждащи упражняването на това право в рамките на територията на държавата(ите)-членка(и), с които е свързана съответната собственост или собствености или в които се намира и дали тези условия са били изпълнени или, ако не са, какви условия остава да бъдат изпълнени.

               в)

               Когато собствеността е била определена, точно описание на тази собственост и местонахождението ѝ.

               г)

               Когато недвижимата собственост е в строителство:

                           1)

                           стадия на завършване;

                           2)

                           разумна преценка на крайния срок за завършване на недвижимата собственост;

                           3)

                           когато става дума за конкретен обект на недвижима собственост, номера на разрешителното за строеж и името(ната) и пълния(ите) адрес(и) на компетентната власт или власти;

                           4)

                           стадия на завършване на услугите, привеждащи недвижимата собственост в пълна експлоатация (газ, електричество, вода и телефонни връзки);

                           5)

                           гаранция относно завършването на недвижимата собственост или гаранция относно възстановяването на всички направени плащания, ако собствеността не се завърши и, при необходимост, условията, уреждащи изпълнението на тези гаранции;

               д)

               Услугите (осветление, вода, поддръжка, смет), до които купувачът има или ще има достъп, и при какви условия.

               е)

               Обектите за общо ползване, като плувен басейн, сауна, т.н., до които купувачът има или може да има достъп и, при необходимост, при какви условия.

               ж)

               Принципите, въз основа на които поддръжката и ремонтът на недвижимата собственост и нейното управление и ръководство, ще бъдат уредени.

               з)

               Точният срок, в рамките на който правото, което е предмет на договора може да бъде упражнено и, при необходимост, продължителността му; датата, на която купувачът може да започне да упражнява договорното си право.

               и)

               Цената, която купувачът трябва да плати, за да упражнява договорното си право; посочване на сумата, която купувачът трябва да плати, за да използва общите удобства и услуги; базата за изчисляването на сумата на таксите, свързани с обитаването на собствеността, задължителните законни такси (например данъци и такси) и административните режийни (например за управление, поддръжка и ремонт).

               й)

               Клауза, постановяваща, че придобиването няма да доведе до разходи, такси или задължения, освен тези, уточнени в договора.

               к)

               Дали е възможно или не участието в схема за замяна или препродажба на договорните права, както и всички разходи, включени в схема за замяна и/или препродажба трябва да бъдат уредени от продавача или от трета страна, посочена от него в договора.

               л)

               Информация за правото да се анулира или да се оттегли от договора и посочване на лицето, на което всяко известие за анулиране или оттегляне трябва да бъде изпратено, уточнявайки също така условията, съгласно които такива известия могат да бъдат изпратени; точно указание на естеството и размера на разходите, които купувачът ще бъде задължен да покрие, съгласно член 5, параграф 3, ако упражни правото си на оттегляне; при необходимост, информация относно условията за анулиране на договора за кредит, свързан с договора, в случая на анулиране на договора или на оттегляне от него.

               м)

               Датата и мястото на подписване на договора от всяка една от страните.


title: Четвърта директива на Съвета от 19 декември 1978 година за изменение на Директива 69/169/ЕИО за хармонизиране на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно освобождаването от данък върху оборота и акциз при внос при международните пътувания

text:
Важна правна забележка

|

31978L1033

Официален вестник n° L 366 , 28/12/1978 стр. 0031 - 0032 специално финландско издание: глава 9 том 1 стр. 0075  специално гръцко издание: глава 09 том 1 стр. 0100  специално шведско издание: глава 9 том 1 стр. 0075  специално испанско издание: глава 09 том 1 стр. 0106  специално португалско издание глава 09 том 1 стр. 0106  специално чешко издание глава 09 том 01 стр. 73  - 74 специално испанско издание глава 09 том 01 стр. 73  - 74 специално унгарско издание глава 09 том 01 стр. 73  - 74 специално литвийско издание глава 09 том 01 стр. 73  - 74 LV.ES глава 09 том 01 стр. 73  - 74 MT.ES глава 09 том 01 стр. 73  - 74 PL.ES глава 09 том 01 стр. 73  - 74 SK.ES глава 09 том 01 стр. 73  - 74 специално словенско издание глава 09 том 01 стр. 73  - 74

		19781219Четвърта директива на Съветаот 19 декември 1978 годиназа изменение на Директива 69/169/ЕИО за хармонизиране на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно освобождаването от данък върху оборота и акциз при внос при международните пътувания(78/1033/EИО)СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално член 99 от него,като взе предвид предложението на Комисията [1],като взе предвид становището на Асамблеята [2],като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет [3],като има предвид, че член 1, параграф 1 от Директива 69/169/ЕИО на Съвета от 28 май 1969 г. за хармонизирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно освобождаване от данък върху оборота и акциз при внос при международните пътувания [4], последно изменена с Директива 78/1032/ЕИО [5], предвижда освобождаване за стоки, намиращи се в личния багаж на пътниците, идващи от трета страна, ако такъв внос няма търговски характер;като има предвид, че общата стойност на стоките, за които се прилага освобождаването, не трябва да надвишава 25 разчетни единици за лице; като има предвид, че съгласно член 1, параграф 2 от Директива 69/169/ЕИО държавите-членки могат да намаляват това освобождаване до 10 разчетни единици за пътници под 15 години;като има предвид, че въвеждането на европейската разчетна единица в правните актове, приети от институциите на Европейските общности в областта на данъчното освобождаване, не трябва да има ефект на намаляване на сумите на освобождаването, изразени в национална валута;като има предвид, че трябва да се вземат под внимание мерките в полза на пътниците, препоръчвани от специализираните международни организации, и по-специално тези, съдържащи се в приложение Е (3) към Международната конвенция за опростяване и уеднаквяване на митническите процедури, администрирана от Съвета за митническо сътрудничество;като има предвид, че тази двойна цел може да се постигне чрез фиксиране на сумата, предвидена в член 1, параграф 1 от Директива 69/169/ЕИО, на 40 европейски разчетни единици, и тази сума, която е предвидена в член 1, параграф 2 от настоящата директива, на 20 европейски разчетни единици;като има предвид, че понятието "личен багаж" би трябвало да се дефинира,ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:Член 1Директива 69/169/ЕИО се изменя, както следва:1. Член 1 се изменя, както следва:а) параграф 1 се заменя със следното:"1. Стоки, намиращи се в личния багаж на пътниците, идващи от трети страни, се освобождават от данък върху оборота и акциз върху вноса, ако внасяните стоки нямат търговски характер и общата им стойност не надвишава 40 европейски разчетни единици на лице."б) в параграф 2 "10 разчетни единици" се заменя с "20 европейски разчетни единици".в) в параграф 3 "25 разчетни единици" се заменя с "40 европейски разчетни единици".2. Към член 3 се добавя следният параграф:"3. "Личен багаж" означава целият багаж, който пътникът е в състояние да представи пред митническите органи при неговото пристигане, както и багажът, който той представя по-късно пред същите органи, ако е в състояние да докаже, че такъв багаж е регистриран като придружаван багаж в момента на неговото отпътуване в компанията, която е отговорна за превозването му.Понятието "личен багаж" не включва портативни резервоари, съдържащи гориво. Независимо от това, количеството на горивото за всеки вид моторно превозно средство, което не надвишава 10 литра, се приема като безмитно в такива резервоари, без да се засягат националните разпоредби за притежаване и транспортиране на гориво."Член 21. Държавите-членки приемат мерките, необходими, за да се съобразят с настоящата директива преди 1 януари 1979 г.2. Държавите-членки уведомяват Комисията за разпоредбите, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива. Комисията информира другите държави-членки за това.Член 3Адресати на настоящата директива са държавите-членки.Съставена в Брюксел на 19 декември 1978 година.За СъветаПредседателH.-D. Genscher[1] ОВ C 213, 7.9.1978 г., стр. 9.[2] ОВ C 261, 6.11.1978 г., стр. 46.[3] Становище, предоставено на 19 октомври 1978 г. (все още непубликувано в Официален вестник).[4] ОВ L 133, 4.6.1969 г., стр. 6.[5] ОВ L 366, 28.12.1978 г., стр. 28.--------------------------------------------------


title: Директива (EC) 2015/2087 на Комисията от 18 ноември 2015 година за изменение на приложение II към Директива 2000/59/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно пристанищните приемни съоръжения за отпадъци от експлоатацията на корабите и на остатъци от товари (Текст от значение за ЕИП)

text:
               19.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 302/99

         ДИРЕКТИВА (EC) 2015/2087 НА КОМИСИЯТА
   от 18 ноември 2015 година
   за изменение на приложение II към Директива 2000/59/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно пристанищните приемни съоръжения за отпадъци от експлоатацията на корабите и на остатъци от товари
   (текст от значение за ЕИП)
   ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
   като взе предвид Директива 2000/59/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 ноември 2000 г. относно пристанищните приемни съоръжения за отпадъци от експлоатацията на корабите и на остатъци от товари (1) и по-специално член 15 от нея,
   като има предвид, че:

               (1)

               На 15 юли 2011 г. Международната морска организация (ММО) прие Резолюция MEPC.201(62) за изменение на приложение V към Конвенцията MARPOL относно предотвратяването на замърсяването с отпадъци от кораби, чрез въвеждане на нова и по-подробна категоризация на отпадъците (2). Измененото приложение V към Конвенцията MARPOL влезе в сила на 1 януари 2013 г.

               (2)

               Тази нова категоризация на отпадъците е отразена в циркулярно писмо MEPC.1/Circ.644/Rev.1 на ММО, съдържащо стандартен формат за формуляра за предварително уведомление за разтоварване на отпадъци в пристанищните приемни съоръжения (3), както и в циркулярно писмо MEPC.1/Circ.645/Rev.1 на ММО, осигуряващо стандартен формат за потвърждението за разтоварени отпадъци от кораба, използвал пристанищните приемни съоръжения (4).

               (3)

               С цел съгласуване с мерките на ММО и избягване на несигурност сред ползвателите на пристанища и органите, таблицата, включена в приложение II към Директива 2000/59/ЕО, която съдържа различни видове и количества отпадъци и остатъци от товари, които трябва да се разтоварят или задържат на борда, следва да бъде адаптирана към новата категоризация на отпадъците в измененото приложение V към Конвенцията MARPOL.

               (4)

               В допълнение, за да се подобри установеният съгласно Директива 2000/59/ЕО режим, който цели намаляване на изхвърлянето в морето на отпадъци, генерирани при експлоатацията на кораби, и на остатъци от товари, в таблицата от приложение II следва да бъде включена информация за видовете и количествата отпадъци, генерирани при експлоатацията на кораби, които действително са разтоварени в пристанищните приемни съоръжения на последното пристанище на разтоварване.

               (5)

               Точните данни за видовете и количествата отпадъци, генерирани при експлоатацията на кораби, и остатъци от товари, които са разтоварени от даден кораб в последното пристанище, са от съществено значение, за да се изчисли точно какъв е достатъчният капацитет, предназначен за съхранение на отпадъци на борда на този кораб. Изчисляването на достатъчния капацитет за съхранение на отпадъци е необходимо условие, за да се позволи на кораба да се придвижи до следващото междинно пристанище без да е разтоварил отпадъците, генерирани на борда му, както и за правилния подбор на корабите за инспекция. По-добре насочените инспекции ще допринесат за ефективното функциониране на морското движение, чрез намаляване на престоя в пристанищата.

               (6)

               Тази информация може да бъде налична посредством потвържденията за разтоварени отпадъци, издавани въз основа на циркулярно писмо MEPC.1/Circ.645/Rev.1 на ММО, в което е препоръчан стандартният формат за потвърждението за разтоварени отпадъци, или посредством други видове потвърждения, издадени на капитана на кораба при разтоварването на отпадъците. Количествата и видовете отпадъци, посочени в потвърждението за разтоварени отпадъци, или както са обявени от капитана на кораба при разтоварването в случай че не може да бъде получено потвърждение, обикновено са по-точни от взетите от формуляра за уведомление, тъй като те би трябвало да отразяват действителното положение след разтоварването и като такива предоставят по-надеждна информация в процеса на вземане на решение. Капитанът на кораба записва такава информация за разтоварвания в дневника за отпадъци, както се изисква от Конвенцията MARPOL.

               (7)

               Систематичното събиране на точни данни за разтоварваните отпадъци ще позволи по-добър статистически анализ на моделите на потоците отпадъци в пристанищата и ще улесни създаването на информационната и контролна система, предвидена в член 12, параграф 3 от Директива 2000/59/ЕО. Контролът и обменът на тази информация, включително електронното уведомление за отпадъци, разработено съгласно Директива 2010/65/ЕС на Европейския парламент и Съвета (5), в момента се поддържат от системата на Съюза за морска информация и обмен (SafeSeaNet), създадена с Директива 2002/59/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (6), която следва да бъде свързана с модула за докладване в базата данни за контрол от страна на държавата на пристанището (7), създадена с Директива 2009/16/ЕО на Европейския парламент и Съвета (8).

               (8)

               Приложение II към Директива 2000/59/ЕО следва да бъде изменено, за да се включи информацията за разтоварването на отпадъци в предходното пристанище и новата категоризация на отпадъците, въведена с измененото приложение V към Конвенцията MARPOL.

               (9)

               Мерките, предвидени в настоящата директива, са в съответствие със становището на Комитета по морска безопасност и предотвратяване на замърсяването от кораби,

         ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
   Член 1
   Приложение II към Директива 2000/59/ЕО се заменя с приложението към настоящата директива.
   Член 2
   1.   Държавите членки приемат и публикуват не по-късно от 9 декември 2016 г. необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобразят с настоящата директива. Те незабавно съобщават на Комисията текста на тези разпоредби.
   Когато държавите членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите членки.
   2.   Държавите членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното законодателство, които приемат в областта, обхваната с настоящата директива.
   Член 3
   Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след деня на публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
   Член 4
   Адресати на настоящата директива са държавите членки.

      Съставено в Брюксел на 18 ноември 2015 година.

            За Комисията

            Председател

         Jean-Claude JUNCKER

      (1)  ОВ L 332, 28.12.2000 г., стр. 81.

      (2)  Резолюция MEPC.201(62), приета на 15 юли 2011 г., изменения на приложението към Протокола от 1978 г. към Международната конвенция за предотвратяване на замърсяването от кораби от 1973 г.

      (3)  MEPC.1/Circ.644/Rev.1, 1 юли 2013 г.

      (4)  MEPC.1/Circ.645/Rev.1, 1 юли 2013 г.

      (5)  Директива 2010/65/EС на Европейския парламент и Съвета от 20 октомври 2010 г. относно формалностите за даване на сведения за кораби, пристигащи във и/или напускащи пристанищата на държавите членки (ОВ L 283, 29.10.2010 г., стр. 1).

      (6)  Директива 2002/59/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 юни 2002 г. за създаване на система на Общността за контрол на движението на корабите и за информация и за отмяна на Директива 93/75/ЕИО на Съвета (ОВ L 208, 5.8.2002 г., стр. 10).

      (7)  База данни, разработена и използвана от Европейската агенция за морска безопасност.

      (8)  Директива 2009/16/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 г. относно държавния пристанищен контрол (ОВ L 131, 28.5.2009 г., стр. 57).

      ПРИЛОЖЕНИЕ

            „ПРИЛОЖЕНИЕ II

               ИНФОРМАЦИЯ, КОЯТО СЕ СЪОБЩАВА ПРЕДИ ВЛИЗАНЕ В ПРИСТАНИЩЕТО НА …

               (Пристанище на местоназначението, както е посочено в член 6 от Директива 2000/59/ЕО)

                        1.

                        Име, позивна и ако е целесъобразно, идентификационен номер на кораба по ММО:

                        2.

                        Държава на знамето:

                        3.

                        Вероятен час на пристигане (ETA):

                        4.

                        Вероятен час на отплаване (ETD):

                        5.

                        Предходно междинно пристанище:

                        6.

                        Следващо междинно пристанище:

                        7.

                        Последното пристанище и датата на разтоварване на отпадъци, генерирани на кораба, включително количествата (в m3) и видовете отпадъци, които са били разтоварени:

                        8.

                        Разтоварвате ли (отбележете съответната клетка):

                                    всички ☐

                                    някои ☐

                                    никакви ☐

                              отпадъци от Вашия кораб в пристанищните приемни съоръжения?

                        9.

                        Вид и количество на отпадъците и остатъците, които ще бъдат разтоварени и/или ще останат на борда и процент от максималния капацитет за съхранение:

               Ако разтоварвате всички отпадъци, попълнете втората и последната колона, според необходимото. Ако разтоварвате само някои или не разтоварвате отпадъци, попълнете всички колони.

                        Вид

                        Отпадъци за разтоварване
                        (m3)

                        Максимален капацитет за съхранение
                        (m3)

                        Количество на отпадъците, оставащо на борда
                        (m3)

                        Пристанище, в което ще бъде разтоварено останалото количество отпадъци

                        Приблизително количество на отпадъците, генерирани между уведомяването и следващото междинно пристанище
                        (m3)

                        Отпадъци, разтоварени на последното пристанище на разтоварване, определено в точка 7 по-горе
                        (m3)

                           Отпадни масла

                        Омаслена трюмна вода

                        Маслени остатъци (утайка)

                        Други (моля, уточнете)

                           Отпадъчни води
                            (1)

                           Отпадъци

                        Пластмаси

                        Хранителни отпадъци

                        Битови отпадъци (напр. продукти от хартия, парцали, стъкло, метал, бутилки, порцелан и т.н.)

                        Олио за готвене

                        Пепел от инсинератор

                        Експлоатационни отпадъци

                        Животински труп(ове)

                           Остатъци от товари
                            (2) (моля, уточнете) (3)

               Бележки

                        1.

                        Тази информация може да се използва за контрола от страна на държавата на пристанището и за други инспекционни цели.

                        2.

                        Държавите членки ще определят кои органи ще получат копие от това уведомление.

                        3.

                        Настоящият формуляр задължително се попълва, освен ако корабът е обхванат от изключение в съответствие с член 9 от Директива 2000/59/ЕО.

                  Потвърждавам, че:

                        —

                        горепосочените данни са точни и правилни, и

                        —

                        корабът разполага с достатъчен капацитет за съхранение на всички отпадъци, генерирани в периода между уведомяването и следващото пристанище, в което ще бъдат разтоварвани отпадъци.

                  Дата …
            Час …
            Подпис“

         (1)  Отпадъчни води могат да се заустват в морето в съответствие с правило 11 от приложение IV към Конвенцията MARPOL. Съответните клетки не трябва да се попълват, ако се извършва разрешено заустване на отпадъчни води.

         (2)  Допуска се с приближение.

         (3)  Остатъците от товари се определят и категоризират съгласно съответните приложения към Конвенцията MARPOL, по-специално приложения I, II и V.


title: Директива 98/23/ЕО на Съвета от 7 април 1998 година относно разширяването на приложното поле на Директива 97/81/ЕО относно рамковото споразумение за работа при непълно работно време, сключено от Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE), Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) и Европейската конфедерация на профсъюзите (CES) с оглед на включването на Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия

text:
Важна правна забележка

|

31998L0023

Официален вестник n° L 131 , 05/05/1998 стр. 0010 - 0010 специално чешко издание глава 05 том 03 стр. 278  - 278 специално испанско издание глава 05 том 03 стр. 278  - 278 специално унгарско издание глава 05 том 03 стр. 278  - 278 специално литвийско издание глава 05 том 03 стр. 278  - 278 LV.ES глава 05 том 03 стр. 278  - 278 MT.ES глава 05 том 03 стр. 278  - 278 PL.ES глава 05 том 03 стр. 278  - 278 SK.ES глава 05 том 03 стр. 278  - 278 специално словенско издание глава 05 том 03 стр. 278  - 278

		19980407Директива 98/23/ЕО на Съветаот 7 април 1998 годинаотносно разширяването на приложното поле на Директива 97/81/ЕО относно рамковото споразумение за работа при непълно работно време, сключено от Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE), Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) и Европейската конфедерация на профсъюзите (CES) с оглед на включването на Обединеното кралство Великобритания и Северна ИрландияСЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,като взе предвид Договора за създаването на Европейската общност и по-специално член 100 от него,като взе предвид предложението на Комисията,като взе предвид становището на Европейския парламент [1],като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет [2],като има предвид, че в съответствие със Споразумението за социалната политика, приложено към Протокол № 14 за социалната политика, приложен към Договора за ЕС и по-специално член 4, параграф 2 от него, Съветът прие Директива 97/81/ЕС [3]; като има предвид, че, в резултат на това, посочената Директива не се прилага към Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия;като има предвид, че Европейския съвет, проведен в Амстердам на 16 и 17 юни 1997 г., отбеляза с одобрение постигнатата на Междуправителствената конференция договореност за включване на Споразумението за социалната политика в Договора за ЕС; като има предвид, че той изтъкна, че трябва да се намери средство за обличане в правна форма на желанието на Обединеното кралство да приеме вече съществуващите директиви на основата на посоченото споразумение и директивите, които могат да бъдат приети преди влизането в сила на новия договор;като има предвид, че, на Съвета на 24 юли 1997 г., Съветът и Комисията се съгласиха да реализират заключенията, приети на Европейския съвет в Амстердам; като има предвид, че те се съгласиха да прилагат същата процедура, със съответните промени, към бъдещите директиви на основата на Споразумението за социалната политика; като има предвид, че настоящата директива се стреми към постигането на тази цел чрез включване на Обединеното кралство в приложното поле на Директива 97/81/ЕО;като има предвид, че неприложимостта на Директива 97/81/ЕО към Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия пряко се отразява на функционирането на вътрешния пазар; като има предвид, че прилагането на рамковото споразумение, приложено към посочената директива, и по-специално принципът за недопускане на дискриминация между работниците на пълно и непълно работно време във всички държави-членки, ще подобри функционирането на вътрешния пазар;като има предвид, че приемането на настоящата Директива ще включи Обединеното кралство в приложното поле на Директива 97/81/ЕО; като има предвид, че от датата на влизане в сила на настоящата директива понятието "държави-членки" по смисъла на Директива 97/81/ЕО ще включва и Обединеното кралство;като има предвид, че Обединеното кралство следва да се възползва от същия двегодишен период, който беше даден на останалите държави-членки за приемане на необходимите разпоредби с оглед на изпълнението на Директива 97/81/ЕО,ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:Член 1Без да се засягат разпоредбите на член 2, Директива 97/81/ЕО се прилага към Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия.Член 2В член 2 от Директива 97/81/ЕО се добавя нов параграф със следния текст:"1а. По отношение на Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия датата 20 януари 2000 г. в параграф 1 се заменя с датата 7 април 2000 г."Член 3Адресати на настоящата директива са държавите-членки.Съставено в Люксембург на 7 април 1998 година.За СъветаПредседателD. Blunkett[1] Становище от 1.4.1998 г. (все още непубликувано в Официален вестник).[2] Становище от 25.3.1998 г. (все още непубликувано в Официален вестник).[3] ОВ L 14, 20.1.1998 г., стр. 9.--------------------------------------------------


title: Директива 2008/75/ЕО на Комисията от 24 юли 2008 година за изменение на Директива 98/8/ЕО на Европейския парламент и на Съвета с цел включване на въглеродния двуокис като активно вещество в приложение I към нея (Текст от значение за ЕИП)

text:
               25.7.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 197/54

      ДИРЕКТИВА 2008/75/ЕО НА КОМИСИЯТА

   от 24 юли 2008 година
   за изменение на Директива 98/8/ЕО на Европейския парламент и на Съвета с цел включване на въглеродния двуокис като активно вещество в приложение I към нея
   (текст от значение за ЕИП)
   КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
   като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
   като взе предвид Директива 98/8/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 1998 г. относно пускането на биоциди на пазара (1), и по-специално член 16, параграф 2 от нея,
   като има предвид, че:

               (1)

               Регламент (ЕО) № 1451/2007 на Комисията от 4 декември 2007 г. относно втората фаза на 10-годишната работна програма, посочена в член 16, параграф 2 от Директива 98/8/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно пускането на пазара на биоциди (2) установява списък с активни вещества, подлежащи на оценка с оглед на евентуалното им включване в приложение I, IА или IБ към Директива 98/8/ЕО. Списъкът включва въглеродния двуокис.

               (2)

               Съгласно Регламент (ЕО) № 1451/2007, на въглеродния двуокис е направена оценка в съответствие с член 11, параграф 2 от Директива 98/8/ЕО за употреба в продуктов тип 14 (родентициди), съгласно определението, посочено в приложение V към Директива 98/8/ЕО.

               (3)

               Франция бе определена за докладваща държава-членка и на 15 май 2006 г. представи на Комисията доклада на компетентния орган, придружен от препоръка, в съответствие с член 14, параграфи 4 и 6 от Регламент (ЕО) № 1451/2007.

               (4)

               Докладът на компетентния орган беше преразгледан от държавите-членки и Комисията. В съответствие с член 15, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 1451/2007, на заседанието на Постоянния комитет по биоцидите от 21 юни 2007 г. констатациите от прегледа бяха включени в доклад за оценка, с предложение въглеродният двуокис да бъде включен в приложение IA към Директива 98/8/ЕО само за използването му в готови за употреба газови бутилки, снабдени с устройство за газоулавяне.

               (5)

               Ако дадено активно вещество фигурира в приложение IA, то при обичайни обстоятелства би трябвало да бъде включено и в приложение I. Включването в приложение I би обхванало тези начини на употреба, за които продуктите се очаква да удовлетворят изискванията на член 5 от Директива 98/8/ЕО, но не и начините на употреба на продуктите с понижена опасност. Такъв е случаят с някои биоцидни продукти, използвани като родентициди и съдържащи въглероден двуокис. Поради това е целесъобразно въглеродният двуокис да бъде включен в приложение I за продуктов тип 14, за да се гарантира, че във всички държави-членки разрешителните за биоцидни продукти, използвани като родентициди и съдържащи въглероден двуокис, могат да бъдат издавани, изменяни или отменяни в съответствие с член 16, параграф 3 от Директива 98/8/ЕО.

               (6)

               Докладът за оценка беше съответно изменен и преразгледан на заседанието на Постоянния комитет по биоцидите от 29 ноември 2007 г.

               (7)

               Преразглеждането във връзка с въглеродния двуокис не разкри нерешени въпроси или други безпокойства, с които да се заеме Научният комитет по рисковете за здравето и околната среда.

               (8)

               Преценката на равнище на Общността бе извършена само за една конкретна употреба. В допълнение към това, в съответствие с член 8, параграф 5 от директивата, известна част от информацията не беше представена и съответно не беше преценена. Следователно е уместно държавите-членки, когато издават разрешителни за продукти, да преценяват рисковете за помещенията и хората, като се вземат предвид рисковете, които не са били представително разгледани в оценката на риска на равнището на Общността, а също така държавите-членки следва да гарантират, че са предприети подходящи мерки или са наложени специфични условия, за да се сведат установените рискове до приемливи нива.

               (9)

               Важно е разпоредбите на настоящата директива да се прилагат едновременно във всички държави-членки, с цел да се осигури еднакъв режим на биоцидните продукти на пазара, съдържащи активното вещество въглероден двуокис, както и да се улесни правилното функциониране на пазара на биоцидни продукти като цяло.

               (10)

               Трябва да се отпусне разумен период от време, преди дадено активно вещество да бъде включено в приложение I, с цел да се позволи на държавите-членки и на заинтересованите страни да се подготвят за наложените нови изисквания и да се осигури възможност кандидатите, подготвили досиета, напълно да се възползват от 10-годишния период за защита на данните, който, в съответствие с член 12, параграф 1, буква в), подточка ii) от Директива 98/8/ЕО, започва от датата на включване.

               (11)

               След включването трябва да се разреши на държавите-членки разумен срок за прилагането на член 16, параграф 3 от Директива 98/8/ЕО, и по-специално за издаването, изменението или отменянето на разрешителни за биоциди от продуктов тип 14, съдържащи въглероден двуокис, с цел да се осигури привеждането в съответствие с Директива 98/8/ЕО.

               (12)

               Директива 98/8/ЕО следва да бъде съответно изменена.

               (13)

               Мерките, предвидени в настоящата директива, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по биоцидите,

         ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
   Член 1
   Приложение I към Директива 98/8/ЕО се изменя в съответствие с приложението към настоящата директива.
   Член 2
   Транспониране
   1.   Държавите-членки приемат и публикуват не по-късно от 31 март 2009 г. законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за привеждане в съответствие с настоящата директива. Те незабавно предават на Комисията текста на тези разпоредби и прилагат таблица за съответствието на въпросните разпоредби с настоящата директива.
   Те прилагат настоящите разпоредби от 1 ноември 2009 г.
   Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, последните съдържат позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
   2.   Държавите-членки предават на Комисията текста на основните разпоредби от националното законодателство, които те приемат в областта, регулирана от настоящата директива.
   Член 3
   Настоящата директива влиза сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
   Член 4
   Адресати на настоящата директива са държавите-членки.

      Съставено в Брюксел на 24 юли 2008 година.

            За Комисията

         Stavros DIMAS

            Член на Комисията

      (1)  ОВ L 123, 24.4.1998 г., стр. 1. Директива, последно изменена с Директива 2008/31/ЕО (ОВ L 81, 20.3.2008 г., стр. 57).

      (2)  ОВ L 325, 11.12.2007 г., стр. 3.

      ПРИЛОЖЕНИЕ
      В приложение I към Директива 98/8/ЕО се включва следната позиция № 7:

                     №

                     Общоприето наименование

                     Наименование по IUPAC
                     Идентификационни номера

                     Минимална чистота на активното вещество в биоцидния продукт, пуснат на пазара

                     Дата на включване

                     Краен срок за привеждане в съответствие с член 16, параграф 3
                     (с изключение на продукти, съдържащи повече от едно активно вещество, за които крайният срок за привеждане в съответствие с член 16, параграф 3 е указаният в последното от решенията за включване отнасящи се за техните активни вещества)

                     Изтичане на срока за включване

                     Продуктов тип

                     Специални разпоредби (1)

                     „7

                     въглероден двуокис

                     въглероден двуокис
                     ЕО № 204-696-9
                     CAS № 124-38-9

                     990 ml/l

                     1 ноември 2009 година

                     31 октомври 2011 година

                     31 октомври 2019 година

                     14

                     При оценяването на заявлението за издаване на разрешително за продукт в съответствие с член 5 и приложение VI, държавите-членки оценяват, когато това е уместно за даден продукт, тези части от населението, които могат да бъдат изложени на въздействието на продукта, и вариантите на употреба или излагане на въздействието, които не са били представително разгледани при оценката на риска на общностно равнище.
                     При издаване на разрешителни за продукти държавите-членки оценяват рисковете и в последствие гарантират предприемането на подходящи мерки или налагането на специфични условия, за да се намалят установените рискове.
                     Разрешително за продукт може да бъде издадено само когато от заявлението може да бъде установено, че рисковете могат да бъдат намалени до приемливи нива.“

         (1)  Във връзка с прилагането на общите принципи от приложение VI, можете да намерите съдържанието и заключенията на докладите за оценка на интернет страницата на Комисията: http://ec.europa.eu/comm/environment/biocides/index.htm