title: Четвърта Директива на Комисията от 11 октомври 1985 година за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно методите за анализ, необходими за контрола върху състава на козметичните продукти

text:
Важна правна забележка

|

31985L0490

Официален вестник n° L 295 , 07/11/1985 стр. 0030 - 0045 специално финландско издание: глава 13 том 14 стр. 0192  специално испанско издание: глава 15 том 6 стр. 0115  специално шведско издание: глава 13 том 14 стр. 0192  специално португалско издание глава 15 том 6 стр. 0115  специално чешко издание глава 13 том 008 стр. 46  - 61 специално испанско издание глава 13 том 008 стр. 46  - 61 специално унгарско издание глава 13 том 008 стр. 46  - 61 специално литвийско издание глава 13 том 008 стр. 46  - 61 LV.ES глава 13 том 008 стр. 46  - 61 MT.ES глава 13 том 008 стр. 46  - 61 PL.ES глава 13 том 008 стр. 46  - 61 SK.ES глава 13 том 008 стр. 46  - 61 специално словенско издание глава 13 том 008 стр. 46  - 61

		19851011Четвърта Директива на Комисиятаот 11 октомври 1985 годиназа сближаване на законодателствата на държавите-членки относно методите за анализ, необходими за контрола върху състава на козметичните продукти(85/490/ЕИО)КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност,като взе предвид Директива 76/768/ЕИО на Съвета от 27 юли 1976 г. за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно козметичните продукти [1], последно изменена с Директива 85/391/ЕИО [2], и по-специално член 8, параграф 1 от нея,като има предвид, че Директива 76/768/ЕИО предвижда официални проверки на козметичните продукти с цел да се установи спазването на условията, предвидени в общностните разпоредби относно състава на козметичните продукти;като има предвид, че следва да се установят възможно най-бързо всички необходими за целите на анализите методи; като има предвид, че вече бяха предприети три стъпки към реализирането на тази цел с определянето на някои методи в Директиви 80/1335/ЕИО [3], 82/434/ЕИО [4] и 83/514/ЕИО [5] на Комисията, а четвъртата стъпка се състои в определянето на методи за идентификация и дозировка на глицерол 1-(4-аминобензоат), дозировка на хлорбутанол, идентификация и дозировка на хинин, идентификация и дозировка на неорганични сулфити и бисулфити, идентификация и дозировка на хлорати на алкалните метали и идентификация и дозировка на натриев йодат;като има предвид, че мерките, предвидените в настоящата директива, са в съответствие със становището на Комитета за привеждане в съответствие с техническия прогрес на Директива 76/768/ЕИО,ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:Член 1Държавите-членки предприемат всички необходими мерки, за да гарантират, че в хода на официалните проверки на козметичните продукти:- идентификацията и дозировката на глицерол 1-(4-аминобензоат),- дозировката на хлорбутанол,- идентификацията и количественото определяне на хинина,- идентификацията и дозировката на неорганичните сулфити и бисулфити,- идентификацията и дозировката на хлорати на алкалните метали, и- идентификацията и дозировката на натриев йодатще се извършват съгласно описаните в приложението методи.Член 2Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, най-късно до 31 декември 1986 г.Държавите-членки незабавно уведомяват Комисията за това.Член 3Адресати на настоящата директива са държавите-членки.Съставено в Брюксел на 11 октомври 1985 година.За КомисиятаStanley Clinton-DavisЧлен на Комисията[1] ОВ L 262, 27.9.1976 г., стр. 169.[2] ОВ L 224, 22.8.1985 г., стр. 40.[3] ОВ L 383, 31.12.1980 г., стр. 27.[4] ОВ L 185, 30.6.1982 г., стр. 1.[5] ОВ L 291, 24.10.1983 г., стр. 9.--------------------------------------------------19851011ПРИЛОЖЕНИЕИДЕНТИФИКАЦИЯ И ДОЗИРОВКА НА ГЛИЦЕРОЛ 1-(4-АМИНОБЕНЗОАТ)А. ИДЕНТИФИКАЦИЯ1. ЦЕЛ И ПРИЛОЖНО ПОЛЕТози метод е предназначен за откриване на алфа-моноглицерил 4-аминобензоат (глицерол 1-(4-аминобензоат). Той позволява да се идентифицира и етил 4-аминобензоат (бензокаин МОН), който може да се съдържа като примес.2. ПРИНЦИПИдентификацията се извършва чрез тънкослойна хроматография върху силикагел в присъствие на флуоресциращ индикатор и откриване на свободната първична аминогрупа чрез образуване на диазо-багрило върху плаката.3. РЕАКТИВИВсички реактиви трябва да бъдат с аналитична чистота.3.1. Смес от разтворители: циклохексан/изопропанол/стабилизиран дихлорметан 48/64/9 (v/v/v).3.2. Проявяващ разтворител: разтвор на петролев етер (40-60)/бензен/ацетон/амониев хидроокис (минимум 25 % амоняк): 35/35/35/1 (v/v/v/v).Проявяващ разтвор: | а)натриев нитрит: 1 г в 100 мл 1 М солна киселина (приготвя се непосредствено преди употреба);б)2-нафтол: 0.2 г в 100 мл 1 М калиев хидроокис. |3.4. Стандартни разтвори:алфа-моноглицерил 4-аминобензоат: 0,05 г в 100 мл от смесения разтворител 3.1;етил 4-аминобензоат: 0,05 г в 100 мл от смесения разтворител 3.1.3.5. Плаки с покритие от силикагел 60 F254 с дебелина 0,25 мм и формат 200 мм х 200 мм.4. АПАРАТУРА4.1. Стандартно оборудване за тънкослойна хроматография.4.2. Ултразвуков вибратор.4.3. Микропорест филтър FH 0,5 мкм или еквивалентен.5. ПРОЦЕДУРА5.1. Приготвяне на пробатаВ 10-милилитров пикнометър със запушалка се претеглят 1,5 г от предназначения за анализ продукт. Долива се до марката с разтворителя 3.1. Поставя се запушалката и колбата се оставя в продължение на един час на стайна температура в ултразвуковия вибратор (4.2). Разтворът се филтрира през микропорестия филтър (4.3) и филтратът се използва за целите на хроматографския анализ.5.2. Тънкослойна хроматографияВърху плаката (3.5) се нанасят 10 мкл от разтвора на пробата (5.1) и от всеки от стандартните разтвори (3.4).Хроматограмата се развива до височина 150 мм в предварително наситената с разтворителя 3.2 камера. Плаката се оставя да изсъхне на стайна температура.5.3. Проявяване5.3.1. Плаката се изследва на ултравиолетова светлина при 254 нм.5.3.2. Напълно изсъхналата плака се напръсква с разтвора 3.3 а).Плаката се оставя да изсъхне на стайна температура в продължение на 1 минута, след което незабавно се напръсква с разтвора 3.3 б).Плаката се изсушава в сушилня при 60 °С. Появяват се оранжево оцветени петна. Алфа-моноглицерил 4-аминобензоат: RF 0,07; етил 4-аминобензоат: RF 0,55.Б. ДОЗИРОВКА1. ЦЕЛ И ПРИЛОЖНО ПОЛЕТози метод определя дозировката на глицерол 1-(4-аминобензоат) алфа-моноглицерил 4-аминобензоат. Той определя и съдържанието на етил 4-аминобензоат. С метода не може да се определят повече от 5 % (m/m) от алфа-моноглицерил 4-аминобензоат и 1 % (m/m) от етил 4-аминобензоат.2. ОПРЕДЕЛЯНЕСъдържанието на алфа-моноглицерил 4-аминобензоат и на етил 4-аминобензоат, измерено по този метод, се изразява в масови проценти (m/m) от продукта.3. ПРИНЦИППредназначеният за анализ продукт се суспендира в метанол и след подходяща обработка на пробата същата се анализира чрез високоефективна течна хроматография (ВЕТХ).4. РЕАКТИВИВсички реактиви трябва да бъдат с аналитична чистота и трябва да бъдат подходящи за ВЕТХ.4.1. Метанол.4.2. Калиев хидрогенортофосфат (KH2PO4).4.3. Цинков ди(ацетат) (Zn(CH3COO)2.2H2О).4.4. 204= 1,05).4.5. Тетракалиев хексацианоферат (K4(Fe(CN)6).3H2O).4.6. Етил 4-хидроксибензоат.4.7. Алфа-моноглицерил 4-аминобензоат.4.8. Етил 4-аминобензоат.4.9. Фосфатен буферен разтвор (0,02 М): 2,72 г калиев хидрогенортофосфат (4.2) се разтварят в един литър вода.4.10. Елуиращ разтвор: фосфатен буферен разтвор (4.9)/метанол (4.1) 61/39 (v/v).Съставът на подвижната фаза може да се променя, за да се постигне разделителна способност R ≥ 1,5.R = 2d'R– d'RW+ W2където:R1 и R2 = времена на задържане на пиковете, в минути,W1 и W2 = ширини на пиковете при полувисочината, в милиметри,d′ = скорост на въртене на хартията, в милиметри за минута.4.11. Изходен разтвор на алфа-моноглицерил 4-аминобензоат: претеглят се прецизно около 40 мг алфа-моноглицерил 4-аминобензоат и се поставят в 100-милилитров пикнометър. Разтваря се в 40 мл метанол (4.1). Долива се до марката с буферен разтвор (4.9) и се хомогенизира.4.12. Изходен разтвор на етил 4-аминобензоат: претеглят се прецизно около 40 мг етил 4-аминобензоат и се поставят в 100-милилитров пикнометър. Разтваря в 40 мл метанол (4.1). Долива се до марката с буферния разтвор (4.9) и се хомогенизира.4.13. Вътрешен стандартен разтвор: претеглят се прецизно около 50 мг етил 4-хидроксибензоат (4.6), прехвърлят се в 100-милилитрова стандартна колба, разтварят се в 40 мл метанол (4.1), извършва се доливане до марката с буферния разтвор (4.9) и се хомогенизира.4.14. Стандартен разтвор: приготвят се четири стандартни разтвора чрез разтваряне в 100 мл елюиращ агент (4.10) в съответствие със следната таблица:Стандартен разтвор | Алфа-моноглицерил 4-аминобензоат | Етил 4-аминобензоат | Етил 4-хидроксибензоат |(мкг/мл) [1] | мл (4.11) | (мкг/мл) [1] | мл (4.12) | (мкг/мл) [1] | мл (4.13) |I | 8 | 2 | 8 | 2 | 50 | 10 |II | 16 | 4 | 12 | 3 | 50 | 10 |III | 24 | 6 | 16 | 4 | 50 | 10 |IV | 40 | 10 | 20 | 5 | 50 | 10 |4.15. Разтвор Carrez I: 26,5 г тетракалиев ферохексацианид (4.5) се разтварят във вода и се извършва доливане до 250 мл.4.16. Разтвор Carrez II: 54,9 г цинков ди(ацетат) (4.3) и 7,5 мл оцетна киселина (4.4) се разтварят във вода и се извършва доливане до 250 мл.4.17. Merck Lichrosorb RP-18 или еквивалентен със среден размер на частиците 5 мкм.5. АПАРАТУРА5.1. Обичайното лабораторно оборудване.5.2. Високоефективен течен хроматограф с UV детектор с променлива дължина на вълната и термостатирана камера, настроена за 45 °С.5.3. Колона от неръждаема стомана с дължина 250 мм; вътрешен диаметър 4,6 мм; пълнеж: Lichrosorb RP-18 (4.17).5.4. Ултразвукова баня.6. ПРОЦЕДУРА6.1. Приготвяне на пробата6.1.1. В 100-милилитрова бехерова чаша се претегля прецизно около 1 г от пробата и се добавят 10 мл метанол (4.1).6.1.2. Бехеровата чашата се поставя в ултразвуковата баня (5.4) за 20 минути за получаване на суспензия. Така получената суспензия се прехвърля количествено в 100-милилитрова стандартна колба с не повече от 75 мл от елюиращия агент (4.10).Добавят се последователно 1 мл от разтвора Carrez I (4.15) и 1 мл от разтвора Carrez II (4.16), като след всяко добавяне се извършва хомогенизиране. Долива се до марката с елюиращия агент (4.10), извършва се ново хомогенизиране и филтриране през нагънатата филтърна хартия.6.1.3. С помощта на пипета 3,0 мл от получения в 6.1.2 филтрат и 5,0 мл от вътрешния стандартен разтвор (4.13) се прехвърлят в 50-милилитрова стандартна колба. Извършва се доливане до марката с елюиращ агент (4.10) и хомогенизиране. Така полученият разтвор се използва за целите на хроматографския анализ, описан в 6.2.6.2. Условия на хроматографията6.2.1. Потокът на подвижната фаза (4.10) се настройва на 1,2 мл/мин, а температурата на колоната — на 45TС.6.2.2. Детекторът (5.2) се настройва на 274 нм.6.2.3. С помощта на микроспринцовка в хроматографа се впръскват минимум два пъти 20 мкл от разтвора (6.1.3) и се измерват площите на пиковете.6.3. Калибровъчна крива6.3.1. Впръскват се по 20 мкл от всеки от стандартните разтвори (4.14) и се измерва площта на пика.6.3.2. За всяка концентрация се изчислява съотношението между площите на пиковете на алфа-моноглицерил 4-аминобензоат и площите на пиковете на вътрешния стандарт. Това съотношение се нанася върху абсцисата, а върху ординатата се нанася съотношението между съответстващите маси.6.3.3. Същата процедура се повтаря по отношение на етил 4-хидроксибензоата.7. ИЗЧИСЛЯВАНЕ7.1. От получената в 6.3 калибровъчна крива се отчитат масовите съотношения (RP1, RP2), съответстващи на съотношенията между площите на пиковете, изчислени в 6.2.3, къдетоRP1 = масата на алфа-моноглицерил 4-аминобензоат/масата на етил 4-хидроксибензоат,RP2 = масата на етил 4-аминобензоат/масата на етил 4-хидроксибензоат7.2. От получените по този начин масови съотношения с помощта на следните формули се изчисляват съдържанията на алфа-моноглицерил 4-аминобензоат и етил 4-аминобензоат в масови проценти (% m/m):RP1 ×q6 pRP2 ×q6 pкъдето: q = претегленото в 4.12 количество етил 4-хидроксибензоат (вътрешния стандарт), в милиграми,p = количеството от пробата, в грамове, претеглено в подточка 6.1.1.8. ПОВТАРЯЕМОСТ [2]8.1. За съдържание на алфа-моноглицерил 4-аминобензоат от 5 % (m/m) разликата между резултатите от две успоредни определяния, извършени върху една и съща проба, не трябва да надхвърля 0,25 %.8.2. За съдържание на етил 4-аминобензоат от 1 % (m/m) разликата между резултатите от две успоредни определяния, извършени върху една и съща проба, не трябва да надхвърля 0,10 %.9. ЗАБЕЛЕЖКИ9.1. Преди провеждането на анализа се проверява дали пробата не съдържа вещества, които могат да застъпят пика на вътрешния стандарт (етил 4-аминобензоат) върху хроматограмата.9.2. За целите на проверката за липсата на интерференции определянето се повтаря след промяна на относителната част на метанола в подвижната фаза с 10 %.ДОЗИРОВКА НА ХЛОРБУТАНОЛ1. ЦЕЛ И ПРИЛОЖНО ПОЛЕНастоящият метод е подходящ за определянето на дозировката на хлорбутанол (МОН) до максимална концентрация 0,5 % (m/m) във всички козметични продукти, с изключение на аерозолните.2. ОПРЕДЕЛЯНЕСъдържанието на хлорбутанол, измерено по този метод, се изразява в масови проценти (% m/m) от продукта.3. ПРИНЦИПСлед подходяща обработка на предназначения за анализ продукт се извършва определяне чрез газова хроматография, като в качеството на вътрешен стандарт се използва 2,2,2-трихлоретанол.4. РЕАКТИВИВсички реактиви трябва да бъдат с аналитична чистота.4.1. Хлорбутанол (1,1,1-трихлор-2-метилпропанол-2).4.2. 2,2,2-трихлоретанол.4.3. Абсолютен етанол.4.4. Стандартен разтвор на хлорбутанол: 0,025 г в 100 мл етанол (4.3) (m/v).4.5. Стандартен разтвор на 2,2,2-трихлоретанол: 4 мг в 100 мл етанол (4.3) (m/v).5. АПАРАТУРА5.1. Стандартно лабораторно оборудване.5.2. Газов хроматограф с електронен детектор, Ni 63.6. ПРОЦЕДУРА6.1. Приготвяне на пробатаПретеглят се прецизно между 0,1 и 0,3 г (p g) от пробата. Това количество се поставя в 100-милилитрова мерителна колба. Количеството се разтваря в етанол (4.3), добавя се 1 мл от вътрешния стандартен разтвор (4.5) и се долива до марката с етанол (4.3).6.2. Условия на газхроматографския анализ6.2.1. Работните условия трябва да осигурят разделителна способност R ≥ 1,5.R = 2d'R– d'RW+ W2където:R1 и R2 = времена на задържане на пиковете, в минути,W1 и W2 = ширини на пиковете при полувисочината, в милиметри,d′ = скорост на въртене на хартията, в милиметри за минута.6.2.2. Като пример, необходимата разделителна способност се осигурява при следните работни условия:Колона | I | II |Материал | Стъкло | Неръждаема стомана |Дължина | 1,80 м | 3 м |Диаметър | 3 мм | 3 мм |Неподвижна фаза | 10 % Carbowax 20 M TPA върху Gaschrom Q 80-100 меша | 5 % OV 17 върху Chromosorb WAW DMCS 80-100 меша |Кондициониране | от 2 до 3 дни при 190 °С | |Температура: | | |— инжектор | 200 °С | 150 °С |— колона | 150 °С | 100 °С |— детектор | 200 °С | 150 °С |Газ-носител | Азот | Аргон/метан (95/5 v/v) |Дебит | 35 мл/мин | 35 мл/мин |6.3. Стандартна криваВ пет 100-милилитрови мерителни колби се поставят по 1 мл от стандартния разтвор (4.5) и съответно 0,20; 0,30; 0,40; 0,50 и 0,60 мл от разтвора 4.4, извършва се доливане до марките с етанол (4.3) и хомогенизиране. В хроматографа се впръсква по 1 мкл от всеки от тези разтвори при спазване на работните условия, описани в подточка 6.2.2, и се построява калибровъчна крива чрез нанасяне върху абсцисата на съотношението между масата на хлорбутанола и масата на 2,2,2-трихлоретанола, и върху ординатата – съотношението между съответстващите площи на пиковете.6.4. Впръсква се 1 мкл от получения в 6.1 разтвор и се процедира в съответствие с описаните в подточка 6.2.2 условия.7. ИЗЧИСЛЯВАНЕ7.1. От стандартната крива (6.3) се изчислява количеството "а", изразено като мкг хлорбутанол, в разтвора (6.1).7.2. Съдържанието на хлорбутанол в пробата се изчислява по следната формула:a × 10p × 10=ap × 1048. ПОВТАРЯЕМОСТ [2]За съдържание на хлорбутанол 0,5 % (m/m) разликата между резултатите от две успоредни дозировки, извършени върху една и съща проба, не трябва да надхвърля 0,01 %.БележкаАко резултатът е равен на или по-голям от максимално допустимата концентрация, е необходимо да се провери дали няма интерференции.ИДЕНТИФИКАЦИЯ И ДОЗИРОВКА НА ХИНИНА. ИДЕНТИФИКАЦИЯ1. ЦЕЛ И ПРИЛОЖНО ПОЛЕТози метод е предназначен за откриване на наличието на хинин в шампоаните и лосионите за коса.2. ПРИНЦИПИдентификацията се извършва по метода на тънкослойната хроматография върху силикагел. Наличието на хинин се разпознава по синята флуоресценция на хинина в киселинни условия при 360 нм.За потвърждаване на резултата флуоресценцията може да бъде елиминирана с бромни пари, като амонячните пари ще предизвикат появата на жълтеникава флуоресценция.3. РЕАКТИВИВсички реактиви трябва да бъдат с аналитична чистота.3.1. Плаки с покритие от силикагел, без флуоресцентни индикатори, с дебелина 0,25 мм и формат 200 мм × 200 мм.3.2. Проявяващ разтворител: толуол/диетилов етер/дихлорметан/диетиламин/ 20/20/20/8 (v/v/v/v).3.3. Метанол.3.4. 204= 1,84).3.5. Диетилов етер.3.6. Проявяващ агент: към 95 мл диетилов етер (3.5) в охладен съд се добавят внимателно 5 мл сярна киселина (3.4).3.7. Бром.3.8. 204= 0,90).3.9. Хинин, безводен.3.10. Стандартен разтвор: в стандартна колба се претеглят прецизно около 100,0 мг безводен хинин (3.9) и се разтварят в 100 мл метанол (3.3).4. АПАРАТУРА4.1. Стандартно оборудване за тънкослойна хроматография.4.2. Ултразвукова баня.4.3. Микропорест филтър, FH 0,5 fm или еквивалентен с подходящо филтриращо приспособление.5. ПРОЦЕДУРА5.1. Приготвяне на пробатаВ 100-милилитрова стандартна колба се претегля прецизно такова количество от пробата, което съдържа приблизително 100 мг хинин, разтваря се и колбата се долива до марката с метанол (3.3).Колбата се затваря и се оставя в продължение на един час на стайна температура в ултразвуковия вибратор (4.2). Филтрира се (4.3) и филтратът се използва за целите на хроматографския анализ.5.2. Тънкослойна хроматографияВърху плаката с покритие от силикагел (3.1) се нанасят 1,0 мкл от стандартния разтвор (3.10) и 1,0 мкл от разтвора на пробата (5.1). Хроматограмата се развива на разстояние 150 мм с помощта на разтворителя 3.2 в наситена преди това с разтворител (3.2) камера.5.3. Проявяване5.3.1. Плаката се суши на стайна температура.5.3.2. Напръсква се с реактива (3.6).5.3.3. Плаката се оставя да съхне в продължение на един час на стайна температура.5.3.4. Плаката се изследва на светлината на ултравиолетова лампа, настроена за дължина на вълната 360 нм. Хининът се откроява като интензивно флуоресциращо синьо петно.Като пример в долната таблица са представени RF стойностите на основните хининоподобни алкалоиди при проявяване с разтворителя 3.2.Алкалоид | Rf |Хинин | 0,20 |Хинидин | 0,29 |Цинхонин | 0,33 |Цинхонидин | 0,27 |Хидрохинидин | 0,17 |5.3.5. За допълнителна идентификация на наличието на хинин плаката се въвежда в контакт с бромни пари (3.7) в продължение на приблизително един час. Флуоресценцията изчезва. Когато същата плака се подложи на въздействието на амонячни пари (3.8), петната се появяват отново в кафяво оцветяване, а когато плаката се изследва отново на ултравиолетовата светлина при 360 нм, може да се появи жълтеникава флуоресценция.Идентификационен праг: 0,1 мкг хинин.Б. ДОЗИРОВКА1. ЦЕЛ И ПРИЛОЖНО ПОЛЕТози метод описва дозировката на хинина. Той може да се използва за определяне на максимално допустимата концентрация от 0,5 % (m/m) в шампоаните и 0,2 % в лосионите за коса.2. ОПРЕДЕЛЯНЕСъдържанието на хинин, определено по този метод, се изразява в масови проценти (% m/m) от продукта.3. ПРИНЦИПСлед подходяща обработка на предназначения за анализ продукт, определянето се извършва по метода на високоефективната течна хроматография (ВЕТХ).4. РЕАКТИВИВсички реактиви трябва да бъдат с аналитична чистота и подходящи за ВЕТХ.4.1. Ацетонитрил.4.2. Калиев хидрогенортофосфат (KH2PO4).4.3. 204= 1,7).4.4. Тетраметиламониев бромид.4.5. Хинин, безводен.4.6. Метанол.4.7. Разтвор на ортофосфорна киселина (0,1 М): в пикнометър се претеглят 11,53 г ортофосфорна киселина (4.3) и се разтварят в 1000 мл дестилирана вода.4.8. Разтвор на калиев хидрогенортофосфат (0,1 М): в пикнометър се претеглят 13,6 г калиев хидрогенортофосфат (4.2) и се разтварят в 1000 мл дестилирана вода.4.9. Разтвор на тетраметиламониев бромид: 15,40 г тетраметиламониев бромид (4.4) се разтварят в 1000 мл дестилирана вода в мерителна колба.4.10. Елюиращ агент: ортофосфорна киселина (4.7)/калиев хидрогенортофосфат (4.8)/тетраметиламониев бромид (4.9)/вода за ВЕТХ/ацетонитрил (4.1) 10/50/100/340/90 (v/v/v/v/v).Съставът на тази подвижна фаза може да се промени, за да се постигне разделителна способност R ≥ 1,5.R = 2d'R– d'RW+ W2където:R1 и R2 = времена на задържане на пиковете, в минути,W1 и W2 = ширини на пиковете при полувисочината, в милиметри,d′ = скорост на въртене на хартията, в милиметри за минута.4.11. Силициев диоксид, обработен с октадецилсилан, 10 мкм.4.12. Стандартни разтвори: в поредица от 100-милилитрови стандартни колби се претеглят прецизно приблизително 5,0; 10,0; 15,0 и 20,0 мг от безводния хинин (4.5). Извършва се доливане до марките с метанол (4.6) и съдържанието на колбите се разклаща до разтварянето на хинина. Всяка от пробите се филтрира върху 0,5 мкм филтър.5. АПАРАТУРА5.1. Стандартно лабораторно оборудване.5.2. Ултразвукова баня.5.3. Високоефективен течен хроматограф с детектор с променлива дължина на вълната.5.4. Колона от неръждаема стомана с дължина 250 мм, вътрешен диаметър 4,6 мм, пълнеж: силициев диоксид (4.11).5.5. Микропорест филтър FH 0,5 мкм или еквивалентен, с подходящо филтриращо приспособление.6. ПРОЦЕДУРА6.1. Приготвяне на пробатаВ 100-милилитров пикнометър се претегля прецизно такова количество от пробата, което е достатъчно, за да съдържа 10,0 мг безводен хинин. Добавят се 20 мл метанол (4.6) и колбата се поставя в ултразвуковата баня (5.2) за 20 минути. Долива се до марката с метанол (4.6). Разтворът се разбърква, след което от него се филтрира една аликвотна част (5.5).6.2. Хроматографски анализДебит на подвижната фаза: 1,0 мл/мин.Дължина на вълната на детектора (5.3): 332 нм.Впръскван обем: 10 мл от филтрирания разтвор (6.1).Измерване: площ на пика.6.3. Калибровъчна криваНай-малко три пъти се впръскват 10,0 мкл от всеки от контролните разтвори (4.12), измерва се площта на пиковете и се изчислява средната площ за всяка от концентрациите.Получава се калибровъчната крива и се проверява дали същата има праволинеен ход.7. ИЗЧИСЛЯВАНЕ7.1. От калибровъчната крива (6.3) се изчислява количеството от безводния хинин, изразено в мкг, съдържащо се във впръскания обем (6.2).7.2. Концентрацията на безводния хинин в пробата, в масови проценти (% m/m), се получава от следната формула:BAкъдето:В – количеството, в микрограма, от безводния хинин, определено в десетте микролитра от филтрирания разтвор (6.1).А – масата на пробата в грамове (6.1).8. ПОВТАРЯЕМОСТ [2]За съдържание на безводен хинин от 0,5 % (m/m) разликата между резултатите от две успоредни дозировки, извършени върху една и съща проба, не трябва да надхвърля 0,02 %.За съдържание на безводен хинин от 0,2 % (m/m) разликата между резултатите от две успоредни дозировки, извършени върху една и съща проба, не трябва да надхвърля 0,01 %.ИДЕНТИФИКАЦИЯ И ДОЗИРОВКА НА НЕОРГАНИЧНИ СУЛФИТИ И БИСУЛФИТИЦЕЛ И ПРИЛОЖНО ПОЛЕМетодът описва идентификацията и дозировката на неорганични сулфити и хидрогенсулфити в козметичните продукти. Той е приложим само за продуктите, които съдържат водна или алкохолна фаза и за концентрации до 0,2 % серен диоксид.А. ИДЕНТИФИКАЦИЯ1. ПРИНЦИППробата се подгрява в солна киселина и отделеният серен диоксид се идентифицира или по неговия мирис, или по ефекта му върху индикаторна хартия.2. РЕАКТИВИВсички реактиви трябва да бъдат с аналитична чистота.2.1. Солна киселина (4 М).2.2. Индикаторна хартия с калиев йодат и скорбяла или друга индикаторна хартия.3. АПАРАТУРА3.1. Стандартно лабораторно оборудване.3.2. Колба (25 мл), снабдена с къс обратен хладник.4. ПРОЦЕДУРА4.1. В колбата (3.2) се поставят около 2,5 г от пробата, заедно с 10 мл солна киселина (2.1).4.2. Разтворът се разбърква и подгрява до кипване.4.3. Извършва се проверка за отделяне на серен диоксид или по мириса, или чрез индикаторна хартия (2.2).Б. ДОЗИРОВКА1. ОПРЕДЕЛЯНЕСъдържанието на сулфити или на хидрогенсулфити в пробата, определено в съответствие с този метод, се изразява в масови проценти серен диоксид.2. ПРИНЦИПСлед подкисляване на пробата отделеният серен диоксид се подлага на дестилация с разтвор на водороден прекис. Образувалата се сярна киселина се титрува със стандартен разтвор на натриева основа.3. РЕАКТИВИВсички реактиви трябва да бъдат с аналитична чистота.3.1. Водороден прекис 0,2 % (m/v). Приготвя се ежедневно.3.2. d204= 1,75).3.3. Метанол.3.4. Стандартен разтвор на натриева основа (0,01 М).3.5. Азот.3.6. Индикатор: смес 1:1 (v/v) на метил руж (0,03 % m/v в етанол) и метиленово синьо (0,05 % m/v в етанол). Разтворът се филтрира.4. АПАРАТУРА4.1. Стандартно лабораторно оборудване.4.2. Дестилационен апарат (виж фигурата).5. ПРОЦЕДУРА5.1. В дестилационната колба А (виж фигурата) се претеглят прецизно около 2,5 г от пробата.5.2. Добавят се 60 мл вода и 50 мл метанол (3.3) и се смесват.5.3. В дестилационния приемник D (виж фигурата) се поставят 10 мл водороден прекис (3.1), 60 мл вода и няколко капки от индикатора (3.6). Добавят се няколко капки натриева основа (3.4) до оцветяването на индикатора в зелено.5.4. Стъпка 5.3 се повтаря за промивна бутилка Е (виж фигурата).5.5. Апаратурата се свързва и потокът от азот (3.5) се настройва на около 60 мехурчета за минута.5.6. През фунията в дестилационната колба А се изливат 15 мл ортофосфорна киселина (3.2).5.7. Извършва се бързо подгряване до кипене, след което колбата се оставя да извира равномерно в продължение на 30 минути.5.8. Отделя се дестилационният приемник D. Тръбата се промива и се извършва титруване с разтвор на натриева основа (3.4) до промяна на индикатора в зелено (3.6).6. ИЗЧИСЛЯВАНЕСъдържанието на сулфити или хидрогенсулфити в пробата, в масови проценти, се изчислява по следната формула:mкъдето:M = моларната концентрация на разтвора на натриевата основа (3.4),V = обемът на натриевата основа (3.4), необходим за титруването (5.8), в милилитри,m = масата на пробата (5.1), в грамове.7. ПОВТАРЯЕМОСТ [2]За съдържание на серен диоксид 0,2 % m/m разликата между резултатите от две успоредни дозировки, извършени върху една и съща проба, не трябва да бъде по-голяма от 0,006 %.+++++ TIFF +++++ИДЕНТИФИКАЦИЯ И ДОЗИРОВКА НА ХЛОРАТИ НА АЛКАЛНИ МЕТАЛИЦЕЛ И ПРИЛОЖНО ПОЛЕТози метод описва идентификацията и дозировката на хлорати в пастите за зъби и други козметични продукти.А. ИДЕНТИФИКАЦИЯ1. ПРИНЦИПХлоратите се разделят от другите халогенати чрез тънкослойна хроматография и се идентифицират чрез окисление на калиевия йодид до йод.2. РЕАКТИВИВсички реактиви трябва да бъдат с аналитична чистота.2.1. Стандартни разтвори: водни разтвори на калиев хлорат, бромат и йодад (0,2 % m/v), прясно приготвени.2.2. Проявяващ разтворител: амонячен разтвор (28 % m/v) ацетон/бутанол (60/130/30 v/v/v).2.3. Калиев йодид, воден разтвор (5 % m/v).2.4. Скорбялов разтвор (от 1 до 5 % m/v).2.5. Солна киселина (1 М).2.6. Готови плаки за тънкослойна хроматография от целулоза (0,25 мм).3. АПАРАТУРАСтандартно оборудване за тънкослойна хроматография.4. ПРОЦЕДУРА4.1. С вода се извлича около 1 г от пробата, филтрира се и се разрежда до около 25 мл.4.2. Върху плаката (2.6) се нанасят около 2 мкл от разтвора (4.1) заедно с аликвотни части 2 мкл от всеки от трите стандартни разтвора (2.1).4.3. Плаката се поставя във вана и чрез възходяща хроматография с помощта на разтворителя 2.2 се развиват около три четвърти от дължината на плаката (2.6).4.4. Плаката се изважда от ваната и се изчаква изпаряването на разтворителя. (Забележка: Това може да продължи до два часа).4.5. Плаката се напръсква с калиев йодид (2.3) и се оставя да съхне в продължение на около пет минути.4.6. Плаката се напръсква със скорбялов разтвор (2.4) и се оставя да съхне в продължение на около пет минути.4.7. Плаката се напръсква със солна киселина (2.5).5. ОЦЕНКААко има наличие на хлорати, след около половин час ще се появи синьо петно (може и кафяво) при RF стойност приблизително 0,7—0,8.Халати | RF |Йодат | от 0 до 0,2 |Бромат | от 0,5 до 0,6 |Хлорат | от 0,7 до 0,8 |Трябва да се отбележи, че броматите и йодатите предизвикват незабавна реакция. Да се внимава да не се получи объркване между петната от бромати и хлорати.Б. ДОЗИРОВКА1. ОПРЕДЕЛЯНЕСъдържанието на хлорати в пробата, определено чрез настоящия метод, се изразява в масови проценти хлорати.2. ПРИНЦИПХлоратът се редуцира с цинков прах в кисела среда. Образуваният хлорид се измерва чрез потенциометрично титруване с разтвор на сребърен нитрат. Подобна дозировка преди редукцията позволява да се определи евентуалното съдържание на халогениди.3. РЕАКТИВИВсички реактиви трябва да бъдат с аналитична чистота.3.1. Оцетна киселина, 80 % (m/m).3.2. Цинков прах.3.3. Стандартен разтвор на сребърен нитрат (0,1 М).4. АПАРАТУРА4.1. Стандартно лабораторно оборудване.4.2. Потенциометър, снабден със сребърен индикаторен електрод.5. ПРОЦЕДУРА5.1. Приготвяне на пробатаВ центрофужна епруветка се претегля прецизно количество "m", равно на около 2 г. Добавят се около 15 мл оцетна киселина (3.1) и се извършва щателно хомогенизиране. Изчаква се 30 минути и се центрофугира при 2000 оборота в минута в продължение на 15 минути. Повърхностният течен слой се прехвърля в 50-милилитров пикнометър. Центрофугирането се повтаря два пъти при добавяне към остатъка на 15 мл оцетна киселина (3.1). Разтворът, в който има съдържание на хлорат, се събира в същия пикнометър. Долива се до марката с оцетна киселина (3.1).5.2. Редуциране на хлоратаВземат се 20 мл от разтвора 5.1 и към тях се добавят 0,6 г цинков прах (3.2). Разтворът се довежда до кипене в колба, снабдена с обратен хладник. След кипене в продължение на 30 минути разтворът се охлажда и филтрира. Колбата се изплаква с вода. Извършва се филтриране и филтратът се събира с промивните води.5.3. Определяне на хлорида20 мл от разтвора 5.2 се титруват със сребърен нитрат (3.3) с помощта на потенциометъра (4.2). По същия начин със сребърен нитрат (3.3) се титруват 20 мл от разтвора 5.1.Забележка: Ако продуктът съдържа бромни или йодни производни, които могат да отделят бромиди или йодиди след редукцията, върху кривата на титруването ще има няколко инфлексни точки. В този случай обемът на титрувания разтвор (3.3), съответстващ на хлорида, представлява разликата между последната и предпоследната инфлексна точка.6. ИЗЧИСЛЯВАНЕСъдържанието на хлорат в пробата (% m/m) се изчислява по следната формула:20,9Mmкъдето:V = обема на разтвора на сребърния нитрат (3.3), използван за титруване на разтвор 5.2, в милилитри,V′ = обема на разтвора на сребърния нитрат (3.3), използван за титруване на 20 милилитра от разтвор 5.1, в милилитри,М = моларността на стандартния разтвор на сребърния нитрат (3.3),m = масата на пробата, в грамове.7. ПОВТАРЯЕМОСТ [2]За съдържание на хлорат от 3 до 5 % m/m разликата между резултатите от две успоредни дозировки, извършени върху една и съща проба, не трябва да бъде по-голяма от 0,07 % m/m.ИДЕНТИФИКАЦИЯ И ДОЗИРОВКА НА НАТРИЕВ ЙОДАТЦЕЛ И ПРИЛОЖНО ПОЛЕМетодът се отнася за идентификацията и дозировката на натриев йодат в козметичните продукти.А. ИДЕНТИФИКАЦИЯ1. ПРИНЦИПНатриевият йодат се разделя от останалите халогенати по метода на тънкослойната хроматография и се разпознава по окислението на йодида, при което се образува йод.2. РЕАКТИВИВсички реактиви трябва да бъдат с аналитична чистота.2.1. Стандартни разтвори. Водни разтвори на калиев хлорат, бромат и йодад (0,01 % m/v), прясно приготвени.2.2. Проявяващ разтворител.Амонячен разтвор (28 % m/v)/ацетон/бутанол (60/130/30 v/v/v).2.3. Воден разтвор на калиев йодид (5 % m/v).2.4. Разтвор на скорбяла (от 1 до 5 % m/v).2.5. Солна киселина (1 М).3. АПАРАТУРА3.1. Готови целулозни плаки за тънкослойна хроматография (0,25 мм).3.2. Стандартно оборудване за тънкослойна хроматография.4. ПРОЦЕДУРА4.1. С вода се извлича около 1 г от пробата, разтворът се филтрира и разрежда до около 10 мл.4.2. Върху стартовата линия на плаката (3.1) се нанасят около 2 мкл от този разтвор заедно с аликвотни части 2 мкл от всеки от трите контролни разтвора (2.1).4.3. Плаката се поставя във вана и чрез възходяща хроматография се развиват около три четвърти от дължината на плаката с помощта на разтворителя 2.2.4.4. Плаката се изважда от ваната и се изчаква изпаряването на разтворителя на стайна температура. (Забележка: Това може да продължи до два часа).4.5. Плаката се напръсква с калиев йодид (2.3) и се оставя да съхне в продължение на около пет минути.4.6. Плаката се напръсква с разтвор на скорбяла (2.4) и се оставя да съхне в продължение на около пет минути.4.7. Накрая плаката се напръсква със солна киселина (2.5).5. ОЦЕНКАПри наличие на йодат незабавно се появява синьо петно (цветът може да бъде кафяв или да стане кафяв при престояване) с RF стойност приблизително от 0 до 0,2.Трябва да се отбележи, че броматите предизвикват незабавни реакции при RF стойности приблизително от 0,5 до 0,6, а хлоратите – след около 30 минути при RF стойности съответно от 0,7 до 0,8.Б. ДОЗИРОВКА1. ОПРЕДЕЛЯНЕСъдържанието на натриев йодат, определено чрез настоящия метод, се изразява в масови проценти натриев йодат.2. ПРИНЦИПНатриевият йодат се разтваря във вода и се определя количествено по метода на високоефективната течна хроматография с помощта последователно свързани колони с обърнати фази С18 и анионообменна колона.3. РЕАКТИВИВсички реактиви трябва да бъдат с аналитична чистота и подчертано подходящи за високоефективна течна хроматография (ВЕТХ).3.1. Солна киселина (4 М).3.2. Натриев сулфит, воден разтвор, 5 % m/v.3.3. Изходен разтвор на натриев йодат.Приготвя се изходен разтвор, съдържащ 50 мг натриев йодат на всеки 100 мл вода.3.4. Калиев хидрогенортофосфат.3.5. Динатриев ортокисел фосфат 2H2О.3.6. Подвижна фаза за високоефективна течна хроматография: 3,88 г калиев дихидрогенортофосфат (3.4) и 1,19 г динатриев хидрогенортофосфат 2H2О (3.5) се разтварят в 1 литър вода.рH на така получения разтвор е 6,2.3.7. Универсална индикаторна хартия, pH 1—11.4. АПАРАТУРА4.1. Стандартно лабораторно оборудване.4.2. Кръгла филтърна хартия с диаметър 110 мм, Schleicher and Sсhull № 575, или еквивалентна.4.3. Високоефективен течен хроматограф с детектор с променлива дължина на вълната.4.4. Колони с дължина 120 мм и с вътрешен диаметър 4,6 мм; два броя, свързани последователно; първа колона – Nucleosil® 5 C18 или еквивалентна; втора колона – Vydac™ — 301 — SB или еквивалентна.5. ПРОЦЕДУРА5.1. Приготвяне на пробата5.1.1. Течни проби (шампоани)В 10-милилитрова снабдена със стъклена запушалка градуирана епруветка или пикнометър се претегля прецизно порция от пробата за анализ с приблизителна маса 1,0 г.Извършва се доливане до марката с вода и хомогенизиране.При необходимост, разтворът се филтрира.Йодатът във филтрата се определя по метода на ВЕТХ така, както е описано в раздел 5.2.5.1.2. Твърди проби (сапун)Внимателно се разделя част от пробата и в 100-милилитров снабден със стъклена запушалка мерителен цилиндър се претегля прецизно порция за анализ с приблизителна маса 1,0 г. Долива се до 50 мл с вода и енергично се разклаща в продължение на една минута.Сместа се центрофугира и се филтрира през филтърна хартия (4.1) или се оставя да престои в продължение на най-малко една нощ.Гелообразният разтвор се разклаща енергично и се филтрира през филтърна хартия (4.1).Йодатът се дозира във филтрата по метода на ВЕТХ, съгласно подточка 5.2.5.2. ХроматографияДебит: 1 мл/мин.Дължина на вълната на детектора (4.2): 210 нм.Впръскван обем: 10 мкл.Измерване: площ на пика.5.3. КалибриранеС помощта на пипета в 50-милилитрови мерителни колби се поставят съответно 1,0; 2,0; 5,0; 10,0 и 20,0 мл от изходния разтвор на натриевия йодат (3.3). Долива се до марката и се разбърква.Така получените разтвори съдържат съответно 0,01; 0,02; 0,05; 0,10 и 0,20 мг натриев йодат на един милилитър.В течния хроматограф (4.2) се впръскват 10 мкл от всеки стандартен йодатен разтвор и се получава хроматограмата. Определя се площта на пика на йодата и се построява стандартна крива от площите на пиковете спрямо концентрациите на натриевия йодат.6. ИЗЧИСЛЯВАНЕСъдържанието на натриев йодат, в масови проценти (% m/m), се изчислява по следната формула:% (m/m) натриев йодат =Vc10 mкъдетоm = масата на пробата (5.1), в грамове,V = общият обем на разтвора на пробата, получен според описаното в 5.1, в милилитри,с = концентрацията, определена от калибровъчната крива (5.3), в милиграма натриев йодат за милилитър.7. ПОВТАРЯЕМОСТ [2]За съдържание на натриев йодат от 0,1 % (m/m) разликата между резултатите от две успоредни дозировки, извършени върху една и съща проба, не трябва да бъде по-голяма от 0,002 %.8. ПОТВЪРЖДАВАНЕ НА РЕЗУЛТАТА8.1. ПринципВ подкисления разтвор на даден козметичен продукт йодатът (IO3-) се редуцира чрез сулфит до йодид (I-) и така полученият разтвор се анализира по метода на ВЕТХ. Ако даден пик, чието време на задържане съответства на времето на задържане на йодата, изчезне след обработка със сулфита, първоначалният пик може да се припише с голяма доза вероятност на йодата.8.2. ПроцедураС помощта на пипета в конична колба се поставят 5 мл от разтвора на пробата, получен съгласно точка 5.1.Стойността на рH на разтвора се довежда до 3 или по-малка стойност със солна киселина (3.1); универсална индикаторна хартия (3.7).Добавят се три капки от разтвора на натриевия сулфит (3.2) и се разбърква.В течния хроматограф (4.2) се впръскват 10 мкл от разтвора.Така получената хроматограма се сравнява с хроматограмата, получена по отношение на същата проба съгласно указанията в точка 5.[*] Тези стойности са дадени за сведение и съответстват на точните маси от 4.11, 4.12 и 4.13.Забележка: Тези разтвори могат да се приготвят по друг начин.[2] Съгласно стандарт ISO 5725.--------------------------------------------------


title: Директива 2009/106/ЕО на Комисията от 14 август 2009 година за изменение на Директива 2001/112/ЕО на Съвета относно соковете от плодове и някои сходни продукти, предназначени за консумация от човека

text:
               15.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 212/42

      ДИРЕКТИВА 2009/106/ЕО НА КОМИСИЯТА

   от 14 август 2009 година
   за изменение на Директива 2001/112/ЕО на Съвета относно соковете от плодове и някои сходни продукти, предназначени за консумация от човека
   КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
   като взе предвид Договора за създаване на Европейските общности,
   като взе предвид Директива 2001/112/ЕО на Съвета от 20 декември 2001 г. относно соковете от плодове и някои сходни продукти, предназначени за консумация от човека (1), и по-специално член 7 от нея,
   като има предвид, че:

               (1)

               За да се насърчи свободното движение на соковете от плодове и някои сходни продукти в рамките на Общността, в Директива 2001/112/ЕО се определят специфични разпоредби по отношение на производството, състава и етикетирането на въпросните продукти. Тези правила следва да се адаптират в съответствие с техническия прогрес и да бъдат съобразени с развитието на международните стандарти, по-специално на стандарта Codex за соковете от плодове и нектарите (Codex Stan 247-2005), който бе приет от Комисията по Codex Alimentarius на двадесет и осмото ѝ заседание от 4 до 9 юли 2005 г., и на Кодекса на практиките на Европейската асоциация на отрасъла на плодовите сокове (AIJN).

               (2)

               По-конкретно стандартът Codex определя фактори за качество и изисквания за етикетиране на плодови сокове и сходни продукти. Кодексът на практиките на AIJN също определя фактори за качество на плодовите сокове, произвеждани от концентрат, и служи като международен стандарт за саморегулиране в отрасъла на плодовите сокове. Директива 2001/112/ЕО следва да бъде приведена в съответствие с тези стандарти, доколкото това е възможно.

               (3)

               Стандартът Codex определя, че продукт, произведен чрез разреждане на концентриран плодов сок, се обозначава като „плодов сок, получен от концентрат“. Съответните изисквания за етикетиране на ниво Общност следва също да използват тези международно признати термини. За да се гарантира съгласуваност на етикетирането във всички държави-членки, езиковите варианти следва да бъдат променени, ако това е необходимо, така че да съответстват на формулировките на стандарта Codex.

               (4)

               Стандартът Codex и Кодексът на практиките на AIJN определят също минимални стойности по скалата на Брикс (Brix values) за плодови сокове от концентрат, изброени в специален списък; тъй като тези стойности улесняват проверката на спазването на минималните изисквания относно качеството, те следва да се вземат под внимание, когато съответстват на референтните стойности, използвани в Общността.

               (5)

               Директива 2001/112/ЕО следва да бъде съответно изменена.

               (6)

               Мерките, предвидени в настоящата директива, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните,

         ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
   Член 1
   Директива 2001/112/ЕО се изменя, както следва:

               1.

               В член 3, параграф 6 фразите „на базата на концентрат/и“ и „частично на базата на концентрат/и“ следва да се заменят съответно с фразите „от концентрат/и“ и „частично от концентрат/и“.

               2.

               В приложение I, част I (Определения), параграф 1, буква б) втората алинея се заменя със следното:
               „Така полученият продукт притежава органолептични и аналитични характеристики, които са поне равностойни на тези на среден тип сок, получен от същия вид плодове по смисъла на буква а). Минималните стойности по скалата на Брикс за плодови сокове от концентрат са посочени в приложение V.“

               3.

               Добавя се приложение V, както е представено в приложението към настоящата директива.

         Член 2
   Държавите-членки въвеждат в сила най-късно до 1 януари 2011 г. необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобразят с настоящата директива. Те незабавно съобщават на Комисията текста на тези разпоредби.
   Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване.
   Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
   Член 3
   Настоящата директива влиза в сила на седмия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
   Член 4
   Адресати на настоящата директива са държавите-членки.

      Съставено в Брюксел на 14 август 2009 година.

            За Комисията

         Mariann FISCHER BOEL

            Член на Комисията

      (1)  ОВ L 10, 12.1.2002 г., стр. 58.

      ПРИЛОЖЕНИЕ

            „ПРИЛОЖЕНИЕ V

                        Общо наименование на плода

                        Ботаническо наименование

                        Минимални стойности по скалата на Брикс за плодов сок или плодово пюре, произведени от концентрат

                        Ябълка (*)

                           Malus domestica Borkh.

                        11,2

                        Кайсия (**)

                           Prunus armeniaca L.

                        11,2

                        Банан (**)

                           Musa sp.

                        21,0

                        Касис (*)

                           Ribes nigrum L.

                        11,6

                        Грозде (*)

                           Vitis vinifera L. или негови хибриди

                           Vitis labrusca L. или негови хибриди

                        15,9

                        Грейпфрут (*)

                           Citrus x paradise Macfad.

                        10,0

                        Гуава (**)

                           Psidium guajava L.

                        9,5

                        Лимон (*)

                           Citrus limon (L.) Burm.f.

                        8,0

                        Манго (**)

                           Mangifera indica L.

                        15,0

                        Портокал (*)

                           Citrus sinensis (L.) Osbeck

                        11,2

                        Маракуя (*)

                           Passiflora edulis Sims

                        13,5

                        Праскова (**)

                           Prunus persica (L.) Batsch var. persica

                        10,0

                        Круша (**)

                           Pyrus communis L.

                        11,9

                        Ананас (*)

                           Ananas comosus (L.) Merr.

                        12,8

                        Малина (*)

                           Rubus idaeus L.

                        7,0

                        Вишна (*)

                           Prunus cerasus L.

                        13,5

                        Ягода (*)

                           Fragaria x ananassa Duch.

                        7,0

                        Мандарина (*)

                           Citrus reticulata Blanco

                        11,2

                        Ако се произвежда сок от концентрат на плод, който не е посочен в горния списък, минималната стойност по скалата на Брикс за произведения сок следва да съответства на стойността за прясно екстрахиран сок от плода, използван за производството на концентрата.
                        За продуктите, маркирани с една звездичка (*) и произведени под формата на сок, минималната относителна плътност се определя по отношение на водата при температура 20/20 °C.
                        За продуктите, маркирани с две звездички (**) и произведени под формата на пюре, се определя само минимална некоригирана стойност по скалата на Брикс (без корекции за киселинност).
                        Минималните стойности по скалата на Брикс относно касис, гуава, манго и маракуя засягат само плодови сокове и плодови пюрета, произведени от концентрат в Общността.“


title: Директива 2004/60/ЕО на Комисията от 23 април 2004 година за изменение на Директива 91/414/ЕИО на Съвета за включването на киноксифен като активно веществоТекст от значение за ЕИП.

text:
Важна правна забележка

|

32004L0060

Официален вестник n° L 120 , 24/04/2004 стр. 0039 - 0042 специално чешко издание глава 3 том 43 стр. 462  - 465 специално испанско издание глава 3 том 43 стр. 462  - 465 специално унгарско издание глава 3 том 43 стр. 462  - 465 специално литвийско издание глава 3 том 43 стр. 462  - 465 LV.ES глава 3 том 43 стр. 462  - 465 MT.ES глава 3 том 43 стр. 462  - 465 PL.ES глава 3 том 43 стр. 462  - 465 SK.ES глава 3 том 43 стр. 462  - 465 специално словенско издание глава 3 том 43 стр. 462  - 465

		20040423Директива 2004/60/ЕО на Комисиятаот 23 април 2004 годиназа изменение на Директива 91/414/ЕИО на Съвета за включването на киноксифен като активно вещество(текст от значение за ЕИП)КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,като взе предвид Договора за създаването на Европейската общност,като взе предвид Директива 91/414/ЕИО на Съвета от 15 юли 1991 г. относно пускането на пазара на продукти за растителна защита [1], последно изменена с Директива 2003/82/ЕО на Комисията [2], и по-специално член 6, параграф 1 от нея,като има предвид, че:(1) В съответствие с член 6, параграф 2 от Директива 91/414/ЕИО на 1 август 1995 г. Обединеното кралство получи заявление от Dow Elanco Europe (понастоящем Dow Agro Sciences), за включването на активното вещество киноксифен в приложение I към Директива 91/414/ЕИО. Решение 96/457/ЕИО на Комисията [3] потвърждава, че документацията е "пълна", в смисъл че може да се счита за отговаряща, по принцип, на изискванията по отношение на данните и информацията, предвидени в приложения II и III към Директива 91/414/ЕИО.(2) Въздействието на това активно вещество върху здравето на човека и върху околната среда е оценено в съответствие с разпоредбите на член 6, параграфи 2 и 4 от Директива 91/414/ЕИО за видовете употреба, предложени от заявителя. На 11 октомври 1996 г. определената държава-членка докладчик представи на Комисията своя проектодоклад за оценка на веществото.(3) Проектодокладът за оценка бе преразгледан от държавите-членки и от Комисията в рамките на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните. Преразглеждането приключи на 28 ноември 2003 г. под формата на доклад за преглед на Комисията за киноксифен.(4) Също така документите и информацията бяха предоставени на Научния комитет по растенията за отделно консултиране. Отправено бе искане до Комитета да коментира натрупването на веществото в почвата, както и потенциалното му въздействие върху околната среда. В своето становище [4] Комитетът отбелязва, че наличните изследвания, и по-специално полевото изследване за разграждането на органичната материя ("изследване на чувал за отпадъци"), не показва по убедителен начин, че въздействието на веществото върху околната среда е в границите на допустимото, което предимно се дължи на статистически несъвършенства на експерименталната конструкция. Освен това Комитетът отбелязва, че една много малка част от използвания киноксифен може да се изпари след използването му върху дадена култура. Въпреки че наличните резултати показват, че веществото бързо се разгражда във въздуха, Комитетът предложи измерванията за полуразпад да бъдат повторени, след като бъдат разработени подходящи схеми за оценка на риска за околната среда от преминаването на продукта за растителна защита в атмосферата. Тази препоръка на Комитета бе взета под внимание в доклад за преглед за това активно вещество.Недостатъчните полеви изследвания за разграждането на органичната материя бяха извършени повторно с актуализиран протокол от изпитанията. Не бе отчетено въздействие на киноксифена върху разграждането на органичната материя.(5) Съгласно член 6, параграф 4 от Директива 91/414/ЕИО и с оглед вероятността от неблагоприятно решение за киноксифена на 13 февруари 2003 г. Комисията организира тристранна среща с главния вносител и с държавата-членка докладчик. В отговор на първоначално изразената загриженост главният нотификатор представи допълнителни данни.(6) Проведените различни анализи показаха, че съдържащите киноксифен продукти за растителна защита като цяло могат да отговорят на изискванията, предвидени в член 5, параграф 1, букви а) и б) и член 5, параграф 3 от Директива 91/414/ЕИО, по-специално по отношение на видовете употреба, анализирани и подробно описани в доклада за преглед на Комисията. Следователно е уместно киноксифен да бъде включен в приложение I, за да се гарантира разрешенията за продукти за растителна защита, които съдържат това активно вещество, да могат да се издават във всички държави-членки в съответствие с разпоредбите на тази директива.(7) Докладът за прегледа на Комисията е необходим за правилното прилагане от държавите-членки на няколко раздела от единните принципи, определени в Директива 91/414/ЕИО. Поради това е уместно да се предвиди окончателният доклад за преглед да бъде на разположение или да бъде предоставен от държавите-членки на всички заинтересовани страни за консултиране, освен поверителната информация в него по смисъла на член 14 от Директива 91/414/ЕИО.(8) След включването на държавите-членки следва да бъде предоставен един разумен срок за прилагането на разпоредбите на Директива 91/414/ЕИО по отношение на съдържащите киноксифен продукти за растителна защита, и по-специално за преразглеждането на съществуващите временни разрешения и най-късно в края на този период да трансформират тези разрешителни в окончателни разрешителни или да ги изменят, или оттеглят съгласно разпоредбите на Директива 91/414/ЕИО.(9) Следователно е уместно да се измени Директива 91/414/ЕИО.(10) Мерките, предвидени в настоящата директива, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните,ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:Член 1Приложение I към Директива 91/414/ЕИО се изменя, както е определено в приложението към настоящата директива.Член 2Държавите-членки приемат и публикуват законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, най-късно до 28 февруари 2005 г. Те незабавно информират Комисията за това.Те прилагат тези разпоредби от 1 март 2005 г.Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.Член 31. Държавите-членки преразглеждат разрешението, издадено за всеки продукт за растителна защита, който съдържа киноксифен, за да гарантират спазването на приложимите условия за това активно вещество, определени в приложение I към Директива 91/414/ЕИО. Когато е уместно и най-късно до 28 февруари 2005 г., те следва да внесат изменения в разрешението или да го оттеглят съгласно разпоредбите на Директива 91/414/ЕИО.2. Всеки продукт за растителна защита, който съдържа киноксифен като единствено активно вещество или като едно от няколко активни вещества, всички от които са били включени в приложение I към Директива 91/414/ЕИО най-късно до 31 август 2004 г., подлежи на преразглеждане от държавите-членки в съответствие с единните принципи, предвидени в приложение VI към Директива 91/414/ЕИО, въз основа на документация, която отговаря на изискванията от приложение III към настоящата директива. В зависимост от тази оценка, те определят дали продуктът удовлетворява условията, определени в член 4, параграф 1, букви б), в), г) и д) от Директива 91/414/ЕИО. Когато е необходимо и най-късно до 28 февруари 2006 г., те внасят изменения или оттеглят разрешителните за всеки подобен продукт за растителна защита.Член 4Настоящата директива влиза в сила на 1 септември 2004 г.Член 5Адресати на настоящата директива са държавите-членки.Съставено в Брюксел на 23 април 2004 година.За КомисиятаDavid ByrneЧлен на Комисията[1] ОВ L 230, 19.8.1991 г., стр. 1.[2] ОВ L 77, 13.3.2004 г., стр. 50.[3] ОВ L 189, 30.7.1996 г., стр. 112.[4] Становище на Научния комитет по растенията относно включването на киноксифен в приложение I към Директива 91/414/ЕИО на Съвета относно пускането на пазара на продукти за растителна защита. (SCP/QUINOX/002 — окончателно, прието на 7 март 2001 г.).--------------------------------------------------20040423ПРИЛОЖЕНИЕВ края на таблицата от приложение I се добавя следният ред:№ | Общоприето наименование, идентификационни номера | Наименование по IUPAC | Чистота [1] | Влизане в сила | Изтичане на включването | Специални разпоредби |"83 | Киноксифен № CAS 124495-18-7 № CIPAC 566 | 5,7-дихлоро-4(ρ-флуорофенокси) кинолин | 970 g/kg | 1 септември 2004 г. | 31 август 2014 г. | Допуска се да бъдат разрешени единствено употребите като фунгицид. За прилагането на единните принципи, предвидени в приложение VI, следва да се отчитат заключенията на доклада за преглед за киноксифена, и по-специално допълнения I и II към него, както са финализирани на 28 ноември 2003 г. от Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните. Държавите-членки следва да обърнат специално внимание на защитата на водните организми. Когато е уместно, в уязвимите зони задължително трябва да се прилагат мерки, целящи смекчаване на рискова и програми за наблюдение. |[1] Допълнителните подробности относно идентичността и спецификацията на активното вещество са предоставени в доклада за преглед."--------------------------------------------------


title: Директива 2001/60/ЕО на Комисията от 7 август 2001 година за адаптиране към техническия прогрес на Директива 1999/45/ЕО на Европейския парламент и на Съвета за сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите-членки относно класификацията, опаковането и етикетирането на опасни препаратиТекст от значение за ЕИП.

text:
               13/ 31

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               138

         32001L0060

               L 226/5

               ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ

      ДИРЕКТИВА 2001/60/ЕО НА КОМИСИЯТА

   от 7 август 2001 година
   за адаптиране към техническия прогрес на Директива 1999/45/ЕО на Европейския парламент и на Съвета за сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите-членки относно класификацията, опаковането и етикетирането на опасни препарати
   (текст от значение за ЕИП)
   КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
   като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
   като взе предвид Директива 1999/45/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 май 1999 г. за сближаването на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите-членки относно класификацията, опаковането и етикетирането на опасни препарати (1), и по-специално член 20 от нея,
   като има предвид:

               (1)

               Директива 98/98/ЕО на Комисията (2) относно двадесет и пето адаптиране към техническия прогрес на Директива 67/548/ЕИО на Съвета (3), последно изменена с Директива 2000/33/ЕО (4), предвижда нови критерии и нова R-фраза (R67) за изпарения, които могат да причинят сънливост и световъртеж. Следователно, разпоредбите, съдържащи се в приложение V към Директива 1999/45/ЕО следва да бъдат допълнени.

               (2)

               Директива 2001/59/ЕО на Комисията (5) въвежда нова формулировка за R-фраза R40, когато тя се предвижда за канцерогени от категория 3. Следователно, старата формулировка за R-фраза R 40 сега ще се счита за R 68 и ще продължи да се употребява за мутагени от категория 3 и за определени вещества с нелетални необратими ефекти. Следователно, необходимо е да се изменят позоваванията на R 40 в приложение II към Директива 1999/45/ЕО.

               (3)

               Директива 2001/59/ЕО въвежда в приложение VI към Директива 67/548/ЕИО по-ясни указания за класификацията на веществата и препаратите по отношение корозионните ефекти. Следователно, необходимо е съответно да се допълни приложение II към Директива 1999/45/ЕО.

               (4)

               Известно е, че циментовите препарати, съдържащи хром (VI), могат да причинят алергични реакции при определени обстоятелства. Следователно, за такива препарати се предвижда предупредителен етикет, посредством допълване на приложение V към Директива 1999/45/ЕО.

               (5)

               Мерките, предвидени в настоящата директива, са в съответствие със становището на Комитета по адаптиране към техническия прогрес на директивите за премахване на техническите пречки пред търговията с опасни вещества и препарати, установени по силата на член 20 от Директива 1999/45/ЕО.

         ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
   Член 1
   Директива 1999/45/ЕО се изменя, както следва:

               1.

               В приложение II, част А:

                           —

                           в параграф 3.3, терминът „R 40“ се заменя с „R 68“,

                           —

                           в параграф 8.2, терминът „R 40“ се заменя всеки път с „R 68“.

               2.

               В приложение II, част Б:

                           —

                           в параграф 2.1 (включително таблица II), терминът „R 40“ всеки път се заменя с „R 68“,

                           —

                           в параграф 2.2 (включително таблица II А), терминът „R 40“ всеки път се заменя с „R 68“,

                           —

                           в параграф 6.1, терминът „R 40“ се заменя с „R 68“ втория път (т.е. по отношение на мутагенна категория 3),

                           —

                           в таблица VI, терминът „R 40“ на четвъртия ред, колони 1 и 3 (т.е. по отношение на мутагенна категория 3) се заменя с „R 68“,

                           —

                           в параграф 6.2, терминът „R 40“ се заменя с „R 68“ втория път (т.е. по отношение на мутагенна категория 3),

                           —

                           в таблица VI А, терминът „R 40“ на четвъртия ред, колони 1 и 3 (т.е. по отношение на мутагенна категория 3) се заменя с „R 68“,

               3.

               В приложение II, част Б, таблици IV и IV А се допълват със следната забележка:
               „Забележка: Простото прилагане на конвенционалния метод към препарати, съдържащи вещества, класифицирани като корозионни или дразнещи, може да доведе до подценяване или надценяване в класификацията на опасността, ако не се вземат предвид други релевантни фактори (напр. рН на препарата). Следователно, при класифицирането за корозионност, следва да се имат предвид указанията, дадени в параграф 3.2.5 от приложение VI към Директива 67/548/ЕИО и във второто и третото тире на член 6, параграф 3 от настоящата директива.“

         Член 2
   Приложение V, буква Б от Директива 1999/45/ЕО се допълва с нови точки 11 и 12, съгласно приложение I към настоящата директива.
   Член 3
   1.   Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива най-късно до 30 юли 2002 г. Те незабавно информират Комисията за това.
   2.   Държавите-членки прилагат законовите, подзаконови и административни разпоредби, посочени в параграф 1:

               а)

               към препарати, които не попадат в обхвата на Директива 91/414/ЕИО на Съвета (6) относно пускането на продукти за растителна защита на пазара, или Директива 98/8/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (7) относно пускането на биоцидни продукти на пазара от 30 юли 2002 г.;

               б)

               и към препарати, попадащи в обхвата на Директива 91/414/ЕИО или Директива 98/8/ЕО, считано от 30 юли 2004 г.

         3.   Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
   Член 4
   Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейските общности.

   Член 5
   Адресати на настоящата директива са държавите-членки.

      Съставено в Брюксел на 7 август 2001 година.

            За Комисията

         Erkki LIIKANEN

            Член на Комисията

      (1)  ОВ L 200, 30.7.1999 г., стр. 1.

      (2)  ОВ L 355, 30.12.1998 г., стр. 1.

      (3)  ОВ 196, 16.8.1967 г., стр. 1.

      (4)  ОВ L 136, 8.6.2000 г., стр. 90.

      (5)  ОВ L 225, 21.8.2001 г., стр. 1.

      (6)  ОВ L 230, 19.8.1991 г., стр. 1.

      (7)  ОВ L 123, 24.4.1998 г., стр. 1.
   ПРИЛОЖЕНИЕ
   Следните точки 11 и 12 са добавят в приложение V, буква Б към Директива 1999/45/ЕО:

      „11.   Препарати, съдържащи вещество, на което е назначена фраза R67: Изпаренията могат да предизвикат сънливост и световъртеж
      Когато даден препарат съдържа едно или повече вещества, на които е определена фраза R67, етикетът на препарата трябва да съдържа израза за тази фраза, така, както е изложен в приложение III към Директива 67/548/ЕИО, когато общата концентрация на тези вещества в препарата е равна или по-висока от 15 %, освен ако:

                  —

                  препаратът вече е класифициран с фрази R20, R23, R26, R68/20, R39/23 или R39/26,

                  —

                  или препаратът е в опаковка, която не превишава 125 ml.

            12.   Цименти и циментови препарати
      Опаковките на цименти и циментови препарати, съдържащи повече от 0,0002 % разтворим хром (VI) от общото сухо тегло на цимента, следва да съдържат надписа:

         „Съдържахром (VI). Може да причини алергична реакция“

      освенакопрепаратътвечеекласираниетикетиранкатосенсибилизаторсфраза R43.“


title: Директива на Съвета от 1 октомври 1985 година за шесто изменение (PCBs/PCTs) на Директива 76/769/ЕИО за сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите-членки относно ограниченията за пускането на пазара и употребата на някои опасни вещества и препарати

text:
Важна правна забележка

|

31985L0467

Официален вестник n° L 269 , 11/10/1985 стр. 0056 - 0058 специално испанско издание: глава 13 том 19 стр. 0017  специално португалско издание глава 13 том 19 стр. 0017  специално финландско издание: глава 13 том 14 стр. 0189  специално шведско издание: глава 13 том 14 стр. 0189  специално чешко издание глава 13 том 008 стр. 43  - 45 специално испанско издание глава 13 том 008 стр. 43  - 45 специално унгарско издание глава 13 том 008 стр. 43  - 45 специално литвийско издание глава 13 том 008 стр. 43  - 45 LV.ES глава 13 том 008 стр. 43  - 45 MT.ES глава 13 том 008 стр. 43  - 45 PL.ES глава 13 том 008 стр. 43  - 45 SK.ES глава 13 том 008 стр. 43  - 45 специално словенско издание глава 13 том 008 стр. 43  - 45

		19851001Директива на Съветаот 1 октомври 1985 годиназа шесто изменение (PCBs/PCTs) на Директива 76/769/ЕИО за сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите-членки относно ограниченията за пускането на пазара и употребата на някои опасни вещества и препарати(85/467/EИО)СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално член 100 от него,като взе предвид предложението на Комисията,като взе предвид становището на Асамблеята [1],като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет [2],като има предвид, че полихлорираните бифенили (PCBs) и полихлорираните терфенили (PCTs) могат да създадат сериозни опасности за здравето и за околната среда;като има предвид, че се оказа, въпреки ограничението за употребата на PCBs и PCTS, въведено с Директива 76/769/ЕИО [3], последно изменена с Директива 83/478/ЕИО [4], че няма признаци за съществено намаляване на замърсяването на околната среда с PCBs и PCTs като цяло; като има предвид вероятността от отделяне на високотоксични вещества в случай на пожари; като има, предвид, че, поради това, определеният с Директива 76/769/ЕИО праг от 0,1 тегловни % по отношение на съдържанието на PCBs и PCTS в препаратите трябва да бъде значително понижен;като има предвид, че след приемането на Директива 76/769/ЕИО, бяха разработени заместители, които се считат за по-малко опасни за човека и за околната среда; като има предвид че, продължаването на пускането на пазара на PCBs и PCTs, следователно, вече не е оправдано при съществуващите обстоятелства, освен при някои извънредни случаи с ограничена продължителност;като има предвид, че употребата на PCBs и PCTs при някои инсталации и съоръжения в текуща експлоатация следва да продължи до тяхното извеждане от експлоатация или до изтичане на продължителността на живот на тези инсталации и съоръжения; като има предвид, че въпреки това, държавите-членки могат да забраняват на тяхна територия употребата на PCBs и PCTs преди изтичането на продължителността на живот на тези инсталации и съоръжения;като има предвид, че следва да се позволи на държавите-членки да разрешават изключения от забраната за употреба на PCBs и PCTs като суровинни и междинни продукти, когато са изпълнени някои условия, и по-специално, когато държавите-членки считат, че не съществува опасност за общественото здраве и за околната среда;като има предвид, че по-обща забрана върху употребата на PCBs и PCTs не е осъществима на този етап; като има предвид, че, въпреки това, настоящата директива представлява важен етап към такава забрана,ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:Член 11. Точка 1 от приложение I към Директива 76/769/ЕИО се заменя с текста в приложението към настоящата директива.2. Приложение II към Директива 76/769/ЕИО се изменя, както следва:- съществуващото приложение II става приложение II, част А;- добавя се дадената по-долу част Б:"Б. Специални разпоредби относно етикетирането на съдържащи PCBs и PCTs продуктиБез да се засягат разпоредбите на останалите директиви във връзка с етикетирането на опасни вещества и препарати, държавите-членки могат да препоръчат върху съдържащите PCBs и PCTs съоръжения и инсталации да има указания за обезвреждането на PCBs и PCTs и поддръжката и експлоатацията на съоръженията и инсталациите, които ги съдържат. Тези указания трябва да могат да се четат хоризонтално когато съдържащия PCBs или PCTs обект е инсталиран в нормално положение. Надписът трябва да се откроява контрастно на своя фон.Държавите-членки могат да изискват въпросният надпис да бъде направен на езика, който е разбираем на тяхната територия."Член 21. Държавите-членки приемат разпоредбите, необходими за да се съобразят с настоящата директива, най-късно до 30 юни 1986 г. Държавите-членки незабавно информират Комисията за това.2. Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното законодателство, които те приемат областта, уредена с настоящата директива.Член 3Адресати на настоящата директива са държавите-членки.Съставено в Люксембург на 1 октомври 1985 година.За СъветаПредседателJ. F. Poos[1] ОВ C 141, 10.6.1985 г., стр. 76.[2] ОВ C 104, 25.4.1985 г., стр. 1.[3] ОВ L 262, 27.9.1976 г., стр. 201.[4] ОВ L 263, 24.9.1983 г., стр. 33.--------------------------------------------------19851001ПРИЛОЖЕНИЕОбозначение на веществото, на групите вещества или на препарата | Ограничителни условия |1.Полихлорирани бифенили (PCBs), с изключение на моно- и дихлорирани бифенилиПолихлорирани терфенили (PCTs)Препарати, включително отпадни масла, със съдържание на PCBs или PCTs, по-голямо от 0,01 тегловни % | Не се допускат. Въпреки това, допускат се следните категории при посочените по-долу условия: 1.най-късно до 30 юни 1986 г.: електроуреди със затворен контур, трансформатори, резистори и индуктори;2.най-късно до 30 юни 1986 г.: големи кондензатори (общо тегло ≥ 1 kg);3.най-късно до 30 юни 1986 г.: малки кондензатори (при условие че максималното съдържание на хлор в PCBs е 43 % и че съдържанието на пента- и по-висшите хлорирани бифенили не е по-голямо от 3,5 %);4.най-късно до 30 юни 1986 г.: топлопроводими флуиди в топлопреносни инсталации със затворен контур;5.най-късно до 30 юни 1986 г.: хидравлични флуиди за подземните съоръжения в мините;Разрешението за употреба на съоръженията, инсталациите и флуидите, посочени в точки 1—5 по-горе, които се намират в експлоатация към датата 30 юни 1986 г., остава в сила до тяхното извеждане от експлоатация или до изтичането тяхната продължителност на живот.Въпреки това, държавите-членки могат, от съображения за опазване на здравето и на околната среда, да забраняват на тяхна територия употребата на въпросните съоръжения, инсталации и флуиди преди тяхното извеждане от експлоатация или изтичането на тяхната продължителност на живот.Предлагането на пазара на употребявани съоръжения, инсталации и флуиди от въпросните типове, на които не предстои да бъдат изведени от експлоатация, трябва да се забрани, считано от 30 юни 1986 г.В случаите, когато държавите-членки считат, че, по технически причини, е невъзможно да използват заместващи продукти, те могат да продължат да разрешават употребата на PCBs, PCTs и приготвените от тях препарати, доколкото последните са предназначени изключително, при нормалните условия на поддръжка на съоръженията, за допълване до нивото на съдържащите PCBs течности, в надлежно функциониращите налични инсталации, закупени преди влизането в сила на настоящата директива.6.най-късно до 30 юни 1986 г.: суровинни и междинни продукти за по-нататъшна преработка до други продукти, които не са забранени с Директива 76/769/ЕИО и директивите, които я изменят; след 30 юни 1986 г., държавите-членки могат, при условие че изпратят до Комисията предварително уведомление за причините, да предоставят изключения от забраната върху търговията с и употребата на въпросните суровинни и междинни продукти, ако държавите-членки счетат, че тези изключения не водят до вредни за здравето и за околната среда последици. |--------------------------------------------------


title: Директива 2009/32/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 година за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно екстракционните разтворители, използвани в производството на храни и съставките на храни (преработена) (Текст от значение за ЕИП)

text:
               6.6.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 141/3

      ДИРЕКТИВА 2009/32/ЕО НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА

   от 23 април 2009 година
   за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно екстракционните разтворители, използвани в производството на храни и съставките на храни
   (преработена)
   (текст от значение за ЕИП)
   ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 95 от него,
   като взеха предвид предложението на Комисията,
   като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
   в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора (2),
   като имат предвид, че:

               (1)

               Директива 88/344/ЕИО на Съвета от 13 юни 1988 г. за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно екстракционните разтворители, използвани в производството на храни и хранителни съставки (3) е била неколкократно и съществено изменяна (4). Предвид внасянето на нови изменения е желателно тя да бъде преработена с оглед постигане на яснота.

               (2)

               Различията в националните законодателства в областта на екстракционните разтворители затрудняват свободното движение на храни и могат да създадат условия за неравноправна конкуренция, като по този начин пряко засегнат функционирането на вътрешния пазар.

               (3)

               Сближаването на законодателствата е необходимо, за да се осигури свободното движение на храни.

               (4)

               Законодателството относно екстракционните разтворители, предназначени за употреба в храните, следва на първо място да отчита изискванията на човешкото здраве, но също така и, при спазване на наложените ограничения за защита на здравето, икономическите и технически потребности.

               (5)

               Подобно сближаване следва да включва съставянето на единен списък на екстракционните разтворители, използвани в производството на храни или съставки на храни. Следва да се уточнят също така и общите критерии за чистота.

               (6)

               Употребата на екстракционни разтворители в условията на добра производствена практика следва да доведе до отстраняването на всички или на по-голямата част от остатъците от разтворителите в храните или в съставките на храни.

               (7)

               При тези условия наличието на остатъци или на разпадни продукти в крайните храни или в съставките на храни може да не е умишлено, но да е технически неизбежно.

               (8)

               Макар и по принцип полезно, не се налага определянето на специфично ограничение за веществата, изброени в част I от приложение I, които се считат за приемливи от гледна точка на безопасността за потребителя, при условие че се използват в условията на добра производствена практика.

               (9)

               С оглед защита на общественото здраве, следва да се уточнят условията за употреба на екстракционните разтворители, изброени в части II и III на приложение I, както и на разрешените максимални количества остатъци в храните и съставките на храни.

               (10)

               Следва да се определят специфичните критерии за чистота за екстракционните разтворители, както и методи за анализ и взимане на проби от екстракционните разтворители във и върху храните.

               (11)

               Ако вследствие на нова информация употребата на даден екстракционен разтворител, посочен в настоящата директива, представлява риск за здравето, държавите-членки следва да могат да спрат или да ограничат употребата му или да намалят допустимите количества до взимането на решение на общностно равнище.

               (12)

               Мерките, необходими за изпълнението на настоящата директива, следва да се приемат в съответствие с Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. за установяване на условията и реда за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (5).

               (13)

               По-специално, на Комисията следва да бъде предоставено правомощието да изменя списъка на екстракционни разтворители, които могат да се използват при преработката на суровини, на храни, на компонентите на храните, или на съставките на храните, и на условия за тяхната употреба и максимално допустимите количества на остатъците, както и да приеме специфични критерии за чистота на екстракционните разтворители, методите за анализ, необходими за проверка на спазването на общите и на специфичните критерии за чистота, както и методите за анализ и взимане на проби от екстракционните разтворители във и върху храните. Тъй като тези мерки са от общ характер и са предназначени да изменят несъществени елементи на настоящата директива, включително чрез допълването ѝ с нови несъществени елементи, те трябва да бъдат приети в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, предвидена в член 5а от Решение 1999/468/ЕО.

               (14)

               По причини за ефективност, сроковете, които обикновено са приложими в рамките на процедурата по регулиране с контрол, следва да бъдат съкратени за приемането на изменения на списъка на екстракционни разтворители, които могат да се използват при преработката на суровини, храни, компоненти на храни или съставки на храни, и условията за тяхната употреба и максимално допустимите количества на остатъците, както и за приемането на специфични критерии за чистота на екстракционните разтворители.

               (15)

               Когато, поради императивни причини за спешност, и по-специално при случаи на риск за човешкото здраве, сроковете, които обикновено са приложими в рамките на процедурата по регулиране с контрол, не могат да бъдат спазени, Комисията следва да може да използва процедурата по спешност, предвидена в член 5а, параграф 6 от Решение 1999/468/ЕО за приемането на изменения на списъка на екстракционни разтворители, които могат да се използват при преработката на суровини, храни, компоненти на храни или съставки на храни, и условията за тяхната употреба и максимално допустимите количества на остатъците, за приемането на специфични критерии за чистота на екстракционните разтворители, както и за приемането на изменения на настоящата директива, когато е установено, че употребата в храни на някои от веществата, изброени в приложение I, или че количеството на една или повече съставки, които са посочени в член 3 и се съдържат в тези вещества, може да застраши човешкото здраве, дори и да съответстват на условията, предвидени в настоящата директива.

               (16)

               Новите елементи, въведени в настоящата директива, се отнасят единствено до процедурите на комитет. Следователно транспонирането им от държавите-членки не е необходимо.

               (17)

               Настоящата директива не следва да засяга задълженията на държавите-членки относно посочените в приложение II, част Б срокове за транспониране на директивите в националното право,

         ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
   Член 1
   1.   Настоящата директива се прилага за екстракционни разтворители, които се използват или са предназначени за употреба в производството на храни или на съставки на храни.
   Настоящата директива не се прилага за екстракционни разтворители, които се използват в производството на добавки в храните, витамини или други такива добавки, освен ако тези добавки в храните, витамини или други такива добавки не са изброени в приложение I.
   Независимо от това, държавите-членки гарантират, че употребата на добавки в храните, витамини или други такива добавки няма да доведе до съдържание на остатъци от екстракционни разтворители в храните на нива, опасни за човешкото здраве.
   Настоящата директивата се прилага без да се засягат разпоредбите, приети съгласно специални правила на Общността.
   2.   За целите на настоящата директива:

               а)

               „разтворител“ означава всяко вещество за разтваряне на храна или на компонент на храна, включително и всеки замърсител във или върху тази храна;

               б)

               „екстракционен разтворител“ означава разтворител, който се използва в процедурата на екстракция при преработката на суровини, на храни или на компоненти или съставки на тези продукти, който е отстранен, но поради техническа невъзможност, макар и неумишлено, може да присъства под формата на остатъци или разпадни продукти в храните или в съставките на храни.

         Член 2
   1.   Държавите-членки разрешават употребата на веществата или материалите, изброени в приложение I, в качеството им на екстракционни разтворители при производството на храни или на съставки на храни, при спазване на условията за употреба и, когато е уместно, на максимално допустимите количества остатъци, които са определени в посоченото приложение.
   Държавите-членки не могат да забраняват, да ограничават или да препятстват предлагането на пазара на храни или съставки на храни по съображения, свързани с екстракционните разтворители или остатъци от тях, ако са спазени разпоредбите на настоящата директива.
   2.   Държавите-членки не разрешават употребата като екстракционни разтворители на други вещества или материали и не допълват условия за употреба и не увеличават разрешените количества остатъци от екстракционните разтворители, изброени в приложение I, в сравнение посоченото в това приложение.
   3.   Разрешава се употребата като екстракционни разтворители за производството на храни и съставки на храни на вода, към която са добавени вещества за урегулиране на киселинността или алкалността, както и на други хранителни вещества, които притежават разтворителни свойства.
   Член 3
   Държавите-членки предприемат всички необходими мерки, за да гарантират, че по отношение на веществата и материалите, изброени в приложение I като екстракционни разтворители, са спазени следните общи и специфични критерии за чистота:

               а)

               да не съдържат токсикологично опасно количество от какъвто и да е елемент или вещество;

               б)

               при условие че се спазват ограниченията, произтичащи от специфичните критерии за чистота, приети в съответствие с член 4, буква г) — да не съдържат повече от 1 mg/kg арсеник или повече от 1 mg/kg олово;

               в)

               да отговарят на специфичните критерии за чистота, приети в съответствие с член 4, буква г).

         Член 4
   Комисията приема, както следва:

               а)

               необходимите изменения в приложение I, като взема предвид научния и технически прогрес в областта на употребата на разтворителите, условията за тяхната употреба и максимално допустимите количества на остатъци;

               б)

               методите за анализ, необходими за проверка на спазването на общите и на специфичните критерии за чистота, предвидени в член 3;

               в)

               процедурата за взимане на проби и методите за качествен и количествен анализ на екстракционните разтворители, изброени в приложение I и използвани в храните и в съставките на храни;

               г)

               ако е необходимо — специфичните критерии за чистота на екстракционните разтворители, посочени в приложение I, и по-специално максимално разрешените количества на живак и на кадмий в екстракционните разтворители.

         Мерките, посочени в първа алинея, букви б) и в), предназначени да изменят несъществени елементи на настоящата директива, включително чрез допълването ѝ, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 6, параграф 2.
   Мерките, посочени в първа алинея, букви а) и г), предназначени да изменят несъществени елементи на настоящата директива, включително чрез допълването ѝ, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 6, параграф 3.
   Когато е необходимо, мерките, посочени в първа алинея, букви а) и г), се приемат в съответствие с процедурата по спешност, посочена в член 6, параграф 4.
   Член 5
   1.   Ако дадена държава-членка, вследствие на нова информация или на преоценка на съществуващата информация, направена след приемането на настоящата директива, има достатъчни основания да счита, че употребата в храни на някое от веществата, посочени в приложение I, или нивото на един или повече от компонентите, посочени в член 3 и съдържащи се в тези вещества, може да застраши човешкото здраве, въпреки че са спазени условията, предвидени в настоящата директива, тази държава-членка може временно да спре или да ограничи прилагането на съответните разпоредби на своята територия. Тя незабавно уведомява другите държави-членки и Комисията за това, като излага причините за решението си.
   2.   Комисията разглежда във възможно най-кратки срокове доказателствата, представени от държавата-членка и след консултации с комитета, посочен в член 6, параграф 1, дава своето становище по този въпрос и взема подходящи мерки, които да заменят мерките, посочени в параграф 1 от настоящия член.
   3.   Ако Комисията реши, че е необходимо да се внесат изменения в настоящата директива, за да се преодолеят посочени в параграф 1 трудности и да се гарантира защитата на човешкото здраве, тя приема тези изменения.
   Тези мерки, предназначени да изменят несъществени елементи на настоящата директива, се приемат в съответствие с процедурата по спешност, посочена в член 6, параграф 4.
   Всяка държава-членка, която е приела защитни мерки, може да продължи да ги прилага до влизането в сила на измененията на нейната територия.
   Член 6
   1.   Комисията се подпомага от Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните, създаден с член 58 от Регламент (ЕО) № 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2002 г. за установяване на общите принципи и изисквания на законодателството в областта на храните, за създаване на Европейски орган за безопасност на храните и за определяне на процедури относно безопасността на храните (6).
   2.   При позоваване на настоящия параграф се прилагат член 5а, параграфи 1—4 и член 7 от Решение 1999/468/ЕО, като се вземат предвид разпоредбите на член 8 от него.
   3.   При позоваване на настоящия параграф се прилагат член 5а, параграфи 1—4 и параграф 5, буква б), и член 7 от Решение 1999/468/ЕО, като се вземат предвид разпоредбите на член 8 от него.
   Сроковете, посочени в член 5а, параграф 3, буква в), параграф 4, буква б) и параграф 4, буква д) от Решение 1999/468/ЕО, се определят съответно на два месеца, един месец и два месеца.
   4.   При позоваване на настоящия параграф се прилагат член 5а, параграфи 1, 2, 4 и 6, и член 7 от Решение 1999/468/ЕО, като се вземат предвид разпоредбите на член 8 от него.
   Член 7
   1.   Държавите-членки предприемат всички необходими мерки, за да гарантират, че веществата, посочени в приложение I и предназначени за употреба като екстракционни разтворители в храните, не могат да се предлагат на пазара, ако следната лесно видима, ясно четлива и незаличима информация не е нанесена на опаковката, контейнерите или етикетите:

               а)

               търговско наименование, посочено в приложение I;

               б)

               ясно обозначение, че качеството на материала е подходящо за употребата му за екстракция от храните или от съставките на храни;

               в)

               обозначение, което да позволява идентифицирането на цялата партида;

               г)

               наименованието или фирмата и адреса на производителя или на лицето, което опакова продукта, или на продавача, установен в Общността;

               д)

               нетното количество, изразено в единици за обем;

               е)

               ако е необходимо — специфичните условия за съхранение или за употреба.

         2.   Чрез дерогация от параграф 1, информацията, посочена в букви в), г), д) и е) от посочения параграф, може да фигурира само в търговските документи, отнасящи се до партидата, които се представят при или преди доставката.
   3.   Настоящият член не засяга по-точните или по-подробните разпоредби, приети от Общността относно теглилките и мерките, нито разпоредбите, приложими за класифицирането, опаковането и етикетирането на опасни вещества и смеси.
   4.   Държавите-членки се въздържат от приемане на по-подробни изисквания от тези, посочени в настоящия член по отношение на начина, по който да се представя предвидената информация.
   Въпреки това, всяка държава-членка осигурява забраната на продажбата на екстракционни разтворители на собствената си територия, ако предвидената в настоящия член информация не фигурира на лесно разбираем за купувачите език, освен ако не са предприети други мерки, които да гарантират, че купувачът е информиран. Настоящата разпоредба не забранява информацията да бъде изписана на няколко езика.
   Член 8
   1.   Настоящата директива се прилага и по отношение на екстракционните разтворители, които се използват или са предназначени за употреба в производството на храни или на съставки на храни, внасяни в Общността.
   2.   Настоящата директива не се прилага нито по отношение на екстракционните разтворители, нито по отношение на храните, предназначени за износ извън Общността.
   Член 9
   Директива 88/344/ЕИО, изменена с актовете, посочени в приложение II, част А, се отменя, без да се засягат задълженията на държавите-членки относно посочените в приложение II, част Б срокове за транспониране в националното право на директивите.
   Позоваванията на отменената директива се считат за позовавания на настоящата директива и се четат съгласно таблицата на съответствието в приложение III.
   Член 10
   Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
   Член 11
   Адресати на настоящата директива са държавите-членки.

      Съставено в Страсбург на 23 април 2009 година.

            За Европейския парламент

            Председател

         H.-G. PÖTTERING

            За Съвета

            Председател

         P. NEČAS

      (1)  ОВ C 224, 30.8.2008 г., стр. 87.

      (2)  Становище на Европейския парламент от 23 септември 2008 г. (все още непубликувано в Официален вестник) и Решение на Съвета от 23 март 2009 г.

      (3)  ОВ L 157, 24.6.1988 г., стр. 28.

      (4)  Вж. приложение II, част А.

      (5)  ОВ L 184, 17.7.1999 г., стр. 23.

      (6)  ОВ L 31, 1.2.2002 г., стр. 1.

      ПРИЛОЖЕНИЕ I

         ЕКСТРАКЦИОННИ РАЗТВОРИТЕЛИ, ЧИЯТО УПОТРЕБА Е РАЗРЕШЕНА ПРИ ПРЕРАБОТКАТА НА СУРОВИНИ, НА ХРАНИ, НА КОМПОНЕНТИТЕ НА ХРАНИТЕ ИЛИ НА ТЕХНИТЕ СЪСТАВКИ

      ЧАСТ I

         Екстракционни разтворители, при чиято употреба се спазват добрите производствени практики
          (1)

      Наименование:

                  Пропан

                  Бутан

                  Етилацетат

                  Етанол

                  Въглероден диоксид

                  Ацетон (2)

                  Азотен оксид

            ЧАСТ II

         Екстракционни разтворители, за които са определени условията за употреба

                  Наименование

                  Условия за употреба
                  (кратко описание на екстракцията)

                  Максимално допустимо количество на остатъци в екстрахираната храна или съставка на храна

                  Хексан (3)

                  Производство и/или фракциониране на мазнини и масла и производство на какаово масло

                  1 mg/kg в мазнините, маслата или какаовото масло

                  Приготвяне на обезмаслени протеинови продукти и обезмаслени брашна

                  10 mg/kg в храните, които съдържат обезмаслени протеинови продукти и обезмаслени брашна

                  30 mg/kg в обезмаслените соеви продукти във вида, предназначен за продажба на крайния потребител

                  Приготвяне на обезмаслени зърнени зародиши

                  5 mg/kg в обезмаслените зърнени зародиши

                  Метилацетат

                  Декофеинизиране или премахване на горчиви и дразнещи съставки от кафе и чай

                  20 mg/kg в кафето или в чая

                  Производство на захар от меласа

                  1 mg/kg в захарта

                  Етилметилкетон (4)

                  Фракциониране на мазнини и масла

                  5 mg/kg в мазнините или маслата

                  Декофеинизиране или премахване на горчиви и дразнещи съставки от кафе и чай

                  20 mg/kg в кафето или в чая

                  Дихлорметан

                  Декофеинизиране или премахване на горчиви и дразнещи съставки от кафе и чай

                  2 mg/kg в печеното кафе и 5 mg/kg в чая

                  Метанол

                  За всички видове употреба

                  10 mg/kg

                  Пропан-2-ол

                  За всички видове употреба

                  10 mg/kg

            ЧАСТ III

         Екстракционни разтворители, за които са определени условия за употреба

                  Наименование

                  Максимално количество на остатъци в храните след употребата на екстракционни разтворители за производството на ароматизанти от естествени ароматни вещества

                  Диетил етер

                  2 mg/kg

                  Хексан (5)

                  1 mg/kg

                  Циклохексан

                  1 mg/kg

                  Метилацетат

                  1 mg/kg

                  Бутан-1-ол

                  1 mg/kg

                  Бутан-2-ол

                  1 mg/kg

                  Етилметилкетон (5)

                  1 mg/kg

                  Дихлорметан

                  0,02 mg/kg

                  пропан-1-ол

                  1 mg/kg

                  1,1,1,2-тетрафлуоретан

                  0,02 mg/kg

         (1)  Добрите производствени практики предполагат, че след употребата на екстракционен разтворител в храните остават само остатъци или разпадни продукти в технически неизбежни количества, които не представляват опасност за човешкото здраве.

         (2)  Забранява се употребата на ацетон за рафиниране на кюспе от зехтин.

         (3)  Хексан е търговски продукт на основата на нециклични наситени въглеводороди, съдържащи 6 атома въглерод, които се дестилират между 64 °C и 70 °C. Забранява се комбинираната употреба на хексан и етилметилкетон.

         (4)  Нивото на n-хексан в този разтворител не следва да надвишава 50 mg/kg. Забранява се комбинираната употреба на хексан и етилметилкетон.

         (5)  Забранява се комбинираната употреба на хексан и етилметилкетон.

      ПРИЛОЖЕНИЕ II
      ЧАСТ A

         Отменената директива и списък на нейните последващи изменения

         (посочени в член 9)

                  Директива 88/344/ЕИО на Съвета
                  (ОВ L 157, 24.6.1988 г., стр. 28)

                  Директива 92/115/ЕИО на Съвета
                  (ОВ L 409, 31.12.1992 г., стр. 31)

                  Директива 94/52/ЕО на Европейския парламент и на Съвета
                  (ОВ L 331, 21.12.1994 г., стр. 10)

                  Директива 97/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета
                  (ОВ L 331, 3.12.1997 г., стр. 7)

                  Регламент (ЕО) № 1882/2003 на Европейския парламент и на Съвета
                  (ОВ L 284, 31.10.2003 г., стр. 1)

                  Единствено точка 9 от приложение III

            ЧАСТ Б

         Срокове за транспониране в националното право

         (посочени в член 9)

                  Директива

                  Срок за транспониране

                  88/344/ЕИО

                  13 юни 1991 г.

                  92/115/ЕИО

                              а)

                           1 юли 1993 г.

                              б)

                           1 януари 1994 г. (1)

                  94/52/ЕО

                  7 декември 1995 г.

                  97/60/ЕО

                              а)

                           27 октомври 1998 г.

                              б)

                           27 април 1999 г. (2)

         (1)  В съответствие с член 2, параграф 1 от Директива 92/115/ЕИО:
      „Държавите-членки изменят своите законови, подзаконови и административни разпоредби, с цел да:

                  —

                  разрешат търговията с продукти, които са съобразени с настоящата директива, най-късно до 1 юли 1993 г.,

                  —

                  забранят търговията с продукти, които не са съобразени с настоящата директива, считано от 1 януари 1994 г.“

         (2)  В съответствие с член 2, параграф 1 от Директива 97/60/ЕО:
      „Държавите-членки изменят законовите, подзаконовите и административните си разпоредби, с цел да:

                  —

                  разрешат търговията с продуктите, които съответстват на Директива 88/344/ЕИО, изменена с настоящата директива, най-късно до 27 октомври 1998 г.;

                  —

                  забранят търговията с продуктите, които не съответстват на Директива 88/344/ЕИО, изменена с настоящата директива, считано от 27 април 1999 г. С продуктите, които вече са пуснати на пазара или са етикетирани преди тази дата, и които не съответстват на Директива 88/344/ЕИО, изменена с настоящата директива, може да се търгува до изчерпване на наличните количества.“

      ПРИЛОЖЕНИЕ III

         Таблица на съответствието

                  Директива 88/344/ЕИО

                  Настоящата директива

                  Член 1, параграф 1

                  Член 1, параграф 1

                  Член 1, параграф 3

                  Член 1, параграф 2

                  Член 2, параграф 1

                  Член 2, параграф 1

                  Член 2, параграф 2

                  Член 2, параграф 2

                  Член 2, параграф 3

                  —

                  Член 2, параграф 4

                  Член 2, параграф 3

                  Член 3

                  Член 3

                  Член 4

                  Член 4

                  Член 5

                  Член 5

                  Член 6, параграф 1

                  Член 6, параграф 1

                  Член 6, параграф 2

                  —

                  Член 6, параграф 3

                  —

                  —

                  Член 6, параграф 2

                  —

                  Член 6, параграф 3

                  —

                  Член 6, параграф 4

                  Член 7

                  Член 7

                  Член 8

                  Член 8

                  Член 9

                  —

                  —

                  Член 9

                  —

                  Член 10

                  Член 10

                  Член 11

                  Приложение

                  Приложение I

                  —

                  Приложение II

                  —

                  Приложение III