title: Директива 2001/111/ЕО на Съвета от 20 декември 2001 година относно някои захари, предназначени за консумация от човека

text:
Важна правна забележка

|

32001L0111

Официален вестник n° L 010 , 12/01/2002 стр. 0053 - 0057 специално чешко издание глава 13 том 27 стр. 185  - 189 специално испанско издание глава 13 том 27 стр. 185  - 189 специално унгарско издание глава 13 том 27 стр. 185  - 189 специално литвийско издание глава 13 том 27 стр. 185  - 189 LV.ES глава 13 том 27 стр. 185  - 189 MT.ES глава 13 том 27 стр. 185  - 189 PL.ES глава 13 том 27 стр. 185  - 189 SK.ES глава 13 том 27 стр. 185  - 189 специално словенско издание глава 13 том 27 стр. 185  - 189

		20011220Директива 2001/111/ЕО на Съветаот 20 декември 2001 годинаотносно някои захари, предназначени за консумация от човекаСЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 37 от него,като взе предвид предложението на Комисията [1],като взе предвид становището на Европейския парламент [2],като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет [3],като има предвид, че:(1) Определени вертикални директиви, отнасящи се до храните, следва да се опростят, за да се вземат под внимание само съществените изисквания, на които следва да отговарят продуктите, които те обхващат, така че тези продукти да могат да се движат свободно в рамките на вътрешния пазар, съгласно заключенията на Европейския съвет, проведен в Единбург на 11 и 12 декември 1992 година, потвърдени и от тези на Европейския съвет в Брюксел на 10 и 11 декември 1993 година.(2) Директива 73/437/ЕИО на Съвета от 11 декември 1973 г. за сближаване на законодателството на държавите-членки относно някои захари, предназначени за консумация от човека [4] е била обоснована от факта, че различията между националните законодателства относно определени категории захар биха могли да доведат до условия на нелоялна конкуренция, при които е възможно потребителите да бъдат заблудени, и следователно имат пряко въздействие върху установяването и функционирането на общия пазар.(3) Директива 73/437/ЕИО следователно беше изготвена да формулира определения и общи правила за производствените характеристики, опаковането и етикетирането на въпросните продукти, така че да се осигури тяхното свободно движение в рамките на Общността.(4) Комисията възнамерява да предложи във възможно най-кратък срок и при всички случаи преди 1 юли 2000 г. включването в Директива 80/232/ЕИО на Съвета от 15 януари 1980 г. за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно обхвата на номиналните количества и номиналните обеми, разрешени за някои опаковки продукти [5] на редица номинални тегла за продуктите, обхванати от настоящата директива.(5) Директива 73/437/ЕИО следва да бъде преработена, за да направи правилата за производствените и пазарните условия, отнасящи се до някои захари, предназначени за консумация от човека, по-достъпни и, нещо повече, за да я приведе в съответствие с общото законодателство на Общността в областта на храните, по-специално законодателството, свързано с етикетирането, оцветителите и другите разрешени добавки, екстракционните разтворители и методите за анализ.(6) Общите правила за етикетирането на храните, определени в Директива 2000/13/ЕО на Европейския парламент и Съвета [6], следва да важат при определени условия.(7) В съответствие с принципите на субсидиарност и пропорционалност, въведени с член 5 от Договора, целта да се формулират общи дефиниции и правила за въпросните продукти и да се приведат разпоредбите в съответствие с общото законодателство на Общността в областта на храните не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите-членки и следователно, поради естеството на настоящата директива, може да бъде постигната по-добре от Общността. Настоящата директива не излиза извън рамките на това, което е необходимо, за да се постигне споменатата цел.(8) Необходимите мерки за въвеждането на настоящата директива следва да се приемат съгласно Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. за установяване на процедурите за упражняване на изпълнителните правомощията, предоставени на Комисията [7].(9) За да се избегне създаването на нови пречки пред свободното движение, държавите-членки следва да се въздържат от приемането на национални разпоредби, свързани с въпросните продукти, които не са предвидени от настоящата директива,ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:Член 1Настоящата директива се прилага за продуктите, определени в част А на приложението.Настоящата директива обаче не се прилага за продуктите, определени в част А на приложението, когато те са в една от следните форми: пудра захар, захарни бонбони, захар на бучки.Член 2Директива 2000/13/ЕО се прилага за продуктите, определени в част А на приложението към настоящата директива, при следните условия и дерогации:1. Без да се засяга точка 5 по-долу, наименованията на продуктите, изброени в част А на приложението, се отнасят единствено до продуктите, посочени в нея, и се използват в търговията за тяхното обозначаване.Наименованието на продукта, посочено в точка 2 от част А на приложението, може също така да се използва за обозначаване на продукта, упоменат в точка 3 от същата.Все пак,- в допълнение към задължителното наименование на продукта, продуктите, определени в част А на приложението, могат да включват също и пояснителни изрази, широко използвани в различните държави-членки;- наименованията на продуктите може да се използват също и при наименования на продукти, съставени за обозначаване на други продукти, съгласно практиката,при условие че подобни наименования не могат да заблудят потребителя.2. За предварително опаковани продукти с тегло под 20 g, нетното тегло не е нужно да се посочва върху етикета.3. При етикетирането на захарен разтвор, разтвор на инвертна захар и сироп на инвертна захар се обявяват сухото вещество и съдържанието на инвертна захар.4. При етикетирането на сироп на инвертна захар, който включва кристали в разтвора, към наименованието се добавя пояснителният израз "кристализиран".5. При етикетирането на продуктите, посочени в точки 7 и 8 от част А на приложението, които съдържат фруктоза в количество повече от 5 % от масата от сухото вещество, наименованията им като продукт или съставка на продукт се означават чрез изразите "глюкозо-фруктозен сироп" или "фруктозо-глюкозен сироп" и "дехидратиран глюкозо-фруктозен сироп" или "дехидратиран фруктозо-глюкозен сироп" в зависимост от преобладаващия глюкозен или фруктозен компонент.Член 3По отношение на продуктите, определени в приложението, държавите-членки не следва да приемат национални разпоредби, които не са предвидени от настоящата директива.Член 4Мерките, необходими за прилагане на настоящата директива, отнасящи се до въпросите, упоменати по-долу, се приемат в съответствие с регулаторната процедура, посочена в член 5, параграф 2:- привеждане на настоящата директива в съответствие с общото законодателство на Общността в областта на храните,- адаптации към техническия прогрес.Член 51. Комисията се подпомага от Постоянния комитет по храните (наричан по-нататък "Комитетът"), учреден по силата на член 1 от Решение 69/414/ЕИО [8].2. Когато се прави позоваване на този параграф, се прилагат членове 5 и 7 от Решение 1999/468/ЕО.Срокът, заложен в член 5, параграф 6 от Решение 1999/468/ЕО, се определя на три месеца.3. Комитетът приема своя процедурен правилник.Член 6Директива 73/437/ЕИО се отменя, считано от 12 юли 2003 година.Позоваванията на отменената директива се считат за позовавания на настоящата директива.Член 7Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за да се съобразят с настоящата директива преди 12 юли 2003 година. Те незабавно информират Комисията за това.Мерките се прилагат, за да се:- разреши търговията с продуктите, определени в част А на приложението, ако те са в съответствие с дефинициите и правилата, установени в настоящата директива, считано от 12 юли 2003 г.;- забрани търговията с продукти, които не са в съответствие с настоящата директива, считано от 12 юли 2004 г.Все пак, търговията с продукти, които не отговарят на настоящата директива, но които са били етикетирани преди 12 юли 2004 г. съгласно Директива 73/437/ЕИО, се разрешава до изчерпване на запасите.Когато държавите-членки приемат тези мерки, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.Член 8Настоящата директива влиза в сила в деня на публикуването ѝ в Официален вестник на Европейските общности.Член 9Адресати на настоящата директива са държавите-членки.Съставено в Брюксел на 20 декември 2001 година.За СъветаПредседателC. Picqué[1] ОВ С 231, 9.8.1996 г., стр. 6.[2] ОВ С 279, 1.10.1999 г., стр. 90.[3] ОВ С 56, 24.2.1997 г., стр. 20.[4] ОВ L 356, 27.12.1973 г., стр. 71. Директива, изменена с Акта за присъединяване от 1985 година.[5] ОВ L 51, 25.2.1980 г., стр. 1. Директива, последно изменена с Директива 87/356/ЕИО (ОВ L 192, 11.7.1987 г., стр. 48).[6] ОВ L 109, 6.5.2000 г., стр. 29.[7] ОВ L 184, 7.7.1999 г., стр. 23.[8] ОВ L 291, 19.11.1969 г., стр. 9.--------------------------------------------------20011220ПРИЛОЖЕНИЕА. НАИМЕНОВАНИЯ НА ПРОДУКТИТЕ И ДЕФИНИЦИИ1. Полубяла захарПречистена и кристализирана захароза от добро и задоволително пазарно качество със следните характеристики:а) поляризация | не по-малко от 99,5 °Z; |б) съдържание на инвертна захар | не повече от 0,1 % от масата; |в) загуба на маса при сушене | не повече от 0,1 % от масата. |2. Захар или бяла захарПречистена и кристализирана захароза от добро и задоволително пазарно качество със следните характеристики:а) поляризация | не по-малко от 99,7 °Z; |б) съдържание на инвертна захар | не повече от 0,04 % от масата; |в) загуба на маса при сушене | не повече от 0,06 % от масата; |г) цвят | не повече от девет точки, определени съгласно метода, посочен в буква а) от част Б. |3. Екстра бяла захарПродукт, притежаващ характеристиките, посочени в точка 2, букви а), б) и в), и по отношение на който общият брой точки, определени съгласно разпоредбите на част Б е не повече от осем, при което не повече от:- четири — за цвят;- шест — за съдържание на пепел;- три — за цвят на разтвора.4. Захарен разтвор [1]Воден разтвор на захароза със следните характеристики:а) сухо вещество | не по-малко от 62 % от масата; |б) съдържание на инвертна захар (отношение фруктоза към декстроза: 1,0 ± 0,2) | не повече от 3 % от масата от сухото вещество; |в) съдържание на пепел | не повече от 0,1 % от масата от сухото вещество, определени съгласно метода, посочен в буква б) от част Б; |г) цвят на разтвора | не повече от 45 ICUMSA единици. |5. Разтвор на инвертна захар [1]Воден разтвор на захароза, частично инвертирана чрез хидролиза, в който инвертната захар не е преобладаваща част, със следните характеристики:а) сухо вещество | не по-малко от 62 % от масата; |б) съдържание на инвертна захар (отношение фруктоза към декстроза: 1,0 ± 0,1) | повече от 3 %, но не повече от 50 % от масата от сухото вещество; |в) съдържание на пепел | не повече от 0,4 % от масата от сухото вещество, определено съгласно метода в буква б) от част Б. |6. Сироп на инвертна захар [1]Воден разтвор, по възможност кристализирал, на захароза, частично инвертирана чрез хидролиза, в който съдържанието на инвертна захар (отношение фруктоза към декстроза: 1,0 ± 0,1) трябва да бъде над 50 % от масата от сухото вещество, но който иначе трябва да отговаря на изискванията, определени в точка 5, буквиа) и в).7. Глюкозен сиропПречистен и концентриран воден разтвор на хранителни захариди, получени от нишесте и/или инулин, със следните характеристики:а) сухо вещество | не по-малко от 70 % от масата; |б) декстрозен еквивалент | не по-малко от 20 % от масата от сухото вещество, изразен като D-глюкоза; |в) сулфатна пепел | не повече от 1 % от масата от сухото вещество. |8. Дехидратиран глюкозен сиропЧастично изсушен глюкозен сироп с поне 93 % от масата от сухото вещество, но който иначе трябва да отговаря на изискванията, определени в точка 7, букви б) и в).9. Декстроза или декстроза монохидратПречистена и кристализирана D-глюкоза, която съдържа една молекула кристализационна вода, със следните характеристики:а) декстроза (D-глюкоза) | не по-малко от 99,5 % от масата от сухото вещество; |б) сухо вещество | не по-малко от 90 % от масата; |в) сулфатна пепел | не повече от 0,25 % от масата от сухото вещество. |10. Декстроза или безводна декстрозаПречистена и кристализирана D-глюкоза, която не съдържа кристализационна вода, с най-малко 98 % от масата от сухото вещество, но която иначе трябва да отговаря на изискванията, определени в точка 9, букви а) и в).11. ФруктозаПречистена и кристализирана D-фруктоза със следните характеристики:а) съдържание на фруктоза | най-малко 98 %; |б) съдържание на глюкоза | най-много 0,5 %; |в) загуба на маса при сушене | не повече от 0,5 % от масата; |г) съдържание на пепел | не повече от 0,1 % от масата, определено съгласно метода, посочен в буква б) от част Б. |Б. МЕТОД ЗА ОПРЕДЕЛЯНЕ НА ЦВЯТ, СЪДЪРЖАНИЕ НА ПЕПЕЛ И ЦВЯТ НА РАЗТВОРА НА ЗАХАР (БЯЛА) И ЕКСТРА БЯЛА ЗАХАР, ОПРЕДЕЛЕНИ В ТОЧКИ 2 И 3 ОТ ЧАСТ А"Точка" съответства на:а) в случай на цвят, на 0,5 единици, изчислени по метода на Института по технология за селскостопанската и захарната индустрия в Брунсуик, както е описан в глава А, параграф 2 на приложението към Регламент (ЕИО) № 1265/69 на Комисията от 1 юли 1969 година за установяване на методи за определяне на качеството на захарта, закупена чрез интервенционни агенции [2];б) в случай на съдържание на пепел, на 0,0018 %, изчислени по метода на Международната комисия за единни методи за анализ на захарите (ICUMSA), както е описан в глава А, параграф 1 на приложението към Регламент (ЕИО) № 1265/69;в) в случай на цвят на разтвора, 7,5 единици, изчислени по метода на ICUMSA, както е описан в глава А, параграф 3 на приложението към Регламент (ЕИО) № 1265/69.[1] Описанието "бяла" е предназначено за:а)захарен разтвор, когато цветът на разтвора не надвишава 25 ICUMSA единици, определени съгласно метода, посочен в буква в) от част Б;б)разтвор на инвертна захар и сироп на инвертна захар, за които:съдържанието на пепел не надвишава 0,1 %;цветът на разтвора не надвишава 25 ICUMSA единици, определени съгласно метода, посочен в буква в) от част Б.[2] ОВ L 163, 1.7.1969 г., стр. 1.--------------------------------------------------


title: Директива 2003/88/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време

text:
Важна правна забележка

|

32003L0088

Официален вестник n° L 299 , 18/11/2003 стр. 0009 - 0019 специално чешко издание глава 05 том 04 стр. 381  - 391 специално испанско издание глава 05 том 04 стр. 381  - 391 специално унгарско издание глава 05 том 04 стр. 381  - 391 специално литвийско издание глава 05 том 04 стр. 381  - 391 LV.ES глава 05 том 04 стр. 381  - 391 MT.ES глава 05 том 04 стр. 381  - 391 PL.ES глава 05 том 04 стр. 381  - 391 SK.ES глава 05 том 04 стр. 381  - 391 специално словенско издание глава 05 том 04 стр. 381  - 391

		20031104Директива 2003/88/ЕО на Европейския Парламент и на Съветаот 4 ноември 2003 годинаотносно някои аспекти на организацията на работното времеЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 137, параграф 2 от него,като взеха предвид предложението на Комисията,като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет [1],след консултации с Комитета на регионите,в съответствие с процедурата, посочена в член 251 от Договора [2],като имат предвид, че:(1) Директива 93/104/ЕО на Съвета от 23 ноември 1993 г. относно някои аспекти на организацията на работното време [3], с която се определят минимални изисквания за безопасност и здраве при организацията на работното време по отношение на продължителността на междудневната почивка, почивката в работно време, междуседмичната почивка, максималната продължителност на седмично работно време, годишния отпуск и аспектите на нощния труд, работата на смени и режимите на работа, е претърпяла значителни изменения. С оглед на по-голяма яснота е необходимо кодифициране на въпросните разпоредби.(2) Член 137 от Договора предвижда, че Общността трябва да подкрепя и допълва дейностите на държавите-членки за подобряване на работната среда за опазване на здравето и безопасността на работниците. Приетите директиви въз основа на този член следва да избягват налагането на административни, финансови или правни ограничения, които биха възпрепятствали създаването и развитието на малки и средни предприятия.(3) Разпоредбите на Директива 89/391/ЕИО на Съвета от 12 юни 1989 г. за въвеждане на мерки за насърчаване подобряването на безопасността и здравето на работниците на работното място [4] са напълно приложими за областите, уредени от настоящата директива, без да се засягат съдържащите се в нея по-строги и/или специфични разпоредби.(4) Подобряването на безопасността, хигиената и здравето на работниците при работа е цел, която не следва да бъде подчинена само на икономически съображения.(5) Всички работници трябва да ползват почивка с достатъчна продължителност. Понятието "почивка" трябва да се изразява в единици за време, т.е. в дни, часове и/или части от тях. Работниците в Общността трябва да ползват ежедневни, седмични и годишни почивки с минимална продължителност и почивки по време на работа с достатъчна продължителност. В този смисъл е необходимо да се постави и ограничение на максималната продължителност на седмичното работно време.(6) Следва да се отчитат принципите на Международната организация на труда за организацията на работното време, включително онези, които се отнасят за нощния труд.(7) Изследванията показват, че човешкото тяло е по-чувствително през нощта към смущения в околната среда, както и към някои тежки форми на организация на работата, и че дългите периоди на нощен труд могат да са вредни за здравето на работниците и да застрашат безопасността на работното място.(8) Необходимо е да се ограничи продължителността на нощния труд, включително на извънредния труд, и да се предвиди работодателите, които редовно използват работници, полагащи нощен труд, да предоставят тази информация на вниманието на компетентните органи, ако те го изискват.(9) Важно е работниците, които полагат нощен труд, да имат право на безплатна оценка на здравословното състояние преди назначаването им, а след това на редовни интервали, и по възможност да бъдат прехвърляни на подходяща за тях дневна работа, ако имат здравословни проблеми.(10) Положението на работниците, които полагат нощен труд и работниците на работа на смени изисква равнището на опазване на безопасността и здравето да се привежда в съответствие с естеството на тяхната работа, а организацията и функционирането на службите и средствата за защита и профилактика трябва да бъдат ефикасни.(11) Специфичните условия на труд могат да имат вредно въздействие върху безопасността и здравето на работниците. Организацията на труда по определен режим трябва да отчита общия принцип за адаптиране на работата към работника.(12) С Директива 1999/63/ЕО на Съвета от 21 юни 1999 г. относно Споразумението за организацията на работното време на морските лица, сключено между Асоциацията на корабособствениците от Европейската общност (ECSA) и Федерацията на синдикатите на транспортните работници в Европейския съюз (FST) [5] въз основа на член 139, параграф 2 от Договора, влезе в сила Европейското споразумение за работното време на моряците. Съответно, разпоредбите на настоящата директива не следва да се прилагат за морските лица.(13) По отношение на "рибарите, получаващи заплащане под формата на дялово участие в риболова", които са работници или служители, държавите-членки определят съгласно настоящата директива условията за придобиване на право и предоставяне на годишен отпуск, включително разпоредбите за заплащане.(14) Специалните норми, определени в други актове на Общността, например във връзка с продължителността на почивката, работното време, годишния отпуск и нощния труд за някои категории работници, имат приоритет пред разпоредбите на настоящата директива.(15) С оглед на въпроса, който може да се повдигне от организацията на работното време в рамките на дадено предприятие, желателно е да се предвиди гъвкавост при прилагането на някои разпоредби на настоящата директива, като същевременно се гарантира спазване на принципите за защита на безопасността и здравето на работниците.(16) Необходимо е да се предвиди някои разпоредби да могат да бъдат обект на дерогация, прилагана, в зависимост от случая, от държавите-членки или от социалните партньори. По правило, в случай на дерогация, на съответните работници трябва да се компенсират с равностойни периоди за почивка.(17) Настоящата директива не засяга задълженията на държавите-членки относно крайните срокове за транспониране на директивите, посочени в приложение I, част Б,ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:ГЛАВА 1 ПРИЛОЖНО ПОЛЕ И ОПРЕДЕЛЕНИЯЧлен 1Предмет и приложно поле1. Настоящата директива определя минималните изисквания за безопасност и здраве при организацията на работното време.2. Настоящата директива се прилага за:a) минималната продължителност на междудневната почивка, междуседмичната почивка и годишния отпуск, на почивките в работно време и максималната продължителност на седмично работно време; иб) някои аспекти на нощния труд, работата на смени и режима на работа.3. Настоящата директива се прилага за всички сектори на дейност, както обществени, така и частни, по смисъла на член 2 от Директива 89/391/ЕИО, без да се засягат разпоредбите на членове 14, 17, 18 и 19 от настоящата директива.Настоящата директива не се прилага за моряците, определени в Директива 1999/63/ЕО, без да се накърняват разпоредбите на член 2, параграф 8 от настоящата директива.4. Разпоредбите на Директива 89/391/ЕИО са напълно приложими към въпросите, посочени в параграф 2, без да се засягат съдържащите се в настоящата директива по-строги и/или специфични разпоредби.Член 2ОпределенияПо смисъла на настоящата директива се прилагат следните определения:1. "работно време" означава всеки период, през който работникът работи на разположение на работодателя и изпълнява своята дейност или задължения, в съответствие с националното законодателство и/или практика;2. "почивка" означава всеки период, който не е работно време;3. "нощно време" означава всеки период, не по-кратък от седем часа, както е определен от националното законодателство, и който във всички случаи трябва да включва периода между полунощ и 05:00 ч.;4. "работник, който полага нощен труд" означава:а) от една страна, всеки работник, който обичайно работи нощно време най-малко в продължение на три часа от ежедневното си работно време; иб) от друга страна, всеки работник, който има вероятност нощно време да изпълнява известна част от годишното си работно време, която се определя по избор на съответната държава-членка:i) от националното законодателство, след консултации със социалните партньори;ii) от колективни договори или споразумения, сключени между социалните партньори на национално или регионално равнище;5. "работа на смени" означава всеки метод за организация на работата на смени, при който работниците последователно работят един след друг на едно и също работно място съгласно определен режим, включително режим на редуване, който може да е непрекъснат или прекъснат, налагащ необходимостта работниците да работят по различно време през определен период от дни или седмици;6. "работник, който работи на смени" означава всеки работещ, чийто работен график е част от работа на смени.7. "мобилен работник" означава всеки работник, който е нает на работа като член на пътуващия или летателен персонал на предприятие, което извършва услуги за превоз на пътници или стоки чрез автомобилен, въздушен или вътрешноводен транспорт;8. "офшорна работа" означава работа, която се извършва предимно на или от офшорни инсталации (включително сондажни съоръжения), пряко или косвено във връзка с проучването, добиването или експлоатацията на природни изкопаеми, в т.ч. въглеводороди, и водолазни дейности във връзка с такива дейности, независимо дали се извършва от офшорна инсталация или от кораб;9. "достатъчна почивка" означава, че работниците имат редовни почивки, чиято продължителност се измерва в единици за време, и които са с достатъчна продължителност и непрекъснати, за да се гарантира, че вследствие на умора или други режими на нередовна работа, те да наранят себе си, свои колеги или други лица и че няма да увредят здравето си, било в краткосрочен или дългосрочен план.ГЛАВА 2 МИНИМАЛНА ПРОДЪЛЖИТЕЛНОСТ НА ПОЧИВКАТА — ДРУГИ АСПЕКТИ НА ОРГАНИЗАЦИЯТА НА РАБОТНОТО ВРЕМЕЧлен 3Междудневна почивкаДържавите-членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че всеки работник има право на минимална продължителност на междудневна почивка от 11 последователни часа за всеки период от 24 часа.Член 4Почивки по време на работаДържавите-членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че когато продължителността на работния ден е повече от шест часа, всеки работник има право на почивка, като свързаните с нея подробности, в това число продължителността и условията, при които се предоставя почивката, се определят с колективни договори или споразумения между социалните партньори или, ако не са определени по този начин, се определят от националното законодателство.Член 5Междуседмична почивкаДържавите-членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че за всеки седемдневен период всеки работник има право на минимална почивка без прекъсване от 24 часа плюс междудневната почивка от 11 часа, посочена в член 3.Ако обективни, технически или условия във връзка с организацията на труда оправдават това, може да се приложи минимална почивка от 24 часа.Член 6Максимална продължителност на седмично работно времеДържавите-членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че при съблюдаване на необходимостта от опазване на безопасността и здравето на работниците:а) продължителността на седмичното работно време се ограничава чрез законови, подзаконови или административни разпоредби, или чрез колективни трудови договори или споразумения между социалните партньори;б) средното работно време за всеки седемдневен период, включително извънредния труд, не надвишава 48 часа.Член 7Годишен отпуск1. Държавите-членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че всеки работник има право на платен годишен отпуск от най-малко четири седмици в съответствие с условията за придобиване на право и предоставяне на такъв отпуск, предвидени от националното законодателство и/или практика.2. Минималният период за платен годишен отпуск не може да се замества с финансово обезщетение, освен при прекратяване на трудовото правоотношение.ГЛАВА 3 НОЩЕН ТРУД — РАБОТА НА СМЕНИ — РЕЖИМ НА РАБОТАЧлен 8Продължителност на нощния трудДържавите-членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че:а) нормалната продължителност на работното време на работниците, които полагат нощен труд, не надвишават средно осем часа за всеки 24-часов период;б) работниците, които полагат нощен труд, и чиято работа е свързана с особени рискове или физическо или умствено натоварване, не работят повече от осем часа за всеки период от 24 часа, през който полагат нощен труд.По смисъла на буква б), работата, която предполага особени рискове или физическо или умствено натоварване се определя от националното законодателство и/или практика, или от колективни трудови договори или споразумения между социалните партньори, като се отчитат специфичното въздействие и рисковете на нощния труд.Член 9Оценка на здравословното състояние и прехвърляне на работници, които полагат нощен труд на дневна работа1. Държавите-членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че:а) работниците, които полагат нощен труд, имат право на безплатна здравна оценка преди назначаването им и редовно след това;б) работниците, които полагат нощен труд, и които имат здравословни проблеми, за които е признато, че се дължат на факта, че те полагат нощен труд, по възможност се прехвърлят на подходяща за тях дневна работа.2. При безплатната оценка на здравословното състояние, посочена в параграф 1, буква а), трябва да спазва лекарската тайна.3. Безплатната оценка на здравословното състояние, посочена в параграф 1, буква а), може да се провежда в рамките на националната система за здравеопазване.Член 10Гаранции при полагане на нощен трудДържавите-членки могат да подчинят работата на определени категории работници, които полагат нощен труд, на определени гаранции при условията, определени от националното законодателство и/или практика, в случай на работници, които излагат на риск безопасността или здравето си, който е свързан с полагането на нощен труд.Член 11Уведомяване за редовно използване на работници, които полагат нощен трудДържавите-членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че работодател, който редовно използва работници, които полагат нощен труд, предоставя тази информация на вниманието на компетентните органи, ако те изискват това.Член 12Защита на безопасността и здраветоДържавите-членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че:а) работниците, които полагат нощен труд и работниците на смени се ползват с подходяща за естеството на работата им защита на безопасността и здравето;б) съответните служби или средства за защита и профилактика във връзка с безопасността и здравето на работниците, които полагат нощен труд и работниците на смени, са равностойни на тези, които се прилагат за другите работници и са на разположение по всяко време.Член 13Режим на работаДържавите-членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че работодател, който възнамерява да организира работата по определен режим, спазва общия принцип за адаптиране на работата към работника, по-специално с оглед облекчаване на монотонната работа и предварително нормираната работа, в зависимост от вида дейност, както и от изискванията за безопасност и опазване на здравето, особено по отношение на почивките през работно време.ГЛАВА 4 ДРУГИ РАЗПОРЕДБИЧлен 14По-специфични разпоредби на ОбщносттаРазпоредбите на настоящата директива не се прилагат, когато други актове на Общността съдържат по-специфични изисквания за организацията на работното време за някои професии или професионални дейности.Член 15По-благоприятни разпоредбиНастоящата директива не засяга правото на държавите-членки да прилагат или въвеждат законови, подзаконови или административни разпоредби, които са по-благоприятни за защитата на безопасността и здравето на работниците, или да улесняват или разрешават прилагането на колективни трудови договори или споразумения между социалните партньори, които са по-благоприятни за защитата на безопасността и здравето на работниците.Член 16Референтни периодиДържавите-членки могат да определят:а) за прилагането на член 5 (минималната продължителност на междуседмичната почивка), референтен период, който не надвишава 14 дни;б) за прилагането на член 6 (максимална продължителност на седмичното работно време), референтен период, който не надвишава четири месеца;Периодите за платен годишен отпуск, който се предоставя в съответствие с разпоредбите на член 7, както и периодите на отпуск по болест, не се включват или не се отразяват при изчисляването на средната стойност;в) за прилагането на член 8 (продължителност на нощния труд), референтен период, определен след консултации със социалните партньори или с колективни договори, или със споразумения, сключени между социалните партньори на национално или регионално равнище.Ако минималната продължителност на междуседмичната почивка от 24 часа, който се изисква съгласно член 5, попада в този референтен период, той не се включва при изчисляването на средната стойност.ГЛАВА 5 ДЕРОГАЦИИ И ИЗКЛЮЧЕНИЯЧлен 17Дерогации1. При надлежно съблюдаване на общите принципи за защита на безопасността и здравето на работниците, държавите-членки могат да дерогират разпоредбите на членове 3 — 6, 8 и 16, когато поради специфичните характеристики на съответната дейност, продължителността на работното време не се измерва и/или определя предварително или може да се определя от самите работници, и по-специално в случай на:а) ръководни кадри или други лица с правомощия за самостоятелно вземане на решения;б) семейни работници; илив) работници, които извършват религиозни обреди в църкви и религиозни общности.2. Дерогациите, предвидени в параграфи 3, 4 и 5, могат да се приемат със законови, подзаконови или административни разпоредби или с колективни трудови договори, или със споразумения между социалните партньори при условие, че съответните работници се компенсират с равностойни периоди за почивка, или че в изключителни случаи, когато по обективни причини е невъзможно съответните рабтници да бъдат компенсирани с такива равностойни периоди за почивка, на тях се осигурява подходяща защита.3. В съответствие с параграф 2 от настоящия член, се допуска дерогиране на разпоредбите на членове 3, 4, 5, 8 и 16:а) в случай на дейности, при които местоработата на работника е отдалечена от мястото му на пребиваване, включително при офшорна работа, или при отдалеченост между различните местоработи на работника;б) в случай на дейности по охрана и надзор, които изискват постоянно присъствие с цел опазване на имущество и лица, особено охранители и болногледачи или охранителни фирми;в) в случай на дейности, свързани с непрекъснато обслужване или производство, по-конкретно:i) услуги, свързани с приемането, лечението и/или грижи, които се предоставят от болници или сходни заведения, включително дейността на обучаващите се лекари, на институциите за настаняване и затворите;ii) докери или летищни работници;iii) услуги, свързани с пресата, радиото, телевизията, кинематографското производство, пощенски и далекосъобщителни услуги, бърза помощ, пожарна служба и гражданска защита;iv) производство, пренос и разпределение на газ, вода и електроенергия, събиране на битови отпадъци и инсталации за изгаряне;v) промишлености, при които работният процес е непрекъсваем по технически причини;vi) изследователска и развойна дейност;vii) селско стопанство;viii) работници, които отговарят за превоза на пътници по редовни градски транспортни линии.г) при наличие на предвидимо нарастване на дейността, по-конкретно:i) селско стопанство;ii) туризъм;iii) пощенски услуги;д) в случай на лица, които работят в железопътния транспорт:i) чиято дейност е с непрекъснат характер;ii) които прекарват работното си време във влакове; илиiii) чиято дейност е свързана с транспортни разписания и осигуряване на непрекъснатост и редовност на движението;е) при обстоятелствата, описани в член 5, параграф 4 от Директива 89/391/ЕИО;ж) при злополука или непосредствен риск от злополука.4. В съответствие с параграф 2 на настоящия член, дерогиране на разпоредбите на членове 3 и 5 се допуска:а) при работа на смени, всеки път, когато работникът променя смяната и не може да вземе междудневни и/или междуседмични почивки между края на една смяна и началото на следващата;б) при дейности, които включват разкъсани периоди на работа през деня, особено дейността на персонал, който отговаря за почистването.5. В съответствие с параграф 2 на настоящия член, дерогиране на разпоредбите на член 6 и член 16, буква б) се допуска в случай на обучаващи се лекари в съответствие с разпоредбите на от втора до седма алинеи на настоящия параграф.По отношение на разпоредбите на член 6, посочени в първа алинея, дерогирането се допуска за преходен период от пет години, считано от 1 август 2004 г.При необходимост, държавите-членки могат да увеличат този период с не повече от две години с оглед отчитане на трудностите при спазването на разпоредбите за работното време във връзка с отговорностите им за организацията и предоставянето на здравни услуги и медицински грижи. Най-малко шест месеца преди края на преходния период съответната държава-членка мотивирано информира Комисията, за да може Комисията, след подходящи консултации, да даде становище в срок от три месеца след получаването на такава информация. Ако държавата-членка не следва становището на Комисията, тя следва да обоснове своето решение. Уведомлението и обосновката на държавата-членка и становището на Комисията се публикуват в Официален вестник на Европейския съюз и се изпращат на Европейския парламент.При необходимост, държавите-членки могат да ползват допълнителен период до една година с оглед отчитане на трудностите при спазването на отговорностите, посочени в трета алинея. Те следват процедурата, определена в същата алинея.Държавите-членки гарантират, че средната продължителност на седмичното работно време при никакви обстоятелства не надвишава 58 часа през първите три години на преходния период, 56 часа за следващите две години и 52 часа за всеки оставащ период.Работодателят своевременно провежда консултации с представителите на работниците с оглед постигане на споразумение, когато това е възможно, относно мерките, които да се прилагат за преходния период. В границите, определени в пета алинея, такова споразумение може да включва:а) средната продължителност на седмичното време през преходния период; иб) мерките, които ще се прилагат за намаляване на средната продължителност на седмичното време до 48 часа в края на преходния период.По отношение на член 16, буква б), дерогирането, посочено в първа алинея се допуска при условие, че референтните периоди не надвишават 12 месеца през първата част на преходния период, определен в пета алинея, и шест месеца след това.Член 18Дерогации чрез колективни договориДерогации от разпоредбите на членове 3, 4, 5, 8 и 16 могат да се правят чрез колективни трудови договори или споразумения, сключени между социалните партньори на национално или регионално равнище, или, в съответствие с определените от тях правила, чрез колективни трудови договори или споразумения, сключени между социалните партньори на по-ниско равнище.Държавите-членки, в които няма законоустановена система, която да гарантира сключването на колективни трудови договори или споразумения между социалните партньори на национално или регионално равнище по въпросите, уредени с настоящата директива, или държавите-членки, в които за целта съществува специфична законодателна рамка и в определените в нея граници, може, съобразно националното законодателство и/или практика, да допускат дерогации от разпоредбите на членове 3, 4, 5, 8 и 16 чрез колективни договори или споразумения, сключени между социалните партньори на подходящо колективно равнище.Дерогациите, предвидени в първа и втора алинеи, се допускат при условие, че на съответните работници се предоставят равностойни компенсационни периоди за почивка или, в изключителни случаи, когато по обективни причини е невъзможно да се предоставят такива периоди, на съответните работници се осигурява подходяща защита.Държавите-членки могат да определят правила:а) за прилагането на разпоредбите на настоящия член от социалните партньори; иб) за разширяване на разпоредбите за колективните договори или споразуменията, сключени съобразно разпоредбите на настоящия член, за други работници в съответствие с националното законодателство и/или практика.Член 19Ограничения за дерогации от референтните периодиПредвидената в член 17, параграф 3 и член 18 възможност за дерогация от разпоредбите на член 16, буква б) не може да води до установяването на референтен период, който надвишава шест месеца.Въпреки това, държавите-членки имат възможност, при спазване на общите принципи за защита на безопасността и здравето на работниците, по обективни или технически съображения или съображения, свързани с организацията на работа, да допуснат с колективни трудови договори или споразумения, сключени между социалните партньори, да се определят референтни периоди, които в никакъв случай не надвишават 12 месеца.Преди 23 ноември 2003 г. Съветът, по предложение на Комисията, придружено от доклад за оценка, преразглежда разпоредбите на настоящия член и взема решение какви действия да предприеме.Член 20Мобилни работници и офшорна работа1. Разпоредбите на членове 3, 4, 5 и 8 не се прилагат за мобилни работници.Въпреки това, държавите-членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че такива мобилни работници имат право на достатъчна почивка, освен при обстоятелствата, определени в член 17, параграф 3, букви е) и ж).2. При съблюдаване на общите принципи за защита на безопасността и здравето на работниците и при условие, че се провеждат консултации с представителите на работодателя и заинтересованите служители, и са налице усилия за насърчаване на всички съответни форми на социален диалог, включително преговори по желание на страните, държавите-членки могат по обективни или технически съображения или съображения, свързани с организацията на работа, да удължат референтния период, посочен в член 16, буква б) на 12 месеца за работниците, които извършват главно офшорна работа.3. Не по-късно от 1 август 2005 г. Комисията, след консултации с държавите-членки и социалните партньори на европейско равнище, прави преглед на функционирането на разпоредбите във връзка с офшорните работници от гледна точка на здравето и безопасността с оглед представянето, при необходимост, на предложение за подходящи изменения.Член 21Работници на борда на морски риболовни плавателни съдове1. Разпоредбите на членове 3 — 6 и 8 не се прилагат за работници на борда на морски риболовен плавателен съд, плаващ под флага на държава-членка.Въпреки това, държавите-членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че всеки работник на морски риболовен плавателен съд, плаващ под флага на държава-членка, има право на достатъчна почивка, и за да ограничат средната продължителност на седмичното работно време до 48 часа, изчислени за референтен период, който не надвишава 12 месеца.2. В границите, определени в параграф 1, втора алинея и параграфи 3 и 4, държавите-членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че при съблюдаване на необходимостта от защита на безопасността и здравето на работниците:а) работното време е ограничено до максимален брой часове, които не се надвишават през определен период; илиб) в определен период са предвидени минимален брой часове за почивка.Максималната продължителност на работното време или минималната продължителност на почивката се определят със законови, подзаконови или административни разпоредби, или с колективни договори, или със споразумения, сключени между социалните партньори.3. Ограниченията на продължителността на работното време или на почивка са:а) максимална продължителност на работното време, която не надвишава:i) 14 часа през всеки период от 24 часа; иii) 72 часа през всеки период от седем дни;илиб) минимална продължителност на почивката, която не е по-малко от:i) 10 часа през всеки период от 24 часа; иii) 77 часа през всеки период от седем дни.4. Почивката може да се разделя на не повече от два периода, единият от които е с продължителност най-малко шест часа, а интервалът между два последователни периода за почивка не надвишава 14 часа.5. В съответствие с общите принципи за защита на здравето и безопасността на работниците и по обективни или технически съображения или съображения, свързани с организацията на труда, държавите-членки могат да допускат изключения, включително установяването на референтни периоди, по отношение на границите, определени в параграф 1, втора алинея и параграфи 3 и 4. Доколкото е възможно, такива изключения съответстват на определените норми, но могат да отчитат по-чести или по-продължителни периоди на отпуск или отпускането на компенсационен отпуск за работниците. Тези изключения могат да се определят със:а) законови, подзаконови или административни разпоредби при условие, че по възможност се провеждат консултации с представителите на заинтересованите работодатели и работници и се полагат усилия за насърчаване на всички подходящи форми на социален диалог; илиб) колективни трудови договори или споразумения между социалните партньори.6. Капитанът на морски риболовен кораб има право да изисква от работниците на борда да полагат неопределен брой часове труд, необходим за непосредствената безопасност на плавателния съд, пътниците или товара на борда, или за оказване на помощ на други кораби или хора в бедствено положение в морето.7. Държавите-членки могат да предвидят работниците на борда на морски риболовни кораби, за които националното законодателство или практика определя, че не се разрешава експлоатацията на тези кораби през определен период на календарната година по-дълъг от един месец, ползват годишен отпуск в съответствие с член 7 през този период.Член 22Други разпоредби1. Държава-членка може да не прилага разпоредбите на член 6, като същевременно съблюдава общите принципи за защита на безопасността и здравето на работниците, при условие, че предприема необходимите мерки, за да гарантира, че:а) никой работодател не изисква от работник да работи средно повече от 48 часа през период от седем дни, изчислени за референтния период, посочен в член 16, буква б), освен ако преди това е получил съгласието на работника да извършва такава работа;б) никой работник не претърпява вреди от работодателя си за това, че не желае да даде съгласието си за извършване на такава работа;в) работодателят води актуална документация за всички работници, които извършват такава работа;г) документацията се предоставя на разположение на компетентните органи, които от съображения, свързани с безопасността и/или здравето на работниците, могат да забраняват или ограничават възможността за превишаване на максималната седмична продължителност на работно време;д) по искане на компетентните органи, работодателят им предоставя информация за случаите, в които работниците са дали съгласие да работят средно повече от 48 часа през период от седем дни, изчислени за референтния период, посочен в член 16, буква б).Преди 23 ноември 2003 г. Съветът, по предложение на Комисията, придружено от доклад за оценка, преразглежда разпоредбите на настоящия член и взема решение какви действия да предприеме.2. По отношение на прилагането на разпоредбите на член 7, държавите-членки могат да ползват преходен период от не повече от три години, считано от 23 ноември 1996 г. при условие, че през този преходен период:а) всеки работник ползва триседмичен платен годишен отпуск съобразно определените от националното законодателство и/или практика условия за придобиване на право за ползване и предоставяне на такъв отпуск; иб) триседмичният период на платен годишен отпуск не може да се замества с финансово обезщетение, освен при прекратяване на трудовото правоотношение.3. Ако държавите-членки се ползват от възможностите, предвидени в настоящия член, те незабавно информират Комисията за това.ГЛАВА 6 ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИЧлен 23Равнище на защитаБез да се засяга правото на държавите-членки да разработват, предвид променящите се обстоятелства, различни законови, подзаконови или договорни разпоредби в областта на работното време при условие, че се спазват минималните изисквания, предвидени в настоящата директива, прилагането на директивата не съставлява валидно основание за намаляване на общото равнище на безопасност, което е осигурено на работниците.Член 24Доклади1. Държавите-членки уведомяват Комисията за текстовете на разпоредбите от националното законодателство, които вече са приели или приемат в областта, уредена с настоящата директива.2. На всеки пет години държавите-членки докладват на Комисията за прилагането на разпоредбите на настоящата директива, като отразяват гледните точки на социалните партньори.Комисията информира за това Европейския парламент, Съвета, Европейския икономически и социален комитет и Консултативния комитет по безопасност, хигиена и опазване на здравето на работното място.3. На всеки пет години, считано от 23 ноември 1996 г., Комисията представя на Европейския парламент, Съвета и Европейския икономически и социален комитет доклад за прилагането на настоящата директива, като взема под внимание разпоредбите на членове 22 и 23 и параграфи 1 и 2 от настоящия член.Член 25Преразглеждане на действието на разпоредбите във връзка с работниците на борда на морски риболовни корабиНе по-късно от 1 август 2009 г. Комисията, след консултации с държавите-членки и социалните партньори на европейско равнище, преразглежда действието на разпоредбите във връзка с работниците на борда на морски риболовни кораби, и по-конкретно проучва, дали тези разпоредби продължават да бъдат подходящи, по-специално по отношение на здравето и безопасността, с оглед да предложи при необходимост подходящи изменения.Член 26Преразглеждане на действието на разпоредбите във връзка с работниците, които отговарят за превоз на пътнициНе по-късно от 1 август 2005 г. Комисията, след консултации с държавите-членки и социалните партньори на европейско равнище, преразглежда действието на разпоредбите във връзка с работниците, които отговарят за превоз на пътници по редовни градски транспортни линии, с оглед представяне, при необходимост, на предложение за съответни изменения, за да се гарантира последователен и подходящ подход в отрасъла.Член 27Отмяна1. Директива 93/104/ЕО, изменена с директивата, посочена в приложение I, част А, се отменя, без да се засягат задълженията на държавите-членки по отношение на определените в приложение I, част Б крайни срокове за въвеждане в националното законодателство.2. Позоваването на посочената отменена директива се счита за позоваване на настоящата директива съгласно посочената в приложение II таблица на съответствие.Член 28Влизане в силаНастоящата директива влиза в сила на 2 август 2004 г.Член 29АдресатиАдресати на настоящата директива са държавите-членки.Съставено в Брюксел на 4 ноември 2003 година.За Европейския парламентПредседателP. CoxЗа СъветаПредседателG. Tremonti[1] ОВ С 61, 14.3.2003 г., стр 123.[2] Становище на Европейския парламент от 17 декември 2002 г. (все още непубликувано в Официален вестник) и Решение на Съвета от 22 септември 2003 г.[3] ОВ L 307, 13.12.1993 г., стр. 18. Директива, изменена с Директива 2000/34/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 195, 1.8.2000 г., стр. 41).[4] ОВ L 183, 29.6.1989 г., стр. 1.[5] ОВ L 167, 2.7.1999 г., стр. 33.--------------------------------------------------20031104ПРИЛОЖЕНИЕ IЧАСТ А ОТМЕНЕНА ДИРЕКТИВА И НЕЙНОТО ИЗМЕНЕНИЕ(Член 27)Директива 93/104/ЕО | на Съвета (ОВ L 307, 13.12.1993 г., стр. 18) |Директива 2000/34/ЕО на Европейския парламент и на Съвета | (ОВ L 195, 1.8.2000 г., стр. 41) |ЧАСТ Б КРАЙНИ СРОКОВЕ ЗА ВЪВЕЖДАНЕ В НАЦИОНАЛНОТО ЗАКОНОДАТЕЛСТВО(Член 27)Директива | Краен срок за въвеждане |93/104/ЕО | 23 ноември 1996 г. |2000/34/ЕО | 1 август 2003 г. [1] |[1] 1 август 2004 г. в случай на обучаващи се лекари. Виж член 2 от Директива 2000/34/ЕО.--------------------------------------------------20031104ПРИЛОЖЕНИЕ IIТАБЛИЦА НА СЪОТВЕТСТВИЯТАДиректива 93/104/ЕО | Настояща директива |Членове 1 — 5 | Членове 1 — 5 |Член 6, уводни думи | Член 6, уводни думи |Член 6, параграф 1 | Член 6, буква а) |Член 6, параграф 2 | Член 6, буква б) |Член 7 | Член 7 |Член 8, уводни думи | Член 8, уводни думи |Член 8, параграф 1 | Член 8, буква а) |Член 8, параграф 2 | Член 8, буква б) |Членове 9, 10 и 11 | Членове 9, 10 и 11 |Член 12, уводни думи | Член 12, уводни думи |Член 12, параграф 1 | Член 12, буква а) |Член 12, параграф 2 | Член 12, буква б) |Членове 13, 14 и 15 | Членове 13, 14 и 15 |Член 16, уводни думи | Член 16, уводни думи |Член 16, параграф 1 | Член 16, буква а) |Член 16, параграф 2 | Член 16, буква б) |Член 16, параграф 3 | Член 16, буква в) |Член 17, параграф 1 | Член 17, параграф 1 |Член 17, параграф 2, уводни думи | Член 17, параграф 2 |Член 17, параграф 2, точка 1 | Член 17, параграф 3, букви от а) до д) |Член 17, параграф 2, точка 2 | Член 17, параграф 3, букви от е) до ж) |Член 17, параграф 2, точка 3 | Член 17, параграф 4 |Член 17, параграф 2, точка 4 | Член 17, параграф 5 |Член 17, параграф 3 | Член 18 |Член 17, параграф 4 | Член 19 |Член 17а, параграф 1 | Член 20, параграф 1, първа алинея |Член 17а, параграф 2 | Член 20, параграф 1, втора алинея |Член 17а, параграф 3 | Член 20, параграф 2 |Член 17а, параграф 4 | Член 20, параграф 3 |Член 17б, параграф 1 | Член 21, параграф 1, първа алинея |Член 17б, параграф 2 | Член 21, параграф 1, втора алинея |Член 17б, параграф 3 | Член 21, параграф 2 |Член 17б, параграф 4 | Член 21, параграф 3 |Член 17б, параграф 5 | Член 21, параграф 4 |Член 17б, параграф 6 | Член 21, параграф 5 |Член 17б, параграф 7 | Член 21, параграф 6 |Член 17б, параграф 8 | Член 21, параграф 7 |Член 18, параграф 1, буква а) | — |Член 18, параграф 1, буква б), i) | Член 22, параграф 1 |Член 18, параграф 1, буква б), ii) | Член 22, параграф 2 |Член 18, параграф 1, буква в) | Член 22, параграф 3 |Член 18, параграф 2 | — |Член 18, параграф 3 | Член 23 |Член 18, параграф 4 | Член 24, параграф 1 |Член 18, параграф 5 | Член 24, параграф 2 |Член 18, параграф 6 | Член 24, параграф 3 |— | Член 25 [1] |— | Член 26 [2] |— | Член 27 |— | Член 28 |Член 19 | Член 29 |— | Приложение I |— | Приложение II |[1] Директива 2000/34/ЕО, член 3.[2] Директива 2000/34/ЕО, член 4.--------------------------------------------------


title: Директива 98/54/ЕО на Комисията от 16 юли 1998 година за изменение на Директиви 71/250/ЕИО, 72/199/ЕИО, 73/46/ЕИО и за отмяна на Директива 75/84/ЕИОтекст от значение за ЕИП.

text:
Важна правна забележка

|

31998L0054

Официален вестник n° L 208 , 24/07/1998 стр. 0049 - 0050 специално чешко издание глава 3 том 23 стр. 288  - 289 специално испанско издание глава 3 том 23 стр. 288  - 289 специално унгарско издание глава 3 том 23 стр. 288  - 289 специално литвийско издание глава 3 том 23 стр. 288  - 289 LV.ES глава 3 том 23 стр. 288  - 289 MT.ES глава 3 том 23 стр. 288  - 289 PL.ES глава 3 том 23 стр. 288  - 289 SK.ES глава 3 том 23 стр. 288  - 289 специално словенско издание глава 3 том 23 стр. 288  - 289

		19980716Директива 98/54/ЕО на Комисиятаот 16 юли 1998 годиназа изменение на Директиви 71/250/ЕИО, 72/199/ЕИО, 73/46/ЕИО и за отмяна на Директива 75/84/ЕИО(текст от значение за ЕИП)КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,като взе предвид Договора за създаването на Европейската общност,като взе предвид Директива 70/373/ЕИО на Съвета от 20 юли 1970 г. относно въвеждането на общностни методи за вземане на проби и анализ за целите на официалния контрол на храните за животни [1], последно изменена с Акта за присъединяване на Австрия, Финландия и Швеция, и по-специално член 2 от нея,като има предвид, че Директива 70/373/ЕИО постановява, че официалният контрол на храните за животни, който има за цел да установи спазването на изискванията за тяхното качество и състав, предписани съгласно законовите, подзаконовите и административните разпоредби, трябва да се провежда, като се използват общностни методи за вземане на проби и за анализ;като има предвид, че Първа директива 71/250/ЕИО на Комисията от 15 юни 1971 г. относно установяване на общностни методи за анализ за целите на официалния контрол на храните за животни [2], последно изменена с Директива 81/680/ЕИО [3], посочва, наред с другото, методите за анализ за определяне на алкалоиди от лупина; като има предвид, че Директива 74/63/ЕИО на Съвета от 17 декември 1973 г. за определяне на максимално допустими нива на нежелани вещества и продукти в храните за животни [4], последно изменена с Директива 97/8/ЕО на Комисията [5], не предвижда храните за животни да бъдат подлагани на официален контрол за наличието на алкалоиди от лупина; като има предвид, че поради това официалният контрол на алкалоиди от лупина не е необходим и е уместно да се премахне;като има предвид, че Трета директива 72/199/ЕИО на Комисията от 27 април 1972 г. относно установяване на общностни методи за анализ за целите на официалния контрол на храните за животни [6], последно изменена с Директива 93/28/ЕО [7], определя, наред с другото, методите за откриването и установяването на антибиотици от тетрациклиновата група, за определянето на хлортетрациклин, окситетрациклин и тетрациклин и за определянето на олеандомицин; като има предвид, че посочените методи вече не се изискват за целите на Директива 70/524/ЕИО на Съвета от 23 ноември 1970 г. относно добавките към храните за животни [8], последно изменена с Директива 98/19/ЕО на Комисията [9]; като има предвид, че в светлината на научно-техническия прогрес, описаните методи вече не могат да се използват за други цели и поради това е уместно да се премахнат;като има предвид, че Четвърта директива 73/46/ЕИО на Комисията от 5 декември 1972 г. относно установяване на общностни методи за анализ за целите на официалния контрол на храните за животни [10], последно изменена с Директива 92/89/ЕО [11], определя, наред с другото, методи за определянето на тиамин (витамин В1, аневрин), аскорбинова киселина и дехидроаскорбинова киселина (витамин С); като има предвид, че посочените методи вече не са подходящи за целите, за които са били предназначени, и са изостанали от напредъка в научното и техническо познание и поради това е уместно да се премахнат;като има предвид, че Шеста директива 75/84/ЕИО на Комисията от 20 декември 1974 г. относно установяване на общностни методи за анализ за целите на официалния контрол на храните за животни [12], последно изменена с Директива 81/680/ЕИО, определя методи за определянето на бухинолат, сулфахиноксалин и фуразолидон; като има предвид, че посочените методи вече не се изискват за целите на Директива 70/524/ЕИО; като има предвид, че в светлината на научно-техническия прогрес има основания да се предполага, че посочените методи дават неточни резултати; като има предвид, че е за предпочитане да няма метод за анализ, отколкото да има метод, който дава погрешни резултати и поради това е уместно да се премахнат;като има предвид, че в съответствие с Директива 95/53/ЕО на Съвета от 25 октомври 1995 г. относно определяне на принципите за организацията на официалния контрол в областта на храненето на животните [13], и по-специално член 18 от нея, държавите-членки, поради липсата на методи за вземане на проби и за анализ, следят да се използват методи, които да отговарят на стандартите, признати от международни организации, или, ако няма стандарти, да се използват методи, установени съгласно научно признати национални правила;като има предвид, че мерките, предвидени в настоящата директива, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по храните за животни,ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:Член 1Директива 71/250/ЕИО се изменя, както следва:1. в член 1 думите "и определянето на алкалоиди от лупина" се заличават;2. в приложението точка 15 (определяне на алкалоиди от лупина) се заличава.Член 2Директива 72/199/ЕИО се изменя, както следва:1. в член 2 думите "с оглед откриването и установяването на антибиотици от тетрациклиновата група, както и" и "хлортетрациклин, окситетрациклин, тетрациклин, олеандомицин" се заличават;2. в приложение II точка 1 (Откриване и установяване на антибиотици от тетрациклиновата група) точка 2 (Определяне на хлортетрациклин, окситетрациклин и тетрациклин) и точка 3 (Определяне на олеандомицин) се заличават.Член 3Директива 73/46/ЕИО се изменя, както следва:1. в член 2 думите "тиамин (аневрин, витамин В1), аскорбинова киселина и дехидроаскорбинова киселина (витамин С)" се заличават;2. в приложение II точка 2 (Определяне на тиамин (аневрин, витамин В1) и точка 3 (Определяне на аскорбинова киселина и дехидроаскорбинова киселина (витамин С) се заличават.Член 4Директива 75/84/ЕИО се отменя.Член 5Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите или административните разпоредби, необходими за спазване на настоящата директива, най-късно шест месеца след влизането ѝ в сила. Те незабавно уведомяват Комисията за това.Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, последните съдържат позоваване на настоящата директива или то се извършва по време на официалното им публикуване. Условията и редът на това позоваване се определят от държавите-членки.Член 6Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейските общности.Адресати на настоящата директива са държавите-членки.Съставено в Брюксел на 16 юли 1998 година.За КомисиятаFranz FischlerЧлен на Комисията[1] ОВ L 170, 3.8.1970 г., стр. 2.[2] ОВ L 155, 12.7.1971 г., стр. 13.[3] ОВ L 246, 29.8.1981 г., стр. 32.[4] ОВ L 38, 11.2.1974 г., стр. 31.[5] ОВ L 48, 19.2.1997 г., стр. 22.[6] ОВ L 123, 29.5.1972 г., стр. 6.[7] ОВ L 179, 22.7.1993 г., стр. 8.[8] ОВ L 270, 14.12.1970 г., стр. 1.[9] ОВ L 96, 28.3.1998 г., стр. 39.[10] ОВ L 83, 30.3.1973 г., стр. 21.[11] ОВ L 344, 26.11.1992 г., стр. 35.[12] ОВ L 32, 5.2.1975 г., стр. 27.[13] ОВ L 265, 8.11.1995 г., стр. 17.--------------------------------------------------


title: Директива 92/60/ЕИО на Съвета от 30 юни 1992 година за изменение на Директива 90/425/ЕИО относно ветеринарните и зоотехническите проверки, приложими при търговията в рамките на Общността с определени видове живи животни и продукти с оглед завършване изграждането на вътрешния пазар

text:
Важна правна забележка

|

31992L0060

Официален вестник n° L 268 , 14/09/1992 стр. 0075 - 0076 специално финландско издание: глава 3 том 45 стр. 0074  специално шведско издание: глава 3 том 45 стр. 0074  специално чешко издание глава 3 том 13 стр. 177  - 178 специално испанско издание глава 3 том 13 стр. 177  - 178 специално унгарско издание глава 3 том 13 стр. 177  - 178 специално литвийско издание глава 3 том 13 стр. 177  - 178 LV.ES глава 3 том 13 стр. 177  - 178 MT.ES глава 3 том 13 стр. 177  - 178 PL.ES глава 3 том 13 стр. 177  - 178 SK.ES глава 3 том 13 стр. 177  - 178 специално словенско издание глава 3 том 13 стр. 177  - 178

		19920630Директива 92/60/ЕИО на Съветаот 30 юни 1992 годиназа изменение на Директива 90/425/ЕИО относно ветеринарните и зоотехническите проверки, приложими при търговията в рамките на Общността с определени видове живи животни и продукти с оглед завършване изграждането на вътрешния пазарСЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално член 43 от него,като взе предвид предложението на Комисията [1],като взе предвид становището на Европейския парламент [2],като има предвид, че Общността следва да приеме мерки, предназначени за постепенното изграждане на вътрешния пазар в продължение на период, който изтича на 31 декември 1992 година;като има предвид, че Директива 90/425/ЕИО на Съвета [3] предвижда повече да не бъдат извършвани ветеринарни проверки на вътрешните граници на Общността по отношение на определени живи животни и животински продукти;като има предвид, че след приемането на Директива 90/425/ЕИО, Съветът установи принципите, регулиращи организацията на ветеринарни проверки на живи животни и продукти от трети страни в Общността; като има предвид, че във връзка с това трябва да се вземат под внимание разпоредбите на Директива 70/675/ЕИО на Съвета от 10 декември 1990 г. за определяне на принципите относно организацията на ветеринарните проверки на продукти, въведени в Общността от трети страни [4] и Директива 91/496/ЕИО на Съвета от 15 юли 1991 г. за установяване на принципите относно организацията на ветеринарните проверки на животни, въведени в Общността от трети страни и за изменение на Директиви 89/662/ЕИО, 90/425/ЕИО и 90/675/ЕИО [5];като има предвид, че съгласно член 21, четвърти параграф от Директива 90/452/ЕИО е уместно да се включат в обхвата на посочената директива, както и на Директива 89/662/ЕИО на Съвета от 11 декември 1989 г. относно ветеринарните проверки по отношение на търговията в Общността с оглед доизграждането на вътрешния пазар [6], живите животни и продуктите от животински произход, които не са включени в обхвата на посочените две директиви;като има предвид, че съгласно член 25 от Директива 90/425/ЕИО Съветът трябва да определи режима, приложим при изтичането на преходните разпоредби, определени в член 24; като има предвид, че в тази връзка трябва да се вземе под внимание постигнатият напредък в Общността както по отношение на определянето на правила относно продуктите от трети страни, така и по отношение на хармонизирането на мерките за контрол на шапа и чумата по свинете, които са включени в Директива 90/423/ЕИО на Съвета от 26 юни 1990 г. за изменение на Директива 85/511/ЕИО относно въвеждане на мерки на Общността за борба с болестта шап, Директива 64/432/ЕИО относно проблеми, свързани със здравето на животните, които засягат търговията в Общността с говеда и свине, и Директива 72/462/ЕИО относно санитарните и ветеринарно-медицинските проблеми при внос на животни от рода на едрия рогат добитък и свине, както и на прясно месо или месни продукти от трети страни [7], и в Директива 91/685/ЕИО на Съвета от 11 декември 1991 г. за изменение на Директива 80/217/ЕИО относно въвеждане на мерки на Общността за борба с класическата чума по свинете [8];като има предвид, че предвид постигнатия напредък при хармонизирането на ветеринарните правила, следва да бъде създадена разпоредба за отменянето на ветеринарните проверки на всички живи животни и животински продукти по вътрешните граници от 1 юли 1992 г.;като има предвид, че все пак трябва да се предвидят специални правила относно ветеринарните проверки, които се извършват при придвижването на домашни любимци, придружавани от физическо лице и придвижвани под негова отговорност, когато тези придвижвания нямат търговски характер,ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:Член 1Директива 90/425/ЕИО се изменя, както следва:1. Към член 1 се добавя следният параграф:"Настоящата директива не се прилага за ветеринарните проверки при придвижването между държавите-членки на домашни любимци, придружавани от физическо лице и придвижвани под негова отговорност, когато тези придвижвания нямат търговски характер.";2. в член 7, параграф 2 датата " 1 януари 1993 г." се заменя с датата " 1 юли 1992 г.";3. в член 21, първи параграф думите "до 31 декември 1992 г." се заличават;4. член 21, втори параграф се заменя със следното:"Държавите-членки съобщават на Комисията и на другите държави-членки условията и процедурите, които се прилагат при търговията с животните и продуктите, посочени в първи параграф.";5. в член 21 последното изречение на четвърти параграф се заличава;6. член 22 се заменя със следното:"Член 221. Държавите-членки представят на Комисията, като използват единен образец, съответната информация относно проверките, извършени съгласно настоящата директива.2. Комисията преглежда информацията, посочена в параграф 1, в рамките на Постоянния ветеринарен комитет. Тя може да приеме подходящи мерки в съответствие с процедурата, определена в член 18.3. Подробни правила за прилагането на настоящия член, по-специално честотата на съобщаване на информацията, образеца, който ще се използва и вида на нужната информация, се определят в съответствие с процедурата, определена в член 18."7. Член 24 се заменя със следното:"Член 24С цел да се позволи постепенното въвеждане на режима на контрол, предвиден в настоящата директива, до 31 декември 1992 година държавите-членки могат да извършват:- проверки на документацията по време на транспортиране на животни и продукти, включени в обхвата на приложения А и Б или внесени от трети страни;- ветеринарни проверки на място от недискриминационен характер по време на транспортиране на животни и продукти, включени в обхвата на приложение Б";8. Член 25 се заличава;9. Част А от приложение Б се заменя със следното:"А. Ветеринарно законодателство — Други живи животни, които не са включени в обхвата на приложение А.I.";10. Част Б от приложение Б се заменя със следното:"Б. Ветеринарно законодателство — Сперма, яйцеклетки и ембриони, които не са включени в обхвата на приложение А.I.".Член 21. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива преди 1 юли 1992 година. Те незабавно информират Комисията за това.Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.2. Държавите-членки предоставят на Комисията текста на основните разпоредби от националното законодателство, които приемат в областта, уредена с настоящата директива.Член 3Адресати на настоящата директива са държавите-членки.Съставено в Люксембург на 30 юни 1992 година.За СъветаПредседателArlindo Marques Cunha[1] ОВ С 122, 14.5.1992 г., стр. 18.[2] ОВ С 176, 13.7.1992 г.[3] ОВ L 224, 18.8.1990 г., стр. 29. Директива, последно изменена с Директива 91/628/ЕИО (ОВ L 340, 11.12.1991 г., стр. 17).[4] ОВ L 373, 31.12.1990 г., стр. 1.[5] ОВ L 268, 24.9.1991 г., стр. 56.[6] ОВ L 395, 30.12.1989 г., стр. 13.[7] ОВ L 224, 18.8.1990 г., стр. 13.[8] ОВ L 377, 31.12.1991 г., стр. 1.--------------------------------------------------


title: Директива 2000/7/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 март 2000 година относно скоростомера на дву- и триколесните моторни превозни средства и за изменение на Директива 92/61/ЕИО на Съвета относно типовото одобрение за дву- и триколесните моторни превозни средства

text:
Важна правна забележка

|

32000L0007

Официален вестник n° L 106 , 03/05/2000 стр. 0001 - 0006 специално чешко издание глава 13 том 25 стр. 123  - 128 специално испанско издание глава 13 том 25 стр. 123  - 128 специално унгарско издание глава 13 том 25 стр. 123  - 128 специално литвийско издание глава 13 том 25 стр. 123  - 128 LV.ES глава 13 том 25 стр. 123  - 128 MT.ES глава 13 том 25 стр. 123  - 128 PL.ES глава 13 том 25 стр. 123  - 128 SK.ES глава 13 том 25 стр. 123  - 128 специално словенско издание глава 13 том 25 стр. 123  - 128

		20000320Директива 2000/7/ЕО на Европейския Парламент и на Съветаот 20 март 2000 годинаотносно скоростомера на дву- и триколесните моторни превозни средства и за изменение на Директива 92/61/ЕИО на Съвета относно типовото одобрение за дву- и триколесните моторни превозни средстваЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 95 от него,като взеха предвид предложението на Комисията [1],като взеха предвид становището на Икономическия и социален комитет [2],в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора [3],като имат предвид, че:(1) Безопасността по пътищата е основна цел на Общността, която налага контролирането и определянето на скоростта посредством скоростомер с превантивна цел, както и за приучването, най-вече на младите хора, към коректно поведение по отношение на пътното движение.(2) Необходимо е техническите закони, свързани със сигурността на пътя, да се приемат в структуриран вид, под формата на "пакети" от директиви, с цел за гражданите да стане по-ясно направеното от Европейския съюз в областта на сигурността на пътя.(3) Във всяка държава-членка дву- или триколесните моторни превозни средства трябва да отговарят, що се отнася до скоростомера, на някои технически характеристики, определени от задължителни предписания, които са различни в отделните държави-членки. А чрез разликите между тях те представляват пречка пред търговския обмен в рамките на Общността.(4) Гореспоменатите пречки пред функционирането на вътрешния пазар могат да бъдат премахнати при положение че едни и същи предписания се приемат от всички държави-членки като заместят съществуващата в тях нормативна уредба.(5) Настоящата директива се добавя към списъка от специални директиви, които трябва да бъдат спазвани по силата на член 4 от Директива 92/61/ЕИО на Съвета от 30 юни 1992 г. относно типовото одобрение на дву- или триколесните моторни превозни средства [4].(6) Изработването на хармонизирани разпоредби относно скоростомера на дву- или триколесните моторни превозни средства е необходимо, за да се позволи въвеждането за всеки тип от горепосочените превозни средства на процедурите по одобрение и освидетелстване и удостоверяване, които са предмет на Директива 92/61/ЕИО.(7) Съгласно принципите на субсидиарност и пропорционалност, така както са посочени в член 5 от Договора, целта на предвидените действия, и по-специално типовото одобрение на превозни средства в рамките на Общността, не може да бъде реализирано по задоволителен начин от държавите-членки, така че може, като се имат предвид обемът и последиците от предвидените действия, да бъде осъществено по по-добър начин на нивото на Общността. Настоящата директива се ограничава в рамките на минимума, нужен за постигането на тази цел, и не надхвърля необходимото за нейното осъществяване.(8) За да се улесни достъпът до пазарите на трети страни, е необходимо да се гарантира еднаквостта на разпоредбите на настоящата директива и на разпоредбите на Регламент № 39 на Икономическата комисия за Европа на ООН (по-нататък наречен "Регламент № 39 ООН-ИКЕ").(9) Държавите-членки на Европейския съюз трябва, веднага щом стане възможно, да договорят промяна на Регламент № 39 ООН-ИКЕ с цел той да бъде съобразен с разпоредбите на настоящата директива.(10) Следователно е необходимо Директива 92/61/ЕИО да бъде изменена,ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:Член 11. Настоящата директива се прилага спрямо скоростомера на всеки вид превозно средство, определено в член 1 на Директива 92/61/ЕИО.2. Всяко превозно средство, влизащо в обсега на действие на Директива 92/61/ЕИО трябва да бъде оборудвано със скоростомер съгласно приложението към настоящата директива.Член 2Процедурите относно издаването на типово одобрение на компоненти, що се отнася до скоростомера на определен тип дву- или триколесно моторно превозно средство, както и условията, при които тези превозни средства могат да се движат свободно, са фиксирани в Директива 92/61/ЕИО, съответно в глави II и III.Член 3Съгласно член 11 от Директива 92/61/ЕИО, може да бъде призната равностойността на разпоредбите на настоящата директива и на разпоредбите на Регламент № 39 ООН-ИКЕ в най-новия вариант, приет от Общността.Органите в държавите-членки, които издават типовото одобрение, приемат одобренията и знаците за типово одобрение, издадени съгласно предписанията на горепосочения Регламент № 39 в рамките на неговото приложно поле вместо съответните одобрения и знаците за типово одобрение, издадени съгласно предписанията на настоящата директива.Член 4Промените, които са необходими за отчитане на промените в Регламент № 39 ООН-ИКЕ и за привеждане в съответствие с техническия напредък на приложението, се приемат съобразно процедурата по член 13 от Директива 70/156/ЕИО на Съвета от 6 февруари 1970 г. относно сближаването на законодателствата на държавите-членки относно типово одобряване на моторни превозни средства и техните ремаркета [5].Член 5Директива 92/61/ЕИО се изменя, както следва:1. В приложение I, рубрика № 45, текстът "Скоростомер и километраж за двуколесни, триколесни и четириколесни мотоциклети" се заменя от текста "Скоростомер", а терминът "CONF" се заменя от термина "DP".2. Приложение II А се изменя, както следва:а) в точка 4.7 текстът "Скоростомер и километраж: да/не (1)" се замества от текста "Скоростомер";б) добавят се следните точки:"4.7.3. Фотографии и/или схеми на цялата система4.7.4. Диапазон от скорости, изобразени на скоростомера4.7.5. Допустимо отклонение на измервателния механизъм на скоростомера4.7.6. Техническа константа на скоростомера4.7.7. Начин на функциониране и описание на приводния механизъм4.7.8. Общо предавателно отношение на приводния механизъм".3. В приложение III б, рубрика 10.12, текстът "Скоростомер и километраж за двуколесни, триколесни и четириколесни мотоциклети" се заменя от текста "Скоростомер", а терминът "CONF" се заменя от термина "DP".Член 61. Държавите-членки въвеждат в действие необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобразят с настоящата директива, преди 1 януари 2001 г. Те незабавно информират Комисията за това.Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.2. Държавите-членки уведомяват Комисията за текста на разпоредбите от националното си законодателство, които те приемат в областта, регулирана от настоящата директива.3. От 1 януари 2001 г. държавите-членки нямат право, що се отнася до скоростомерите, да забраняват първоначалното пускане в движение на превозните средства, които отговарят на настоящата директива.4. Държавите-членки прилагат разпоредбите, посочени в параграф 1, първа алинея, от 1 юли 2001 г., с изключение на мотопедите, за които тези разпоредби се прилагат от 1 юли 2002 г.Член 7Настоящата директива влиза в сила в деня на публикуването ѝ в Официален вестник на Европейските общности.Член 8Адресати на настоящата директива са държавите-членки.Съставено в Брюксел на 20 март 2000 година.За Европейския парламентПредседателN. FontaineЗа СъветаПредседателJ. Gama[1] ОВ C 212, 8.7.1998 г., стр. 7.[2] ОВ C 40, 15.2.1999 г., стр. 1.[3] Становище на Европейския парламент от 12 януари 1999 г. (ОВ C 104, 14.4.1999 г., стр. 19) потвърдено на 27 октомври 1999 г., Обща позиция на Съвета от 20 май 1999 г. (ОВ C 232, 13.8.1999 г., стр. 1) и Решение на Европейския парламент от 27 октомври 1999 г. (все още непубликувано в Официален вестник).[4] ОВ L 225, 10.8.1992 г., стр. 72. Директива, последно изменена с Акта за присъединяване от 1994 г.[5] ОВ L 42, 23.2.1970 г., стр. 1. Директива, последно изменена с Директива 98/91/ЕО (ОВ L 11, 16.1.1999 г., стр. 25).--------------------------------------------------20000320ПРИЛОЖЕНИЕ1. ОпределенияЗа целите на настоящата директива:1.1. Под "тип превозно средство, що се отнася до скоростомера" се имат предвид моторните превозни средства, между които няма значителни разлики, като тези разлики могат да се отнасят до следните точки:1.1.1. обозначението на размера на гумите, избрани в диапазона от гуми с нормални размери;1.1.2. общото предавателно съотношение на скоростомера, включително евентуално използвания адаптер или редуктор;1.1.3. типът скоростомер, който се характеризира с:1.1.3.1. допустимото отклонение на измервателния механизъм на скоростомера;1.1.3.2. техническата константа на скоростомера;1.1.3.3. диапазона от скорости, изобразени на скоростомера.1.2. Под "гуми с нормални размери" се имат предвид типът или типовете гуми, предвидени от производителя за разглеждания тип превозно средство и указан в информационния документ, посочен в приложение II към Директива 92/61/ЕИО.Гумите за сняг не се смятат като гуми с нормални размери.1.3. Под "нормално налягане при движение"  се има предвид налягането при напомпване в студено състояние, уточнено от производителя на превозното средство, увеличено с 0,2 бара.1.4. Под "скоростомер"  се има предвид частта от уреда, чието предназначение е да указва на водача моментната скорост на превозното му средство.1.4.1. Под "допустимо отклонение на измервателния механизъм на скоростомера"  се има предвид точността на самия механизъм на скоростомера, изразена чрез горната и долната граница на указване на скоростта за определен диапазон от скорости.1.4.2. Под "техническа константа на скоростомера"  се има предвид отношението между оборотите или импулсите в минута и определена отчетена скорост.1.5. Под "маса при движение"  се има предвид масата, както е определена в бележка г), точка 2 от приложение II към Директива 92/61/ЕИО.2. Спецификации2.1. Циферблатът на скоростомера трябва да бъде разположен в рамките на прякото зрително поле на водача и показанията му трябва да бъдат ясно видими през деня и нощта. Диапазонът от отчитани скорости трябва да бъде достатъчно широк, за да включва максималната скорост, указана от производителя за този тип превозно средство.2.2. Когато скоростомерът включва циферблат вместо цифров екран, този циферблат трябва да бъде ясно градуиран.2.2.1. При скоростомери, предназначени за мотоциклети с две или три колела, интервалите при градуирането трябва да бъдат от 1, 2, 5, или 10 км/ч. Скоростта трябва да бъде указана по следния начин:2.2.1.1. когато най-високата скорост, фигурираща на циферблата, не надвишава 200 км/ч, числовите стойности на скоростта трябва да бъдат указани през интервали, ненадвишаващи 20 км/ч;2.2.1.2. когато най-високата скорост, фигурираща на циферблата, надвишава 200 км/ч, числовите стойности на скоростта трябва да бъдат указани през интервали, ненадвишаващи 30 км/ч;2.2.2. При скоростомери, предназначени за мотопеди, на циферблата на скоростомера трябва да бъде указана максимална скорост, която не надвишава 80 км/ч; интервалите при градуирането трябва да бъдат от 1, 2, 5, или 10 км/ч, а стойностите на скоростта трябва да бъдат указани на циферблата през интервали, ненадвишаващи 10 км/ч.Освен това на циферблата трябва ясно да е указана скоростта от 45 км/ч (или 25 км/ч при мотопеди с намалена мощност).2.2.3. При превозно средство, предназначено за продажба в някоя от държавите-членки, в която се използват мерни единици от имперската система, скоростомерът трябва също да бъде градуиран в мил/ч (мили в час); интервалите при градуирането трябва да бъдат от 1, 2, 5, или 10 мил/ч. Стойностите на скоростта трябва да бъдат указани на циферблата през интервали, ненадвишаващи 20 мил/ч, и трябва да започват или от 10 мил/ч, или от 20 мил/ч.2.2.4. Не е необходимо интервалите между цифровите стойности на скоростта да бъдат равномерни.2.3. Точността на скоростомера се контролира съгласно описаната по-долу процедура.2.3.1. Превозното средство се оборудва с гуми от един от типовете с нормални размери, определени в точка 1.2. Извършва се едно изпитване за всеки тип скоростомер, за който производителят е предвидил да бъде монтиран.2.3.2. Натоварването на оста, задвижваща скоростомера, трябва да отговаря на масата при движение.2.3.3. Еталонната температура в мястото на скоростомера трябва да бъде равна на 296 K ± 5 K.2.3.4. По време на всяко изпитване налягането на гумите трябва да бъде равно на нормалното налягане при движение, определено в точка 1.3.2.3.5. Превозното средство се изпитва при следните скорости:Максимална скорост (Vmax), указана от производителя (км/ч) | Скорост по време на изпитванието (км/ч) |Vmax ≤ 45 | 80 % Vmax |45 < Vmax ≤ 100 | 40 и 80 % Vmax (ако получената скорост по време на изпитването ≥ 55) |100 < Vmax ≤ 150 | 40, 80 и 80 % Vmax (ако получената скорост по време на изпитването ≥ 100) |150 < Vmax | 40, 80 и 120 |2.3.6. Контролната апаратура, използвана за измерване на реалната скорост на превозното средство, трябва да има толеранс, който не надвишава ± 0,5 %.2.3.6.1. Ако изпитванията се извършват на писта, нейното покритие трябва да бъде равно и сухо и да има достатъчно сцепление.2.3.6.2. Ако за изпитването се използва динамометричен стенд, валовете му трябва да имат диаметър не по-малък от 2 м. При скоростомери, предназначени за мотопеди, изпитването може да се извърши на валове с диаметър не по-малък от 400 мм.2.3.7. Отчетената скорост в нито един момент не трябва да бъде по-ниска от реалната скорост. Между изпитвателните стойности, уточнени в точка 2.3.5, и тези стойности е необходимо между скоростта V1, отчетена на скоростомера, и реалната скорост V2 да има следното отношение:0 ≤ (V1 — V2) ≤ 0,1 · V2 + 4 км/ч3. Съответствие на производството3.1. Контролът на съответствието на производството спрямо изискванията се извършва въз основа на разпоредбите на приложение VI към Директива 92/61/ЕИО.3.2. Производството се смята за отговарящо на предписанията на настоящата директива, когато при условията, визирани в точки от 2.3.1 до 2.3.6, между скоростта V1, отчетена от скоростомера и реалната скорост V2 има следното отношение:0 ≤ (V1 — V2) ≤ 0,1 · V2 + 4 км/ч за мотопедитеи0 ≤ (V1 — V2) ≤ 0,1 · V2 + 8 км/ч за двуколесните и триколесните мотоциклети.--------------------------------------------------20000320Допълнение 1ИНФОРМАЦИОНЕН ДОКУМЕНТотносно монтирането на скоростомер на определен тип дву- или триколесно моторно превозно средство(Прилага се към искането за удостоверение, при положение че то е представено отделно от искането за одобрение на превозното средство)Пореден номер (даден от лицето, искащо одобрение)Искането за удостоверение относно монтирането на скоростомер на определен тип дву- или триколесно моторно превозно средство трябва да бъде придружено от сведенията, фигуриращи в следните точки от раздел А на приложение II към Директива 92/61/ЕИО:0.10.20.50.62.12.1.1от 4.7 до 4.7.85.25.2.2--------------------------------------------------20000320Допълнение 2СЕРТИФИКАТ ЗА ТИПОВО ОДОБРЕНИЕотносно монтирането на скоростомер на определен тип дву- или триколесно моторно превозно средствоОБРАЗЕЦ+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------


title: Директива 2011/90/ЕС на Комисията от 14 ноември 2011 година за изменение на част II на приложение I към Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, в която са предвидени допълнителни допускания за изчисляването на годишния процент на разходите текст от значение за ЕИП

text:
               15.11.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 296/35

         ДИРЕКТИВА 2011/90/ЕС НА КОМИСИЯТА
   от 14 ноември 2011 година
   за изменение на част II на приложение I към Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, в която са предвидени допълнителни допускания за изчисляването на годишния процент на разходите
   (текст от значение за ЕИП)
   ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
   като взе предвид Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 г. относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО на Съвета (1) („Директива за потребителските кредити“), и по-специално член 19, параграф 5 от нея,
   като има предвид, че:

               (1)

               Натрупаният опит от държавите-членки във връзка с изпълнението на Директива 2008/48/ЕО сочи, че допусканията, изложени в част II на приложение I към посочената директива, не са достатъчни за изчисляване на годишния процент на разходите по еднакъв начин и вече не отговарят на търговската конюнктура на пазара.

               (2)

               Необходимо е те да бъдат допълнени с нови допускания за стандартите за изчисляване на годишния процент на разходите за кредити без установен срок или кредити, които периодично се погасяват изцяло. Необходимо е също да се въведат стандарти за определяне на момента на първоначалното усвояване на кредита и дължимите от потребителя плащания.

               (3)

               Поради това част II на приложение I към Директива 2008/48/ЕО следва да бъде съответно изменена.

               (4)

               Предвидените в настоящата директива мерки са в съответствие със становището на комитета, създаден съгласно член 25, параграф 1 от Директива 2008/48/ЕО и нито Европейският парламент, нито Съветът са се противопоставили на тези мерки,

         ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
   Член 1
   Част II на приложение I към Директива 2008/48/ЕО се изменя в съответствие с приложението към настоящата директива.
   Член 2
   1.   Държавите-членки приемат и публикуват не по-късно от 31 декември 2012 г. законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива. Те незабавно информират Комисията за това.
   Те прилагат тези разпоредби от 1 януари 2013 г.
   Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите- членки.
   2.   Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
   Член 3
   Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.

   Член 4
   Адресати на настоящата директива са държавите-членки.

      Съставено в Брюксел на 14 ноември 2011 година.

            За Комисията

            Председател

         José Manuel BARROSO

      (1)  ОВ L 133, 22.5.2008 г., стр. 66.

      ПРИЛОЖЕНИЕ
      Част II на приложение I към Директива 2008/48/ЕО се заменя със следното:

                     „II.

                     Допълнителните допускания за изчисляването на годишния процент на разходите са, както следва:

                                 а)

                                 Ако договорът за кредит предоставя на потребителя свобода на усвояване, се смята, че общата сума на кредита е усвоена незабавно и изцяло.

                                 б)

                                 Ако договорът за кредит като цяло предоставя на потребителя свобода на усвояване, но предвижда ограничения по отношение на сумата и срока при различните начини на усвояване, сумата на кредита се смята за усвоена на най-ранната дата, предвидена в договора, и при съответните ограничения относно усвояването.

                                 в)

                                 Ако договорът за кредит предвижда различни начини на усвояване с различни разходи или лихвени проценти, общата сума на кредита се смята за усвоена при най-високите разходи и лихвен процент, прилагани за най-обичайния механизъм за усвояване при този вид договор за кредит.

                                 г)

                                 В случай на овърдрафт общата сума по кредита се смята за усвоена изцяло и за целия срок на договора за кредит. Ако срокът на овърдрафта не е известен, годишният процент на разходите се изчислява въз основа на допускането, че срокът на кредита е три месеца.

                                 д)

                                 При безсрочен договор за кредит, различен от овърдрафт, се прави допускането, че:

                                             i)

                                             кредитът се предоставя за срок от една година, считано от датата на първоначалното му усвояване, и че окончателното плащане от страна на потребителя погасява остатъка от капитала, лихвата и други разходи, ако има такива;

                                             ii)

                                             капиталът се погасява от потребителя на равни месечни вноски, които започват един месец след датата на първоначалното усвояване. В случаите обаче, когато капиталът трябва да бъде погасен изцяло с еднократно плащане в рамките на всеки погасителен период, се смята, че последователните усвоявания и погасявания на целия капитал от страна на потребителя се осъществяват в рамките на една година. Лихвата и другите разходи се начисляват в съответствие с тези усвоявания и погасявания на капитала и съобразно разпоредбите в договора за кредит.

                                       За целите на тази точка „безсрочен договор за кредит“ означава договор за кредит без установен срок, включително кредити, които трябва да бъдат погасени изцяло в рамките на определен срок или след него, но след погасяването им се предоставят отново за усвояване.

                                 е)

                                 При договор за кредит, различен от овърдрафт и безсрочен кредит като посочените в допусканията от точки г) и д):

                                             i)

                                             ако датата или сумата на дължимата от потребителя вноска за погасяване на капитала не може да бъде установена, се смята, че погасяването е извършено на най-ранната дата, предвидена в договора за кредит, и в най-малкия размер, предвиден в договора;

                                             ii)

                                             ако датата, на която е сключен договорът за кредит, не е известна, за дата на първоначалното усвояване се смята датата, от която остава най-кратък интервал до датата, на която потребителят трябва да направи първата вноска.

                                 ж)

                                 Когато датата или сумата на дължимата от потребителя вноска не може да бъде установена въз основа на договора за кредит или допусканията, посочени в точки г), д) или е), се смята, че плащането е извършено съобразно с изискваните от кредитора дати и условия, а ако те не са известни, че:

                                             i)

                                             лихвите се плащат заедно с погасяването на капитала;

                                             ii)

                                             разход, който не представлява лихва и е във вид на еднократна сума, се плаща на датата, на която е сключен договорът за кредит;

                                             iii)

                                             разходи, които не представляват лихви и са във вид на няколко плащания, се плащат на равни интервали, започвайки от датата на първото погасяване на капитала, а ако сумата на тези плащания не е известна, се смята, че те са с равни суми;

                                             iv)

                                             окончателното плащане погасява остатъка от капитала, лихвите и другите разходи, ако има такива.

                                 з)

                                 Ако не е договорена горната граница на кредита, се смята, че тя е 1 500 EUR.

                                 и)

                                 Ако за ограничен период или сума се предлагат различни лихвени проценти и разходи, се приема, че лихвеният процент и разходите са най-високите за целия срок на договора за кредит.

                                 й)

                                 При договори за потребителски кредит, за които е договорен фиксиран лихвен процент за началния период, в края на който се определя нов лихвен процент, който впоследствие периодично се коригира съгласно договорен показател, изчисляването на годишния процент на разходите се основава на допускането, че в края на срока, за който има фиксиран лихвен процент, лихвеният процент е същият като в момента на изчислението на годишния процент на разходите, въз основа на стойността на договорения показател към този момент.“