title: Директива на Съвета от 12 юли 1982 година за изменение на Директива 78/663/ЕИО за установяване на специфични критерии за чистота на емулгатори, стабилизатори, сгъстители и желиращи вещества, предназначени за влагане в храни

text:
               13/ 06

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               64

         31982L0504

               L 230/35

               ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ

      ДИРЕКТИВА НА СЪВЕТА

   от 12 юли 1982 година
   за изменение на Директива 78/663/ЕИО за установяване на специфични критерии за чистота на емулгатори, стабилизатори, сгъстители и желиращи вещества, предназначени за влагане в храни
   (82/504/ЕИО)
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
   като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност,
   като взе предвид Директива 74/329/ЕИО на Съвета от 18 юни 1974 г. за сближаване на законодателствата на държавите-членки, отнасящи се до емулгатори, стабилизатори, сгъстители и желиращи вещества, предназначени за влагане в храни (1), последно изменена с Директива 80/597/ЕИО (2), и по-специално член 7, параграф 1 от нея,
   като взе предвид предложението на Комисията,
   като има предвид, че Директива 78/663/ЕИО на Съвета (3) формулира специфични критерии за чистота на емулгатори, стабилизатори, сгъстители и желиращи вещества, предназначени за влагане в храни;
   като има предвид, че Директива 80/597/ЕИО е изменила приложение I към Директива 74/329/ЕИО, за да бъдат разрешени ксантанът (Е 415) и целулозата на прах (Е 460 — (ii)) и по тази причина трябва да се дефинират критериите за чистота на тези вещества, а в последствие да се коригира номенклатурата на Е 460;
   като има предвид, че Директива 78/663/ЕИО постановява, че що се отнася до веществата Е 474 и Е 477, Съветът може като действа единодушно по предложение на Комисията да вземе решение за необходимите изменения до 31 декември 1981 г.;
   като има предвид, че трябва да се изменят критериите за чистота на веществата Е 400, Е 401, Е 402, Е 403, Е 404 и Е 405, за да се отчетат научните разработки и по-специално методите за анализ,
   ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
   Член 1
   Директива 78/663/ЕИО се изменя както следва:

               1.

               Член 2 се замества от следното:
               „Член 2
               Що се отнася до веществата, посочени в приложението под номер Е 477, държавите-членки могат до 31 декември 1984 г. да разрешат за използване в храни продукт, който не съдържа повече от 4 % димер и тример на 1,2-пропандиол.“

               2.

               Приложението се изменя както следва:

                           а)

                           За номера Е 400, Е 401, Е 402, Е 403, Е 404 и Е 405 текстът, който се отнася до веществата, неразтворими в разредена NaOH, се премахва и текстът, отнасящ се до неразтворима в киселина пепел се заменя от „не повече от 2 %“.

                           б)

                           Следният текст се добавя между номера Е 414 и Е 420 — (i):
                           „Е 415   — Гума ксантан

                                          Химическо описание

                                       Гумата ксантан е полизахарид с високо молекулно тегло, произведен чрез чисто-културна ферментация на въглехидрат с Xanthomonas campestris, пречистен чрез извличане с етанол или изопропанол, изсушен и смлян. Той съдържа D-глюкоза и D-маноза като доминантни хексозни единици заедно с D-глюкоронова киселина и 2-оксопропанова (пирогроздена) киселина и се приготвя като натриева, калиева или калциева сол. Разтворът му е неутрален.

                                          Описание

                                       Прах с кремав цвят.

                                          Съдържание

                                       Ксантанът дава на освободена от летливо вещество база не по-малко от 4,2 % и не повече от 5,0 % въглероден диоксид.

                                          Летливо вещество

                                       Не повече от 15 %, определени след изсушаване при 105 °С за 2,5 часа.

                                          Пепел

                                       Не повече от 16 % на освободена от летливо вещество база са определени при 600 °С след изсушаване при 105 °С за четири часа.

                                          2-оксопропанова (пирогроздена) киселина

                                       Не по-малко от 1,5 %.

                                          Азот

                                       Не повече от 1,5 %.

                                          2-пропанол (изопропанол)

                                       Не повече от 750 mg/kg.

                                          Микробиологични критерии

                                       Отсъстват жизнеспособни клетки на Xanthomonas campestris.“

                           в)

                           Номер „Е 460“ става „Е 460 — (i)“.

                           г)

                           Следният текст се добавя между Е 460 — (i) и Е 461:
                           „Е 460   — (ii) Целулоза на прах

                                          Химическо описание

                                       Прахообразната целулоза е пречистена, механически смляна целулоза, която е приготвена чрез обработка на алфа-целулоза, получена директно от нишков растителен материал. Тя има молекулно тегло от 1,6 × 105.

                                          Описание

                                       Бял прах без мирис.

                                          Съдържание

                                       Не по-малко от 92 % (С12Х20О10)n

                                          Летливо вещество

                                       Не повече от 7 %, определени чрез изсушаване при 105 °С за 3 часа

                                          рН

                                       Разклатете около 5 g с 40 ml свободна от въглероден диоксид вода и центрофугирайте. рН на плаващата по повърхността течност е между 5,0 и 7,5.

                                          Сулфатна пепел

                                       Не повече от 0,3 %, определени при 800 ± 25 °С

                                          Водоразтворими вещества

                                       Не повече от 1 %“

                           д)

                           В Е 474:

                                       —

                                       Последното изречение на въведения текст, който се отнася до химическото описание, се заменя от следното:
                                       „За тяхното приготвяне не се използват други органични разтворители, освен циклохексан, диметилформамид, етилетаноат (етилов ацетат), 2-бутанол (изобутанол) и 2-пропанол (изопропанол).“

                                       —

                                       Добавя се следният нов текст:

                                                         „Общо съдържание на циклохексан и 2-бутанол:

                                                      Не повече от 10 mg/kg поотделно или в комбинация.“

                           е)

                           Под Е 477, текстът, отнасящ се до димер и тример на 1,2-пропандиол се заменя със следния:
                           „Не повече от 0,5 %.“

         Член 2
   Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива не по-късно от 1 януари 1984 г. Те незабавно информират Комисията за това.
   Член 3
   Адресати на настоящата директива са държавите-членки.

      Съставено в Брюксел на 12 юли 1982 година.

            За Съвета

            Председател

         J. NØRGAARD

      (1)  ОВ L 189, 12.7.1974 г., стр. 1.

      (2)  ОВ L 155, 23.6.1980 г., стр. 23.

      (3)  ОВ L 223, 14.8.1978 г., стр. 7.


title: Директива на Съвета от 18 декември 1975 година за сближаването на законодателствата на държавите-членки относно задължителните регистрационни табели и обозначения на моторни превозни средства и техните ремаркета, тяхното разположение и метод на закрепване

text:
Важна правна забележка

|

31976L0114

Официален вестник n° L 024 , 30/01/1976 стр. 0001 - 0005 специално финландско издание: глава 13 том 4 стр. 0175  специално гръцко издание: глава 13 том 3 стр. 0144  специално шведско издание: глава 13 том 4 стр. 0175  специално испанско издание: глава 13 том 4 стр. 0184  специално португалско издание глава 13 том 4 стр. 0184  специално чешко издание глава 13 том 003 стр. 47  - 51 специално испанско издание глава 13 том 003 стр. 47  - 51 специално унгарско издание глава 13 том 003 стр. 47  - 51 специално литвийско издание глава 13 том 003 стр. 47  - 51 LV.ES глава 13 том 003 стр. 47  - 51 MT.ES глава 13 том 003 стр. 47  - 51 PL.ES глава 13 том 003 стр. 47  - 51 SK.ES глава 13 том 003 стр. 47  - 51 специално словенско издание глава 13 том 003 стр. 47  - 51

		19751218Директива на Съветаот 18 декември 1975 годиназа сближаването на законодателствата на държавите-членки относно задължителните регистрационни табели и обозначения на моторни превозни средства и техните ремаркета, тяхното разположение и метод на закрепване(76/114/ЕИО)СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално член 100 от него,като взе предвид предложението на Комисията,като взе предвид становището на Асамблеята [1],като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет [2],като има предвид, че техническите изисквания, на които моторните превозни средства трябва да отговарят съгласно националните законодателства, отнасящи се, inter alia, до задължителните регистрационни табели и обозначения, и тяхното разположение и метод на закрепване;като има предвид, че тези изисквания се различават в отделните държави-членки; като има предвид, че следователно е необходимо всички държави-членки да приемат същите изисквания, било в допълнение към или на мястото на съществуващите им правила, с цел по-специално, да се разреши процедурата за типово одобрение на ЕИО, която беше предмет на Директива 70/156/ЕИО на Съвета от 6 февруари 1970 г. за сближаването на законодателствата на държавите-членки относно типовото одобряване на моторни превозни средства и техните ремаркета [3], да бъде приложена по отношение на всеки тип превозно средство;като има предвид, че сближаването на националните законодателства относно моторни превозни средства включва взаимното признаване от държавите-членки на проверките, извършени от всяка от тях на базата на общите разпоредби; като има предвид, че за да функционира такава една система ефективно, тези разпоредби трябва да бъдат прилагани от всички държави-членки, считано от една и съща дата,ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:Член 1За целите на настоящата директива "превозно средство" означава всяко моторно превозно средство, предназначено за използване по пътя, с или без каросерия, имащо поне четири колела и максимална проектна скорост, надвишаваща 25 км/ч., и неговите ремаркета, с изключение на превозни средства, които се движат по релси, селскостопански или горски трактори и машини, и обществените транспортни средства.Член 2Никоя държава-членка не може да откаже да предостави типово одобрение на ЕИО или национално типово одобрение на дадено превозно средство, на основания, отнасящи се до задължителните регистрационни табели и обозначения, и тяхното разположение и метод на закрепване, ако те удовлетворяват изискванията, фигуриращи в приложението.Член 3Никоя държава-членка не може да откаже регистрацията или да забрани продажбата, пускането в движение или използването на дадено превозно средство, на основания, отнасящи се до задължителните регистрационни табели и обозначения, и тяхното разположение и метод на закрепване, ако те удовлетворяват изискванията, фигуриращи в приложението към настоящата директива.Член 4Измененията, необходими за привеждане в съответствие с техническия прогрес, се приемат в съответствие с процедурата, предвидена в член 13 от Директива 70/156/ЕИО.Член 51. До 1 януари 1977 г., държавите-членки приемат и публикуват необходимите разпоредби, за да се съобразят с настоящата директива и незабавно информират Комисията за това.Те прилагат тези разпоредби, считано от 1 октомври 1978 г.2. След нотифициране на настоящата директива, държавите-членки предприемат стъпки за своевременно информиране на Комисията, за да може да представи възраженията си по всички проекти на законови, подзаконови или административни разпоредби, които те възнамеряват да приемат в областта, уредена с настоящата директива.Член 6Адресати на настоящата директива са държавите-членки.Съставено в Брюксел на 18 декември 1975 година.За СъветаПредседателM. Toros[1] ОВ С 5, 8.1.1975 г., стр. 41.[2] ОВ С 47, 27.2.1975 г., стр. 4.[3] ОВ L 42, 23.2.1970 г., стр. 1.--------------------------------------------------19751218ПРИЛОЖЕНИЕ1. ОБЩИ ПОЛОЖЕНИЯ1.1. Всички превозни средства да са снабдени с регистрационните табели и обозначения, описани в следващите раздели. Регистрационната табела и обозначенията се закрепват, било от производителя, или от негов оторизиран представител.2. РЕГИСТРАЦИОННИ ТАБЕЛИ НА ПРОИЗВОДИТЕЛЯ2.1. Дадена регистрационна табела на производителя, чиито образец фигурира в допълнението към настоящото приложение, трябва да бъде здраво закрепена на видно и леснодостъпно място, върху част, която обикновено не подлежи на подмяна при употреба. Тя трябва ясно и незаличимо да посочва следната информация, изброена в реда:2.1.1. Име на производителя.2.1.2. Номер на типовото одобрение на ЕИО [1].Този номер е съставен от малка буква "д", последвана в установения ред от отличителния номер или букви на сраната, която е предоставила типовото одобрение на ЕИО (1 за Германия, 2 за Франция, 3 за Италия, 4 за Нидерландия, 6 за Белгия, 11 за Обединеното Кралство, 13 за Люксембург, DK за Дания, IRL за Ирландия) и от номера на типовото одобрение, съответстващ на номера на удостоверението за типово одобрение на превозно средство. Поставя се звездичка между буквата "д" и отличителния номер или букви на страната, която е предоставила типовото одобрение на ЕИО, и между отличителния номер или букви и номера на типовото одобрение.2.1.3. Идентификационен номер на превозно средство.2.1.4. Максимално допустимо тегло за натоварване на превозното средство.2.1.5. Максимално допустимо тегло за натоварване за цялата композиция, когато превозното средство се използва за теглене.2.1.6. Максимално допустимо тегло за натоварване на всяка ос, изброени отпред назад.2.1.7. В случая на полуремаркета, максимално допустимото тегло на шенкелния болт на петото колело.2.1.8. Изискванията от 2.1.4. до 2.1.7. не влизат в сила до изтичането на 12 месеца от датата на приемане на Директива на Съвета относно теглото и размерите на моторни превозни средства и техните ремаркета. Междувременно обаче дадена държава-членка може да изиска максимално допустимото тегло, предписано в нейното национално законодателство, да бъде посочено върху регистрационната табела на всяко превозно средство, което е било пуснато в движение на нейната територия.Ако технически допустимото тегло е по-голямо от максимално допустимото тегло, въпросната държава-членка може да изиска технически допустимото тегло също да бъде посочено. Теглото се посочва в две колони: максимално допустимото тегло в ляво и технически допустимото тегло в дясно.2.2. Производителят може да даде допълнителна информация под или отстрани до предписаните обозначения, извън ясно очертания правоъгълник, който включва само информацията, предписана в 2.1.1. до 2.1.8 (виж допълнението към настоящото приложение).3. ИДЕНТИФИКАЦИОНЕН НОМЕР НА ПРЕВОЗНО СРЕДСТВОИдентификационният номер на превозното средство е фиксирана комбинация от знаци, приписана на всяко превозно средство от производителя. Неговата цел е да се гарантира, че всяко превозно средство може да бъде ясно идентифицирано за период от 30 години чрез посредничеството на производителя, без да има нужда да се прибягва до допълнителни данни. Идентификационният номер на превозното средство трябва да отговаря на следните изисквания:3.1. Трябва да е маркиран върху регистрационната табела на производителя, а също така и върху шасито, рамката или други подобни структури.3.1.1. Трябва да се състои от два раздела: първия, състоящ се от не повече от шест знака (букви или цифри), показващи общите характеристики на превозното средство, и по-специално типа и модела; втория, състоящ се от осем знака, от които първите четири могат да бъдат букви или цифри, а останалите четири само цифри, предоставящ, заедно с първия раздел, ясна идентификация на определено превозно средство.3.1.2. Винаги когато е възможно, трябва да бъде маркирано на един ред. Като изключение, по технически причини, може също така да бъде маркирано на два реда. В този случай, обаче, не трябва да има никакви празни позиции в рамките на двата раздела.Не трябва да има никакво разстояние между знаците.Във втория раздел, всяка празна позиция трябва да бъде попълнена с нула, с цел да се постигне изискваният брой от осем знаци.Началото и краят на всеки ред трябва да бъдат обозначени със символ, който не е нито арабска цифра, нито римска главна буква, и който не може да бъде сбъркан с такива знаци. Позволено е също така да се постави такъв символ между двата раздела, на един ред (3.1.1).3.2. Освен това, идентификационният номер трябва:3.2.1. да бъде маркиран върху шасито, рамката или други подобни структури, от дясната част на превозното средство;3.2.2. да бъде поставен на ясно видимо и достъпно място посредством метод, като набиване или щамповане, по такъв начин, че да не може да се заличи или развали.4. ЗНАЦИ4.1. Римски букви и арабски цифри трябва да се използват за всички обозначения, предвидени в раздели 2 и 3. Римските букви обаче, използвани за обозначенията, предвидени в точки 2.1.1 и 2.1.3 и 3, трябва да бъдат главни букви.4.2. За идентификационния номер на превозното средство:4.2.1. употребата на буквите I, O и Q, както и тирета, звездички и други специални знаци, различни от символите, упоменати в последния параграф на точка 3.1.2, не е позволено;4.2.2. минималната височина на буквите и цифрите е както следва:4.2.2.1. 7 мм за знаците, маркирани директно върху шасито, рамката или други подобни структури на превозното средство;4.2.2.2. 4 мм. за знаците, маркирани върху регистрационната табела на производителя.[1] Докато не се предостави типово одобрение на ЕИО, може да се използва номерът за национално типово одобрение.--------------------------------------------------19751218ДОПЪЛНЕНИЕОБРАЗЕЦ ЗА РЕГИСТРАЦИОННА ТАБЕЛА НА ПРОИЗВОДИТЕЛЯ(Виж 2.1. и 2.2.)+++++ TIFF +++++Пример за превозно средство от категория N 3.Допълнителната информация (виж 2.2) може да бъде дадена под или отстрани до предписаната информация, в рамките на правоъгълниците, показани с пунктирана линия на образеца по-горе.--------------------------------------------------


title: Директива 2014/55/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 16 април 2014 година относно електронното фактуриране при обществените поръчки  Текст от значение за ЕИП

text:
               6.5.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 133/1

         ДИРЕКТИВА 2014/55/ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
   от 16 април 2014 година
   относно електронното фактуриране при обществените поръчки
   (текст от значение за ЕИП)
   ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 114 от него,
   като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
   след предаване на проекта за законодателен акт на националните парламенти,
   като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
   като взеха предвид становището на Комитета на регионите (2),
   в съответствие с обикновената законодателна процедура (3),
   като имат предвид, че:

               (1)

               В държавите членки съществуват и се използват понастоящем няколко глобални, национални, регионални и частни стандарта за електронни фактури. Нито един от тези стандарти не е доминиращ и повечето от тях не са оперативно съвместими едни с други.

               (2)

               Поради липсата на общ стандарт, когато насърчават използването на електронни фактури при обществените поръчки или ги въвеждат като задължително изискване, държавите членки разработват собствени технически решения, основани на специфични национални стандарти. Следователно броят на различните стандарти, съществуващи едновременно в различните държави членки, се увеличава и е вероятно в бъдеще да продължи да нараства.

               (3)

               Разнообразието от оперативно несъвместими стандарти води до прекомерна сложност, правна несигурност и допълнителни оперативни разходи за икономическите оператори, които използват електронни фактури в различни държави членки. Икономическите оператори, които желаят да извършват трансгранични дейности по възлагане на обществени поръчки, често трябва да спазват нов стандарт за електронно фактуриране всеки път когато навлизат на нов пазар. Различните правни и технически изисквания по отношение на електронните фактури представляват препятствия пред достъпа до пазара при трансграничните обществени поръчки и пречки пред търговията, тъй като те разколебават икономическите оператори да участват в трансгранични дейности по възлагане на обществени поръчки. Това ограничава основните свободи и оказва по този начин пряко въздействие върху функционирането на вътрешния пазар.

               (4)

               Вероятно тези пречки пред търговията в рамките на Съюза ще се увеличат в бъдеще, тъй като се разработват все повече оперативно несъвместими национални и частни стандарти и тъй като използването на електронни фактури при обществените поръчки става все по-широко разпространено или задължително в държавите членки.

               (5)

               Пречките пред трансграничната търговия, произтичащи от съвместното съществуване на няколко правни изисквания и технически стандарти за електронно фактуриране, както и от липсата на оперативна съвместимост, следва да бъдат премахнати или намалени. За да се постигне тази цел, следва да бъде разработен общ европейски стандарт за семантичен модел на данните за основните елементи на електронната фактура („европейски стандарт за електронно фактуриране“). Стандартът следва да определя и описва основните елементи, които трябва да се съдържат винаги в електронната фактура, като по този начин се улесняват изпращането и получаването на електронни фактури между системи, основани на различни технически стандарти. При условие че съществуващите национални технически стандарти не са в противоречие с настоящия европейски стандарт, те не следва да се заменят или използването им не следва да се ограничава от този стандарт, а следва да се запази възможността тези стандарти да продължат да се прилагат успоредно с европейския стандарт.

               (6)

               Като гарантира семантичната оперативна съвместимост и подобрява правната сигурност, настоящата директива ще насърчи въвеждането на електронното фактуриране при обществените поръчки, като по този начин държавите членки, възлагащите органи, възложителите и икономическите оператори ще могат да извлекат значителни ползи под формата на икономии, въздействие върху околната среда и намаляване на административната тежест.

               (7)

               Ползите от електронното фактуриране са най-големи, когато създаването, изпращането, предаването, получаването и обработването на фактурата могат да бъдат напълно автоматизирани. Поради тази причина единствено машинно четими фактури, които могат да бъдат обработвани от получателя автоматично и чрез цифрови технологии, следва да се разглеждат като съвместими с европейския стандарт за електронно фактуриране. Обикновен файл с изображение (image file) не следва да се смята за електронна фактура за целите на настоящата директива.

               (8)

               Целта на оперативната съвместимост е да може информацията да се представя и обработва по съгласуван начин от различните бизнес системи, независимо от използваните от тях технологии, приложения или платформи. Пълната оперативна съвместимост включва способността за оперативно взаимодействие на три отделни нива: по отношение на съдържанието на фактурата (семантично), използвания формат или език (синтактично) и начина на пренос на данните. Семантичната оперативна съвместимост предполага, че електронната фактура съдържа известно количество задължителна информация, като точният смисъл на обменяната информация се запазва и разбира по недвусмислен начин, независимо под каква форма тя е физически представена или предоставена. Синтактичната оперативна съвместимост предполага представянето на елементите на данните от електронната фактура във формат, който може да бъде обменян пряко между изпращача и получателя и може да бъде автоматично обработван. Синтактична оперативна съвместимост може да се постигне по два начина — или чрез използване на общ синтаксис, или чрез установяване на съответствие между различни видове синтаксис.

               (9)

               Използват се много видове синтаксис. Все по-често синтактичната оперативна съвместимост се постига чрез установяване на съответствие между тях. Този метод е ефективен, ако фактурата съдържа всички изисквани елементи на данните на семантично ниво и значението им е недвусмислено. Тъй като понастоящем това условие често не е изпълнено, е необходимо да се предприемат действия за осигуряване на оперативна съвместимост на семантично ниво. За да се опрости допълнително електронното фактуриране и да се намалят разходите, една от дългосрочните цели следва да бъде ограничаване на видовете използван синтаксис, за предпочитане чрез концентриране върху най-често използваните от тях.

               (10)

               Стандартизацията на електронното фактуриране допълва също така усилията за насърчаване на въвеждането на електронните обществени поръчки, както е отразено в съответните разпоредби на Директива 2014/24/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (4) и Директива 2014/25/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (5).

               (11)

               В заключенията си от 28 — 29 юни 2012 г. и 24 октомври 2013 г. Европейският съвет посочи, че следва да се отдели първостепенно внимание на мерките, насочени към по-нататъшно развитие на трансграничната търговия онлайн и модернизацията на публичните администрации, включително чрез улесняване на прехода към електронно фактуриране и неговото бързо въвеждане.

               (12)

               В своята резолюция от 20 април 2012 г. Европейският парламент обърна внимание на разпокъсаността на пазара в резултат на националните разпоредби за електронно фактуриране, като подчерта съществените ползи от електронното фактуриране и изтъкна значението на правната сигурност и осигуряването на ясни технически условия и отворени и оперативно съвместими решения за електронно фактуриране, основаващи се на общи законови изисквания, бизнес процеси и технически стандарти. Поради тези причини Европейският парламент призова електронното фактуриране при обществените поръчки да стане задължително преди 2016 г.

               (13)

               През октомври 2013 г. Многостранният европейски форум по електронното фактуриране, създаден с Решение на Комисията от 2 ноември 2010 г. (6), единодушно прие препоръка относно използването на семантичен модел на данните с цел подпомагане на оперативната съвместимост при електронното фактуриране.

               (14)

               Настоящата директива следва да се прилага по отношение на електронните фактури, получени от възлагащи органи и възложители и издадени във връзка с изпълнението на договори, за които се прилага Директива 2009/81/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (7), Директива 2014/23/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (8), Директива 2014/24/ЕС или Директива 2014/25/ЕС. Настоящата директива следва да обхваща само електронните фактури, издадени от икономическия оператор, на когото е била възложена обществената поръчка или договора за концесия (главния изпълнител). Когато обаче държавите членки, съгласно член 71 от Директива 2014/24/ЕС и член 88 от Директива 2014/25/ЕС, предвиждат пряко плащане на подизпълнители, условията, които се определят в документите на обществената поръчка, следва да включват разпоредби дали да се използва електронно фактуриране при плащанията на подизпълнители. Следва да бъде пояснено, че когато се възлага договор на група икономически оператори, настоящата директива се прилага за електронните фактури, издадени от тази група и от индивидуалните икономически оператори.

               (15)

               Настоящата директива следва да се прилага и за случаите, когато плащането по договорите за концесия налага фактурите да бъдат издадени от икономическия оператор, на когото е бил възложен договорът за концесия. Понятието „концесии“ е определено в член 5, точка 1 от директива 2014/23/ЕС. Предметът на договорите за концесия е възлагане на строителство или услуги посредством концесия, като насрещната престация по договора се изразява в правото да се извършват строителството или услугите или това право, съчетано с плащане.

               (16)

               Настоящата директива се прилага в съответствие с разпоредбите на член 346 от Договора за функционирането на Европейския съюз. Настоящата директива не се прилага за електронни фактури, издавани във връзка с изпълнението на договори (обявени за поверителни или придружени от специални мерки за сигурност), които са изключени от обхвата на Директива 2014/23/ЕС, Директива 2014/24/ЕС и Директива 2014/25/ЕС, по силата съответно на член 10, параграф 6, член 15, параграф 3 и член 24, параграф 3от посочените директиви. При същите условия в настоящата директива следва да бъде предвидено специално изключение за електронните фактури, издавани във връзка с изпълнението на такива договори (обявени за поверителни или придружени от специални мерки за сигурност), които попадат в обхвата на Директива 2009/81/ЕО.

               (17)

               Определенията, които се съдържат в настоящата директива, следва да са в съответствие със законодателството на Съюза в областта на обществените поръчки.

               (18)

               Комисията следва да прилага съответните разпоредби на Регламент (ЕС) № 1025/2012 на Европейския парламент и на Съвета (9), за да поиска от съответната европейска организация по стандартизация да разработи европейски стандарт за електронно фактуриране. Съгласно съответните разпоредби от Регламент (ЕС) № 1025/2012 решението на Комисията, с което се отправя такова искане, подлежи на процедурата по разглеждане, посочена в Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета (10).

               (19)

               Европейският стандарт за електронно фактуриране следва да се основава на съществуващите технически спецификации, разработени в рамките на европейски организации по стандартизация като CEN (CWA 16356-MUG и CWA 16562-CEN BII), и следва да отчита други подходящи технически спецификации, разработени в рамките на международни организации по стандартизация като UN/CEFACT (CII v. 2.0) и ISO (финансова фактура въз основа на методология ISO 20022). При изпълнението на искането за стандартизация съответната европейска организация по стандартизация следва да вземе предвид и резултатите от широкомащабните пилотни проекти в рамките на програмата за подкрепа на политиката по линия на Рамковата програма за конкурентоспособност и иновации, както и техническите спецификации за електронно фактуриране на други органи и организации, които са широко използвани от деловите среди. Европейският стандарт за електронно фактуриране следва също да е съвместим със съществуващите стандарти за плащания, за да може да се извършва автоматично обработване на плащанията.

               (20)

               В искането си до съответната европейска организация по стандартизация Комисията следва да постави като изискване европейският стандарт за електронно фактуриране да бъде технологично неутрален, за да се избегне всякакво нарушаване на конкуренцията, да бъде съвместим със съответните международни стандарти за електронно фактуриране, за да се избегнат техническите бариери за достъп до пазара за доставчици от трети държави и да се улесни изпращането на електронни фактури от европейски доставчици на купувачи в трети държави, както и да бъде в съответствие с Директива 2006/112/ЕО на Съвета (11). Тъй като в електронните фактури могат да се съдържат лични данни, Комисията следва също да изисква европейският стандарт за електронно фактуриране да е съобразен със защитата на личните данни в съответствие с Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (12) и с принципите на защита на данните още при проектирането („data protection by design“), на пропорционалност и на свеждане на данните до минимум. Освен тези минимални изисквания в своето искане до съответната европейска организация по стандартизация Комисията следва да определи допълнителни изисквания за съдържанието на европейския стандарт за електронно фактуриране и краен срок за неговото приемане.

               (21)

               За да се гарантира, че малките и средните предприятия също могат да се възползват от електронното фактуриране при обществените поръчки, европейският стандарт за електронно фактуриране следва да създаде възможност за въвеждане на удобни за ползване системи за електронно фактуриране, а именно такива, които са разбираеми и лесни за ползване. В това отношение следва да бъде отчетен по-конкретно и фактът, че малките и средните предприятия, както и по-малките възлагащи органи и възложители разполагат с ограничен персонал и ограничени финансови средства.

               (22)

               Европейският стандарт за електронно фактуриране следва да е подходящ за използване и при търговски сделки между предприятия. Във връзка с това, за да се даде възможност на частните икономически оператори да използват новия стандарт в икономическите отношения помежду си, Комисията следва да гарантира, че стандартът се разработва по начин, който го прави подходящ за използване и в други области извън сферата на обществените поръчки.

               (23)

               Фактурите, издавани в различните стопански сектори, могат да изискват включването на специфична за тези сектори информация. Въпреки това всички фактури следва да съдържат ограничен брой общи стандартни елементи. Наличието на тези елементи е необходимо, за да може да се провери дали фактурата отразява правилно съответстващата стопанска сделка и да се гарантира, че фактурата е действителна от правна гледна точка. Списък на такива елементи, които се изискват за целите на ДДС, се съдържа в Директива 2006/112/ЕО.Европейският стандарт за електронна фактура следва да съответства на тези елементи на фактурите.

               (24)

               Европейският стандарт за електронно фактуриране следва да определи семантични елементи на данните, отнасящи се в частност до допълнителни данни за продавача и купувача, идентификатори на процеса, елементи на фактурата, подробни данни за позициите във фактурата, информация за доставките и данни за плащането и неговите условия. Основните елементи на електронната фактура следва да бъдат включени във всяка електронна фактура. Това ще осигури ясното и еднакво прилагане на електронното фактуриране.

               (25)

               Въпреки че следва да се запази възможността изпращачът на електронната фактура да гарантира автентичността на произхода и достоверността на съдържанието на фактурата по различни начини, включително чрез електронен подпис, с оглед да се осигури съответствие с Директива 2006/112/ЕО, европейският стандарт за електронно фактуриране не следва да съдържа като елемент изискване за електронен подпис.

               (26)

               С цел да се избегнат прекомерните разходи и прекомерната тежест за възлагащите органи и възложителите, към съответната европейска организация по стандартизация следва да се отправи искане да състави списък с ограничен брой видове синтаксис, които са съвместими с европейския стандарт за електронно фактуриране. Този списък не следва да включва европейския стандарт за електронно фактуриране. Посочените видове синтаксис трябва вече широко и успешно да се използват от икономическите оператори и възлагащите органи. За да се улесни и ускори изпълнението от страна на държавите членки, от съответната европейска организация по стандартизация следва да се изисква да предостави подходящи връзки по отношение на синтаксиса между европейския стандарт за електронно фактуриране и всички включени в списъка видове синтаксис. Връзките по отношение на синтаксиса са насоки за начина, по който стандартът може да бъде представен в различните видове синтаксис. Тази стандартизационна цел следва да допълни европейския стандарт за електронно фактуриране и списъка на видовете синтаксис.

               (27)

               За да се улесни използването на европейския стандарт за електронно фактуриране, от европейската организация по стандартизация следва също така да се изиска да изготви насоки относно оперативната съвместимост на преноса на данните. Тези насоки не следва да бъдат част от европейския стандарт за електронно фактуриране, нито да са задължителни за възлагащите органи и възложителите.

               (28)

               Преди въвеждането в държавите членки на европейския стандарт за електронно фактуриране, практическото прилагане на стандарта следва да бъде изпробвано в достатъчна степен. Тази оценка следва да се направи по време на изработването на стандарта. Оценката следва да включва крайни потребители и следва да е насочена по-конкретно към аспектите на практичност и удобство при ползването, както и да демонстрира, че стандартът може да се прилага по икономически изгоден и пропорционален начин.

               (29)

               Когато европейският стандарт за електронно фактуриране и списъкът на видовете синтаксис, съответстващи на този стандарт, изготвени от съответната европейска организация по стандартизация, отговарят на изискванията, които се съдържат в искането на Комисията до европейската организация по стандартизация, и когато стандартът е бил подложен на изпробване, в Официален вестник на Европейския съюз следва да се публикуват референтният номер на този европейски стандарт за електронно фактуриране и списъкът на видовете синтаксис.

               (30)

               Разпоредбите относно разработването на стандарта и на други стандартизационни документи, определени в настоящата директива, са в съответствие с разпоредбите на Регламент № 1025/2012. При все това, като се имат предвид специфичните особености на настоящата директива, е целесъобразно да се предвиди решенията за публикуване, за непубликуване или за публикуване с ограничения на референтния номер на стандарта и списъка на видовете синтаксис да се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане. Това обаче не засяга прилагането на съответните разпоредби от Регламент (ЕС) № 1025/2012 относно официалните възражения срещу хармонизираните стандарти.

               (31)

               Европейските организации по стандартизация правят редовен преглед на стандартите и ги актуализират с цел да се постигне съответствие с технологичното развитие. Тъй като това развитие в сектора на ИКТ е твърде бързо, Комисията следва да може също да поиска от съответната европейска организация по стандартизация да направи преглед на европейския стандарт за електронно фактуриране и да го актуализира, за да се вземе предвид посоченото развитие и да се осигури постоянна оперативна съвместимост.

               (32)

               За да отговори на технологичното развитие или изискванията на пазара, Комисията следва да може да приема актове за изпълнение за прегледа и актуализирането на списъка на видовете синтаксис. В случай на необходимост от по-сложни адаптации Комисията следва също да може да изисква от съответната европейска организация по стандартизация да прави преглед на списъка на видовете синтаксис и да го актуализира.

               (33)

               Когато Комисията счете за необходимо да осигури пълна и постоянна оперативна съвместимост, да се съобрази с технологичното развитие или да ограничи броя на видовете синтаксис, които да се използват, тя следва да може да преразгледа вече публикуван списък с видове синтаксис. При това Комисията следва да вземе предвид списъка на видовете синтаксис, който е съставен, преразглеждан и актуализиран от съответната европейска организация по стандартизация.

               (34)

               При изтичането на сроковете за транспониране, определени в настоящата директива, възлагащите органи и възложителите следва да са задължени да получават и обработват електронни фактури, които са съвместими с европейския стандарт за електронно фактуриране и с който и да е от видовете синтаксис в публикувания от Комисията списък в Официален вестник на Европейския съюз. Следователно възлагащите органи и възложителите не следва да отказват електронни фактури, които отговарят на посочените по-горе условия, единствено на основание, че не са спазени изисквания, различни от изрично предвидените в настоящата директива (например национални или специфични отраслови изисквания, или всякакви допълнителни технически изисквания). Други задължителни основания за отказ, като тези, които са във връзка с условия по договор, обаче не следва да бъдат засегнати от това задължение. Възлагащите органи и възложителите следва във всички случаи да запазят правото си преди плащането на фактурата да проверят дали съдържанието на електронната фактура отразява правилно всички подробности на стопанската сделка (например дали сумата по фактурата е вярна) и дали фактурата е адресирана до правилния получател. Задължението да не се отказват електронни фактури съгласно настоящата директива не засяга Директива 2011/7/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (13).

               (35)

               Настоящата директива следва да задължава единствено получателите на фактура, т.е. възлагащите органи, централните органи за покупки и възложителите, да приемат и обработват електронни фактури. Настоящата директива не следва да засяга правото на изпращача на фактурата да избира между представянето на фактурата в съответствие с европейския стандарт за електронно фактуриране, съгласно национални или други технически стандарти, или на хартиен носител. Настоящата директива обаче не следва да възпрепятства държавите членки да определят, че в рамките на обществените поръчки могат да се представят само електронни фактури. Когато изпращачът реши да представи фактура, като използва европейския стандарт за електронно фактуриране, задължението на получателя за получаване и обработка на фактурата следва да се прилага само ако тя използва един от видовете синтаксис, включени в публикувания от Комисията в Официален вестник на Европейския съюз списък на видовете синтаксис. Това не следва да засяга възможността изпращачът да използва услугите на трета страна, за да осъществи връзка между собствения си синтаксис и един от видовете синтаксис, включени в списъка.

               (36)

               Беше проведена консултация с Европейския надзорен орган по защита на данните в съответствие с член 28, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета (14) и на 11 ноември 2013 г. (15) той даде становището си. В становището си той публикува препоръки за гарантиране на достатъчна защита на данните при прилагането на настоящата директива. Посочените препоръки следва да се вземат под внимание при разработването на европейския стандарт за електронно фактуриране и при обработката на личните данни от страна на възлагащите органи и възложителите. По-специално, следва да бъде ясно посочено, че съществуващите закони за защита на данните се прилагат и в сферата на електронното фактуриране и че публикуването на лични данни за целите на прозрачността и отчетността трябва да бъде съобразено по адекватен начин със защитата на правото на личен живот.

               (37)

               Тъй като Директива 2006/112/ЕО съдържа правила, свързани с фактурирането, включително електронното фактуриране, връзката ѝ с настоящата директива следва да бъде изяснена. Настоящата директива си поставя различна цел, има различен обхват на приложение в сравнение с Директива 2006/112/ЕО и поради това не засяга разпоредбите относно използването на електронни фактури за целите на ДДС, които се съдържат в нея. По-специално член 232 от Директива 2006/112/ЕО урежда отношенията между търговските партньори и има за цел да гарантира, че използването на електронни фактури от изпращача не може да бъде наложено на получателя. Това обаче не следва да засяга правото на държавите членки да въведат задължение за възлагащите органи и възложителите да получават електронни фактури при определени условия.

               (38)

               С цел да се даде възможност на възлагащите органи и възложителите внимателно да подготвят и предприемат техническите мерки, които вследствие на създаването на европейски стандарт за електронно фактуриране и одобряването на списъка на видовете синтаксис са необходими, за да се съобразят с настоящата директива, и като се има предвид необходимостта от бързо въвеждане на електронното фактуриране, следва да е обосновано да се определи срок за транспониране на директивата от 18 месеца след публикуването на референтния номер на европейския стандарт за електронно фактуриране и на списъка на видовете синтаксис в Официален вестник на Европейския съюз. Чрез дерогация от този общ срок за транспониране и с цел да се улесни въвеждането на електронното фактуриране за някои възлагащи органи, като например местните и регионалните възлагащи органи и публични предприятия, държавите членки следва да могат да отложат прилагането на настоящата директива за нецентралните възлагащи органи и възложители до 30 месеца след публикуването на референтния номер на европейския стандарт за електронно фактуриране и на списъка на видовете синтаксис в Официален вестник на Европейския съюз. Възможността да се отложи прилагането на изискванията на настоящата директива не следва да се прилага за централните органи за покупки.

               (39)

               За да се улесни изпълнението на изискванията на настоящата директива за възлагащите органи и възложителите, Комисията следва да направи необходимото държавите членки да са изцяло и редовно информирани за напредъка на работата по разработването на стандарта и свързаните с него стандартизационни документи, която ще бъде предприета от съответните европейски организации по стандартизация. Това следва да даде възможност на държавите членки да започнат необходимата подготвителна работа с оглед приключване на изпълнението в рамките на договорените срокове.

               (40)

               Тъй като възлагащите органи и възложителите ще бъдат в състояние да приемат електронни фактури, които са съвместими със стандарти, различни от европейския стандарт за електронно фактуриране, както и фактури на хартиен носител, освен ако не е предвидено друго в националното законодателство, настоящата директива не поражда никакви допълнителни разходи или тежест за предприятията, включително микро-, малки и средни предприятия по смисъла на Препоръка 2003/361/ЕО на Комисията (16). Освен това Комисията и държавите членки следва да положат всички възможни усилия, за да сведат до минимум разходите, свързани с европейския стандарт за електронно фактуриране, за неговите потребители, и по-специално за микро-, малките и средните предприятия, така че да се улесни въвеждането на този стандарт в рамките на Европейския съюз.

               (41)

               При изпълнението на настоящата директива държавите членки следва да вземат предвид потребностите на малките и средните предприятия и на по-малките възлагащи органи и възложители, и да предоставят необходимата подкрепа на всички възлагащи органи, възложители и доставчици, за да може да се използва новият европейски стандарт за електронно фактуриране. Освен това следва да се предвидят мерки за обучение, по-специално за малките и средните предприятия.

               (42)

               За да се улеснят техническите и процедурни адаптации, които трябва да бъдат предприети от всички страни, участващи в процеса на възлагане на обществени поръчки, за да се гарантира успешното изпълнение на настоящата директива, държавите членки следва по възможност да осигурят подпомагане от структурните фондове за всички отговарящи на изискванията възлагащи органи, възложители и малки и средни предприятия.

               (43)

               За да се гарантират еднакви условия за изпълнение на настоящата директива, на Комисията следва да се предоставят изпълнителни правомощия по отношение на изготвянето, ограничаването и преразглеждането на списъка на видовете синтаксис. Тези правомощия следва да се упражняват в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011. За приемането на актове за изпълнение относно списъка на видовете синтаксис следва да се използва процедурата по разглеждане, тъй като те са предназначени да улесняват прилагането на европейския стандарт за електронно фактуриране и да осигуряват оперативна съвместимост и бърза реакция по отношение на технологичното развитие. Процедурата по разглеждане следва да се използва и за приемането на актове за изпълнение във връзка с възраженията срещу европейския стандарт за електронно фактуриране, като се има предвид, че посочените актове биха могли да имат последици за задължението за получаване и обработка на електронни фактури.

               (44)

               Доколкото целите на настоящата директива, а именно премахването на пазарните бариери и пречки пред търговията, които произтичат от наличието на различни национални правила и стандарти, и осигуряването на оперативна съвместимост не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите членки, а следователно могат да бъдат постигнати по-добре на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигане на тези цели,

         ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
   Член 1
   Обхват
   Настоящата директива се прилага по отношение на електронните фактури, издавани във връзка с изпълнението на договори, за които се прилага Директива 2009/81/ЕО, Директива 2014/23/ЕС, Директива 2014/24/ЕС или Директива 2014/25/ЕС.
   Настоящата директива не се прилага по отношение на електронните фактури, издавани във връзка с изпълнението на договори, попадащи в обхвата на Директива 2009/81/ЕО, когато възлагането на обществената поръчка и изпълнението на договора са обявени за поверителни или трябва да бъдат придружени от специални мерки за сигурност в съответствие с действащите в държавата членка законови, подзаконови или административни разпоредби, и при условие че държавата членка е определила, че мерки с по-малка степен на намеса не могат да гарантират защитата на засегнатите основни интереси.
   Член 2
   Определения
   За целите на настоящата директива се прилагат следните определения:

               1)

               „електронна фактура“ означава фактура, която е издадена, предоставена и получена в структуриран електронен формат, който позволява автоматичното ѝ електронно обработване;

               2)

               „основни елементи на електронната фактура“ означава набор от съществени елементи на информацията, които трябва да се съдържат в електронната фактура, за да се осигури трансгранична оперативна съвместимост, включително необходимата информация, за да се гарантира спазването на правните изисквания;

               3)

               „семантичен модел на данните“ означава структуриран и логически взаимосвързан набор от термини и техните значения, които определят основните елементи на електронната фактура;

               4)

               „синтаксис“ означава машинно четим език или диалект, който се използва за представяне на елементите на данните, съдържащи се в електронната фактура;

               5)

               „връзки по отношение на синтаксиса“ означава насоки за начина, по който семантичният модел на данните за електронната фактура може да бъде представен в различните видове синтаксис;

               6)

               „възлагащи органи“ означава възлагащи органи съгласно определенията в член 1, точка 17 от Директива 2009/81/ЕО, член 6, параграф 1 от Директива 2014/23/ЕС и член 2, параграф 1, точка 1 от Директива 2014/24/ЕС;

               7)

               „нецентрални възлагащи органи“ означава нецентрални възлагащи органи съгласно определението в член 2, параграф 1, точка 3 от Директива 2014/24/ЕС;

               8)

               „централен орган за покупки“ означава централен орган за покупки съгласно определението в член 2, параграф 1, точка 16 от Директива 2014/24/ЕС;

               9)

               „възложители“ означава възложители съгласно определенията в член 1, точка 17 от Директива 2009/81/ЕО, член 7, параграфи 1 и 2 от Директива 2014/23/ЕС и член 4, параграф 1 от Директива 2014/25/ЕС;

               10)

               „международен стандарт“ означава международен стандарт, както е определен в член 2, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) № 1025/2012;

               11)

               „европейски стандарт“ означава европейски стандарт, както е определен в член 2, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) № 1025/2012.

         Член 3
   Създаване на европейски стандарт
   1.   Комисията отправя искане към съответната европейска организация по стандартизация да изготви европейски стандарт за семантичен модел на данните за основните елементи на електронната фактура („европейски стандарт за електронно фактуриране“).
   Комисията изисква европейският стандарт за електронно фактуриране да отговаря най-малко на следните критерии:

               —

               да бъде технологично неутрален,

               —

               да бъде съвместим със съответните международни стандарти за електронно фактуриране,

               —

               да взема под внимание необходимостта от защита на личните данни в съответствие с Директива 95/46/ЕО, подхода за защита на личните данни още при проектирането, както и принципите на пропорционалност, свеждане на данните до минимум и ограничаване до предвидената цел,

               —

               да съответства на разпоредбите на Директива 2006/112/ЕО,

               —

               да позволява въвеждането на практични, удобни за ползване, гъвкави и икономически изгодни системи за електронно фактуриране,

               —

               да отчита специфичните потребности на малките и средните предприятия, както и на нецентралните възлагащи органи и възложители,

               —

               да бъде подходящ за използване при търговски сделки между предприятия.

         Комисията отправя искане към съответната европейска организация по стандартизация да предостави списък с ограничен брой видове синтаксис, които са съвместими с европейския стандарт за електронно фактуриране, подходящи връзки по отношение на синтаксиса и насоки относно оперативната съвместимост на преноса на данните, с цел да се улесни използването на този стандарт.
   Исканията се приемат в съответствие с процедурата, предвидена в член 10, параграфи 1 — 5 от Регламент (ЕС) № 1025/2012.
   Като част от дейността по разработването на стандарта от съответната европейска организация по стандартизация и в рамките на срока, посочен в параграф 2, стандартът се изпробва по отношение на практическото си приложение за крайния потребител. Комисията запазва цялостната отговорност по отношение на процеса на изпробване и гарантира, че по време на изпробването се отделя специално внимание на спазването на критериите за практичност, удобство за ползване и евентуални разходи за въвеждане в съответствие с параграф 1, втора алинея. Комисията представя доклад за резултатите от изпробването на Европейския парламент и на Съвета.
   2.   Когато европейският стандарт за електронно фактуриране, изготвен в съответствие с искането по параграф 1, отговаря на посочените изисквания и когато е приключил етапът на изпробване в съответствие с петата алинея от параграф 1, Комисията публикува референтния номер на стандарта в Официален вестник на Европейския съюз заедно със списъка на ограничен брой видове синтаксис, изготвен в съответствие с искането по параграф 1. Това публикуване приключва до 27 май 2017 г.
   Член 4
   Официални възражения срещу европейския стандарт
   1.   В случаите, когато държава членка или Европейският парламент счете, че европейският стандарт за електронно фактуриране и списъкът на видовете синтаксис не отговарят изцяло на изискванията по член 3, параграф 1, държавата членка или Европейският парламент информира Комисията за това, като представя подробни обяснения, и Комисията решава:

               а)

               да публикува, да не публикува или да публикува с ограничения референтния номер на европейския стандарт за електронно фактуриране и списъка на съответните видове синтаксис в Официален вестник на Европейския съюз;

               б)

               да запази, да запази с ограничения или да заличи референтния номер на европейския стандарт за електронно фактуриране и списъка на съответните видове синтаксис в Официален вестник на Европейския съюз.

         2.   Комисията публикува на своята интернет страница информация за европейския стандарт за електронно фактуриране и списъка на видовете синтаксис, предмет на посоченото в параграф 1 решение.
   3.   Комисията информира съответната европейска организация по стандартизация за решението, посочено в параграф 1, и при необходимост изисква преразглеждане на европейския стандарт за електронно фактуриране или на списъка на съответните видове синтаксис.
   4.   Решението, посочено в параграф 1, букви а) и б) от настоящия член, се приема в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена член 10, параграф 2.
   Член 5
   Запазване и по-нататъшно разработване на европейския стандарт и на списъка с видовете синтаксис
   1.   За да се вземе предвид технологичното развитие и да се осигури пълна и постоянна оперативна съвместимост в областта на електронното фактуриране при обществените поръчки, Комисията може:

               а)

               да актуализира или преразглежда европейския стандарт за електронно фактуриране;

               б)

               да актуализира или преразглежда списъка на видовете синтаксис, публикуван от Комисията в Официален вестник на Европейския съюз.

         2.   Когато Комисията реши да предприеме действието, посочено в параграф 1, буква а), тя отправя искане до съответната европейска организация по стандартизация. Това искане се отправя съгласно процедурата, посочена в член 3, параграф 1 без да се прилагат сроковете, предвидени там.
   3.   Член 4 се прилага за всяка актуализация или всяко преразглеждане, предприети в съответствие с параграф 1, буква а).
   4.   Когато Комисията реши да предприеме действието, посочено в параграф 1, буква б), тя прави това в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 10, параграф 2 или като отправи искане до съответната европейска организация по стандартизация. Това искане се отправя съгласно процедурата, посочена в член 3, параграф 1, без да се прилагат сроковете, предвидени там.
   Член 6
   Основни елементи на електронната фактура
   Сред основните елементи на електронната фактура са:

               а)

               идентификатори на процеса и на фактурата;

               б)

               период на фактурата;

               в)

               данни за продавача;

               г)

               данни за купувача;

               д)

               данни за платеца;

               е)

               данни за данъчния представител на продавача;

               ж)

               референтен номер на договора;

               з)

               данни за доставката;

               и)

               инструкции относно плащането;

               й)

               информация за отстъпките или таксите;

               к)

               информация за позициите във фактурата;

               л)

               обща сума на фактурата;

               м)

               разбивка за целите на ДДС.

         Член 7
   Получаване и обработка на електронни фактури
   Държавите членки гарантират, че възлагащите органи и възложителите получават и обработват електронни фактури, които са съвместими с европейския стандарт за електронно фактуриране, чийто референтен номер е публикуван в съответствие с член 3, параграф 2, както и с някой от видовете синтаксис в списъка, публикуван в съответствие с член 3, параграф 2.
   Член 8
   Защита на данните
   1.   Настоящата директива не засяга приложимото право на Съюза и национално право относно защитата на данните.
   2.   Ако в правото на Съюза или в националното право не е предвидена друга разпоредба в обратния смисъл и без да се засягат изключенията и ограниченията, предвидени в член 13 от Директива 95/46/ЕО, личните данни, получени за целта на електронното фактуриране, могат да се използват само за тази цел или за съвместими с него цели.
   3.   Държавите членки гарантират, без да се засягат изключенията и ограниченията, предвидени в член 13 от Директива 95/46/ЕО, че условията за публикуване, с цел прозрачност и отчетност, на лични данни, събрани във връзка с електронното фактуриране, са в съответствие с целите на публикуването и с принципа за защита на правото на личен живот.
   Член 9
   Използване на електронни фактури за целите на ДДС
   Настоящата директива не засяга разпоредбите на Директива 2006/112/ЕО.
   Член 10
   Процедура на комитет
   1.   Комисията се подпомага от комитет. Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
   2.   При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
   Член 11
   Транспониране
   1.   Държавите членки приемат, публикуват и прилагат законовите, подзаконовите и административните мерки, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, не по-късно от 27 ноември 2018 г. Те незабавно съобщават на Комисията текста на тези мерки.
   2.   Чрез дерогация от параграф 1, не по-късно от 18 месеца след публикуването на референтния номер на европейския стандарт за електронно фактуриране в Официален вестник на Европейския съюз, държавите членки приемат, публикуват и прилагат разпоредбите, необходими за спазване на задължението по член 7 за получаване и обработка на електронни фактури.
   Държавите членки могат да отлагат прилагането, посочено в първа алинея, по отношение на нецентралните си възлагащи органи и възложители най-късно до 30 месеца след публикуването на референтния номер на европейския стандарт за електронно фактуриране в Официален вестник на Европейския съюз.

   След публикуването на референтния номер на европейския стандарт за електронно фактуриране, Комисията публикува в Официален вестник на Европейския съюз крайната дата за привеждане в действие на посочените в първа алинея мерки.
   3.   Държавите членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
   Член 12
   Преглед
   Комисията прави преглед на въздействието на настоящата директива върху вътрешния пазар и въвеждането на електронното фактуриране при обществените поръчки и докладва за това на Европейския парламент и на Съвета в рамките на три години от крайния срок за максималното отлагане, определен за нецентралните органи в член 11, параграф 2, втора алинея. По целесъобразност докладът се придружава от оценка на въздействието, свързана с необходимостта от по-нататъшни действия.
   Член 13
   Влизане в сила
   Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.

   Член 14
   Адресати
   Адресати на настоящата директива са държавите членки.

      Съставено в Страсбург на 16 април 2014 година.

            За Европейския парламент

            Председател

         M. SCHULZ

            За Съвета

            Председател

         D. KOURKOULAS

      (1)  ОВ C 79, 6.3.2014 г., стр. 67.

      (2)  Становище от 28 ноември 2013 г. (все още непубликувано в Официален вестник).

      (3)  Позиция на Европейския парламент от 11 март 2014 г. (все още непубликувана в Официален вестник) и решение на Съвета от 14 април 2014 г.

      (4)  Директива 2014/24/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 г. за обществените поръчки и за отмяна на Директива 2004/18/ЕО (ОВ L 94, 28.3.2014 г., стр. 65).

      (5)  Директива 2014/25/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 г.относно възлагането на поръчки от възложители, извършващи дейност в секторите на водоснабдяването, енергетиката, транспорта и пощенските услуги и за отмяна на Директива 2004/17/ЕО (ОВ L 94, 28.3.2014 г., стр. 243).

      (6)  Решение на Комисията от 2 ноември 2010 г. за създаване на Многостранен европейски форум по електронното фактуриране (ОВ C 326, 3.12.2010 г., стр. 13).

      (7)  Директива 2009/81/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 г. относно координирането на процедурите за възлагане на някои поръчки за строителство, доставки и услуги от възлагащи органи или възложители в областта на отбраната и сигурността и за изменение на директиви 2004/17/ЕО и 2004/18/ЕО (ОВ L 216, 20.8.2009 г., стр. 76).

      (8)  Директива 2014/23/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 г.за възлагане на договори за концесия (ОВ L 94, 28.3.2014 г., стр. 1).

      (9)  Регламент (ЕС) № 1025/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2012 г. относно европейската стандартизация, за изменение на директиви 89/686/ЕИО и 93/15/ЕИО на Съвета и на директиви 94/9/ЕО, 94/25/ЕО, 95/16/ЕО, 97/23/ЕО, 98/34/ЕО, 2004/22/ЕО, 2007/23/ЕО, 2009/23/ЕО и 2009/105/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Решение 87/95/ЕИО на Съвета и на Решение № 1673/2006/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 316, 14.11.2012 г., стр. 12).

      (10)  Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 2011 г. за установяване на общите правила и принципи относно реда и условията за контрол от страна на държавите-членки върху упражняването на изпълнителните правомощия от страна на Комисията (ОВ L 55, 28.2.2011 г., стр. 13).

      (11)  Директива 2006/112/ЕО от 28 ноември 2006 г. относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, 11.12.2006 г., стр. 1).

      (12)  Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 г. за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (ОВ L 281, 23.11.1995 г., стр. 31).

      (13)  Директива 2011/7/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 2011 г. относно борбата със забавяне на плащането по търговски сделки (ОВ L 48, 23.2.2011 г., стр. 1).

      (14)  Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 г. относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни (ОВ L 8, 12.1.2001 г., стр. 1).

      (15)  ОВ C 38, 8.2.2014 г., стр. 2.

      (16)  Препоръка на Комисията 2003/361/ЕО от 6 май 2003 г. относно определението за микро-, малки и средни предприятия (ОВ L 124, 20.5.2003 г., стр. 36).


title: Директива 1999/103/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 24 януари 2000 година за изменение на Директива 80/181/ЕИО за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно мерните единици

text:
Важна правна забележка

|

31999L0103

Официален вестник n° L 034 , 09/02/2000 стр. 0017 - 0019 специално чешко издание глава 13 том 24 стр. 266  - 268 специално испанско издание глава 13 том 24 стр. 266  - 268 специално унгарско издание глава 13 том 24 стр. 266  - 268 специално литвийско издание глава 13 том 24 стр. 266  - 268 LV.ES глава 13 том 24 стр. 266  - 268 MT.ES глава 13 том 24 стр. 266  - 268 PL.ES глава 13 том 24 стр. 266  - 268 SK.ES глава 13 том 24 стр. 266  - 268 специално словенско издание глава 13 том 24 стр. 266  - 268

		20000124Директива 1999/103/ЕО на Европейския Парламент и на Съветаот 24 януари 2000 годиназа изменение на Директива 80/181/ЕИО за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно мерните единициЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 95 от него,като взеха предвид становището на Комисията [1],като взеха предвид становището на Икономическия и социален комитет [2],в съответствие с процедурата по член 251 от Договора [3],като имат предвид, че:(1) Деветнадесетата генерална конференция по мерки и теглилки (1991) разшири списъка на префикси SI на международни ниво, които се използват за множители и делители на единици SI.(2) Международната организация по стандартизация (ISO) е преразгледала принципите и правилата относно количества и единици, както е установено в международния стандарт ISO 31; правилата за практическото използване на системата SI са предоставени от международния стандарт ISO 1000.(3) Текстът на Директива 80/181/ЕИО на Съвета [4] следва да бъде приведен в съответствие с тези международни договорености и стандарти.(4) Някои трети страни не приемат на пазара си продукти, които са маркирани единствено с легално определените единици, установени от Директива 80/181/ЕИО; предприятия, които изнасят своите продукти в тези страни, ще бъдат ощетени, ако допълнителните маркировки бъдат забранени след 31 декември 1999 г.; следователно допълнителни маркировки с единици, които не са легално определени, следва да бъдат разрешени за последващ период.(5) Прилагането на Директива 80/181/ЕИО следва да бъде преразгледано и да бъдат взети подходящи мерки с оглед на използването на глобална система; когато е необходимо, трябва да бъде прилагана процедурата по член 18 от Директива 71/316/ЕИО на Съвета [5].ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:Член 1Директива 80/181/ЕИО се изменя както следва:1. В член 3, параграф 2 " 31 декември 1999 г." се заменя с " 31 декември 2009 г."2. Добавя се следният член:"Член 6аВъпросите, свързани с прилагането на настоящата директива и по-специално въпроса за допълнителните маркировки, трябва да бъдат допълнително проучени и ако е необходимо, да бъдат приети подходящи мерки в съответствие с процедурата по член 18 от Директива 71/316/ЕИО на Съвета [******].3. Приложението се изменя както следва:а) В глава I текстът под таблицата в точка 1.1.1 се заменя със следното:"Температурата по Целзий t се определя като разликата t = T – T0 между две термодинамични температури Т и T0, където T0 = 273,15 К. Интервалът или разликата на температурата може да бъдат изразени или в келвини или в градуси Целзий. Единицата "градус Целзий" е равна на единицата "келвин"".б) Дефинициите на допълнителните единици SI, които са дадени след таблицата в точка 1.2.1 се заменят със следното:"Единица за равнинен ъгълРадиан е ъгълът между два радиуса на окръжност, които отрязват от обиколката дъга, равна на дължината на радиуса.(Международен стандарт ISO 31 — 1: 1992 г.)Единица за пространствен ъгълСтеридиан е пространственият ъгъл на конус, чиито връх е в средата на сфера и отрязва на повърхността на сферата площ, равна на площта на квадрат, дължината на страната, на който е равна на радиуса на сферата.(Международен стандарт ISO 31 — 1: 1992 г.)"в) Таблицата в точка 1.3 се заменя със следния текст:"Коефициент | Префикс | Символ | Коефициент | Префикс | Символ |1024 | Йота | Y | 10-1 | деци | d |1021 | Зета | Z | 10-2 | санти | c |1018 | Екза | E | 10-3 | мили | m |1015 | Пета | P | 10-6 | микро | μ |1012 | Тера | T | 10-9 | нано | n |109 | Гига | G | 10-12 | пикo | p |106 | Мега | M | 10-15 | фемто | f |103 | Кило | k | 10-18 | ато | a |102 | Хекто | h | 10-21 | зепто | z |101 | Дека | da | 10-24 | йокто | y" |г) Точка 3 се заменя със следния текст:"3. ЕДИНИЦИ, ИЗПОЛЗВАНИ СЪС СИСТЕМАТА SI, ЧИИТО СТОЙНОСТИ В SI СА ПОЛУЧЕНИ ПО ЕКСПЕРИМЕНТАЛЕН ПЪТЗабележка: Префиксите и символите им, посочени в точка 1.3 могат да се използват заедно с тези две единици и с техните символи.Количество | Единица |Наименование | Символ | Дефиниция |Енергия | Електронволт | eV | Електронволт е кинетичната енергия, която е придобита от електрон при преминаването му през потенциална разлика от 1 волт във вакуум |Маса | Унифицирана единица на атомна масa | u | Унифицираната единица на атомната маса е равна на 1/12 от масата на атом в нуклид 12С." |Член 2Държавите-членки въвеждат в сила необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобразят с настоящата директива преди 9 февруари 2001 г. Те незабавно уведомяват Комисията за това.Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.Член 3Без да се засяга Директива 80/181/ЕИО, държавите-членки разрешават или продължават да разрешават използването на допълнителните маркировки по член 3 от посочената директива след 31 декември 1999 г.Член 4Настоящата директива влиза в сила в деня на публикуването ѝ в Официален вестник на Европейските общности.Съставено в Брюксел на 24 януари 2000 година.За Европейския парламентПредседателN. FontaineЗа СъветаПредседателJ. Gama[1] ОВ C 89, 30.3.1999 г., стр. 8.[2] ОВ C 169, 16.6.1999 г., стр. 1.[3] Становище, дадено на 15 декември 1999 г. (все още непубликувано в Официален вестник). Решение на Съвета от 16 декември 1999 г.[4] ОВ L 39, 15.2.1980 г., стр. 40. Директива, последно изменена с Директива 89/617/ЕИО (ОВ L 357, 7.12.1989 г., стр. 28).[5] ОВ L 202, 6.9.1971 г., стр. 1.[******] ОВ L 202, 6.9.1971 г., стр. 1."--------------------------------------------------