title: Директива на Съвета от 14 юни 1989 година относно означенията или маркировките, идентифициращи партидата, към която принадлежи даден хранителен продукт

text:
               13/ 09

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               172

         31989L0396

               L 186/21

               ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ

      ДИРЕКТИВА НА СЪВЕТА

   от 14 юни 1989 година
   относно означенията или маркировките, идентифициращи партидата, към която принадлежи даден хранителен продукт
   (89/396/ЕИО)
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
   като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално член 100а от него,
   като взе предвид предложението на Комисията (1),
   в сътрудничество с Европейския парламент (2),
   като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (3),
   като взе предвид, че е необходимо да се приемат мерки с цел постепенното изграждане на вътрешен пазар в срок до 31 декември 1992 г.; тъй като вътрешният пазар представлява зона без вътрешни граници, в която се осигурява свободното движение на стоки, хора, услуги и капитали;
   като има предвид, че търговията с храни заема много важно място на вътрешния пазар;
   като има предвид, че означението на партидата, към която принадлежи даден хранителен продукт отговаря на нуждата за по-добра информация за идентичността на продуктите; тъй като следователно това е полезен източник на информация, когато храните са предмет на спор или представляват риск за здравето на потребителите;
   като има предвид, че Директива 79/112/ЕИО на Съвета от 18 декември 1978 г. относно сближаване на законодателствата на държавите-членки относно етикетирането, представянето и рекламирането на храни (4), последно изменена с Директива 89/395/ЕИО (5), не съдържа разпоредби за означение с цел идентифициране на партидите; като има предвид, че някои държави-членки междувременно са приели национални мерки, изискващи такова означение;
   като има предвид, че на международно ниво съществува общото задължение да се посочва производствената или опаковъчна партида на предварително опакованите храни; като има предвид, че задължение на Общността е да допринася за развитието на международната търговия;
   като има предвид, че следователно е препоръчително да се приемат правила от общо и хоризонтално естество, за да се създаде обща система за означение на партидите;
   като има предвид, че ефективността на тази система зависи от приложението ѝ на различните етапи от предлагането на пазара; като има предвид, че независимо от всичко е желателно да се изключат някои продукти и операции и по-специално онези, които се реализират при стартирането на мрежата за дистрибуция на селскостопански продукти;
   като има предвид, че концепцията за партида предполага, че няколко търговски единици на даден хранителен продукт имат почти идентични производствени, фабрични или опаковъчни характеристики; като има предвид, че тази концепция следователно не може да се приложи за насипните стоки или продукти, които поради индивидуалната си специфика или разнородното си естество не могат да се приемат като формиращи хомогенна партида;
   като има предвид, че поради разнообразието от използвани методи за идентификация, определянето на партидата и поставянето на съответното означение или маркировка зависи от търговеца;
   като има предвид, че за да се изпълнят информационните изисквания, за които то е предназначено, това означение трябва да е ясно различимо и разпознаваемо като такова;
   като има предвид, че датата на минималния срок на годност или „годно до“ датата могат в съответствие с Директива 79/112/ЕИО да послужат за идентификация на партидата, при положение че тя е означена точно,
   ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
   Член 1
   1.   Настоящата директива касае означението, позволяващо идентифициране на партидата, към която принадлежи даден хранителен продукт.
   2.   За целите на настоящата директива „партида“ означава група търговски единици от даден хранителен продукт, произведени, фабрикувани или опаковани при практически едни и същи условия.
   Член 2
   1.   Даден хранителен продукт може да не се пусне на пазара, ако не е означен, както е посочено в член 1, параграф 1.
   2.   Параграф 1 обаче не се прилага:

               а)

               за селскостопански продукти, които след напускане на земеделските продукти са:

                           —

                           продадени или доставени в бази за временно складиране, подготовка или опаковка,

                           —

                           транспортирани до организациите на производителите, или

                           —

                           взети за незабавно включване в оперативна подготовка или система за преработка;

               б)

               когато в момент на продажба на крайния потребител храните не са предварително опаковани, опаковат се по желание на купувача или се опаковат предварително непосредствено преди продажбата;

               в)

               за опаковки или контейнери, чиято най-голяма страна е с площ не по-малка от 10 cm2.

         3.   Държавите-членки могат до 31 декември 1996 г. да се въздържат от изискване на посоченото в член 1, параграф 1 означение по отношение на стъклени бутилки, предназначени за повторна употреба, които са незаличимо маркирани и които следователно нямат етикет, пръстен или яка.
   Член 3
   Партидата се определя във всеки отделен случай от производителя, завода или опаковчика на въпросните храни, или от първия продавач, установен в рамките на Общността.
   Посоченото в член 1, параграф 1 означение се определя и поставя съгласно задължението на един или друг от тези оператори. То трябва да бъде предшествано от буквата „L“, освен в случаите, когато е ясно различимо от другите означения на етикета.
   Член 4
   Когато хранителните продукти са предварително опаковани, посоченото в член 1, параграф 1 означение и, при необходимост, буквата „L“ се поставят на предварителната опаковка или на прикрепен към нея етикет.
   Когато хранителните продукти не са предварително опаковани, посоченото в член 1, параграф 1 означение и, при необходимост, буквата „L“ се поставят на опаковката или на контейнера, или ако това не стане – се отбелязват в съответните търговски документи.
   Във всички случаи те се поставят така че лесно да се виждат, да са ясно различими и незаличими.
   Член 5
   Когато датата на минималния срок за годност или „годно до“ датата са отбелязани на етикета, посоченото в член 1, параграф 1 означение няма нужда да бъде поставяно на хранителния продукт, при положени, че датата съдържа поне едно некодирано означение на деня и месеца в този ред.
   Член 6
   настоящата директива се прилага, без да засяга означенията, постановени с конкретни разпоредби на Общността.
   Комисията публикува и актуализира списък на въпросните разпоредби.
   Член 7
   Когато е необходимо, държавите-членки изменят техните законови, подзаконови или административни разпоредби, така че:

               —

               да разрешат търговията с продукти, съобразени с настоящата директива, не по-късно от 20 юни 1990 г.,

               —

               да забранят търговията с продукти, които не са съобразени с настоящата директива, считано от 20 юни 1991 г., като обаче търговията с вече пуснати на пазара или етикетирани преди тази дата продукти, които не съответстват на настоящата директива, може да продължи до изчерпване на наличностите.

         Те незабавно информират Комисията за това.
   Член 8
   Адресати на настоящата директива са държавите-членки.

      Съставено в Люксембург на 14 юни 1989 година.

            За Съвета

            Председател

         P. SOLBES

      (1)  ОВ C 310, 20.11.1987 г., стр. 2.

      (2)  ОВ C 167, 27.6.1988 г., стр. 425 и ОВ C 120, 16.5.1989 г.

      (3)  ОВ C 95, 11.4.1988 г., стр. 1.

      (4)  ОВ L 33, 8.2.1979 г., стр. 1.

      (5)  ОВ L 186, 30.6.1989 г., стр. 17.


title: Директива 1999/37/EO на Съвета от 29 април 1999 година относно документите за регистрация на превозни средства

text:
Важна правна забележка

|

31999L0037

Официален вестник n° L 138 , 01/06/1999 стр. 0057 - 0065 специално чешко издание глава 07 том 004 стр. 351  - 359 специално испанско издание глава 07 том 004 стр. 351  - 359 специално унгарско издание глава 07 том 004 стр. 351  - 359 специално литвийско издание глава 07 том 004 стр. 351  - 359 LV.ES глава 07 том 004 стр. 351  - 359 MT.ES глава 07 том 004 стр. 351  - 359 PL.ES глава 07 том 004 стр. 351  - 359 SK.ES глава 07 том 004 стр. 351  - 359 специално словенско издание глава 07 том 004 стр. 351  - 359

		19990429Директива 1999/37/EO на Съветаот 29 април 1999 годинаотносно документите за регистрация на превозни средстваСЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 75, параграф 1, буква г) от него,като взе предвид предложението на Комисията [1],като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет [2],в съответствие с процедурата, предвидена в член 189в от Договора [3],(1) като има предвид, че Общността прие известен брой мерки, които имат за цел да създадат вътрешен пазар, състоящ се от пространство без граници, в което свободното движение на стоки, хора, услуги и капитали е гарантирано в съответствие с разпоредбите на Договора;(2) като има предвид, че държавите-членки изискват водачът на превозно средство, регистрирано в друга държава-членка, да притежава свидетелство за регистрация за превозното средство, за да му бъде позволено да използва пътищата на тяхна територия;(3) като има предвид, че хармонизирането на формата и съдържанието на свидетелството за регистрация ще улесни неговото разбиране и ще допринесе по този начин за свободното движение по пътищата на територията на друга държава-членка на превозни средства, регистрирани в държава-членка;(4) като има предвид, че съдържанието на свидетелството за регистрация трябва да позволява да се провери дали титулярът на свидетелството за управление на моторно превозно средство, издадено съгласно Директива 91/439/ЕИО на Съвета от 29 юли 1991 г. относно свидетелствата за управление на моторни превозни средства [4], управлява само тези категории превозни средства, за които му е разрешено; като има предвид, че такава проверка подобрява безопасността на движението по пътищата;(5) като има предвид, че като предварително условие за регистрация на превозно средство, което преди това е било регистрирано в друга държава-членка, всички държави-членки изискват документ, който удостоверява тази регистрация и техническите характеристики на превозното средство;(6) като има предвид, че хармонизирането на свидетелствата за регистрация ще улесни повторното въвеждане в експлоатация на превозните средства, които преди това са били регистрирани в друга държава-членка, и ще допринесе за по-доброто функциониране на вътрешния пазар;(7) като има предвид, че държавите-членки използват свидетелства за регистрация, които се състоят или от една, или от две отделни части, и като има предвид, че понастоящем е уместно да се позволи на двете системи да съществуват едновременно;(8) като има предвид, че съществуват различия между държавите-членки относно тълкуването на съдържащата се информация в свидетелствата за регистрация; като има предвид, че в интерес на правилното функциониране на вътрешния пазар и на свободното движение и проверките, свързани с тях, е уместно следователно да се уточни в какво качество лицата, изброени в свидетелството, могат да използват превозното средство, за което то е издадено;(9) като има предвид, че за да се улеснят тези проверки, предназначени специално за борба срещу измамите и нелегалната търговия с крадени превозни средства, е уместно да се установи тясно сътрудничество между държавите-членки на основата на ефективен обмен на информация;(10) като има предвид, че е уместно да се установи опростена процедура за коригиране на техническите аспекти, които се съдържат в приложения I и II,ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:Член 1Настоящата директива се прилага за документите, издадени от държавите-членки при регистрацията на превозни средства.Тя не засяга правото на държавите-членки да използват за временна регистрация на превозни средства документи, които може да не отговарят на изискванията на настоящата директива във всяко отношение.Член 2За целите на настоящата директива:а) "превозно средство": означава всяко превозно средство, както е определено в член 2 от Директива 70/156/ЕИО на Съвета от 6 февруари 1970 г. за сближаване на законодателствата на държавите-членки по отношение типовото одобрение на моторни превозни средства и техните ремаркета [5] и в член 1 от Директива 92/61/ЕИО на Съвета от 30 юни 1992 г. относно типовото одобрение на двуколесни и триколесни моторни превозни средства [6];б) "регистрация": означава административно разрешение за въвеждане в експлоатация по пътищата на превозно средство, включително идентификацията на последното и издаването за него на сериен номер, известен като регистрационен номер;в) "свидетелство за регистрация": означава документ, който удостоверява, че превозното средство е регистрирано в държава-членка;г) "титуляр на свидетелство за регистрация": означава лице, на чието име е регистрирано превозно средство.Член 31. Държавите-членки издават свидетелства за регистрация на превозни средства, които са предмет на регистрация съгласно техните национални законодателства. Свидетелството се състои или от една част, съгласно приложение I, или от две части, съгласно приложения I и II.Държавите-членки могат да оправомощят определените от тях служби за регистрация, по-специално службите на производителите на превозни средства, да попълват техническата част от свидетелството за регистрация.2. Когато се издава ново свидетелство за регистрация на превозно средство, регистрирано преди прилагането на настоящата директива, държавите-членки използват образец за удостоверение, определен в настоящата директива, и могат да ограничат посочената в него информация до попълване само на наличните данни.3. Информацията, съдържаща се в свидетелството за регистрация съгласно приложения I и II, се изразява чрез хармонизираните кодове на Общността, показани в тези приложения.Член 4За целите на настоящата директива, свидетелство за регистрация, издадено от държава-членка, се признава от другите държави-членки за идентифициране на превозното средство при международен трафик или за неговата пререгистрация в друга държава-членка.Член 51. За целите на идентифицирането на превозно средство в пътния трафик държавите-членки могат да изискват водачът да носи при себе си част I от свидетелството за регистрация.2. С оглед на пререгистрацията на превозно средство, регистрирано преди това в друга държава-членка, компетентните органи изискват всеки път представянето на част I от предишното свидетелство за регистрация и представянето на част II, ако е била издадена. Тези органи изтеглят от употреба частта/ите от представеното предишно свидетелство за регистрация и съхраняват последната в продължение най-малко на шест месеца. В рамките на два месеца, те уведомяват органите на държавата-членка, която е издала свидетелството за регистрация, за неговото изтегляне от употреба. Те връщат изтегленото от употреба свидетелство за регистрация на тези органи, ако последните направят такова искане до шест месеца от неговото изтегляне.Когато свидетелството за регистрация се състои от части I и II и част II липсва, компетентните органи в държавата-членка, където е направено искане за нова регистрация, могат да решат по изключение да пререгистрират превозното средство, но само след получаване на потвърждение в писмена или електронна форма от компетентните органи в държавата-членка, където превозното средство е било регистрирано преди това, че подателят на искането за регистрация има право да пререгистрира превозното средство в друга държава-членка.Член 6Всякакви изменения, необходими за привеждане в съответствие на приложенията към настоящата директива към техническия прогрес, се приемат в съответствие с процедурата, установена в член 7.Член 71. Където има позоваване на процедурата, установена в този член, Комисията се подпомага от Комитет, учреден съгласно член 8 от Директива 96/96/ЕО на Съвета от 20 декември 1996 г. относно сближаването на законодателствата на държавите-членки във връзка с прегледите за проверка на техническата изправност на моторните превозни средства и техните ремаркета [7], наричан по-нататък "Комитетът", който се състои от представители на държавите-членки и председателстван от представител на Комисията.2. Представителят на Комисията представя в Комитета проект на мерки, които следва да бъдат приети. Комитетът изготвя свое становище по проекта в срок, който може да се определи от председателя според спешността на въпроса. Становището се приема с мнозинството, посочено в член 148, параграф 2 от Договора, в случай на решения, които Съветът следва да приема по предложение на Комисията. Гласовете на представителите на държавите-членки в Комитета се претеглят по начин, определен в горепосочения член. Председателят не участва в гласуването.3. а) Комисията приема предвидените мерки, ако те са съобразени със становището на Комитета;б) ако предвидените мерки не са съобразени със становището на Комитета или ако не е изразено становище, Комисията трябва, без отлагане, да представи предложение на Съвета относно мерките, които трябва да се предприемат. Съветът се произнася с квалифицирано мнозинство.Ако до три месеца от представяне на предложението на Съвета, Съветът не гласува, предложените мерки се приемат от Комисията.Член 81. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, най-късно до 1 юни 2004 г. Те незабавно информират Комисията за това.Когато държавите-членки приемат такива разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.2. Държавите-членки уведомяват Комисията за текста на разпоредбите от вътрешното законодателство в областта, регулирана от настоящата директива.Комисията уведомява държавите-членки за всички образци на свидетелства за регистрация, използвани от националните администрации.Член 9Държавите-членки си помагат взаимно при прилагането на настоящата директива. Те могат да обменят информация на двустранно и многостранно равнище и по-специално за проверка преди всяка регистрация на превозно средство, на правния статут на последното в държавата-членка, в която то е било регистрирано преди това. Такива проверки могат да включват в частност използването на електронна мрежа.Член 10Настоящата директива влиза в сила от деня на публикуването ѝ в Официален вестник на Европейските общности.Член 11Адресати на настоящата директива са държавите-членки.Съставено в Люксембург на 29 април 1999 годинаЗа СъветаПредседателW. Müller[1] ОВ C 202, 2.7.1997 г., стр. 13, иОВ C 301, 30.9.1998 г., стр. 8.[2] ОВ C 19, 21.1.1998 г., стр. 17.[3] Становище на Европейския парламент от 28 май 1998 г. (ОВ C 195, 22.6.1998 г., стр. 21), Обща позиция на Съвета от 3 ноември 1998 г. (ОВ C 388, 14.12.1998 г., стр. 12) и Решение на Европейския парламент от 25 февруари 1999 г. (все още непубликувано в Официален вестник)[4] ОВ L 237, 24.8.1991 г., стр. 1. Директива, последно изменена с Директива 97/26/ЕО (ОВ L 150, 7.6.1997 г., стр. 41).[5] ОВ L 42, 23.2.1970 г., стр. 1. Директива, последно изменена с Директива 98/14/ЕО на Комисията (ОВ L 91, 25.3.1998 г., стр. 1).[6] ОВ L 225, 10.8.1992 г., стр. 72. Директива, изменена с Акта за присъединяване от 1994 г.[7] ОВ L 46, 17.2.1997 г., стр. 1.--------------------------------------------------19990429ПРИЛОЖЕНИЕ IЧАСТ I ОТ СВИДЕТЕЛСТВОТО ЗА РЕГИСТРАЦИЯ [1]I. Размерите на свидетелството за регистрация не трябва да бъдат по-големи от формат А4 (210 × 297 мм) или папка с формат А4.II. Хартията, използвана за част I от свидетелството за регистрация, трябва да бъде защитена срещу фалшифициране, като се използват най-малко две от посочените по-долу техники:- графики,- воден знак,- флуоресцентни нишки, или- флуоресцентни печати.III. Част I на свидетелството за регистрация може да се състои от няколко страници. Държавите-членки определят броя на страниците в съответствие със съдържащата се в документа информация и нейното изложение.IV. Първата страница от част I от свидетелството за регистрация съдържа:- името на държавата-членка, която издава част I от свидетелството за регистрация,- отличителния знак на държавата-членка, която издава част I от свидетелството за регистрация, а именно:В  БелгияDK  ДанияD  ГерманияGR  ГърцияE  ИспанияF  ФранцияIRL  ИрландияI  Италия,L  ЛюксембургNL  НидерландияА  АвстрияP  ПортугалияFIN  ФинландияS  ШвецияUK  Великобритания- наименованието на компетентния орган,- думите "Част I от свидетелството за регистрация" или, ако свидетелството се състои само от една част, думите "Свидетелство за регистрация", отпечатани с главни букви на езика или езиците на държавите-членки, които издават свидетелството за регистрация; те следва да бъдат отпечатани, след съответния интервал, с малки букви и на други езици на Европейската общност,- думите "Европейска общност", отпечатани на езика или езиците на държавата-членка, която издава част I от свидетелството за регистрация,- номера на документа.V. Част I от свидетелството за регистрация също така съдържа следната информация, предшествана от съответните хармонизирани кодове на Общността:А) регистрационен номерБ) дата на първа регистрация на превозното средствоВ) лични данниВ.1) титуляр на свидетелството за регистрация:В.1.1) фамилия или търговско наименованиеВ.1.2) друго/и име/на или инициал/и (където е уместно)В.1.3) адрес в държавата-членка, където е извършена регистрацията към датата на издаване на документаВ.4) Където информацията, посочена в точка VI, код В.2, не е включена в свидетелството за регистрация, трябва да има позоваване, че титулярът на свидетелството за регистрация:а) е собственик на превозното средство;б) не е собственик на превозното средство;в) не е посочен в свидетелството за регистрация като собственик на превозното средство.Г) превозно средство:Г.1) фабрична изработкаГ.2) модел- разновидност (ако е налична),- модификация (ако е налична),Г.3) търговско/и описание/яД) идентификационен номер на превозното средствоЕ) маса:Е.1) максимална технически допустима товароносимост, с изключение за мотоциклетитеЖ) маса на превозното средство с купето и устройството за свързване при теглещи автомобили от която и да е категория, различна от М1З) период на валидност, ако не е безсрочноИ) дата на регистрация, за която се отнася това свидетелствоЙ) номер на типовото одобрение (ако има такова)П) двигателП.1) обем (в куб.см.)П.2) максимална нетна мощност (в кВ) (ако има такава)П.3) вид гориво или източник на мощностР) съотношение мощност/тегло (в кВ/кг) (само за мотоциклети)Т) брой на местата за сяданеТ.1) брой места, включително това на водача на превозното средствоТ.2) брой правостоящи места (където е уместно)VI. Част I от свидетелството за регистрация може, освен това, да съдържа следната информация, предшествана от хармонизираните кодове на Общността:В) лични данниВ.2) собственик на превозното средствоВ.2.1) фамилия или търговско наименованиеВ.2.2) друго/и име/на или инициал/и (където е уместно)В.2.3) адрес в държавата-членка, където е извършена регистрацията към датата на издаване на документаВ.3) физическо или юридическо лице, което може да използва превозното средство по силата на право, различно от правото на собственостВ.3.1) фамилия или търговско наименованиеВ.3.2) друго/и име/на или инициал/и (където е уместно)В.3.3) адрес в държавата-членка на регистрация към датата на издаване на документаВ.5), В.6), В.7), В.8) когато промяната в личните данни, дадени в точки V, код В.1, VI, код В.2 и/или VI, код В.3 не е достатъчна за издаването на ново свидетелство за регистрация, новите лични данни, които отговарят на тези точки, могат да се включат в кодовете В.5), В.6), В.7) или В.8); данните се разпределят в съответствие с позоваванията в точки V, код В.1, VI, код В.2, VI, код В.3 и V, код В.4.Е) маса:Е.2) максимално допустима товарна маса на превозното средство в държавата-членка на регистрацияЕ.3) максимално допустима товарна маса на цялото превозно средство в държавата-членка на регистрацияЙ) категория на превозното средствоЛ) брой осиМ) междуосие (в мм)Н) за превозни средства, общо надвишаващи 3500 кг, разпределянето на максималната технически допустима товарна маса между осите:Н.1) ос 1 (в кг)Н.2) ос 2 (в кг), където е уместноН.3) ос 3 (в кг), където е уместноН.4) ос 4 (в кг), където е уместноН.5) ос 5 (в кг), където е уместноO) максимална технически допустима маса за теглене на ремаркето:O.1) със затегнати спирачки (в кг)O.2) без затегнати спирачки (в кг)П) двигател:П.4) номинална скорост (в мин-1)П.2) идентификационен номер на двигателяС) цвят на превозното средствоУ) максимална скорост (в км/ч)Ф) ниво на шума:Ф.1) в неподвижно състояние (в dB(A)Ф.2) при работа на двигателя (в мин-1)Ф.3) в движение (в dB(A)Х) емисии на отработени газове:Х.1) СО (в г/км или г/кВч)Х.2) НС (в г/км или г/кВч)Х.3) NOx (в г/км или г/кВч)Х.4) НС + NOx (в г/км)Х.5) особености за дизел (в г/км или г/кВч)Х.6) коригиран коефициент на абсорбция за дизел (в мин-1)Х.7) СО2 (в г/км)Х.8) комбинирана консумация на гориво (в л/100 км)Х.9) индикация за екологичната категория на типово одобрение ЕО; позоваване на версията, приложима съгласно Директива 70/220/ЕИО [2] или Директива 88/77/ЕИО [3]Ц) обем на резервоара за гориво (в литри)VII. Държавите-членки могат да включват допълнителна информация (в част I от свидетелството за регистрация), по-специално могат да добавят в скоби към идентификационните кодове, както е посочено в точки V и VI, допълнителни национални кодове.[1] Свидетелството, което се състои само от една част, съдържа думите "Свидетелство за регистрация" и няма позоваване в текста на "Част I".[2] Директива 70/220/ЕИО на Съвета от 20 март 1970 г. относно сближаване на законодателствата на държавите-членки относно мерките, които трябва да се приемат за контрол върху замърсяването на въздуха от газовете на двигателите с принудително запалване, с които са оборудвани моторните превозни средства (ОВ L 76, 6.4.1970 г., стр. 1), последно изменена с Директива 96/69/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 282, 1.11.1996 г., стр. 64).[3] Директива 88/77/ЕИО на Съвета от 3 декември 1987 г. за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно мерките, които следва да се предприемат срещу емисията на газови замърсители от дизеловите двигатели, предназначени за употреба в превозни средства (ОВ L 36, 9.2.1988 г., стр. 33), последно изменена с Директива 96/1/ЕО (ОВ L 40, 17.2.1996 г., стр. 1).--------------------------------------------------19990429ПРИЛОЖЕНИЕ IIЧАСТ II ОТ СВИДЕТЕЛСТВОТО ЗА РЕГИСТРАЦИЯ [1]I. Размерите на свидетелството за регистрация не са по-големи от формат А4 (210х297 мм) или папка с формат А4.II. Хартията, използвана за част II от свидетелството за регистрация, трябва да бъде защитена срещу фалшифициране, като се използват най-малко две от посочените по-долу техники:- графика,- воден знак,- флуоресцентни нишки, или- флуоресцентни печати.III. Част II от свидетелството за регистрация може да се състои от няколко страници. Държавите-членки определят броя на страниците в съответствие със съдържащата се в документа информация и нейното изложение.IV. Първата страница от част II от свидетелството за регистрация трябва да съдържа:- името на държавата-членка, която издава част II от свидетелството за регистрация,- отличителния знак на държавата-членка, която издава част II от свидетелството за регистрация, а именно:В  БелгияDK  ДанияD  ГерманияGR  ГърцияE  ИспанияF  ФранцияIRL  ИрландияI  ИталияL  ЛюксембургNL  НидерландияА  АвстрияP  ПортугалияFIN  ФинландияS  ШвецияUK  Великобритания- наименованието на компетентния орган,- думите "част II от свидетелството за регистрация", отпечатани с главни букви на езика или езиците на държавите-членки, които издават свидетелството за регистрация; те трябва да са отпечатани, след съответен интервал, с малки букви и на други езици на Европейската общност,- думите "Европейска общност", отпечатани на езика или езиците на държавата-членка, която издава част II от свидетелството за регистрация,- номера на документа.V. Част II от свидетелството за регистрация също така съдържа следната информация, предшествана от хармонизираните кодове на Общността:А) регистрационен номерБ) дата на първа регистрация на превозното средствоГ) превозно средство:Г.1) фабрична изработкаГ.2) модел- разновидност (ако е налична),- разновидност (ако е налична).Г.3) търговско(и) описание/яД) идентификационен номер на превозното средствоК) номер на типовото одобрение, ако има таковаVI. Част II от свидетелството за регистрация може, освен това, да съдържа следната информация, предшествана от хармонизираните кодове на Общността:В) лични данниВ.2) собственик на превозното средствоВ.2.1) фамилия или търговско наименованиеВ.2.2) друго/и име/на или инициал/и (където е уместно)В.2.3) адрес в държавата-членка, където е извършена регистрацията към датата на издаване на документаВ.3) физическо или юридическо лице, което може да използва превозното средство по силата на право, различно от правото на собственостВ.3.1) фамилия или търговско наименованиеВ.3.2) друго/и име/на или инициал/и (където е уместно)В.3.3) адрес в държавата-членка на регистрация към датата на издаване на документаВ.5), В.6) когато промяна в личните данни, дадени в точки VI, код В.2 и/или VI, код В.3 не са достатъчни за издаването на нова част II от свидетелство за регистрация, новите лични данни, които отговарят на тези точки, могат да бъдат включени в кодове В.5) или В.6); данните се разпределят в съответствие с позоваванията в точка VI, код В.2 и точка VI, код В.3.Й) категория на превозното средствоVII. Държавите-членки могат да включват допълнителна информация в част II от свидетелството за регистрация; в частност те могат да добавят в скоби към идентификационните кодове, както е посочено в точки V и VI, допълнителни национални кодове.[1] Това приложение се отнася само за свидетелства за регистрация, състоящи се от части I и II.--------------------------------------------------


title: Директива 2003/111/ЕО на Комисията от 26 ноември 2003 година за изменение на приложение II към Директива 92/34/ЕИО относно търговията на посадъчен материал от овощни растения и на овощни растения, предназначени за производство на плодовеТекст от значение за ЕИП.

text:
Важна правна забележка

|

32003L0111

Официален вестник n° L 311 , 27/11/2003 стр. 0012 - 0013 специално чешко издание глава 3 том 41 стр. 191  - 192 специално испанско издание глава 3 том 41 стр. 191  - 192 специално унгарско издание глава 3 том 41 стр. 191  - 192 специално литвийско издание глава 3 том 41 стр. 191  - 192 LV.ES глава 3 том 41 стр. 191  - 192 MT.ES глава 3 том 41 стр. 191  - 192 PL.ES глава 3 том 41 стр. 191  - 192 SK.ES глава 3 том 41 стр. 191  - 192 специално словенско издание глава 3 том 41 стр. 191  - 192

		20031126Директива 2003/111/ЕО на Комисиятаот 26 ноември 2003 годиназа изменение на приложение II към Директива 92/34/ЕИО относно търговията на посадъчен материал от овощни растения и на овощни растения, предназначени за производство на плодове(текст от значение за ЕИП)КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,като взе предвид Директива 92/34/ЕИО на Съвета от 28 април 1992 г. относно търговията на посадъчен материал от овощни растения и на овощни растения, предназначени за производство на плодове [1], и по-специално член 1, параграф 3 от нея,като има предвид, че:(1) Директива 92/34/ЕИО определя конкретни разпоредби на Общността за търговията на посадъчен материал от овощни растения и овощни растения, предназначени за производство на плодове в рамките на Общността. Тя се прилага за сортовете и видовете, изброени в приложение II към посочената директива.(2) Нарасна икономическата значимост на някои сортове и видове, които понастоящем не са включени в приложение II към Директива 92/34/ЕИО. Следователно е целесъобразно да бъдат включени в списъка на сортовете и видовете от приложение II към настоящата директива. Сортовете и видовете, които следва да бъдат включени в този списък са следните: Castanea sativa Mill., Ficus carica L., Fortunella Swingle, Poncirus Raf. и Vaccinium L. Освен това, към Citrus sinensis (L.) Osbeck, C.limon (L) Burm.f., C.reticulata Blanco, C.paradisi Macf., C.aurantifolia (Christm.) Swing, Fragaria x ananassa Duch.(ягода), Pyrus communis L., Ribes (червено френско грозде) и Rubus (черно френско грозде) следва да бъдат добавени видовете Citrus, Fragaria, Pyrus, Ribes и Rubus, а Cydonia Mill. следва да бъде заменен с Cydonia oblonga Mill.(3) За по-голяма яснота списъкът от приложение II към Директива 92/34/ЕИО следва да бъде заменен с нов списък, който да включва всички сортове и видове, подредени по азбучен ред според ботаническото им наименование.(4) Следователно Директива 92/34/ЕИО следва да бъде съответно изменена.(5) Мерките, предвидени в настоящата директива, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по посадъчния материал и родовете и видовете овощни растения,ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:Член 1Текстът на приложение II към Директива 92/34/ЕИО се заменя с текста на приложението към настоящата директива.Член 21. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива преди 31 октомври 2004 г. Те незабавно предоставят на Комисията текста на тези разпоредби както и таблица на съответствието между тези разпоредби и разпоредбите на настоящата директива.Когато държавите-членки приемат тези разпоредби в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.2. Държавите-членки съобщават Комисията текста на основните разпоредби от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.Член 3Настоящата директива влиза в сила на 20-тия ден от датата на публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.Член 4Адресати на настоящата директива са държавите-членки.Съставено в Брюксел на 26 ноември 2003 година.За КомисиятаDavid ByrneЧлен на Комисията[1] ОВ L 157, 10.6.1992 г., стр. 10. Директива, последно изменена с Директива 2003/61/EО (ОВ L 165, 3.7.2003 г., стр. 23).--------------------------------------------------20031126ПРИЛОЖЕНИЕ"20031126"ПРИЛОЖЕНИЕ IIСПИСЪК НА СОРТОВЕТЕ И ВИДОВЕТЕ, ЗА КОИТО СЕ ПРИЛАГА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВАCastanea sativa Mill.Citrus L.Corylus avellana L.Cydonia oblonga Mill.Ficus carica L.Fortunella SwingleFragaria L.Juglans regia L.Malus Mill.Olea europaea L.Pistacia vera L.Poncirus Raf.Prunus amygdalus BatschPrunus armeniaca L.Prunus avium (L.) L.Prunus cerasus L.Prunus domestica L.Prunus persica (L.) BatschPrunus salicina LindleyPyrus L.Ribes L.Rubus L.Vaccinium L.""--------------------------------------------------


title: Директива 2009/110/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 година относно предприемането, упражняването и пруденциалния надзор на дейността на институциите за електронни пари и за изменение на директиви 2005/60/ЕО и 2006/48/ЕО, и за отмяна на Директива 2000/46/ЕО (Текст от значение за ЕИП)

text:
               10.10.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 267/7

      ДИРЕКТИВА 2009/110/ЕО НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА

   от 16 септември 2009 година
   относно предприемането, упражняването и пруденциалния надзор на дейността на институциите за електронни пари и за изменение на директиви 2005/60/ЕО и 2006/48/ЕО, и за отмяна на Директива 2000/46/ЕО
   (текст от значение за ЕИП)
   ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 47, параграф 2, първо и трето изречение и член 95 от него,
   като взеха предвид предложението на Комисията,
   като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
   като взеха предвид становището на Европейската централна банка (2),
   в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора (3),
   като имат предвид, че:

               (1)

               Директива 2000/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 18 септември 2000 г. относно предприемането, упражняването и надзора над дейността на институциите за електронни пари (4) беше приета в отговор на възникването на нови предплатени електронни платежни продукти и беше предназначена да създаде ясна правна рамка, разчетена да укрепи вътрешния пазар, като същевременно осигури адекватно равнище на пруденциален надзор.

               (2)

               При преразглеждането на Директива 2000/46/ЕО Комисията подчерта необходимостта от ревизиране на тази директива, тъй като някои от нейните разпоредби бяха оценени като възпрепятстващи възникването на истински единен пазар на услуги, свързани с електронни пари, както и развитието на такива услуги, удобни за ползване от ползвателите.

               (3)

               Директива 2007/64/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 ноември 2007 г. относно платежните услуги във вътрешния пазар (5) установи съвременна и съгласувана правна рамка за платежни услуги, включително координирането на националните разпоредби относно изискванията за надзор върху нова категория доставчици на платежни услуги, а именно платежните институции.

               (4)

               С цел да се премахнат бариерите за навлизане на пазара и да се улесни предприемането и упражняването на дейността по издаване на електронни пари, следва да се преразгледат правилата, на които се подчиняват институциите за електронни пари, за да се осигури равнопоставеност на всички доставчици на платежни услуги.

               (5)

               Уместно е прилагането на настоящата директива да се ограничи до доставчици на платежни услуги, които издават електронни пари. Настоящата директива не следва да се прилага за парични стойности, съхранявани в специфични предплатени инструменти, предназначени за посрещането на конкретни нужди и които могат да бъдат използвани само по ограничен начин, защото позволяват на държателя на електронни пари да закупува стоки или услуги само в помещенията на издателя на електронни пари или в рамките на ограничена мрежа от доставчици на услуги по пряк търговски договор с професионален издател, или защото те могат да се използват само за придобиване на ограничен набор от стоки или услуги. Даден инструмент следва да се смята за използван в рамките на такава ограничена мрежа, ако може да се използва само за закупуване на стоки и услуги в конкретен магазин или верига от магазини или за ограничен набор от стоки или услуги независимо от географското разположение на мястото на продажбата. Такива инструменти могат да включват карти на магазини, карти на бензиностанции, членски карти, карти за обществен транспорт, ваучери за храна или ваучери за услуги (ваучери за услуги, свързани с грижите за деца, за социални услуги или схеми за услуги, които субсидират наемането на персонал за извършване на домакински задачи, като чистене, гладене или градинарство), които понякога са подчинени на специфична данъчна или трудовоправна рамка, предназначена да насърчава използването на такива инструменти за постигане на целите, заложени в социалното законодателство. Когато такъв инструмент със специфична цел се превърне в инструмент с общо предназначение, даденото изключение от приложното поле на настоящата директива следва да не се прилага повече. Инструменти, които могат да бъдат използвани за покупки във вериги магазини на търговци, следва да не се изключват от приложното поле на настоящата директива, тъй като такива инструменти обикновено са предназначени за непрекъснато разрастваща се мрежа от доставчици на услуги.

               (6)

               Уместно е също така настоящата директива да не се прилага за парична стойност, използвана за закупуването на дигитални стоки или услуги, при които поради характера на стоката или услугата операторът добавя съществена стойност към нея, например под формата на средства за достъп, средства за търсене или разпространение, при условие че въпросната стока или услуга може да бъде използвана само чрез дигитално устройство, като например мобилен телефон или компютър, и че операторът на телекомуникационни, дигитални услуги или услуги, свързани с информационните технологии, не действа само като посредник между ползвателя на платежни услуги и доставчика на стоки и услуги. Подобна е ситуацията, когато абонат на мобилен телефон или на друга дигитална мрежа заплаща пряко на мрежовия оператор и когато не съществува нито пряко платежно отношение, нито пряко отношение длъжник-кредитор между абоната на съответната мрежа и трето лице, доставчик на стоки или услуги, предоставяни като част от транзакцията.

               (7)

               Уместно е да се въведе ясно определение за електронни пари с цел то да бъде технически неутрално. Това определение следва да обхваща всички ситуации, при които доставчикът на платежна услуга издава предплатена съхранена стойност в замяна на парични средства, които могат да се използват за платежни цели, тъй като тя се приема от третите лица като плащане.

               (8)

               Определението за електронни пари следва да обхваща електронни пари, независимо дали те се държат в платежно устройство, притежавано от държателя на електронните пари, или се съхраняват от разстояние в сървър и се управляват от държателя на електронните пари посредством специална сметка за електронни пари. Това определение следва да е достатъчно широко, за да не препятства технологичните иновации и за да се обхванат не само всички продукти, налични днес на пазара, но и продуктите, които може да бъдат разработени в бъдеще.

               (9)

               Режимът на пруденциален надзор на институциите за електронни пари следва да се преразгледа и да бъде приведен в по-голямо съответствие с рисковете, пред които са изправени тези институции. Също така този режим следва да се съгласува с режима на пруденциален надзор, прилаган за платежните институции съгласно Директива 2007/64/ЕО. Затова съответните разпоредби на Директива 2007/64/ЕО следва да се прилагат mutatis mutandis към институциите за електронни пари, без да се засягат разпоредбите на настоящата директива. Следователно позоваването на „платежна институция“ в Директива 2007/64/ЕО следва да се разбира като позоваване на „институция за електронни пари“; позоваването на „платежни услуги“ следва да се разбира като позоваване на дейността по предоставяне на „платежни услуги и издаване на електронни пари“; позоваването на „ползвател на платежни услуги“ следва да се разбира като позоваване на „ползвател на платежни услуги“ и „държател на електронни пари“; позоваването на „настоящата директива“ следва да се разбира като позоваване на Директива 2007/64/ЕО и настоящата директива; позоваването на дял II от Директива 2007/64/ЕО следва да се разбира като позоваване на дял II от Директива 2007/64/ЕО и дял II от настоящата директива; позоваването на член 6 от Директива 2007/64/ЕО следва да се разбира като позоваване на член 4 от настоящата директива; позоваването на член 7, параграф 1 от Директива 2007/64/ЕО следва да се разбира като позоваване на член 5, параграф 1 от настоящата директива; позоваването на член 7, параграф 2 от Директива 2007/64/ЕО следва да се разбира като позоваване на член 5, параграф 6 от настоящата директива; позоваването на член 8 от Директива 2007/64/ЕО следва да се разбира като позоваване на член 5, параграфи 2—5 от настоящата директива; позоваването на член 9 от Директива 2007/64/ЕО следва да се разбира като позоваване на член 7 от настоящата директива; позоваването на член 16, параграф 1 от Директива 2007/64/ЕО следва да се разбира като позоваване на член 6, параграф 1, букви в)—д) от настоящата директива; както и позоваването на член 26 от Директива 2007/64/ЕО следва да се разбира като позоваване на член 9 от настоящата директива.

               (10)

               Известно е, че институциите за електронни пари разпространяват електронни пари, включително чрез продажба или препродажба на населението на продукти, представляващи електронни пари, предоставят средства за разпространение на електронни пари на клиентите или за обратно изкупуване на електронни пари по искане на клиентите, или за презареждането на техни продукти, представляващи електронни пари, чрез физически или юридически лица, действащи от тяхно име, в съответствие с изискванията на възприетия от тях съответен бизнес модел. Въпреки че на институциите за електронни пари не следва да се разрешава да издават електронни пари чрез представители, следва все пак да им е позволено да предоставят чрез представители услугите, изброени в приложението към Директива 2007/64/ЕО, при условие че са спазени условията на член 17 от същата директива.

               (11)

               Необходим е режим на начален капитал, комбиниран с оборотен капитал за осигуряване на подходящо равнище на защита на потребителите, както и на стабилно и надеждно опериране на институциите за електронни пари. Поради спецификата на електронните пари следва да се предвиди допълнителен метод за изчисляване на оборотния капитал. Следва да бъдат запазени пълни надзорни правомощия, за да се гарантира, че към еднаквите по вид рискове се подхожда по еднакъв начин спрямо всички доставчици на платежни услуги, както и че методът на изчисляване обхваща специфичното бизнес положение на дадена институция за електронни пари. Освен това следва да се предвидят разпоредби, задължаващи платежните институции да съхраняват средствата на държателите на електронни пари отделно от тези средства, които се използват от институцията за електронни пари за други бизнес дейности. Институциите за електронни пари следва също така да се подчиняват на ефективни правила срещу изпирането на пари и финансирането на тероризъм.

               (12)

               Оперирането на платежни системи е дейност, която не е запазена за специфична категория институции. Важно е да се отбележи също така, че както в случая с платежните институции, оперирането на платежни системи може да се извършва от институции за електронни пари.

               (13)

               Издаването на електронни пари не представлява дейност по приемане на депозити съгласно Директива 2006/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2006 г. относно предприемането и осъществяването на дейност от кредитните институции (6) предвид специфичния му характер като електронен заместител на монети и банкноти, който следва да се използва за извършване на плащания, обикновено на ограничени суми, а не като средство за спестяване. На институциите за електронни пари не следва да бъде разрешено да отпускат кредит от средствата, получени или държани с цел издаване на електронни пари. Освен това на издателите на електронни пари следва да не се разрешава да начисляват лихви или всякаква друга облага, освен ако тези облаги не са свързани с продължителността на срока, за който държателят на електронни пари разполага с тях. Условията за предоставяне и поддържане на лиценз за институция за електронни пари следва да включват пруденциални изисквания, съразмерни с оперативните и финансовите рискове, пред които се изправят такива институции в хода на своята дейност, свързана с издаването на електронни пари, независимо от всякакви други търговски дейности, извършвани от институцията за електронни пари.

               (14)

               Необходимо е все пак да се запази равнопоставеността на институциите за електронни пари и на кредитните институции по отношение на издаването на електронни пари с цел да се осигури лоялна конкуренция между по-широк кръг от институции в полза на държателите на електронни пари. Това следва да бъде постигнато чрез компенсиране на по-малко обременителните характеристики на пруденциалния надзорен режим, прилаган спрямо институциите за електронни пари, с разпоредби, които са по-строги от тези, които се прилагат за кредитните институции, по-специално що се отнася до мерките за защита на средствата на държателя на електронни пари. Предвид решаващото значение на мерките за защита е необходимо компетентните органи да бъдат информирани предварително за всяко съществено изменение, като например изменение в метода на защита, изменение на кредитната институция, в която са депозирани защитените средства, или изменение, засягащо застрахователното предприятие или кредитна институция, която е застраховала или гарантирала защитените средства.

               (15)

               Правилата, които уреждат клоновете на институции за електронни пари, чието централно управление се намира извън Общността, следва да бъдат аналогични във всички държави-членки. Важно е да се осигури посочените правила да не може да бъдат по-благоприятни от тези за клоновете на институции за електронни пари, чието централно управление е в друга държава-членка. Общността следва да може да сключва споразумения с трети държави, предвиждащи прилагането на правила, които осигуряват еднакво третиране в цялата Общност на клонове на институции за електронни пари, чието централно управление се намира извън Общността. Клоновете на институциите за електронни пари, чието централно управление е извън Общността, не следва да се ползват нито от свободата на установяване съгласно член 43 от Договора в държави-членки, различни от тези, в които са установени, нито от свободата на предоставяне на услуги съгласно член 49, втора алинея от Договора.

               (16)

               Уместно е да се допусне държавите-членки да освобождават от прилагането на определени разпоредби на настоящата директива институции, които издават електронни пари само в ограничен обем. Институции, ползващи се от такова освобождаване, следва да не притежават право съгласно настоящата директива да упражняват свободата на установяване или свободата на предоставяне на услуги, както и следва да не упражняват косвено тези права в качеството си на участници в дадена платежна система. Желателно е обаче да се събират данни за всички образувания, предоставящи услуги, свързани с електронни пари, включително тези, които се ползват от освобождаване. За тази цел държавите-членки следва да вписват такива образувания в регистър на институциите за електронни пари.

               (17)

               По съображения, свързани с пруденциалния надзор, държавите-членки следва да гарантират, че електронни пари могат да издават само институции за електронни пари, които са надлежно лицензирани или се ползват с освобождаване в съответствие с настоящата директива, кредитни институции, лицензирани в съответствие с Директива 2006/48/ЕО, институциите за пощенски парични преводи, оправомощени съгласно националното право да издават електронни пари, институциите, посочени в член 2 от Директива 2006/48/ЕО, Европейската централна банка и националните централни банки, когато не действат в качеството си на органи на паричната политика или други публични органи, както и държави-членки или техни регионални или местни органи, когато действат в качеството си на публични органи.

               (18)

               Необходимо е електронните пари да могат да се изкупуват обратно с цел да се запази доверието на държателя на електронните пари. Възможността за обратно изкупуване сама по себе си не означава, че средствата, получени в замяна на електронни пари, следва да се разглеждат като депозити или друг вид възстановими средства по смисъла на Директива 2006/48/ЕО. Обратното изкупуване следва да е възможно по всяко време и по номинална стойност, без възможност да се договори минимален праг за обратно изкупуване. Обратното изкупуване по принцип следва да се предоставя безплатно. Въпреки това в случаи, надлежно уточнени в настоящата директива, следва да е възможно налагането на пропорционална и основаваща се на разходите такса, без да се засягат националното законодателство в областта на данъчното облагане или социалните въпроси или задълженията на издателя на електронни пари по друго релевантно общностно или национално законодателство, като например правила срещу изпирането на пари и финансирането на тероризъм, действия, насочени към замразяване на средства, или всякакви специфични мерки, свързани с предотвратяването и разследването на престъпления.

               (19)

               Държателите на електронни пари следва да имат на разположение извънсъдебни процедури за възражения и за обезщетяване при уреждането на спорове. Поради това дял IV, глава 5 от Директива 2007/64/ЕО следва да се прилага mutatis mutandis в контекста на настоящата директива и без да се засягат разпоредбите на настоящата директива. Това означава, че позоваване на „доставчик на платежни услуги“ в Директива 2007/64/ЕО следва да се разбира като позоваване на „издател на електронни пари“, позоваването на „ползвател на платежни услуги“ — като позоваване на „държател на електронни пари“, а позоваването на дялове III и IV от Директива 2007/64/ЕО — като позоваване на дял III от настоящата директива.

               (20)

               Мерките, необходими за изпълнението на настоящата директива, следва да бъдат приети в съответствие с Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. за установяване на условията и реда за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (7).

               (21)

               По-специално на Комисията следва да бъдат предоставени правомощия за приемане на разпоредби за изпълнение, за да се вземе предвид инфлацията или развитието на технологиите и пазара, както и за гарантиране на сближаване при прилагането на изключенията съгласно настоящата директива. Тъй като тези мерки са от общ характер и са предназначени да изменят несъществени елементи на настоящата директива, те следва да бъдат приети в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, предвидена в член 5а от Решение 1999/468/ЕО.

               (22)

               Ефективното действие на настоящата директива следва да се преразглежда. Поради това следва да се изиска от Комисията да изготви доклад три години след крайния срок за транспониране на настоящата директива. Държавите-членки следва да предоставят на Комисията информация относно прилагането на някои от разпоредбите на настоящата директива.

               (23)

               В интерес на правната сигурност следва да се предвидят преходни мерки, за да се гарантира, че институции за електронни пари, които са започнали дейността си в съответствие с националните закони, които транспонират Директива 2000/46/ЕО, са в състояние да продължат тази дейност в рамките на съответната държава-членка за указан период. Този период следва да е по-дълъг за институции за електронни пари, които са се възползвали от освобождаването, предвидено в член 8 от Директива 2000/46/ЕО.

               (24)

               Настоящата директива въвежда ново определение за електронни пари, издаването на които може да се възползва от дерогациите в членове 34 и 53 от Директива 2007/64/ЕО. Поради това съответно следва да бъде изменен опростеният режим за комплексна проверка на клиентите за институциите за електронни пари съгласно Директива 2005/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 октомври 2005 г. за предотвратяване използването на финансовата система за целите на изпирането на пари и финансирането на тероризъм (8).

               (25)

               Съгласно Директива 2006/48/ЕО институциите за електронни пари се считат за кредитни институции, макар че те не могат нито да получават депозити от населението, нито да предоставят кредити от получените средства от населението. Предвид режима, въведен с настоящата директива, е уместно да се измени определението за кредитна институция в Директива 2006/48/ЕО с цел да се гарантира, че институциите за електронни пари не се считат за кредитни институции. Следва обаче да се запази правото на кредитните институции да издават електронни пари и да извършват такава дейност в рамките на цялата Общност при условията на взаимно признаване и при всеобхватен режим за пруденциален надзор, приложим към тях в съответствие със законодателството на Общността в областта на банковото дело. Въпреки това, в интерес на поддържането на равнопоставеност, кредитните институции следва да могат, като алтернатива, да извършват тази дейност чрез дъщерно дружество, което действа съгласно режима за пруденциален надзор, предвиден в настоящата директива, вместо съгласно Директива 2006/48/ЕО.

               (26)

               Разпоредбите на настоящата директива заменят всички съответни разпоредби на Директива 2000/46/ЕО. Следователно Директива 2000/46/ЕО следва да бъде отменена.

               (27)

               Доколкото целта на настоящата директива не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите-членки, поради това че изисква хармонизиране на множество различни правила, действащи понастоящем в правните системи на различните държави-членки, и следователно може да бъде по-добре постигната на общностно равнище, Общността може да приема мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора. В съответствие с принципа на пропорционалност, посочен в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигането на тази цел.

               (28)

               В съответствие с точка 34 от Междуинституционалното споразумение за по-добро законотворчество (9) държавите-членки се насърчават да изготвят за себе си и в интерес на Общността свои собствени таблици, които, доколкото е възможно, илюстрират съответствието между настоящата директива и приетите мерки за нейното транспониране, и да ги направят обществено достояние,

         ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
   ДЯЛ I

      ПРИЛОЖНО ПОЛЕ И ОПРЕДЕЛЕНИЯ

   Член 1
   Предмет и приложно поле
   1.   В настоящата директива се установяват правилата за упражняването на дейността по издаване на електронни пари, за която цел държавите-членки признават следните категории издатели на електронни пари:

               а)

               кредитни институции съгласно определението в член 4, точка 1 от Директива 2006/48/ЕО, включително, в съответствие с националното право, техен клон по смисъла на член 4, точка 3 от същата директива, когато такъв клон се намира в Общността, а централното управление на институцията се намира извън Общността в съответствие с член 38 от същата директива;

               б)

               институции за електронни пари съгласно определеното в член 2, точка 1 от настоящата директива, включително, в съответствие с член 8 от настоящата директива и с националното право, и клон на същите, когато такъв клон се намира в Общността, а централното управление на институцията се намира извън Общността;

               в)

               институции за пощенски парични преводи, оправомощени съгласно националното право да издават електронни пари;

               г)

               Европейската централна банка и националните централни банки, когато не действат в качеството си на органи на паричната политика или други публични органи;

               д)

               държави-членки или техни регионални или местни органи, когато действат в качеството си на публични органи.

         2.   В дял II от настоящата директива се установяват правилата за предприемането, упражняването и пруденциалния надзор на дейността на институциите за електронни пари.
   3.   Държавите-членки може да освободят от прилагането на всички или на част от разпоредбите на дял II от настоящата директива институциите, посочени в член 2 от Директива 2006/48/ЕО, с изключение на тези, посочени в първо и второ тире от същия член.
   4.   Настоящата директива не се прилага за парична стойност, съхранявана в инструменти, които са изключени, както се посочва в член 3, буква к) от Директива 2007/64/ЕО.
   5.   Настоящата директива не се прилага за парична стойност, която се използва за извършване на платежни транзакции, които са изключени, както се посочва в член 3, буква л) от Директива 2007/64/ЕО.
   Член 2
   Определения
   За целите на настоящата директива се прилагат следните определения:

               1.

               „институция за електронни пари“ означава юридическо лице, на което е предоставен лиценз съгласно дял II за издаване на електронни пари;

               2.

               „електронни пари“ означава парична стойност, съхранявана в електронна, включително магнитна форма, представляваща вземане към издателя, която се издава при получаване на средства с цел извършване на платежни транзакции по смисъла на член 4, точка 5 от Директива 2007/64/ЕО и се приема от физическо или юридическо лице, различно от издателя на електронни пари;

               3.

               „издател на електронни пари“ означава образуванията, посочени в член 1, параграф 1, институциите, ползващи се от освобождаване по силата на член 1, параграф 3, и юридически лица, ползващи се от освобождаване по силата на член 9;

               4.

               „средна стойност на електронните пари в обращение“ означава средната стойност на общия размер на финансовите пасиви, свързани с издаваните електронни пари, в края на всеки календарен ден за предходните шест календарни месеца, изчислявана на първия календарен ден от всеки календарен месец и прилагана за същия календарен месец.

         ДЯЛ II

      ИЗИСКВАНИЯ ЗА ПРЕДПРИЕМАНЕ, УПРАЖНЯВАНЕ И ПРУДЕНЦИАЛЕН НАДЗОР НА ДЕЙНОСТТА НА ИНСТИТУЦИИТЕ ЗА ЕЛЕКТРОННИ ПАРИ

   Член 3
   Общи правила за пруденциален надзор
   1.   Без да се засяга настоящата директива, членове 5 и 10—15, член 17, параграф 7 и членове 18—25 от Директива 2007/64/ЕО се прилагат mutatis mutandis към институциите за електронни пари.
   2.   Институциите за електронни пари информират компетентните органи предварително за всяко съществено изменение в мерките, предприемани за защита на средства, които са били получени в замяна на издадените електронни пари.
   3.   Всяко физическо или юридическо лице, което е взело решение да придобие или продаде, пряко или непряко, квалифицирано дялово участие в институция за електронни пари по смисъла на член 4, точка 11 от Директива 2006/48/ЕО или да увеличи или намали допълнително, пряко или непряко, такова квалифицирано дялово участие, в резултат на което делът от капитала или от правото на глас би достигнал, надвишил или спаднал под 20, 30 или 50 %, или по такъв начин, че институцията за електронни пари би станала или би престанала да бъде негово дъщерно дружество, информира компетентните органи за своето намерение преди съответното придобиване, продажба, увеличаване или намаляване на дялово участие.
   Предлаганият приобретател предоставя на компетентния орган информация, в която се посочват размерът на предвижданото дялово участие и съответната информация, посочена в член 19а, параграф 4 от Директива 2006/48/ЕО.
   Когато влиянието, упражнявано от лицата, посочени във втора алинея, може да е във вреда на благоразумното и надеждно управление на институцията, компетентните органи изразяват своето несъгласие или предприемат други подходящи мерки, за да се сложи край на това положение. Мерките могат да включват обезпечителни мерки, санкции срещу ръководните лица или управителите или спиране на упражняването на право на глас, произтичащо от акциите, притежавани от въпросните акционери или членове.
   Подобни мерки се прилагат по отношение на физически или юридически лица, които не са изпълнили задължението да предоставят предварителната информация, както е предвидено в настоящия параграф.
   Ако въпреки възражението на компетентните органи бъде придобито дялово участие, компетентните органи, независимо от всякаква друга санкция, която може да се приема, предвиждат или спиране упражняването на правата на глас на приобретателя, или обявяване на подадените гласове за невалидни, или тяхното анулиране.
   Държавите-членки могат да освобождават или да разрешат на своите компетентни органи да освобождават от прилагането напълно или частично на задълженията по настоящия параграф институциите за електронни пари, които извършват една или повече от дейностите, изброени в член 6, параграф 1, буква д).
   4.   Държавите-членки позволяват на институциите за електронни пари да разпространяват и изкупуват обратно електронни пари чрез физически или юридически лица, действащи от тяхно име. Ако институция за електронни пари желае да разпространява електронни пари в друга държава-членка, ангажирайки такова физическо или юридическо лице, тя следва процедурите, предвидени в член 25 от Директива 2007/64/ЕО.
   5.   Без да се засяга параграф 4, институциите за електронни пари не издават електронни пари чрез представители. На институциите за електронни пари се позволява да предоставят чрез представители платежните услуги, посочени в член 6, параграф 1, буква а), само ако са спазени условията съгласно член 17 от Директива 2007/64/ЕО.
   Член 4
   Начален капитал
   Държавите-членки изискват от институциите за електронни пари да разполагат към момента на получаване на лиценз с начален капитал, включващ позициите, посочени в член 57, букви а) и б) от Директива 2006/48/ЕО, от не по-малко от 350 000 EUR.
   Член 5
   Собствен капитал
   1.   Собственият капитал на институциите за електронни пари, определен съгласно членове 57—61, 63, 64 и 66 от Директива 2006/48/ЕО, не може да спада под по-високия от размерите, които се изискват съгласно параграфи 2—5 от настоящия член или съгласно член 4 от настоящата директива.
   2.   По отношение на дейностите, посочени в член 6, параграф 1, буква а), които не са свързани с издаването на електронни пари, изискванията за размер на собствения капитал на институцията за електронни пари се изчислява в съответствие с един от трите метода (А, Б или В), посочени в член 8, параграфи 1 и 2 от Директива 2007/64/ЕО. Подходящият метод се определя от компетентните органи съгласно националното законодателство.
   По отношение на дейността по издаване на електронни пари изискванията за размер на собствения капитал на институцията за електронни пари се изчисляват в съответствие с метод Г, посочен в параграф 3.
   Институциите за електронни пари разполагат по всяко време със собствен капитал, който надвишава или е равен на сбора на изисквания размер, посочен в първа и втора алинея.
   3.   Метод Г: Размерът на собствения капитал на институция за електронни пари за дейността издаване на електронни пари възлиза на 2 % от средната стойност на електронните пари в обращение.
   4.   Когато институция за електронни пари извършва някоя от дейностите, посочени в член 6, параграф 1, буква а), които не са свързани с издаването на електронни пари, или която и да било от дейностите, посочени в член 6, параграф 1, букви б)—д), и стойността на електронните пари в обращение не е предварително известна, компетентните органи позволяват на тази институция за електронни пари да изчисли изискванията за размер на своя собствен капитал въз основа на представителен дял, за който се предполага, че ще се използва за издаване на електронни пари, при условие че такъв представителен дял може да бъде разумно оценен въз основа на исторически данни и по задоволителен за компетентните органи начин. Когато институция за електронни пари не е извършвала стопанска дейност в достатъчно дълъг срок, изискванията за размер на нейния собствен капитал се изчисляват въз основа на прогнозни данни за електронните пари в обращение, подкрепени от нейния бизнес план, които подлежат на корекции в този бизнес план, изисквани от страна на компетентните органи.
   5.   Въз основа на оценка на процесите на управление на риска, на бази от данни за рисковете от загуби и на механизми за вътрешен контрол на институцията за електронни пари компетентните органи могат да изискват от институцията за електронни пари да разполага със собствен капитал, който надвишава с до 20 % сумата, която би се получила в резултат от прилагането на съответния метод в съответствие с параграф 2, или да разрешат на институцията за електронни пари да разполага със собствен капитал, който е с до 20 % по-малък от сумата, която би се получила в резултат от прилагането на съответния метод в съответствие с параграф 2.
   6.   Държавите-членки предприемат необходимите мерки за предотвратяване на многократното използване на елементи, приемани като собствен капитал:

               а)

               когато институцията за електронни пари принадлежи към същата група, към която принадлежи и друга институция за електронни пари, кредитна институция, платежна институция, инвестиционен посредник, дружество за управление на активи или застрахователно или презастрахователно дружество;

               б)

               когато една институция за електронни пари извършва и други дейности освен издаването на електронни пари.

         7.   Ако са изпълнени условията, посочени в член 69 от Директива 2006/48/ЕО, държавите-членки или техните компетентни органи могат да решат да не прилагат параграфи 2 и 3 от настоящия член по отношение на институции за електронни пари, включени в консолидирания надзор върху кредитната институция майка съгласно Директива 2006/48/ЕО.
   Член 6
   Дейности
   1.   Освен издаването на електронни пари институциите за електронни пари имат право да извършват следните дейности:

               а)

               предоставяне на платежни услуги, изброени в приложението към Директива 2007/64/ЕО;

               б)

               предоставяне на кредит, свързан с платежни услуги, посочени в точка 4, 5 или 7 от приложението към Директива 2007/64/ЕО, когато са изпълнени условията, предвидени в член 16, параграфи 3 и 5 от посочената директива;

               в)

               предоставяне на оперативни услуги и на тясно свързани спомагателни услуги по отношение на издаването на електронни пари или на предоставянето на платежните услуги, посочени в буква а);

               г)

               експлоатация на платежни системи, както е определено в член 4, точка 6 от Директива 2007/64/ЕО и без да се засягат разпоредбите на член 28 от същата директива;

               д)

               стопански дейности, различни от издаването на електронни пари, при спазване на приложимото общностно и национално право.

         Кредитът, посочен в първа алинея, буква б), не може да се предоставя от средства, получени в замяна на електронни пари и държани в съответствие с член 7, параграф 1.
   2.   Институциите за електронни пари не може да приемат от населението депозити или други възстановими средства по смисъла на член 5 от Директива 2006/48/ЕО.
   3.   Средствата, които институции за електронни пари са получили от държател на електронни пари, се обменят незабавно срещу електронни пари. Тези средства не представляват нито депозит, нито други възстановими средства, получени от населението, по смисъла на член 5 от Директива 2006/48/ЕО.
   4.   Член 16, параграфи 2 и 4 от Директива 2007/64/ЕО се прилага по отношение на средствата, получени за дейността, посочена в параграф 1, буква а) от настоящия член, които не са свързани с дейността по издаване на електронни пари.
   Член 7
   Изисквания за защитни мерки
   1.   Държавите-членки изискват от институциите за електронни пари да прилагат защитни мерки по отношение на средствата, получени в замяна на издадени електронни пари, в съответствие с член 9, параграфи 1 и 2 от Директива 2007/64/ЕО. Средствата, получени под формата на плащане с платежен инструмент, не е необходимо да бъдат предмет на защитни мерки, докато не се заверят по платежна сметка на институция за електронни пари или не бъдат предоставени на разположение по друг начин на институция за електронни пари в съответствие с изискванията за срока за изпълнение, установени с Директива 2007/64/ЕО, когато е приложимо. При всички случаи тези средства са предмет на защитни мерки не по-късно от пет работни дни след издаването на електронните пари, както е определено в член 4, точка 27 от посочената директива.
   2.   За целите на параграф 1 сигурни, нискорискови активи са позициите от активите, които попадат в една от категориите в приложение I, точка 14, таблица 1 към Директива 2006/49/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2006 г. относно капиталовата адекватност на инвестиционните посредници и кредитните институции (10), за които капиталовото изискване за специфичен риск е не по-високо от 1,6 %, но като се изключат други квалифицирани позиции, както е определено в точка 15 от същото приложение.
   За целите на параграф 1 сигурни, нискорискови активи са и дяловете в предприятие за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа (ПКИПЦК), което инвестира единствено в активите, посочени в първа алинея.
   При извънредни обстоятелства и с подходяща обосновка компетентните органи могат, въз основа на оценка на сигурността, падежа, стойността и други елементи на риска на активите, съгласно посоченото в първа и втора алинея, да определят кои от тези активи не представляват сигурни, нискорискови активи за целите на параграф 1.
   3.   Член 9 от Директива 2007/64/ЕО се прилага по отношение на институциите за електронни пари за дейностите, посочени в член 6, параграф 1, буква а) от настоящата директива, които не са свързани с дейността по издаване на електронни пари.
   4.   За целите на параграфи 1 и 3 държавите-членки или техните компетентни органи могат да определят, в съответствие с националното законодателство, кой метод за защитата на средства да използват институциите за електронни пари.
   Член 8
   Отношения с трети държави
   1.   За предприемането и упражняването на дейност от клонове на институции за електронни пари, чиито централни управления се намират извън Общността, държавите-членки не прилагат разпоредби, които водят до по-благоприятно третиране от това спрямо институции за електронни пари, чиито централни управления се намират в Общността.
   2.   Компетентните органи уведомяват Комисията за всички разрешения за клонове, издадени на институции за електронни пари, чиито централни управления се намират извън Общността.
   3.   Без да се засяга параграф 1, Общността може, чрез споразумения с една или повече трети държави, да се договори да прилага разпоредби, които гарантират, че клоновете на институция за електронни пари, чието централно управление се намира извън Общността, получават еднакво третиране в цялата Общност.
   Член 9
   Освобождавания по избор на държава-членка
   1.   Държавите-членки може да освобождават или да позволяват на своите компетентни органи да освобождават от прилагане на всички или част от процедурите и условията, предвидени в членове 3, 4, 5 и 7 от настоящата директива, с изключение на членове 20, 22, 23 и 24 от Директива 2007/64/ЕО, както и да позволяват вписването на юридически лица в регистъра на институциите за електронни пари, ако са спазени следните две условия:

               а)

               общите стопански дейности пораждат средна стойност на електронните пари в обращение, която не надвишава границата, определена от държавата-членка, и която при всички случаи не надвишава 5 000 000 EUR; и

               б)

               никое от физическите лица, отговорни за управлението или осъществяването на стопанската дейност, не е осъждано за престъпления, свързани с изпиране на пари или финансиране на тероризъм, или за други финансови престъпления.

         Когато институция за електронни пари извършва някоя от дейностите, посочени в член 6, параграф 1, буква а), които не са свързани с издаването на електронни пари или която и да било от дейностите, посочени в член 6, параграф 1, букви б)—д), и стойността на електронните пари в обращение не е предварително известна, компетентните органи позволяват на тази институция за електронни пари да приложи първа алинея, буква а) въз основа на представителен дял, за който се предполага, че ще се използва за издаване на електронни пари, при условие че този представителен дял може да бъде разумно преценен въз основа на исторически данни и по задоволителен за компетентните органи начин. Когато институция за електронни пари не е извършвала стопанска дейност в достатъчно дълъг срок, това изискване се оценява въз основа на проекция за стойността на електронните пари в обращение, подкрепена от нейния бизнес план, и подлежи на изискване от страна на компетентните органи за корекции в този бизнес план.
   Държавите-членки може също така да предвидят предоставянето на факултативни освобождавания по настоящия член да бъде обвързано с допълнително изискване за максимална стойност, съхранявана в платежния инструмент, или платежна сметка на потребителя, в която се съхраняват електронните пари.
   Юридическо лице, регистрирано в съответствие с настоящия параграф, може да предоставя платежни услуги, които не са свързани с електронните пари, издавани в съответствие с настоящия член, само ако са изпълнени условията, определени в член 26 от Директива 2007/64/ЕО.
   2.   Юридическо лице, регистрирано в съответствие с параграф 1, е длъжно да има централно управление в държавата-членка, в която то действително упражнява дейността си.
   3.   Юридическо лице, регистрирано в съответствие с параграф 1, се третира като институция за електронни пари. Член 10, параграф 9 и член 25 от Директива 2007/64/ЕО обаче не се прилагат за него.
   4.   Държавите-членки може да предвидят, че всяко регистрирано в съответствие с параграф 1 юридическо лице може да извършва само някои от дейностите, изброени в член 6, параграф 1.
   5.   Юридическо лице, посочено в параграф 1:

               а)

               уведомява компетентните органи за всяка промяна в положението му, свързана с условията по параграф 1; и

               б)

               поне веднъж годишно, на дата, посочена от компетентните органи, докладва относно средната стойност на електронните пари в обращение.

         6.   Държавите-членки предприемат необходимите мерки, с които да се гарантира, че когато условията по параграфи 1, 2 и 4 престанат да бъдат изпълнени, съответното юридическо лице подава заявление за лиценз в срок от 30 календарни дни в съответствие с член 3. На юридическо лице, което не е подало в този срок заявление за лиценз, се забранява да издава електронни пари в съответствие с член 10.
   7.   Държавите-членки гарантират, че техните компетентни органи разполагат с достатъчно правомощия да проверяват непрекъснатото спазване на изискванията, установени в настоящия член.
   8.   Настоящият член не се прилага за разпоредбите на Директива 2005/60/ЕО или за националните разпоредби срещу изпиране на пари.
   9.   Ако държава-членка се възползва от освобождаването, предвидено в параграф 1, тя нотифицира Комисията до 30 април 2011 г. Държавата-членка нотифицира Комисията за всички последващи промени. В допълнение държавата-членка информира Комисията за броя на съответните юридически лица и — ежегодно — за общата стойност на електронните пари в обращение, издавани към 31 декември на всяка календарна година, както е посочено в параграф 1.
   ДЯЛ III

      ИЗДАВАНЕ И ОБРАТНО ИЗКУПУВАНЕ НА ЕЛЕКТРОННИ ПАРИ

   Член 10
   Забрана за издаване на електронни пари
   Без да се засяга член 18, държавите-членки забраняват издаването на електронни пари от физически или юридически лица, които не са издатели на електронни пари.
   Член 11
   Издаване и обратно изкупуване
   1.   Държавите-членки гарантират, че издателите на електронни пари издават електронни пари по номинална стойност при получаване на средства.
   2.   Държавите-членки гарантират, че по искане на държателя на електронни пари издателите на електронни пари изкупуват обратно, по всяко време и по номинална стойност, паричната стойност на държаните електронни пари.
   3.   В договора между издателя и държателя на електронни пари се посочват ясно и недвусмислено условията на обратно изкупуване, включително всякакви свързани с това такси, като на държателя на електронни пари се предоставя информация относно тези условия, преди да бъде обвързан от какъвто и да било договор или оферта.
   4.   Обратното изкупуване може да подлежи на такса, само ако това е посочено в договора в съответствие с параграф 3 и само в някой от следните случаи:

               а)

               когато обратното изкупуване е поискано преди изтичането на договора;

               б)

               когато договорът предвижда дата на изтичане и държателят на електронни пари прекрати договора преди тази дата; или

               в)

               когато обратното изкупуване е поискано повече от една година след датата на изтичане на договора.

         Всяка такава такса е пропорционална и съразмерна на действителните разходи, направени от издателя на електронни пари.
   5.   Когато обратното изкупуване е поискано преди изтичането на договора, държателят на електронни пари може да поиска обратното изкупуване на част от електронните пари или на цялата сума.
   6.   Когато обратното изкупуване е поискано от държателя на електронни пари на датата на изтичане на договора или до една година след това:

               а)

               се изкупува обратно цялата стойност на държаните електронни пари; или

               б)

               ако институция за електронни пари извършва една или повече от дейностите, изброени в член 6, параграф 1, буква д) и делът от средства, предназначени да се използват като електронни пари, не е предварително известен, институцията за електронни пари изкупува обратно всички средства, искани от държателя на електронни пари.

         7.   Независимо от разпоредбите на параграфи 4, 5 и 6, правата на обратно изкупуване на лица, различни от потребители, които приемат електронни пари, се уреждат от договорното споразумение между издателите на електронни пари и съответните лица.
   Член 12
   Забрана за начисляването на лихви
   Държавите-членки забраняват начисляването на лихви или предоставянето на всякакви други ползи, свързани с продължителността на срока, за който държателят на електронни пари държи електронните пари.
   Член 13
   Извънсъдебни процедури за възражения и определяне на обезщетение при уреждане на спорове
   Без да се засяга настоящата директива, дял IV, глава 5 от Директива 2007/64/ЕО се прилага mutatis mutandis към издателите на електронни пари по отношение на техните задължения, произтичащи от настоящия дял.
   ДЯЛ IV

      ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ И МЕРКИ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ

   Член 14
   Мерки за изпълнение
   1.   Комисията може да приема мерки, които са необходими, за да се актуализират разпоредбите на настоящата директива с оглед на инфлацията или технологичното и пазарното развитие. Тези мерки, предназначени да изменят несъществени елементи на настоящата директива, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, предвидена в член 15, параграф 2.
   2.   Комисията приема мерки с цел да гарантира сближаване при прилагането на изключенията, посочени в член 1, параграфи 4 и 5. Тези мерки, предназначени да изменят несъществени елементи на настоящата директива, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 15, параграф 2.
   Член 15
   Процедура на комитет
   1.   Комисията се подпомага от Комитета по плащанията, създаден в съответствие с член 85 от Директива 2007/64/ЕО.
   2.   При позоваване на настоящия параграф се прилагат член 5а, параграфи 1—4 и член 7 от Решение 1999/468/ЕО, като се вземат предвид разпоредбите на член 8 от него.
   Член 16
   Пълна хармонизация
   1.   Без да се засягат член 1, параграф 3, член 3, параграф 3, шеста алинея, член 5, параграф 7, член 7, параграф 4, член 9 и член 18, параграф 2 и доколкото настоящата директива предвижда хармонизация, държавите-членки не поддържат и не въвеждат разпоредби, различни от предвидените в настоящата директива.
   2.   Държавите-членки гарантират, че издателите на електронни пари не се отклоняват, във вреда на държателите на електронни пари, от разпоредбите на националното законодателство за прилагане на разпоредбите на настоящата директива или съответстващите на тях, освен когато това е изрично предвидено в нея.
   Член 17
   Преразглеждане
   До 1 ноември 2012 г. Комисията представя на Европейския парламент, Съвета, Европейския икономически и социален комитет и Европейската централна банка доклад относно изпълнението и въздействието на настоящата директива, и по-специално относно прилагането на пруденциалните изисквания върху институциите за електронни пари, който при необходимост се придружава от предложение за нейното преразглеждане.
   Член 18
   Преходни разпоредби
   1.   Държавите-членки позволяват на институциите за електронни пари, които преди 30 април 2011 г. са предприели дейност в съответствие с националното право, с която се транспонира Директива 2000/46/ЕО в държавата-членка, в която се намира тяхното централно управление, да продължат дейностите си в тази или друга държава-членка в съответствие със споразуменията за взаимно признаване, предвидени в Директива 2000/46/ЕО, без да се изисква да подават заявление за лиценз в съответствие с член 3 от настоящата директива или да спазват другите разпоредби, предвидени в дял II от настоящата директива или към които този дял препраща.
   Държавите-членки изискват от такива институции за електронни пари да представят на компетентните органи цялата съответна информация с цел да дадат възможност на последните да направят оценка до 30 октомври 2011 г. дали институциите за електронни пари спазват изискванията, предвидени в настоящата директива, а ако не ги спазват — какви мерки следва да бъдат предприети, за да се осигури спазването, или дали е уместно да се отнеме лицензът им.
   На спазващите изискванията институции за електронни пари се издава лиценз, вписват се в регистъра и се задължават да спазват изискванията, предвидени в дял II. Ако институции за електронни пари не спазят изискванията, установени в настоящата директива, до 30 октомври 2011 г., им се забранява да издават електронни пари.
   2.   Държавите-членки могат да предвидят автоматично издаване на лиценз на институция за електронни пари и нейното вписване в регистъра, предвидено в член 3, ако компетентните органи вече разполагат с доказателства, че институцията за електронни пари спазва изискванията, посочени в членове 3, 4 и 5. Преди издаване на лиценза компетентните органи информират съответните институции за електронни пари.
   3.   Държавите-членки позволяват на институции за електронни пари, предприели преди 30 април 2011 г. дейности съгласно националното право, с които се транспонира член 8 от Директива 2000/46/ЕО, да продължат тези дейности в рамките на съответната държава-членка в съответствие с Директива 2000/46/ЕО до 30 април 2012 г., без да се изисква да подават заявление за лиценз съгласно член 3 от настоящата директива и без да спазват другите разпоредби, предвидени в дял II от настоящата директива или към които този дял препраща. На институциите за електронни пари, които през този период нито са лицензирани, нито са освободени по смисъла на член 9 от настоящата директива, се забранява да издават електронни пари.
   Член 19
   Изменения на Директива 2005/60/ЕО
   Директива 2005/60/ЕО се изменя, както следва:

               1.

               В член 3, параграф 2 буква a) се заменя със следното:

                           „а)

                           предприятие, различно от кредитна институция, което извършва една или повече от операциите, включени в точки 2—12 и в точки 14 и 15 от приложение I към Директива 2006/48/ЕО, включително дейностите на бюрата за обмяна на валута (bureaux de change);“.

               2.

               В член 11, параграф 5 буква г) се заменя със следното:

                           „г)

                           електронни пари по смисъла на член 2, точка 2 от Директива 2009/110/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 г. относно предприемането, упражняването и пруденциалния надзор на дейността на институциите за електронни пари (11), когато максималната електронно съхранявана сума в устройството е не повече от 250 EUR, ако не е възможно презареждане, или когато се налага лимит, ако е възможно презареждане, от 2 500 EUR за общата сума на извършените плащания през календарната година, освен когато през същата календарна година при поискване държателят на електронни пари е обменил обратно сумата от 1 000 EUR или повече в съответствие с член 11 от Директива 2009/110/ЕО; по отношение на националните платежни транзакции държавите-членки или техните компетентни органи могат да увеличат размера от 250 EUR, посочен в настоящата точка, до таван от 500 EUR.

         Член 20
   Изменения на Директива 2006/48/ЕО
   Директива 2006/48/ЕО се изменя, както следва:

               1.

               Член 4 се изменя, както следва:

                           а)

                           точка 1 се заменя със следното:

                                       „1.

                                       „кредитна институция“ означава предприятие с предмет на дейност приемане от населението на депозити или на други възстановими средства и отпускане на кредити за негова сметка;“

                           б)

                           точка 5 се заменя със следното:

                                       „5.

                                       „финансова институция“ означава предприятие, различно от кредитната институция, чиято основна дейност е да придобива дялови участия или да извършва една или повече от дейностите, изброени в точки 2—12 и 15 от приложение I.“

               2.

               Към приложение I се добавя следната точка:

                           „15.

                           Издаване на електронни пари.“

         Член 21
   Отмяна
   Директива 2000/46/ЕО се отменя, считано от 30 април 2011 г., без да се засягат разпоредбите на член 18, параграфи 1 и 3 от настоящата директива.
   Позоваванията на отменената директива се тълкуват като позовавания на настоящата директива.
   Член 22
   Транспониране
   1.   Държавите-членки приемат и публикуват не по-късно от 30 април 2011 г. законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива. Те незабавно съобщават на Комисията текста на тези мерки.
   Те прилагат тези мерки от 30 април 2011 г.
   Когато държавите-членки приемат тези мерки, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
   2.   Държавите-членки съобщават на Комисията текстовете на основните разпоредби от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
   Член 23
   Влизане в сила
   Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден от публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
   Член 24
   Адресати
   Адресати на настоящата директива са държавите-членки.

      Съставено в Страсбург на 16 септември 2009 година.

            За Европейския парламент

            Председател

         J. BUZEK

            За Съвета

            Председател

         C. MALMSTRÖM

      (1)  Становище от 26 февруари 2009 г. (все още непубликувано в Официален вестник).

      (2)  ОВ C 30, 6.2.2009 г., стр. 1.

      (3)  Становище на Европейския парламент от 24 април 2009 г. (все още непубликувано в Официален вестник) и решение на Съвета от 27 юли 2009 г.

      (4)  ОВ L 275, 27.10.2000 г., стр. 39.

      (5)  ОВ L 319, 5.12.2007 г., стр. 1.

      (6)  ОВ L 177, 30.6.2006 г., стр. 1.

      (7)  ОВ L 184, 17.7.1999 г., стр. 23.

      (8)  ОВ L 309, 25.11.2005 г., стр. 15.

      (9)  ОВ C 321, 31.12.2003 г., стр. 1.

      (10)  ОВ L 177, 30.6.2006 г., стр. 201.

      (11)  ОВ L 267, 10.10.2009 г., стр. 7“.