title: Директива 2001/77/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 септември 2001 година относно насърчаване на производството и потреблението на електроенергия от възобновяеми енергийни източници на вътрешния електроенергиен пазар

text:
Важна правна забележка

|

32001L0077

Официален вестник n° L 283 , 27/10/2001 стр. 0033 - 0040 специално чешко издание глава 12 том 02 стр. 121  - 128 специално испанско издание глава 12 том 02 стр. 121  - 128 специално унгарско издание глава 12 том 02 стр. 121  - 128 специално литвийско издание глава 12 том 02 стр. 121  - 128 LV.ES глава 12 том 02 стр. 121  - 128 MT.ES глава 12 том 02 стр. 121  - 128 PL.ES глава 12 том 02 стр. 121  - 128 SK.ES глава 12 том 02 стр. 121  - 128 специално словенско издание глава 12 том 02 стр. 121  - 128

		20010927Директива 2001/77/ЕО на Европейския парламент и на Съветаот 27 септември 2001 годинаотносно насърчаване на производството и потреблението на електроенергия от възобновяеми енергийни източници на вътрешния електроенергиен пазарЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 175, параграф 1 от него,като взеха предвид предложението на Комисията [1],като взеха предвид становището на Икономическия и социален комитет [2],като взеха предвид становището на Комитета на регионите [3],в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора [4],като имат предвид, че:(1) Понастоящем потенциалът на възобновяемите енергийни източници не се оползотворява достатъчно в Общността. Общността оценява необходимостта от насърчаване използването на възобновяеми енергийни източници като приоритетна мярка, като има предвид, че тяхното използване допринася за опазването на околната среда и устойчивото развитие. Освен това, използването на тези източници може също така да създаде нови работни места на местно равнище, да има положително въздействие върху социалната кохезия, да допринесе за сигурността на доставките и да спомогне за по-бързото постигане на целите на Протокола от Киото. Следователно е необходимо да се осигури по-добро оползотворяване на този потенциал в рамките на вътрешния електроенергиен пазар.(2) Насърчаването на използването на електроенергията, произведена от възобновяеми енергийни източници е изключително важен приоритет за Общността, както е посочено в Бялата книга за възобновяемите енергийни източници (по-долу наричана "Бялата книга") поради причини, свързани със сигурността и разнообразяването на енергийните доставки, опазването на околната среда и социалната и икономическата кохезия. Това бе потвърдено от Съвета в неговата резолюция от 8 юни 1998 г. за възобновяемите енергийни източници [5], и от Европейския парламент в резолюцията му относно Бялата книга [6].(3) Увеличеното използване на електроенергия, произведена от възобновяеми енергийни източници представлява важен елемент от пакета мерки, необходими за спазването на Протокола от Киото към Рамковата конвенция на Организацията на обединените нации за промяната на климата, както и от всички други политики и мерки, свързани със спазването на бъдещи ангажименти.(4) Съветът, в своите заключения от 11 май 1999 г. и Европейския парламент в резолюцията си от 17 юни 1998 г. относно електроенергията, произведена от възобновяеми енергийни източници [7], приканват Комисията да представи конкретно предложение за рамкова политика на Общността по отношение на достъпа на електроенергия, произведена от възобновяеми енергийни източници до вътрешния пазар. Освен това, в резолюция от 30 март 2000 г. във връзка с електроенергията, произведена от възобновяеми енергийни източници и вътрешния електроенергиен пазар [8], Европейският парламент подчертава, че обвързващите и амбициозни цели по отношение възобновяемите енергийни източници на национално равнище са от съществено значение за постигането на резултати и осъществяването на целите на Общността.(5) За осигуряване на по-широко навлизане на пазара на електроенергия, произведена от възобновяеми енергийни източници в средносрочен план, следва да се изиска от всички държави-членки да поставят национални индикативни цели за потребление на електроенергия, произведена от възобновяеми енергийни източници.(6) Тези национални индикативни цели следва да отговарят на всеки национален ангажимент, част от общите задължения по отношение на промяната на климата, които Общността е поела в съответствие с Протокола от Киото.(7) Комисията следва да оцени до каква степен държавите-членки са постигнали напредък по отношение на националните им индикативни цели, както и до каква степен тези национални индикативни цели съответстват на общата индикативна цел от 12 % от брутното вътрешно потребление на енергия до 2010 г., като се има предвид, че индикативната цел от 12 % съгласно Бялата книга за Общността като цяло до 2010 г., указва необходимостта от полагането на усилия, както на нивото на Общността, така и в отделните държави-членки, а също така и нуждата от отчитане на различните национални обстоятелства. Ако възникне необходимост във връзка с постигането на целите, Комисията следва да отправи предложения до Европейския парламент и Съвета, които могат да включват задължителни цели.(8) При използване на отпадъците като енергиен източник, държавите-членки следва да се съобразяват със законодателството на Общността по отношение на управлението на отпадъците. Прилагането на настоящата директива не накърнява определенията, посочени в приложения 2а и 2б към Директива 75/442/ЕИО на Съвета от 15 юли 1975 г. относно отпадъците [9]. Подкрепата по отношение на използването на възобновяеми енергийни източници следва да съответства на другите цели на Общността, и по-специално да е съобразена с йерархията по отношение на третирането на отпадъците. В тази връзка, изгарянето на несортирани общински отпадъци не бива да се включва в бъдещите системи за подпомагане използването на възобновяеми енергийни източници, ако такава подкрепа подкопава йерархията.(9) Определението на биомаса в настоящата директива не изключва използването на различно определение в националното законодателство, за цели различни от изложените в настоящата директива.(10) Настоящата директива не изисква от държавите-членки да признаят покупката на гаранция за произход от друга държава-членка или съответно закупуване на електроенергия като принос при изпълнението на задължение по отношение на национални квоти. Въпреки това, гаранция за произхода на електроенергията е необходима за улеснение на търговията с електроенергия, произведена от възобновяеми енергийни източници и повишаване на прозрачността с оглед на потребителския избор между електроенергията, произведена от невъзобновяеми и електроенергията, произведена от възобновяеми енергийни източници. Схемите за гарантиране на произхода сами по себе си не предполагат право на облагодетелстване от националните механизми за подпомагане, установени в отделните държави-членки. Важно е тези гаранции за произход да обхващат всички видове производство на електроенергия от възобновяеми енергийни източници.(11) Важно е да се направи ясно разграничение между гаранциите за произход от заменяеми зелени сертификати.(12) Необходимостта от обществена подкрепа за възобновяемите енергийни източници е призната в насоките на Общността по отношение на държавната помощ за опазване на околната среда [10], които освен другите фактори, отчитат и необходимостта от включване на външните разходи при производство на електроенергия. Въпреки това, правилата на Договора, и по-специално на членове 87 и 88 от него, ще продължат да се прилагат за такова публично подпомагане.(13) Необходимо е установяването на законодателна рамка за пазара на възобновяеми енергийни източници.(14) Държавите-членки прилагат различни механизми за подпомагане за възобновяеми енергийни източници на национално ниво, включително зелени сертификати, инвестиционна помощ, освобождаване от данъци или данъчни облекчения, възстановяване на данъци и схеми за пряко ценово подпомагане. Едно от важните средства за постигането на целта на настоящата директива е гарантирането на правилното функциониране на тези механизми, докато не влезе в действие една обща рамка на Общността, за да се поддържа доверието на инвеститорите.(15) Още е твърде рано да се вземе решение за цялостна рамка на Общността по отношение на схемите за подпомагане, с оглед на ограничения опит с националните схеми и относително малкия дял понастоящем на ценово подпомаганата електроенергия, произведена от възобновяеми енергийни източници в Общността.(16) Необходимо е обаче, след определен преходен период, да се адаптират схеми за насърчаване на развиващия се вътрешен електроенергиен пазар. Следователно е необходимо Комисията да наблюдава ситуацията и да представи доклад относно опита по прилагането на схемите на национално ниво. Ако е необходимо, Комисията следва да изготви предложение, в светлината на изводите на този доклад, за установяване на рамка на Общността по отношение на схемите за насърчаване и използването на възобновяеми енергийни източници за производството на електроенергия. Това предложение следва да допринесе за постигането на заложените национални индикативни цели, да е в съответствие с принципите на вътрешния електроенергиен пазар, както и да вземе предвид характеристиките на различните източници на възобновяема енергия, заедно с различните технологии и географски различия. Тя следва да насърчава използването на възобновяеми енергийни източници по ефективен начин, който да бъде прост, но в същото време възможно най-ефикасен, особено по отношение на разходите, както и да предвижда достатъчни преходни периоди от поне седем години, да запази доверието на инвеститорите и да избягва трудно възстановимите разходи. Тази рамка следва да дава възможност за конкуренция между електроенергията, произведена от възобновяеми енергийни източници и тази от невъзобновяеми енергийни източници, като се ограничават разходите за потребителя, а в средносрочен план намалее необходимостта от публично подпомагане.(17) По-широкото навлизане на пазара на електроенергия, произведена от възобновяеми енергийни източници ще позволи постигането на икономии поради по-голямо производство, което съответно ще доведе до намаляване на разходите.(18) Важно е да се използва мощта на пазарните сили и вътрешния пазар, така че електроенергия, произведена от възобновяеми енергийни източници да стане конкурентна и атрактивна за европейските граждани.(19) Като се поощрява развитието на пазара на възобновяеми енергийни източници е важно да се вземе предвид положителното въздействие върху възможностите за развитие на местно и регионално равнище, перспективите за износ, възможностите за социално сближаване и създаване на работни места, особено що се отнася до малките и средни предприятия и независимите производители на електроенергия.(20) Следва да се отчете специфичната структура на сектора на възобновяемите енергийни източници, особено когато се преразглеждат административните процедури за получаване на разрешение за изграждане на съоръжения за производство на електроенергия от възобновяеми енергийни източници.(21) При определени обстоятелства е невъзможно пълното гарантиране на преноса и разпределението на електроенергията, произведена от възобновяеми енергийни източници, без да се засегне надеждността и сигурността на мрежата, а гаранциите в тази връзка следователно могат да включват финансова компенсация.(22) Разходите за свързването на нови производители на електроенергия от възобновяеми енергийни източници следва да бъдат обективни, прозрачни и недискриминационни, и следва надлежно да се отчете облагодетелстването за мрежата от интегрираните производители.(23) Тъй като общите цели на предлаганите действия не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите-членки поотделно, но биха могли да бъдат осъществени по-добре на нивото на Общността, поради мащаба или резултатите от действията, Общността може да предприеме мерки, в съответствие с принципа на субсидиарност, както е посочено в член 5 от Договора. Подробното им изпълнение, обаче, следва да бъде осъществено от държавите-членки, като по този начин всяка държава-членка има възможност да избере режима, който отговаря най-добре на конкретната ситуация в съответната държава-членка. В съответствие с принципа на пропорционалност, посочен в този член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигането на тези цели,ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:Член 1ЦелЦелта на настоящата директива е да насърчи увеличението на дела на възобновяемите енергийни източници при производството на електрическа енергия на вътрешния пазар на електроенергия и да положи основата за бъдещата рамка на Общността в тази област.Член 2ОпределенияПо смисъла на настоящата директива се прилагат следните определения:а) "възобновяеми енергийни източници" означава възобновяеми неизкопаеми енергийни източници (вятърна, слънчева, геотермална енергия, енергия на вълните, на приливите и отливите, водна енергия, биомаса, газове от сметищата, от съоръжения за преработване на отпадъчни води и биогазове);б) "биомаса" означава биологично разлагаемата част от продуктите, отпадъците и остатъците от земеделска дейност (включително от растителен и от животински произход), горско стопанство и свързаните с него промишлености, както и биологично разлагаемата част от промишлените и общински отпадъци;в) "електроенергия, произведена от възобновяеми енергийни източници" означава електроенергията, произведена от централи, използващи само възобновяеми енергийни източници, както и частта от електроенергията, произведена от възобновяеми енергийни източници в хибридни централи, използващи и конвенционални енергийни източници, като се включва и електрическата енергия от възобновяеми енергийни източници, използвана за запълване на системите за съхранение и се изключи електроенергията, произведена в резултат на системите за съхранение;г) "потребление на електроенергия" означава националното производство на електроенергия, включително и автопроизводството, плюс вноса, като се изключи износа (брутно вътрешно потребление на електроенергия).Освен това, се прилагат и определенията, посочени в Директива 96/92/ЕО на Европейския парламент и Съвета от 19 декември 1996 г. относно общите правила на вътрешния пазар на електроенергия [11].Член 3Национални индикативни цели1. Държавите-членки предприемат необходимите стъпки, за да насърчават по-широкото потребление на електроенергия, произведена от възобновяеми енергийни източници в съответствие с националните индикативни цели, посочени в точка 2. Тези стъпки следва да бъдат съобразени с поставената цел.2. Не по-късно от 27 октомври 2002 г. и на всеки пет години след това, държавите-членки следва да приемат и публикуват доклади, определящи националните им планове относно бъдещото потребление на електроенергия, произведена от възобновяеми енергийни източници като процент от общото потребление на електроенергия за следващите 10 години. Този доклад подчертава също предприетите или планирани мерки на национално ниво за постигане на тези национални индикативни цели. При изготвянето на тези цели в период до 2010 г., държавите-членки следва да:- вземат предвид референтните стойности, посочени в приложението,- се уверят, че целите съответстват на националните ангажименти, поети в контекста на ангажиментите, по отношение на промяната на климата, които Общността е поела в съответствие с Протокола от Киото към Рамковата конвенция на Обединените нации относно промяната на климата.3. Държавите-членки публикуват, за първи път не по-късно от 27 октомври 2003 г., а след това на всеки две години, доклад, който включва анализ на постигнатия успех при осъществяването на националните индикативни цели, като по-специално се вземат предвид климатичните фактори, които биха могли да се отразят на постигането на тези цели, и които сочат до каква степен предприетите мерки съответстват на националните ангажименти по отношение промяната на климата.4. На базата на докладите на държавите-членки, посочени в параграфи 2 и 3, Комисията оценява до каква степен:- държавите-членки са постигнали успех по отношение на националните си индикативни цели;- националните индикативни цели съответстват на общата индикативна цел от 12 % от брутното национално потребление на енергия до 2010 г., и по-специално с индикативния дял от 22,1 % от електроенергията, произведена от възобновяеми енергийни източници в общото потребление на електроенергия на Общността до 2010 г.Комисията публикува своите заключения в доклад, за първи път не по-късно от 27 октомври 2004 г., а след това на всеки две години. Ако е уместно, към доклада се прилагат и предложения до Европейския парламент и Съвета.Ако докладът, посочен във втората алинея, съдържа изводи, че националните индикативни цели не съответстват на общата индикативна цел поради причини, които не са обосновани и/или не се отнасят до нови научни доказателства, тези предложения се отнасят до националните цели, като включват евентуални задължителни цели, в подходящата форма.Член 4Схеми за подпомагане1. Без да се засягат членове 87 и 88 от Договора, Комисията оценява прилагането на механизми, използвани в държавите-членки, според които даден производител на електроенергия, на основата на нормативен акт, издаден от публичните власти, получава пряко или косвено подпомагане, и което би могло да има като ефект ограничаване на търговията, на основата на техния принос за постигане на целите по членове 6 и 174 от Договора.2. Най-късно до 27 октомври 2005 г. Комисията следва да представи добре документиран доклад относно опита, придобит от прилагането и едновременното съществуване на различните механизми, посочени в параграф 1. Докладът оценява постигнатия успех, включително рентабилността на системите за подпомагане, посочени в параграф 1 при насърчаване потреблението на електроенергия, произведена от възобновяеми енергийни източници в съответствие с националните индикативни цели, посочени в член 3, параграф 2. Ако е необходимо, към този доклад фигурира предложение за рамка на Общността по отношение на схемите за подпомагане на електроенергията, произведена от възобновяеми енергийни източници.Всяко предложение за рамка следва да:а) допринася за постигането на националните индикативни цели;б) съответства на принципите на вътрешния електроенергиен пазар;в) отчита характеристиките на различните възобновяеми енергийни източници, заедно с различните технологии и географските различия;г) поощрява използването на възобновяеми енергийни източници по ефективен начин, като бъде проста, но в същото време възможно най-ефикасна, особено по отношение на разходите;д) включва достатъчни преходни периоди за националните системи за подпомагане от поне седем години и да запази доверието на инвеститорите.Член 5Гаранция за произход на електроенергията, произведена от възобновяеми енергийни източници1. Не по-късно от 27 октомври 2003 г., държавите-членки следва да потвърдят, че произхода на електроенергията, произведена от възобновяеми енергийни източници може да бъде гарантиран по смисъла на настоящата директива в съответствие с обективни, прозрачни и недискриминационни критерии, посочени от всяка държава-членка. Те следва да осигурят издаването на гаранция за произход за тази цел, в отговор на такова искане.2. Държавите-членки могат да определят един или повече компетентни органи, независими по отношение на дейностите по производството и разпределението, да наблюдават издаването на такива гаранции за произход.3. Дадена гаранция за произход:- посочва енергийния източник, от който е произведена електроенергията, уточнява датата и мястото на производство, а в случаите на водноелектрически инсталации посочва и тяхната мощност;- служи на производителите на електроенергия от възобновяеми енергийни източници да докажат, че продаваната от тях електроенергия действително е произведена от възобновяеми енергийни източници по смисъла на настоящата директива.4. Гаранциите за произход, издадени в съответствие с параграф 2, следва да бъдат взаимно признавани от държавите-членки, и особено като доказателство на елементите, посочени в параграф 3. Всеки отказ за признаване на гаранция за произход като такова доказателство, по-специално с оглед на предотвратяването на измама, трябва да се базира на обективни, прозрачни и недискриминационни критерии. В случай на отказ да бъде призната гаранция за произход, Комисията може да принуди отказалата страна да я признае, и по-специално с оглед на обективните, прозрачни и недискриминационни критерии, на които се основава подобно признаване.5. Държавите-членки или техни компетентни органи следва да въведат подходящи механизми, които да осигурят точността и надеждността на гаранциите за произход, както и да очертаят в доклада, посочен в член 3, параграф 3 предприетите мерки за осигуряване на надеждността на системата за гаранции.6. След консултации с държавите-членки, в своя доклад, посочен в член 8, Комисията следва да прецени формата и методите, които да следват държавите-членки с цел гарантиране на произхода на електроенергията, произведена от възобновяеми енергийни източници. Ако е необходимо, Комисията предлага на Европейския парламент и на Съвета да приемат общи правила в това отношение.Член 6Административни процедури1. Държавите-членки или определени от държавите-членки компетентни органи оценяват съществуващата законодателна и регулаторна рамка във връзка с процедурите по издаване на разрешения или други процедури, заложени в член 4 от Директива 96/92/ЕО, които се отнасят до централите за производство на електроенергия, произведена от възобновяеми енергийни източници, с оглед на:- намаляването на регулаторните и нерегулаторни бариери за нарастване на производството на електроенергия от възобновяеми енергийни източници;- увеличаване на целенасочеността и ускоряване на процедурите на подходящото административно ниво, и- осигуряването на обективни, прозрачни и недискриминационни правила и пълното отчитане на особеностите на различните технологии за производство на електроенергия от възобновяеми енергийни източници.2. Държавите-членки публикуват доклад от оценката по параграф 1, не по-късно от 27 октомври 2003 г., в който, ако е уместно, посочват предприетите действия. Целта на този доклад е да покаже, когато е уместно в контекста на националното законодателство, достигнатият етап, по-специално по отношение на:- координирането между различните административни органи по отношение на крайните срокове, приемането и обработването на заявки за разрешения,- изготвянето на възможни насоки за действията, посочени в параграф 1 и преценяване на приложимостта на процедура за експедитивно планиране от страна на производителите на електроенергия от възобновяеми енергийни източници, и- определянето на органите, които да действат като посредници при спорове между властите, отговарящи за издаването на разрешения, и кандидатите за разрешения.3. Комисията, в доклада, посочен в член 8 и на базата на докладите на държавите-членки по параграф 2 от настоящия член, оценява най-добрите практики с оглед постигането на целите, посочени в параграф 1.Член 7Въпроси, свързани с мрежата1. Без да се засягат поддържането на сигурността и безопасността на електрическата мрежа, държавите-членки предприемат необходимите мерки, за да осигурят, че операторите на преносната система и операторите на разпределителната системи гарантират преноса и разпределението на електроенергията, произведена от възобновяеми енергийни източници на тяхната територия. Те могат също да предвидят приоритетен достъп до мрежата на електричество, произведено от възобновяеми енергийни източници. При преноса на електричество, произведено от производствени инсталации, операторите на преносната система дават приоритет на производствените инсталации, които използват възобновяеми енергийни източници, доколкото позволява функционирането на националната електроенергийна система.2. Държавите-членки приемат правна рамка или изискат от операторите на преносните системи и на разпределителните системи да определят и публикуват свои стандартни правила по отношение на покриване на разходите за техническо приспособяване, като свързване към мрежата или укрепване на мрежата, които са необходими, с цел присъединяване на нови производители за захранване с електроенергия, произведена от възобновяеми енергийни източници към свързаната мрежа.Тези правила ще се базират на обективни, прозрачни и недискриминационни критерии, като по-специално се отчетат всички разходи и приходи, отнасящи се до свързването на тези производители към мрежата. Тези правила могат да предвиждат различни видове свързване.3. Когато е уместно, държавите-членки могат да изискат от операторите на преносната система и от операторите на разпределителната система да поемат, изцяло или отчасти, разходите, посочени в параграф 2.4. От операторите на преносната система и операторите на разпределителната система се изисква да предоставят на всеки нов производител, който желае да бъде свързан, цялостна и подробна оценка на разходите, отнасящи се до свързването. Държавите-членки могат да позволят на производителите на електроенергия от възобновяеми енергийни източници, които желаят да бъдат свързани към мрежата да обявят търг за техническото осъществяване на свързването.5. Държавите-членки приемат правна рамка или изискват от операторите на преносната система и от операторите на разпределителната система да определят и публикуват техните стандартни правила по отношение на разпределянето на разходите за системните инсталации, като свързване към и укрепване на мрежата, между всички производители, които се ползват от тях.Разпределянето на разходите се прилага според механизъм, основан на обективни, прозрачни и недискриминационни критерии, като се вземат предвид ползите, които първоначално или впоследствие свързали се производители, както и операторите на преносната система и операторите на разпределителната система, черпят от свързването.6. Държавите-членки следва да осигурят, че при налагането на таксите за преноса и разпределението не се допуска дискриминиране на електроенергия от възобновяеми енергийни източници, включително по-специално на електроенергия от възобновяеми енергийни източници, произведена в периферни региони, например в островни региони или в слабо населени региони.Когато е уместно, държавите-членки приемат законодателна рамка или изискват от операторите на преносната система и от операторите на разпределителната система да гарантират, че таксите, начислени за преноса и разпределението на електроенергия от централи, които използват възобновяеми енергийни източници, отразяват възможните ползи по отношение на разходите в резултат на свързването на централата към мрежата. Такива ползи могат да възникнат от прякото използване на мрежата с ниско напрежение.7. В доклада по член 6, параграф 2, държавите-членки разглеждат също мерките, които трябва да бъдат предприети, за да се улесни достъпа до мрежата на електроенергия, произведена от възобновяеми енергийни източници. Този доклад проучва, inter alia, възможността за въвеждането на двустранно отчитане.Член 8Обобщен докладНа основата на докладите от държавите-членки, изготвени съгласно член 3, параграф 3 и член 6, параграф 2, Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета обобщен доклад относно прилагането на настоящата директива, не по-късно от 31 декември 2005 г., а след това на всеки пет години.Този доклад:- разглежда напредъка, постигнат при отразяването на външните разходи за електроенергия, произведена от невъзобновяеми енергийни източници и въздействието на общественото подпомагане, предоставено за производството на електроенергия;- взема предвид възможността държавите-членки да осъществят националните индикативни цели, установени в член 3, параграф 2, общата индикативна цел, упомената в член 3, параграф 4 и наличието на дискриминация между отделните енергийни източници.Ако е уместно, заедно с доклада, Комисията представя допълнителни предложения на Европейския парламент и на Съвета.Член 9ТранспониранеДържавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за да се съобразят с настоящата директива, не по-късно от 27 октомври 2003 г. Те незабавно информират Комисията за това.Когато държавите-членки приемат тези мерки, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.Член 10Влизане в силаНастоящата директива влиза в сила в деня на публикуването ѝ в Официален вестник на Европейските общности.Член 11АдресатиАдресати на настоящата директива са държавите-членки.Съставено в Брюксел на 27 септември 2001 година.За Европейския парламентПредседателN. FontaineЗа СъветаПредседателC. Picqué[1] ОВ С 311 Е, 31.10.2000 г., стр. 320 и ОВ С 154 Е, 29.5.2001 г., стр. 89.[2] ОВ С 367, 20.12.2000 г., стр. 5.[3] ОВ С 22, 24.1.2001 г., стр. 27.[4] Становище на Европейския парламент от 16 ноември 2000 г. (ОВ С 223, 8.8.2001 г., стр. 294), Обща позиция на Съвета от 23 март 2001 г. (ОВ С 142, 15.5.2001 г., стр. 5) и Решение на Европейския парламент от 4 юли 2001 г. (още не е публикувано във ОВ). Решение на Съвета от 7 септември 2001 г.[5] ОВ С 198, 24.6.1998 г., стр. 1.[6] ОВ С 210, 6.7.1998 г., стр. 215.[7] ОВ С 210, 6.7.1998 г., стр. 143.[8] ОВ С 378, 29.12.2000 г., стр. 89.[9] ОВ L 194, 25.7.1975 г., стр. 39. Директива, последно изменена с Решение 96/350/ЕО на Комисията (ОВ L 135, 6.6.1996 г., стр. 32).[10] ОВ С 37, 3.2.2001 г., стр. 3.[11] ОВ L 27, 30.1.1997, стр. 20.--------------------------------------------------20010927ПРИЛОЖЕНИЕРеферентни стойности за националните индикативни цели на държавите-членки за дела на електроенергията, произведена от възобновяеми енергийни източници в брутното потребление на електроенергия до 2010 г. [1]Това приложение посочва референтните стойности за фиксирането на националните индикативни цели за електроенергия, произведена от възобновяеми енергийни източници ("ВЕИ-Е"), упоменати в член 3, параграф 2:| ВЕИ-Е TWh 1997 [2] | ВЕИ-Е % 1997 [3] | ВЕИ-Е % 2010 [3] |Белгия | 0,86 | 1,1 | 6,0 |Дания | 3,21 | 8,7 | 29,0 |Германия | 24,91 | 4,5 | 12,5 |Гърция | 3,94 | 8,6 | 20,1 |Испания | 37,15 | 19,9 | 29,4 |Франция | 66,00 | 15,0 | 21,0 |Ирландия | 0,84 | 3,6 | 13,2 |Италия | 46,46 | 16,0 | 25,0 [5] |Люксембург | 0,14 | 2,1 | 5,7 [6] |Нидерландия | 3,45 | 3,5 | 9,0 |Австрия | 39,05 | 70,0 | 78,1 [7] |Португалия | 14,30 | 38,5 | 39,0 [8] |Финландия | 19,03 | 24,7 | 31,5 [9] |Швеция | 72,03 | 49,1 | 60,0 [10] |Обединеното кралство | 7,04 | 1,7 | 10,0 |Общността | 338,41 | 13,9 % | 22 % [4] |[*] При отчитане на референтните стойности, посочени в настоящото приложение, държавите-членки следва да приемат, че Насоките за държавна помощ за опазването на околната среда допускат съществуването на национални схеми за подпомагане за насърчаването на електроенергията, произведена от възобновяеми енергийни източници.[**] Данните се отнасят до националното производство на ВЕИ-Е през 1997 г.[***] Процентните дялове на ВЕИ-Е през 1997 г. и 2010 г. се базират на националното производство на ВЕИ-Е, разделено на брутното национално потребление на електроенергия. В случаите на вътрешна търговия с ВЕИ-Е (с признато сертифициране или регистриран произход) изчисляването на тези проценти ще повлияе на стойностите за 2010 г. в отделните държави-членки, но не и на общите стойности за Общността.[****] Закръглена стойност, получена от референтните стойности по-горе.[5] Италия е заявила, че 22 % е реалистичната цифра, като се предположи, че през 2010 г. брутното национално потребление на електроенергия ще бъде 340 Twh. Когато взима под внимание референтните стойности от това приложение Италия е приела, че брутното национално производство на електроенергия, произведена от възобновяеми енергийни източници ще достигне до 76 TWh за 2010 г. Тази цифра включва и дела на неразграждащата се част от общинските и промишлени отпадъци в съответствие със законодателството на Общността относно управлението на отпадъците.По този начин, възможността за достигане на индикативната цел, упомената в настоящото приложение зависи, inter alia, от действителното ниво на национално търсене на електроенергия през 2010 г.[6] Като вземат предвид индикативните референтни стойности, определени в настоящото приложение, Люксембург счита, че определената за 2010 г. цел може да бъде постигната само ако:- общото потребление на електроенергия не надхвърли това за 1997 г.;- електроенергията, произведена от вятърна енергия може да бъде умножена по 15,- електроенергията, произведена от биогаз може да бъде умножена по 208,- може изцяло да се отчете електроенергията в нейната цялост, произведена от единствения общински инсенератор на отпадъци в Люксембург, който през 1997 г. покрива половината от електроенергията, произведена от възобновяеми енергийни източници;- електроенергията, произведена по фотоелектрически метод може да нарастне до 80 GWh идоколкото горните точки могат да бъдат осъществени от техническа гледна точка в предвидените срокове.При липсата на природни ресурси, допълнителното увеличение на електроенергия, произведена от водноелектрически атомни централи е изключено.[7] Австрия счита, че 78,1 % са реалистична цифра, при условие че през 2010 г. брутното национално потребление на електричество ще бъде 56,1 TWh. Поради факта, че производството на електроенергия от възобновяеми енергийни източници зависи до голяма степен от водноелектрическото производство и следователно от годишните валежи, стойностите за 1997 г. и 2010 г. следва да бъдат изчислени на базата на дългосрочен модел, основан на хидрологичните и климатични условия.[8] Като взема предвид референтните стойности, посочени в настоящото приложение, Португалия заявява, че при запазването на дела на електроенергията, произведена от възобновяеми енергийни източници от 1997 г. като индикативна цел за 2010 г. се предполага, че:- ще бъде възможно да се продължи националният електроенергиен план чрез изграждане на нова водноелектрическа мощност над 10 MW;- друга възобновяема мощност, възможна единствено с финансова държавна помощ, ще нараства годишно с осем пъти повече отколкото в последно време.Тези предположения предполагат, че новата мощност за производство на електроенергия от възобновяеми енергийни източници, с изключение на големите водни централи, ще нараства с два пъти по-бързо темпо от това на нарастването на брутното национално потребление на електроенергия.[9] Във плана за действие на Финландия по отношение на възобновяемите енергийни източници са заложени определени цели по отношение на обема възобновяеми енергийни източници, използвани през 2010 г. Тези цели се базират на продължителни проучвания. Плана за действие е бил одобрен от правителството през м. октомври 1999 г.Според финландския план за действие, делът на електроенергията, произведена от възобновяеми енергийни източници до 2010 г. се предвижда да достигне 31 %. Тази индикативна цел е доста амбициозна и нейната реализация изисква обширни мерки за насърчаване във Финландия.[10] Като се отчитат референтните стойности, посочени в настоящото приложение, Швеция отбелязва, че възможността за постигането на целта зависи до голяма степен от климатичните фактори, които силно влияят на нивото на водноелектрическото производство, особено от измененията при плувиометрията, времето на валежите през годината и притока. Електроенергията, произведена от водна енергия може да варира съществено. През годините на голяма суша производството може да достигне до 51 TWh, докато през годините с повече валежи може да достигне 78 TWh. Следователно стойността за 1997 г. следва да бъде изчислена на базата на дългосрочен модел, основан на хидрологичните и климатични промени.Широко прилаган метод в страни с големи дялове на воднолектрическо производство е използването на статистически данни за притока на вода за период от 30 до 60 години. Така, според шведската методология и на базата на условията за периода 1950—1999 г., с корекции на разликите в общите водноелектрически производствени мощности и приток на вода през годините, средното водноелектрическо производство е 64 TWh, което отговаря на стойността от 46 % за 1997 г. и в тази връзка Швеция счита, че 52 % е по-реалистична стойност за 2010 г.Освен това възможността на Швеция да постигне целта се ограничава от факта, че реките, които още не се експлоатират, са защитени от закона. Освен това, възможността на Швеция да постигне целта до голяма степен зависи от:- разширяването на комбинираното производство на топло и електроенергия, в зависимост от гъстотата на населението, търсенето на топлоенергия и развитието на технологиите и по-специално на газификацията, и- издаването на разрешения за вятърни атомни централи в съответствие с националните законодателства, приемането от обществеността, технологичното развитие и разширяването на мрежите.--------------------------------------------------


title: Директива на Съвета от 26 юни 1990 година относно зоотехническите и генеалогичните условия за търговия с еднокопитни животни в Общността

text:
Важна правна забележка

|

31990L0427

Официален вестник n° L 224 , 18/08/1990 стр. 0055 - 0059 специално финландско издание: глава 3 том 33 стр. 0172  специално шведско издание: глава 3 том 33 стр. 0172  специално чешко издание глава 03 том 10 стр. 165  - 169 специално испанско издание глава 03 том 10 стр. 165  - 169 специално унгарско издание глава 03 том 10 стр. 165  - 169 специално литвийско издание глава 03 том 10 стр. 165  - 169 LV.ES глава 03 том 10 стр. 165  - 169 MT.ES глава 03 том 10 стр. 165  - 169 PL.ES глава 03 том 10 стр. 165  - 169 SK.ES глава 03 том 10 стр. 165  - 169 специално словенско издание глава 03 том 10 стр. 165  - 169

		19900626Директива на Съветаот 26 юни 1990 годинаотносно зоотехническите и генеалогичните условия за търговия с еднокопитни животни в Общността(90/427/ЕИО)СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално член 43 от него,като взе предвид предложението на Комисията [1],като взе предвид становището на Европейския парламент [2],като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет [3],като има предвид, че еднокопитните животни, в качеството им на живи животни, са включени в списъка на продукти в приложение II към Договора;като има предвид, че за да се гарантира рационалното развитие на производството на еднокопитни животни, с което да се повиши производителността в този отрасъл, трябва да се определят правила на равнище на Общността за търговията с еднокопитни животни в Общността;като има предвид, че развъждането и отглеждането на еднокопитни животни, и по-специално на коне, обикновено се включва в селскостопанския отрасъл; като има предвид, че тази дейност представлява източник на доходи за част от селскостопанското население, поради което следва да се насърчава;като има предвид, че постигането на задоволителни резултати в това отношение в голяма степен зависи от използването на еднокопитни животни, регистрирани в родословни книги, които се водят от официално одобрени организации или сдружения;като има предвид, че съществуват различия по отношение на вписването в родословни книги; като има предвид, че тези различия представляват пречка за търговията в Общността; като има предвид, че пълната либерализация на търговията изисква допълнително хармонизиране, особено по отношение на вписването в родословните книги;като има предвид, че следва постепенно да се либерализира търговията в Общността с регистрирани еднокопитни животни; като има предвид, че пълната либерализация на търговията изисква по-нататъшно допълнително хармонизиране, по-специално по отношение на одобрението за чифтосване извън стопанството и за използването на сперма и яйцеклетки в съответствие с характеристиките на всяка родословна книга;като има предвид, че е необходимо да се изготви, в съответствие с процедура на Общността, хармонизиран образец на зоотехнически сертификат за произход и идентификация;като има предвид, че името на животното е съществен фактор при идентифицирането на еднокопитни животни; като има предвид, че при промяна на името по искане на новия собственик често е невъзможно да се проследи произхода на животното и да се следи развитието му; като има предвид, че следва да се хармонизират правилата за определяне на имена на еднокопитните животни, по-специално, за да се предотвратяват нелоялни практики;като има предвид, че следва да се въведат разпоредби, които да не дават възможност за внос на еднокопитни животни от трети страни при по-облекчени условия от приложимите в Общността;като има предвид, че е препоръчително да се приемат мерки за прилагане във връзка с някои технически аспекти; като има предвид, че с оглед на посочените мерки, следва да се предвиди осъществяването на тясно сътрудничество между държавите-членки и Комисията в рамките на Постоянния комитет по зоотехника,ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:ГЛАВА IОбщи разпоредбиЧлен 1С настоящата директива се определят зоотехническите и генеалогичните условия за търговията в Общността с еднокопитни животни и сперма, яйцеклетки и ембриони от тях.Член 2По смисъла на настоящата директива:а) "еднокопитни животни" означава домашни животни от вида на конете или магаретата, или кръстоски между тях;б) "регистрирани еднокопитни животни" означава еднокопитни животни, които са регистрирани или вписани и отговарят на условията за вписване в родословна книга в съответствие с определените правила съгласно член 4, параграф 2, буква б) и са идентифицирани посредством предвидения в член 8, параграф 1 идентификационен документ;в) "родословна книга" означава всяка книга, регистър, картотека или информационен носител:- които се водят от официално одобрена или призната от държава-членка организация или сдружение или от официален орган на съответната държава-членка, и- в които се вписват или регистрират еднокопитните животни, като се посочват всички известни техни родственици по възходяща линия.Член 3Търговията в Общността с еднокопитни животни и със сперма, яйцеклетки и ембриони от тях не може да се забранява на други зоотехнически или генеалогични основания, освен произтичащите от прилагането на настоящата директива.Въпреки това до влизането в сила на съответните решения на Общността, посочени в членове 4 и 8, при търговия в Общността с регистрирани еднокопитни животни и със сперма, яйцеклетки и ембриони от тях се запазват националните разпоредби, които съответстват на общите правила на Договора.ГЛАВА IIГенеалогични правила относно регистрираните еднокопитни животниЧлен 41. При приемане на посочените в параграф 2 решения се вземат под внимание следните принципи:а) признаването или одобрението на организации и сдружения, които водят или създават родословни книги, се предоставят, при условие че се спазват определените принципи от организацията или сдружението, което води родословната книга за произхода на породата;б) критериите за вписване и регистрация в родословните книги се определят въз основа на характеристиките на породата, и по-специално за някои чистокръвни породи, въз основа на необходимостта от регламентиране на вписването и регистрацията на еднокопитни животни, които са получени по методи за изкуствено възпроизводство.2. Комисията определя, съгласно процедурата, предвидена в член 10, и в съответствие с посочените в параграф 1 принципи:а) критериите за одобрение или признаване на организациите и сдруженията, които водят или създават родословни книги;б) критериите за вписване и регистрация в родословни книги;в) при необходимост критериите и използваните методи за идентифициране на регистрираните еднокопитни животни;г) критериите за изготвяне на сертификата за произход и на посочения в член 8 идентификационен документ;д) при необходимост правила за осигуряване на координираност между посочените в член 5 организации или сдружения.Член 5Списъкът на организациите и сдруженията, които водят или създават родословни книги и които са признати въз основа на критериите, които следва да се определят в съответствие с член 4, параграф 2, буква а) и техните последващи актуализации, се съобщават на Комисията и останалите държави-членки в рамките на Постоянния комитет по зоотехника.Член 61. При търговия в Общността еднокопитните животни, които са регистрирани в държавата-членка на изпращане трябва, освен когато между двете организации или сдружения е договорена дерогация, да са регистрирани или вписани в съответната родословна книга на държавата-членка на местоназначение под същото име, като в съответствие с международните споразумения се посочва/т инициалът/ите на страната на раждане.2. Когато уставът на организациите или сдруженията позволява:- името по произход на животното може временно или постоянно да се предхожда или последва от друго име, при условие че през целия живот на животното в скоби се посочва името по произход, а страната на раждане се указва посредством признатия/те чрез международни споразумения инициал/и,- могат да се предприемат алтернативни мерки за запазване на постоянната идентичност на животното в съответствие с процедурите, които следва да се определят от Комисията по предвидената в член 10 процедура.ГЛАВА IIIЗоотехнически правила относно регистрираните еднокопитни животниЧлен 7Комисията може, доколкото това е необходимо за осигуряване на еднакво прилагане на разпоредбите на настоящата директива и в съответствие с принципите, определени в член 4, параграф 1, да определя съгласно процедурата, предвидена в член 10:а) методите за наблюдение и контрол на продуктивността и за оценка на генетичната стойност на животните за разплод;б) въз основа на посочените в буква а) методи, общите критерии за одобряване на мъжко или, ако е необходимо, женско животно за разплод за развъдни цели и за използване на тяхната сперма, яйцеклетки или ембриони.Член 8Държавите-членки гарантират, че:1. При движението си регистрираните еднокопитни животни се придружават от идентификационен документ, изготвен от Комисията в съответствие с процедурата, предвидена в член 10, и издаден от организациите или сдруженията, посочени в член 5 от настоящата директива и член 2, буква в) от Директива 90/426/ЕИО от 26 юни 1990 г., отнасяща се до ветеринарно-санитарните условия, регулиращи движението между държавите-членки и вноса на еднокопитни животни от трети страни [4].Идентификационният документ за регистрирани коне, който следва да е изготвен на езиците на Общността, трябва да включва най-малко информацията, посочена в приложението; тази информация може да се допълва или изменя в съответствие с процедурата, предвидена в член 10.2. При търговия със сперма, яйцеклетки и ембриони от регистрирани еднокопитни животни, същите се придружават от зоотехнически сертификат за произход и идентификация, който се издава от компетентният орган поне на езика на страната на местоназначение и съответства на образец, който следва да се изготви от Комисията в съответствие с процедурата, предвидена в член 10.Заключителни разпоредбиЧлен 9До въвеждането в сила на съответните правила на Общността, приложимите условия за внос на еднокопитни животни и на сперма, яйцеклетки и ембриони от тях от трети страни не трябва да бъдат по-благоприятни от тези, които уреждат търговията в Общността.Член 10Когато се прилага предвидената в настоящия член процедура, създаденият с Решение 77/505/ЕИО [5] Постоянен комитет по зоотехника взема решения в съответствие с правилата, определени в член 11 от Директива 88/661/ЕИО [6].Член 11Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива най-късно до 1 януари 1991 г. Те незабавно информират за това Комисията.Член 12Адресати на настоящата директива са държавите-членки.Съставено в Люксембург на 26 юни 1990 година.За СъветаПредседателM. O'Kennedy[1] ОВ С 327, 30.12.1989 г., стр. 61.[2] ОВ С 149, 18.6.1990 г.[3] ОВ С 62, 12.3.1990 г., стр. 46.[4] ОВ L 224, 18.8.1990 г., стр. 42.[5] ОВ L 206, 12.8.1977 г., стр. 11.[6] ОВ L 382, 31.12.1988 г., стр. 16.--------------------------------------------------19900626ПРИЛОЖЕНИЕ+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++--------------------------------------------------


title: Директива 97/80/ЕО на Съвета от 15 декември 1997 година относно тежестта на доказване в случаите на дискриминация, основана на пола

text:
Важна правна забележка

|

31997L0080

Официален вестник n° L 014 , 20/01/1998 стр. 0006 - 0008 специално чешко издание глава 05 том 03 стр. 264  - 266 специално испанско издание глава 05 том 03 стр. 264  - 266 специално унгарско издание глава 05 том 03 стр. 264  - 266 специално литвийско издание глава 05 том 03 стр. 264  - 266 LV.ES глава 05 том 03 стр. 264  - 266 MT.ES глава 05 том 03 стр. 264  - 266 PL.ES глава 05 том 03 стр. 264  - 266 SK.ES глава 05 том 03 стр. 264  - 266 специално словенско издание глава 05 том 03 стр. 264  - 266

		19971215Директива 97/80/ЕО на Съветаот 15 декември 1997 годинаотносно тежестта на доказване в случаите на дискриминация, основана на полаСЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,като взе предвид Споразумението за социална политика, приложено към Протокола (№14) за социална политика, приложен към Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 2, параграф 2 от него,като взе предвид предложението на Комисията [1],като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет [2],в съответствие с процедурата, предвидена в член 189в от Договора, в сътрудничество с Европейския парламент [3],(1) като има предвид, че въз основа на Протокола за социална политика, приложен към Договора, държавите-членки, с изключение на Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия, наричани по-нататък "държавите-членки", желаещи да реализират Социалната харта от 1989 г., сключиха Споразумение за социална политика;(2) като има предвид, че Хартата на Общността за основните социални права на работниците признава важността на борбата срещу всички форми на дискриминация, в частност дискриминация, основана на пол, цвят, раса, убеждения и религиозна принадлежност;(3) като има предвид, че параграф 16 от Хартата на Общността за основните социални права на работниците относно равното третиране на жените и мъжете предвижда, между другото, че "следва да се засилят действията за гарантиране осъществяването на равните възможности на мъжете и жените, в частност по отношение на достъпа до заетост, възнаграждението, условията на труд, социалната закрила, образованието, професионалното обучение и развитието в кариерата";(4) като има предвид, че Комисията, съгласно член 3, параграф 2 от Споразумението за социална политика, се консултира със социалните партньори на равнище на Общността за евентуалната насока за действие на Общността относно тежестта на доказване в случаите на дискриминация, основана на пол;(5) като има предвид, че Комисията, като счита след тази консултация, че действие на Общността е желателно, отново се консултира с гореспоменатите социални партньори по съдържанието на предвиденото предложение, съгласно член 3, параграф 3 на споменатото споразумение; като има предвид, че последните са изпратили на Комисията техните становища;(6) като има предвид, че след този втори кръг на консултации социалните партньори не са информирали Комисията за своето желание да започнат процеса, който би могъл да доведе до сключването на споразумение, предвидено в член 4 от гореспоменатото споразумение;(7) като има предвид, че съгласно член 1 на гореспоменатото споразумение Общността и държавите-членки са си поставили за цел, между другото, подобряването на условията на живот и на труд; като има предвид, че действителното прилагане на принципа на равно третиране на мъжете и жените допринася за реализирането на тази цел;(8) като има предвид, че принципът на равно третиране е изложен в член 119 на Договора и в Директива 75/117/ЕИО на Съвета от 10 февруари 1975 г. относно сближаването на законодателствата на държавите-членки, отнасящи се до прилагането на принципа на равно заплащане на работниците и работничките [4], както и в Директива 76/207/ЕИО на Съвета от 9 февруари 1976 г. относно реализирането на принципа на равно третиране на мъжете и жените по отношение на достъпа до заетост, професионална квалификация и професионално развитие, и условията на труд [5];(9) като има предвид, че Директива 92/85/ЕИО на Съвета от 19 октомври 1992 г. за въвеждане на мерки за насърчаване подобряването на безопасността и здравето по време на работа на бременни работнички и на работнички-родилки или кърмачки (десета специална директива по смисъла на член 16, параграф 1 от Директива 89/391/ЕИО [6] допринася също за действителното осъществяване на равното третиране на мъжете и жените; като има предвид, че гореспоменатата директива не трябва да засяга горецитираните директиви по отношение на равното третиране като има предвид, че поради това работничките, предмет на тази директива, следва да се възползват при същите условия от адаптирането на правилата, отнасящи се до тежестта на доказване;(10) като има предвид, че Директива 96/34/ЕО на Съвета от 3 юни 1996 г. за рамковото споразумение относно родителския отпуск, сключено между Съюза на индустриалците на Европейската общност (UNICE), Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) и Европейската конфедерация на профсъюзите (CES) [7], се основава също на принципа на равното третиране на мъжете и жените;(11) като има предвид, че позоваванията на "съдебен процес" и на "съд" обхващат механизми, чрез които спорове могат да бъдат отнесени за разглеждане и решаване от независими органи, които могат да произнесат решения, задължителни за страните по тези спорове;(12) като има предвид, че изразът "извънсъдебни процедури" означава в частност процедури като помиряване и посредничество;(13) като има предвид, че оценката на фактите, които позволяват да бъде допуснато съществуването на пряка или непряка дискриминация, е въпрос от компетентността на национални съдебни или други компетентни органи, съгласно националното право и/или националните практики;(14) като има предвид, че държавите-членки следва да предвидят на какъвто и да е етап от съдебната процедура норми за доказване, по-благоприятни за ищеца;(15) като има предвид, че трябва да се отчетат особеностите на съдебните системи на някои държави-членки, между другото, когато може да се направи заключение за дискриминация, ако ответникът не успее да представи доказателство, което да убеди съда или друг компетентен орган, че не е имало нарушение на принципа на равно третиране;(16) като има предвид, че държавите-членки могат да не прилагат правилата, отнасящи се до тежестта на доказване за съдебни процедури, при които съдът или друг компетентен орган следва да извърши разследването на фактите по делото; като има предвид, че така споменатите съдебни процедури са такива, при които ищецът не следва да доказва фактите, които се разследват от съда или от компетентния орган;(17) като има предвид, че ищците биха могли да бъдат лишени от каквото и да е ефикасно средство за прилагане на принципа на равно третиране пред националните съдилища, ако представянето на доказателство за явна дискриминация нямаше за ефект налагането на ответника на тежестта на доказване, че неговата практика в действителност не е дискриминационна;(18) като има предвид, че Съдът на Европейските общности е потвърдил поради това, че правилата за тежестта на доказване трябва да се адаптират, когато съществува prima facie случай на дискриминация и че за да бъде приложен ефективно принципът на равно третирано, тежестта на доказване следва да се прехвърли обратно на ответника, когато се приведе доказателство за такава дискриминация;(19) като има предвид, че още по-трудно е да се докаже дискриминация, ако тя е непряка; като има предвид, следователно, че е важно да се определи непряката дискриминация;(20) като има предвид, че целта за адекватно адаптиране на правилата за тежестта на доказване не е достатъчно реализирана във всички държави-членки и че се налага съгласно принципа на субсидиарност, формулиран в член 3, буква б) на Договора и на принципа на пропорционалността, тази цел да се постигне на равнището на Общността; като има предвид, че настоящата директива се ограничава до изискуемия минимум и не надхвърля необходимото за тази цел,ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:Член 1ЦелНастоящата директива има за цел да гарантира по-голяма ефективност на мерките, които се вземат от държавите-членки за прилагане на принципа на равното третиране, позволяващи на всяко лице, което се счита засегнато от неприлагането спрямо него на принципа на равното третиране, да отстоява правата си чрез съдебен процес, след като се обърне, евентуално към други компетентни органи.Член 2Дефиниции1. По смисъла на тази директива, принципът на равно третиране предполага отсъствието на всякаква дискриминация, пряка или непряка, основана на пол.2. За целите на принципа на равно третиране, посочен в параграф 1, непряка дискриминация съществува, когато разпоредба, критерий или практика, привидно неутрални, поставят в неизгодно положение значително по-голяма част от представители на даден пол, освен ако тази разпоредба, критерий или практика е целесъобразна и необходима и би могла да бъде обоснована от независими обективни фактори, които не са свързани с пола на заинтересованите лица.Член 3Приложно поле1. Настоящата директива се прилага за:а) положения, обхванати от член 119 от Договора и от Директиви 75/117/ЕИО, 76/207/ЕИО и доколкото се касае за дискриминация, основана на пол, 92/85/ЕИО и 96/34/ЕО;б) всяка гражданска или административна процедура, отнасяща се до публичния или частен сектор, която предвижда средства за правна защита според националното право съгласно мерките, посочени в буква а), с изключение на извънсъдебните процедури от доброволен характер, или предвидените в националното право.2. Настоящата директива не се прилага за наказателни производства, освен ако друго не е предвидено от държавите-членки.Член 4Тежест на доказване1. Държавите-членки съгласно техните съдебни системи вземат необходимите мерки така, че когато едно лице се счита засегнато поради неприлагането спрямо него на принципа на равно третиране и докаже пред съда или друг компетентен орган факти, които позволяват да се допусне съществуването на пряка или непряка дискриминация, ответникът следва да докаже, че не е имало нарушение на принципа на равно третиране.2. Настоящата директива не създава пречки на държавите-членки да въведат норми за доказване, по-благоприятни за ищеца.3. Държавите-членки могат да не прилагат параграф 1 за процедурите, при които съдът или друг компетентен орган следва да разследва фактите.Член 5ИнформацияДържавите-членки съблюдават мерките, взети съгласно тази директива, заедно с вече действащите разпоредби в тази област, да бъдат доведени до знанието на всяко заинтересовано лице чрез всички подходящи средства.Член 6Запазване равнището на защитаИзпълнението на разпоредбите на настоящата директива не представлява в никакъв случай достатъчно основание за намаляване на общото равнище на закрила на работниците в областите, обхванати от нея, без да се засяга правото на държавите-членки да реагират на промените в положението, като приемат законови, подзаконови и административни разпоредби, различни от действащите към момента на нотифицирането на настоящата директива, при условие, че минималните изисквания, предвидени в нея, са спазени.Член 7ИзпълнениеДържавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива не по-късно от 1 януари 2001 г. Те незабавно информират Комисията за това.Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, последните съдържат позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.Държавите-членки предоставят на Комисията най-късно две години след влизането в сила на тази директива цялата необходима информация, за да изготви доклад до Европейския парламент и Съвета относно прилагането на настоящата директива.Член 8Адресати на настоящата директива са държавите-членки.Съставено в Брюксел на 15 декември 1997 година.За СъветаПредседателJ.-C. Juncker[1] ОВ C 332, 7.11.1996 г., стр. 11 иОВ C 185, 18.6.1997 г., стр. 21.[2] ОВ C 133, 28.4.1997 г., стр. 34.[3] Становище на Европейския парламент от 10 април 1997 г. (ОВ C 132, 28.4.1997 г., стр. 215), Обща позиция на Съвета от 24 юли 1997 г. (ОВ C 307, 8.10.1997 г., стр. 6) и решение на Европейския парламент от 6 ноември 1997 г. (ОВ C 358, 24.11.1997 г.).[4] ОВ L 45, 19.2.1975 г., стр. 19.[5] ОВ L 39, 14.2.1976 г., стр. 40.[6] ОВ L 348, 28.11.1992 г., стр. 1.[7] ОВ L 145, 19.6.1996 г., стр. 4.--------------------------------------------------


title: Council Directive 92/108/EEC of 14 December 1992 amending Directive 92/12/EEC on the general arrangements for products subject to excise duty and on the holding, movement and monitoring of such products and amending Directive 92/81/EEC

text:
Важна правна забележка

|

31992L0108

Официален вестник n° L 390 , 31/12/1992 стр. 0124 - 0126 специално финландско издание: глава 9 том 2 стр. 0129  специално шведско издание: глава 9 том 2 стр. 0129  специално чешко издание глава 09 том 01 стр. 235  - 237 специално испанско издание глава 09 том 01 стр. 235  - 237 специално унгарско издание глава 09 том 01 стр. 235  - 237 специално литвийско издание глава 09 том 01 стр. 235  - 237 LV.ES глава 09 том 01 стр. 235  - 237 MT.ES глава 09 том 01 стр. 235  - 237 PL.ES глава 09 том 01 стр. 235  - 237 SK.ES глава 09 том 01 стр. 235  - 237 специално словенско издание глава 09 том 01 стр. 235  - 237

		19921214Директива 92/108/ЕИО на Съветаот 14 декември 1992 годиназа изменение на Директива 92/12/ЕИО за общите правила относно стоките, подлежащи на облагане с акциз, и за държането, движението и наблюдаването на тези стоки, и за изменение на Директива 92/81/ЕИОСЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално член 99 от него,като взе предвид предложението на Комисията [1],като взе предвид становището на Европейския парламент [2],като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет [3],като има предвид, че за да се осигури пълното прилагане на разпоредбите на Директива 92/12/ЕИО [4], е необходимо да се укажат тези територии на държавите-членки, които следва да бъдат третирани като трети страни за данъчни цели;като има предвид, че за случаите на отправяне на подлежащи на облагане с акциз стоки между държави-членки през страни от ЕАСТ следва да бъдат установени особени правила относно декларирането, предвид необходимостта тези стоки да бъдат поставени под вътрешния за Общността митнически режим транзит с помощта на единния административен документ;като има предвид, че трябва ясно да се установи, че движението във вътрешността на Общността на стоки, подлежащи на облагане с акциз по нулева ставка, които не са били освободени за потребление, също следва да се извършва между данъчни складове;като има предвид, че следва да се допускат промени на мястото на доставка, като се внесат изменения в съпровождащия административен документ;като има предвид, че не по-късно от 1 април 1993 г. органите на всяка от държавите-членки трябва да имат електронна база данни, съдържаща регистър на лицензираните складодържатели и регистър на данъчните складове;като има предвид, че с цел да се опростят административните процедури, не е нужно да бъде използван придружаващ документ, когато се прилагат компютризирани процедури;като има предвид, че следва да бъде използван придружаващ документ, когато стоките се превозват по море или въздух под режим отложено плащане директно от едно пристанище или летище на Общността до друго;като има предвид, че следва да се предвидят разпоредби, съгласно които подлежащите на облагане с акциз стоки, които се намират под режим отложено плащане през 1992 г., да останат под режим на отложено плащане на акциза и след това, ако режимът отложено плащане не бъде приключен;като има предвид, че най-после, с цел да се осигури безпрепятственото прилагане на разпоредбите на Общността относно акцизните данъци на 1 януари 1993 г., следва да се внесат изменения в: Директива 76/308/ЕИО на Съвета от 15 март 1976 г. относно взаимното сътрудничество при обезщетяване по искания във връзка с дейности, които са част от системата за финансиране на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА), възстановяване на налози и мита относно селскостопански изделия и по отношение на данъка върху добавената стойност [5], и Директива 92/81/ЕИО на Съвета от 19 октомври 1992 г. относно хармонизиране на структурите на акцизните данъци за минералните масла [6].ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:Член 1Директива 92/12/ЕИО се изменя, както следва:1. член 5, параграф 2 се заменя със следния текст:"2. Без да се засягат националните разпоредби и уредбата на Общността относно митническите въпроси, когато тези стоки:- са внасяни от или изнасяни за трети страни или територии, посочени в член 2, параграфи 1, 2 и 3, или Нормандските острови, и се намират под митнически режим на Общността, различен от освобождаване за свободен оборот, или са разположени в свободна зона или свободен склад,или- са отправяни между държави-членки през страни от ЕАСТ под вътрешния за Общността митнически режим транзит с помощта на единния административен документ,плащането на акциз по отношение на подлежащи на облагане с акциз стоки се счита за отложено.В случаите по второ тире по-горе:- в клетка 33 на Единния административен документ се попълва съответният код по КН;- в клетка 44 на Единния административен документ ясно се посочва, че става дума за пратка стоки, подлежащи на облагане с акциз;- копие от "екземпляр 1" от Единния административен документ се запазва от отправителя;- копие от "екземпляр 5" от Единния административен документ се връща от получателя на отправителя, след извършване на необходимите отбелязвания.";2. в член 7, параграф 2 думите "предназначени за доставка" се заменят с думите "предназначени за доставка в друга държава-членка";3. член 15 се изменя, както следва:а) параграф 1 се допълва със следната алинея:"Разпоредбите на първа подточка се прилагат по отношение на движението във вътрешността на Общността на стоки, подлежащи на облагане с акциз по нулева ставка, които не са освободени за потребление.";б) добавя се следният параграф:"5. Отправящият лицензиран складодържател или неговият представител могат да изменят придружаващия административен документ, за да укажат друго място на доставката. Компетентните органи по отправянето трябва да бъдат уведомени веднага и новото място на доставката се отбелязва веднага на обратната страна на придружаващия административен документ."4. в дял III се добавя следният член:"Член 15а1. Към 1 април 1993 г. компетентните органи на всяка държава-членка поддържат електронна база данни, съдържаща регистър на лицата, които са лицензирани складодържатели или търговци, регистрирани за целите на облагане с акцизи, и регистър на помещенията, които са одобрени за данъчни складове.2. Регистърът съдържа следната информация:а) идентификационния номер, даден от компетентните органи, на лицето или помещенията;б) името и адреса на лицето или помещенията;в) категорията стоки, които могат да бъдат държани или получавани от лицето или помещенията;г) адреса на компетентните органи, с които може да се осъществи връзка за повече информация;д) датата на издаване, когато има такава, датата на изтичане на валидността на идентификационния номер.3. Данните, описани в параграф 1 и в параграф 2, букви а), б), в) и г) се съобщават на компетентните органи на всяка от държавите-членки. В случаите когато данните по параграф 2, буква д) не се съобщават автоматично, те се предоставят при конкретно поискване от която и да е от държавите-членки. Всички данни се използват само за удостоверяване на разрешението или регистрацията или други подобни на лицето или помещенията.4. Компетентните органи на всяка от държавите-членки осигуряват възможност на лицата, заети в движението във вътрешността на Общността на подлежащи на облагане с акциз стоки, да получават потвърждаване на информацията, предоставяна съгласно разпоредбите на този член.5. Всякаква информация, съобщавана в каквато и да е форма съгласно този член, е поверителна. Тя е покрита от задължението за опазване на професионалната тайна и се ползва от закрилата, предоставяна по националното законодателство на държавата-членка, която я е получила, относно всяка подобна информация.6. Като изключение от параграф 5 компетентните органи на държавите-членки, предоставящи информацията, разрешават използването ѝ за други цели в държавата-членка на органите, отправили запитването, ако по законодателството на държавата-членка на органите, до които е отправено запитването, информацията може да бъде използвана за подобни цели в държавата-членка на органите, до които е отправено запитването.";5. член 18, параграф.2 се изменя, както следва:"1. Независимо от възможното използване на компютризирани процедури, всички подлежащи на облагане с акциз стоки, придвижвани при отложено плащане на данък между държави-членки, включително придвижваните по море или въздух директно от едно пристанище или летище на Общността до друго, се придружават от документ, съставен от отправителя. Този документ може да бъде както административен документ, така и търговски документ. Формата и съдържанието на този документ, както и процедурата, която се прилага, когато неговото използване обективно е неподходящо, се определят в съответствие с процедурата по член 24 от настоящата директива.";6. следното изречение се добавя като последно изречение от член 20, параграф 3:"Държавите-членки вземат всички необходими мерки за санкциониране на всяко престъпление или административно нарушение и за налагане на ефективни наказания.";7. в член 22, параграф 2, буква б) изразът "под покритието на документа по член 18, параграф 1" се заменя с израза "в съответствие с разпоредбите на дял III";8. в дял VII се добавя следният член:"Член 26аЗа подлежащи на облагане с акциз стоки, които са поставени преди 1 януари 1993 г. под режим отложено плащане, който не е бил приключен, с изключение на случаите по член 5, параграф 2 и член 18, параграф 1, се счита, че плащането на акциза е отложено.Когато случаят, описан в първа алинея, се отнася до вътрешния за Общността режим транзит, разпоредбите, действащи към момента на поставяне на стоките под този режим, продължават да се прилагат за времето, през което тези стоки са под този режим, който е определен в съответствие с указаните разпоредби.Когато указаният случай се отнася до вътрешни режими на отложено плащане, държавите-членки определят условията и формалностите за приключване на режимите на отложено плащане след 1 януари 1993 г.";9. в дял VII се добавя следният член:"Член 30аДиректива 76/308/ЕИО се изменя, както следва:1. заглавието се заменя със следното:"Директива на Съвета от 15 март 1976 г. относно взаимното сътрудничество за обезщетяване по искания във връзка с дейности, които са част от системата за финансиране на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА), възстановяване на налози и мита относно селскостопански изделия и по отношение на данъка върху добавената стойност и някои акцизи.";2. в член 2:а) буква "д)" се заменя с буква "е)";б) след буква г) се добавя следната буква:""д) следните акцизни данъци:- акциз за тютюневите изделия,- акциз за алкохола и алкохолните напитки,- акциз за минералните масла."Член 2Директива 92/81/ЕИО се изменя, както следва:1. в член 2, параграф 1:- буква б) гласи следното:"б) стоките с код по КН: 270710, 270720, 270730, 270750, 27079100, 27079911 и 27079919";- буква ж) се заличава.2. член 8, параграф 8 се изменя, както следва:"8. Държавите-членки могат да въведат освобождаването от данък или намаляването на данъчния размер съгласно настоящия член чрез възстановяване на заплатения акциз."Член 31. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива не по-късно от 31 декември 1992 г. Те незабавно информират Комисията за това.Приетите от държавите-членки актове съдържат позоваване на настоящата директива или се придружават от такова позоваване при тяхното публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.2. Държавите-членки съобщават на Комисията текстовете на основните разпоредби на националното си законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.Член 4Адресати на настоящата директива са държавите-членки.Съставено в Брюксел на 14 декември 1992 година.За СъветаПредседателN. Lamont[1] ОВ С 283, 31.10.1992 г., стр. 8.[2] Становище от 20 ноември 1992 година (все още непубликувано в Официален вестник).[3] Становище от 24 ноември 1992 година (все още непубликувано в Официален вестник).[4] ОВ L 76, 23.2.1992 г., стр. 1.[5] ОВ L 73, 19.3.1976 г., стр. 8. Директива, последно изменена с Директива 79/1071/ЕИО (ОВ L 331, 27.12.1979 г., стр. 10).[6] ОВ L 316, 31.10.1992 г., стр. 12.--------------------------------------------------


title: Директива на Съвета от 19 февруари 1973 година за сближаване на законодателствата на държавите-членки, отнасящи се до електрически съоръжения, предназначени за използуване при някои ограничения на напрежението

text:
Важна правна забележка

|

31973L0023

Официален вестник n° L 077 , 26/03/1973 стр. 0029 - 0033 специално финландско издание: глава 13 том 2 стр. 0167  специално гръцко издание: глава 13 том 2 стр. 0058  специално шведско издание: глава 13 том 2 стр. 0167  специално испанско издание: глава 13 том 2 стр. 0182  специално португалско издание глава 13 том 2 стр. 0182  специално чешко издание глава 13 том 001 стр. 261  - 265 специално испанско издание глава 13 том 001 стр. 261  - 265 специално унгарско издание глава 13 том 001 стр. 261  - 265 специално литвийско издание глава 13 том 001 стр. 261  - 265 LV.ES глава 13 том 001 стр. 261  - 265 MT.ES глава 13 том 001 стр. 261  - 265 PL.ES глава 13 том 001 стр. 261  - 265 SK.ES глава 13 том 001 стр. 261  - 265 специално словенско издание глава 13 том 001 стр. 261  - 265

		19730219Директива на Съветаот 19 февруари 1973 годиназа сближаване на законодателствата на държавите-членки, отнасящи се до електрически съоръжения, предназначени за използуване при някои ограничения на напрежението(73/23/ЕИО)СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално член 100 от него,като взе предвид предложението на Комисията,като взе предвид становището на Асамблеята,като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет,като има предвид, че действуващите разпоредби в държавите-членки за гарантиране на безопасността при употребата на електрически съоръжения, използувани при някои ограничения на напрежението, се подчиняват на различни принципи, което създава пречки за търговията;като има предвид, че в някои държави-членки и по отношение на някои електрически съоръжения, законодателят, за да постигне тази безопасност, прибягва до превантивни и репресивни мерки чрез задължителни предписания;като има предвид, че в други държави-членки, за постигането на същата цел, законодателят препраща към технически стандарти, разработени от институти по стандартизация; като има предвид че предимството на тази система е бързата адаптация към техническия прогрес, без при това да се пренебрегват съществените изисквания за безопасност;като има предвид, че някои държави-членки прилагат административни процедури, имащи за цел одобряване на стандартите; като има предвид, че това одобряване не се отразява на техническото съдържание на стандартите и не ограничава условията за тяхното прилагане; като има предвид, че, следователно, подобно одобряване не би могло, от гледна точка на Общността, да промени ефекта от един хармонизиран и публикуван стандарт;като има предвид, че в рамките на Общността трябва да се реализира свободно движение на електрически съоръжения в случаите, в които те отговарят на известни изисквания за безопасност, признати във всички държави-членки; като има предвид, че като се допуска всеки друг начин на удостоверяване, удостоверяването на съответствието може да се установи чрез позоваване на хармонизирани стандарти, конкретизиращи тези изисквания; като има предвид, че тези хармонизирани стандарти трябва да бъдат определени с общо съгласие от органи, за които всяка държава-членка уведомява останалите държави-членки и Комисията, и които трябва да бъдат широко разгласени; като има предвид, че това хармонизиране трябва да премахне неудобствата в търговията, които са резултат от различията между националните стандарти;като има предвид, че като се допуска всеки друг начин на одобряване, съответствието на електрическите съоръжения с тези хармонизирани стандарти може да се счита за съществуващо по презумпция от момента на нанасянето на маркировката или на издаването на сертификати от компетентните органи и на тяхна отговорност, или ако такива липсват – на декларацията за съответствие, издадена от производителя; като има предвид, че с цел да се улесни отстраняването на пречките в търговията, държавите-членки трябва все пак да признават тези маркировки или сертификати или посочената декларация като доказателствени средства; като има предвид, че за целта тези маркировки или сертификати трябва да се разгласяват, по-специално, чрез публикуване в Официален вестник на Европейските общности;като има предвид, че за електрическите съоръжения, за които все още липсват хармонизирани стандарти, свободното движение временно може да се осигури чрез прилагане на стандартите или на разпоредбите за безопасност, разработени от други международни органи или от една от организациите, които приемат хармонизираните стандарти;като има предвид, че е възможно дадено електрическо съоръжение да се пусне в свободно обръщение, дори и да не отговаря на изискванията за безопасност и, че поради това е целесъобразно да се предвидят подходящи мерки за отстраняване на тази опасност,ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:Член 1Под електрическо съоръжение, по смисъла на настоящата директива, се разбира всяко електрическо съоръжение, предназначено за използуване при номинално променливо напрежение от 50 до 1000 V и постоянно напрежение от 75 до 1500 V, с изключение на съоръженията и явленията, посочени в приложение II.Член 21. Държавите-членки предприемат необходимите мерки съоръженията да се пускат на пазара, само ако са изпълнени съгласно нормите за безопасност, валидни в Общността, и ако при правилното им пускане в експлоатация и поддръжка, не застрашават безопасността на хората, домашните животни, както и на вещите.2. Приложение I обобщава основните елементи на целите за безопасност, посочени в параграф 1.Член 3Държавите-членки трябва да следят за това да не се създават пречки, по съображения за безопасност, за свободното движение на електрическите съоръжения в рамките на Общността, ако те са в състояние да отговорят на условията, предвидени в членове 5, 6, 7 и 8, и на разпоредбите на член 2.Член 4Държавите-членки трябва да следят предприятията за електроснабдяване да не подчиняват включването на потребителите в мрежата и електрозахранването, що се отнася до електрическите съоръжения, на условия за безопасност, по-строги от предвидените в член 2.Член 5Държавите-членки предприемат всички необходими мерки компетентните административните органи да считат за изпълнени изискванията на член 2 по отношение на пускането на пазара, упоменато в член 2 или свободното движение, посочено в член 3, от електрическите съоръжения, които отговарят на разпоредбите за безопасност от хармонизираните стандарти.Стандартите се считат за хармонизирани, щом като са установени с общо съгласие от органи, нотифицирани от държавите-членки, съгласно процедурата, предвидена в чл. 11, и публикувани в рамките на национална процедура. Те трябва да бъдат актуализирани в съответствие с техническия прогрес и с развитието на нормите в областта на безопасността.Списъкът на хармонизираните стандарти и техните номера се публикуват за сведение в Официален вестник на Европейските общности.Член 61. Докато не бъдат установени и публикувани хармонизирани стандарти по смисъла на член 5, държавите-членки трябва да предприемат всички необходими мерки компетентните административните органи, що се касае за пускането на пазара, посочено в член 2 или свободното движение, посочено в член 3, да считат за съответстващи на разпоредбите на член 2 и електрическите съоръжения, отговарящи на изискванията за безопасност, приети от Международната комисия за нормите за одобряване на електрически съоръжения (CEE-él) и на Международната електротехническа комисия (IEC/CEI), по отношение на които процедурата за публикуване, предвидена в параграфи 2 и 3, е изпълнена.2. Комисията трябва да бъде уведомена за разпоредбите за безопасност, посочени в параграф 1, от държавите-членки, веднага след влизането в сила на настоящата директива и след като те бъдат публикувани. Комисията, след консултация със държавите-членки, определя разпоредбите и по-точно вариантите, чието публикуване препоръчва.3. Държавите-членки съобщават на Комисията в тримесечен срок евентуалните си възражения по отношение на нотифицираните разпоредби, като посочват причините, свързани с безопасността, пречещи за приемането на една или друга разпоредба.Разпоредбите за безопасност, по отношение на които не е било повдигнато никакво възражение, се публикуват за сведение в Официален вестник на Европейските общности.Член 7Докато не бъдат приети хармонизирани стандарти по смисъла на член 5 или разпоредби за безопасност, публикувани по реда на член 6, държавите-членки трябва да предприемат необходимите мерки компетентните административни органи, по отношение на пускането на пазара, посочено в член 2 или свободното движение, посочено в член 3, да считат за съответствуващи на разпоредбите на член 2 и електрическите съоръжения, изпълнени съгласно изискванията за безопасност в стандартите, прилагани в държавата производител, ако тези изисквания гарантират безопасност, равностойна на предвидената на собствената им територия.Член 81. Държавите-членки предприемат необходимите мерки компетентните административните органи да разрешават пускането на пазара, посочено в член 2 или свободното движение, посочено в член 3, на електрически съоръжения, които, дори и да не отговарят на хармонизираните стандарти, упоменати в член 5 или на разпоредбите на членове 6 и 7, удовлетворяват разпоредбите на член 2.2. В случай на оспорване, производителят или вносителят може да представи доклад, съставен от орган, нотифициран, съгласно процедурата, предвидена в член 11, относно съответствието на електрическите съоръжения с разпоредбите на член 2.Член 91. Ако поради съображения за безопасност, някоя държава-членка забрани пускането в експлоатация на електрически съоръжения или пречи на тяхното свободно движение, тя уведомява незабавно останалите заинтересувани държави-членки и Комисията, като съобщава мотивите за своето решение, уточнявайки:- дали несъответствието с член 2 е резултат от празнота в хармонизираните стандарти, посочени в член 5, в разпоредбите по член 6 или в стандартите, посочени в член 7;- дали несъответствието е резултат от неправилно прилагане на посочените стандарти или публикации или на несъобразяване с нормите за безопасност, посочени в член 2.2. Ако други държави-членки изразят възражения по решението по параграф 1, Комисията незабавно провежда консултация със заинтересуваните държави-членки.3. Ако не бъде постигнато съгласие в тримесечен срок, считано от датата на нотифицирането, предвидено в параграф 1, Комисията изисква становището на един от органите, нотифицирани съгласно процедурата, предвидена в член 11, които са със седалище според устройствения акт извън територията на заинтересуваните държави-членки и не са участвували в процедурата, предвидена по член 8. Становището уточнява до каква степен не се спазват разпоредбите на чл. 2.4. Комисията съобщава становището на органа на всички държави-членки, които могат в едномесечен срок да съобщят забележките си на Комисията. Същевременно Комисията се запознава със забележките на страните по горепосоченото становище.5. След като се запознае с тези забележки, Комисията формулира, при необходимост, съответни препоръки или становища.Член 101. Без да се засягат другите начини на проверка, държавите-членки предприемат всички необходими мерки техните компетентни административни органи да считат като презумпция за съответствие на електрическите съоръжения с изискванията на членове 5, 6 и 7 нанасянето на маркировката със знак за съответствие или издаването на сертификат за съответствие или, когато такива отсъствуват, включително и при промишлените съоръжения, декларацията за съответствие, издадена от производителя.2. Маркировките или сертификатите се издават поотделно или по общо съгласие от органи, нотифицирани съгласно процедурата, предвидена в член 11. Образците на съответните маркировки или сертификати се публикуват от тези органи, както и за сведение в Официален вестник на Европейските общности.Член 11Всяка държава-членка съобщава на другите държави-членки и на Комисията:- списъка на органите по член 5;- списъка на органите, които издават маркировки и сертификати съгласно разпоредбите на член 10;- списъка на структурите, които изготвят доклад по член 8 или дават становище съгласно разпоредбите на член 9;- мястото на публикуване, съгласно параграф 2 на член 5.Всяка държава-членка съобщава на останалите държави-членки и на Комисията всяка промяна в тези данни.Член 12Настоящата директива не се прилага за електрически съоръжения, предназначени за износ в трети страни.Член 131. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, не по-късно от осемнадесет месеца от нейното нотифициране и незабавно информират Комисията за това.За Дания този срок е пет години.2. Държавите-членки съобщават на Комисията текстовете на разпоредбите от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.Член 14Адресати на настоящата директива са държавите-членки.Съставено в Брюксел на 19 февруари 1973 година.За СъветаПредседателA. Lavens--------------------------------------------------19730219ПРИЛОЖЕНИЕ IОСНОВНИ ЕЛЕМЕНТИ НА ЦЕЛИТЕ ЗА БЕЗОПАСНОСТ ОТНОСНО ЕЛЕКТРИЧЕСКИТЕ СЪОРЪЖЕНИЯ, ПРЕДНАЗНАЧЕНИ ЗА ИЗПОЛЗУВАНЕ ПРИ НЯКОИ ОГРАНИЧЕНИЯ НА НАПРЕЖЕНИЕТО1. Общи условияа) Основните характеристики, от чието познаване и спазване зависи използването по предназначение и безопасната употреба, се нанасят върху електрическото съоръжение или, ако това не е възможно, върху придружаващо го упътване.б) Фабричната марка или търговската марка се полага по ясен начин върху електрическото съоръжение или, ако това не е възможно, върху опаковката.в) Електрическото съоръжение, както и неговите съставни части, трябва да са конструирани така че да се свързват по подходящ и безопасен начин.г) Електрическото съоръжение трябва да бъде проектирано и произведено по такъв начин, че да бъде гарантирана защитата от опасностите по точки 2 и 3 от настоящото приложение, при условие че съоръжението се използува по предназначение му и се поддържа по подходящ начин.2. Защита от опасности, които могат да се дължат на самите електрически съоръженияСъгласно точка 1 се вземат мерки от технически характер с цел:а) хората и домашните животни да бъдат защитени по подходящ начин срещу опасностите от нараняване и други вреди, които могат да бъдат предизвикани при директен или косвен контакт;б) да не се появяват температури, електрически дъги или лъчения, които биха представлявали опасност;в) хората, домашните животни и вещите да бъдат защитени по подходящ начин от опасности от неелектрически характер, произтичащи от електрическите съоръжения и доказани от опита;г) изолацията да бъде съобразена с предвидените натоварвания.3. Защита от опасности, които могат да бъдат предизвикани от външни влияния върху електрическите съоръженияСъгласно точка 1 се вземат мерки от технически характер с цел:a) електрическите съоръжения да отговарят на предвидените механични натоварвания, така че хората, домашните животни и вещите да не бъдат изложени на опасност;б) електрическите съоръжения да издържат на немеханичните влияния при предвидените външни условия, така че хората, домашните животни и предметите да не бъдат изложени на опасност;в) при предвидените условия на претоварване, електрическите съоръжения да не създават опасност за хората, домашните животни и вещите.--------------------------------------------------19730219ПРИЛОЖЕНИЕ IIСЪОРЪЖЕНИЯ И ЯВЛЕНИЯ, КОИТО СА ИЗКЛЮЧЕНИ ОТ ОБСЕГА НА ПРИЛОЖЕНИЕ НА ДИРЕКТИВАТАЕлектрически съоръжения, предназначени за използуване във взривоопасна атмосфераЕлектрорадиологични и електромедицински съоръженияЕлектрически части на пътнически и товарни асансьориЕлектромериЕлектрически контакти и щепсели за домашна употребаСъоръжения за захранване на електрически огради за добитъкРадиоелектрически смущенияСпециални електрически съоръжения, предназначени за използуване на корабите или самолетите и в железниците, съответствуващи на изискванията за безопасност, установени от международни органи, в които участвуват държавите-членки.--------------------------------------------------