title: Директива на Съвета от 21 декември 1988 година относно сближаването на законовите, подзаконови и административни разпоредби на държавите-членки по отношение на строителните продукти

text:
               13/ 09

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               3

         31989L0106

               L 040/12

               ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ

      ДИРЕКТИВА НА СЪВЕТА

   от 21 декември 1988 година
   относно сближаването на законовите, подзаконови и административни разпоредби на държавите-членки по отношение на строителните продукти
   (89/106/ЕИО)
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
   като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално член 100а от него,
   като взе предвид предложението на Комисията (1),
   в сътрудничество с Европейския парламент (2),
   като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (3),
   като има предвид, че държавите-членки са длъжни да осигурят сградите и строителните съоръжения на тяхната територия да бъдат проектирани и изпълнени по начин, който не застрашава безопасността на хора, домашни животни и имущество, като същевременно спазват другите съществени изисквания в интерес на общото благополучие;
   като има предвид, че в държавите-членки действат разпоредби, включващи изисквания не само по отношение на сигурността в строителството, но също и за здравето, дълготрайността, икономията на енергия, опазването на околната среда, икономически и други важни аспекти от обществен интерес;
   като има предвид, че тези изисквания, които често са предмет на установени със законови, подзаконови или административни мерки национални разпоредби, оказват непосредствено влияние върху естеството на използваните строителни продукти и намират отражение в националните стандарти за продуктите, в техническите одобрения и в други технически спецификации и разпоредби, които със своите несъответствия създават пречки на търговията в рамките на Общността;
   като има предвид, че параграф 71 от Бялата книга за изграждане на вътрешния пазар, одобрена от Европейския съвет през юни 1985 г. гласи, че в рамките на цялостната политика трябва да бъде обърнато особено внимание на определени сектори, включително на строителството; като приема, че премахването на техническите бариери в областта на строителството не може да бъде извършено изцяло само чрез взаимно признаване на равнопоставеността между всички държави-членки и че трябва да следва новия подход, изложен в резолюцията на Съвета от 7 май 1985 г. (4), която призовава към уреждане на съществените изисквания за безопасност и други аспекти от значение за общото благополучие, без това да намалява сега съществуващите и обосновани нива на защита в държавите-членки;
   като има предвид, че съществените изисквания въвеждат както общи, така и специфични критерии, които строителните работи трябва да удовлетворяват; като приема, че подобни изисквания трябва да се разглеждат като налагащи посочените продукти да отговарят с подходящо ниво на надеждност на едно, няколко или всички тези изисквания, когато това е формулирано в разпоредбите;
   като има предвид, че като база за хармонизираните стандарти и други технически спецификации на европейско ниво и за съставянето или издаването на европейско техническо одобрение, ще бъдат разработени тълкувателни документи, с цел да се конкретизират съществените изисквания на дадено техническо ниво,
   като има предвид, че тези съществени изисквания създават базата за разработване на хармонизирани стандарти за строителни продукти на европейско ниво; като има предвид, че за да се постигнат най-големите възможни преимущества на единния вътрешен пазар, за да се осигури достъп до този пазар на възможно най-много производители, за да се гарантира възможно най-голямата степен на прозрачност на този пазар и за да се създадат условия за хармонизирана система от общи правила в строителната индустрия, трябва в най-кратък срок да бъдат създадени, доколкото това е възможно, хармонизирани стандарти; като приема, че тези стандарти се разработват от частни организации и че трябва да остават незадължителни текстове; като приема, че за тази цел Европейският комитет по стандартизация (CEN) и Европейският комитет по стандартизация в електротехниката (Cenelec) са признати за компетентни органи по приемане на хармонизирани стандарти в съответствие с подписаните на 13 ноември 1984 г. общи указания за сътрудничество между Комисията и тези два органа; като приема, че за целите на тази директива, под хармонизиран стандарт се разбира техническа спецификация (европейски стандарт или хармонизиран документ), приета от единия или и от двата органа, получили възлагане от Комисията в съответствие с Директива 83/189/ЕИО от 28 март 1983 г. на Съвета, предвиждаща процедура за информация в областта на техническите стандарти и разпоредби (5);
   като има предвид, че специфичното естество на строителните продукти изисква точно формулиране на тези хармонизирани стандарти; като приема, че е необходимо издаване на тълкувателни документи, с оглед да се изградят връзки между възлаганията за стандарти и съществените изисквания; като приема, че хармонизираните стандарти, изразени доколкото е възможно от гледна точка на характеристиките на продукта, тези тълкувателни документи, които трябва да бъдат издадени в сътрудничество с държавите-членки;
   като има предвид, че в бъдеще нивото на качеството и изискванията, на които трябва да отговарят продуктите в държавите-членки следва да бъдат разделени на класове в тълкувателните документи и в хармонизираните технически спецификации, с оглед да се държи сметка за различните нива на съществените изисквания към някои строежи и за различните условия, преобладаващи в държавите-членки;
   като има предвид, че хармонизираните стандарти следва да включват класификации, които позволяват отговарящите на съществените изисквания и произвеждани и използвани законосъобразно в съответствие с техническите традиции и съобразени с местните климатични и други условия строителни продукти, да продължат да се предлагат на пазара;
   като има предвид, че даден продукт се счита годен за употреба, ако отговаря на един хармонизиран стандарт, на едно европейско техническо одобрение или на една нехармонизирана, но призната на ниво на Общността техническа спецификация; като приема, че в случаите на несъществени по отношение на съществените изисквания или отклоняващи се от съществуващи технически спецификации продукти, годността за употреба може да бъде удостоверена с помощта на одобрен орган;
   като има предвид, че считаните като годни за употреба продукти лесно могат да се отличат чрез маркировката „ЕО“; като приема, че на тях трябва да бъде разрешено свободно движение и свободна употреба по предназначението им в цялата Общност;
   като има предвид, че при продукти, за които не могат да се разработят или предвидят европейски стандарти в рамките на приемлив период от време или при продукти, които съществено се отклоняват от даден стандарт, годността за употреба на такива продукти може да бъде доказана чрез европейски технически одобрения, основани на общоприети указания; като има предвид, че общоприетите указания за издаване на европейско техническо одобрение ще се приемат въз основа на тълкувателните документи;
   като има предвид, че при липса на хармонизирани стандарти и европейски технически одобрения, някои национални или други нехармонизирани технически спецификации могат да бъдат признати като създаващи подходяща основа за презумпцията, че съществените изисквания са спазени;
   като има предвид, че е необходимо да се осигурява съответствие на продуктите с хармонизираните стандарти и с признатите на европейско ниво нехармонизирани технически спецификации посредством процедури за производствен контрол от производители и посредством надзор, опитна проверка и сертификация от независими квалифицирани трети страни или от самия производител;
   като има предвид, че като временна мярка трябва да се предвиди специална процедура за продукти, за които все още не съществуват стандарти или технически одобрения, признати на европейско ниво; като приема, че тази процедура трябва да улесни признаването на резултатите от изпитванията, проведени в друга държава-членка, съгласно техническите изисквания на държавата-членка, за която са предназначени;
   като има предвид, че трябва да се създаде Постоянен комитет по строителството, включващ експерти, посочени от държавите-членки, който да подпомага Комисията по въпроси, възникнали при въвеждането и практическото прилагане на тази директива;
   като има предвид, че отговорността на отделната държава-членка за безопасността, здравето и други обхванати от съществените изисквания на нейната територия аспекти, би трябвало да се признае с една защитна клауза, разрешаваща подходящи предпазни мерки,
   ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
   ГЛАВА I
   Приложно поле — определения — изисквания —технически спецификации — свободно движение на стоки
   Член 1
   1.   Настоящата директива се прилага за строителни продукти, доколкото съществените изисквания по отношение на строежите, посочени в член 3, параграф 1, се отнасят за тях.
   2.   За целите на тази директива, „строителен продукт“ е всеки продукт, който се произвежда за трайно влагане в строежи, включващи както сгради, така и гражданско строителство.
   За краткост „строителни продукти“ ще се наричат по-нататък „продукти“; за краткост резултатите от строителството, включващи както сгради, така и гражданско строителство, ще се наричат по-нататък „строежи“.
   Член 2
   1.   Държавите-членки предприемат всички необходими мерки, за да гарантират, че посочените в член 1 продукти, предназначени за употреба в строежи, могат да бъдат предлагани на пазара, само ако са годни за предвижданата употреба, т.е. че притежават характеристики, подходящи за строежите, в които се влагат, монтират, поставят или инсталират и, ако са правилно проектирани и изпълнени, могат да задоволят посочените в член 3 съществени изисквания в случаите, когато подобни строежи са предмет на разпоредби, съдържащи такива изисквания.
   2.   Когато продуктите са предмет на други директиви по отношение на други аспекти, които предвиждат прилагането на посочената в член 4, параграф 2 маркировка на „ЕО“, последната показва, че продуктите удовлетворяват условията и на другите директиви.
   3.   Когато една следваща директива обхваща предимно други аспекти и само в малка степен съществените изисквания на настоящата директива, то следващата директива съдържа разпоредби, гарантиращи, че тя е съобразена с изискванията на тази директива.
   4.   Тази директива не следва да влияе върху правото на държавите-членки да определят точно, като спазват разпоредбите на договора, считаните от тях като необходими изисквания за гарантиране на закрилата на работниците при използване на тези продукти, освен ако това означава промяна в продуктите по непредвиден в тази директива начин.
   Член 3
   1.   Съществените изисквания, приложими към строежите, които могат да повлияят върху техническите характеристики на даден продукт, са изложени в приложение I. Могат да се прилагат едно, няколко или всички тези изисквания; те трябва да се удовлетворяват в продължение на икономически обоснован експлоатационен срок.
   2.   С оглед отчитането на възможните различия в географските или климатични условия или в начина на живот, както и на различните нива на защита, които могат да преобладават на национално, регионално или местно равнище, всяко съществено изискване може да предизвика въвеждането на класове в документите, посочени в параграф 3 и в посочените в член 4 за съблюдаване на това изискване технически спецификации.
   3.   Съществените изисквания се конкретизират в документи (тълкувателни документи) за създаване на необходимите връзки между упоменатите в параграф 1 съществени изисквания и възлаганията за стандартизиране, възлаганията за указания за европейско техническо одобрение или други технически спецификации, признати по смисъла на членове 4 и 5.
   Член 4
   1.   За целите на тази директива, стандартите и техническите одобрения се наричат „технически спецификации“.
   За целите на тази директива, хармонизирани стандарти са техническите спецификации, приети от Европейския комитет по стандартизация и Европейския комитет по стандартизация в електротехниката или и от двата органа, по направени от Комисията възлагания, в съответствие с Директива 83/189/ЕИО, на базата на становище от Комитета по член 19 и в съответствие с общите разпоредби, отнасящи се до сътрудничеството между Комисията и горните два органа, подписани на 13 ноември 1984 г.
   2.   Държавите-членки приемат, че продуктите са годни за употреба, ако дават възможност на строежите, за които са предназначени (при условие че последните са правилно проектирани и изпълнени) да задоволяват съществените изисквания, упоменати в член 3, когато тези продукти носят маркировката „ЕО“, показваща, че те удовлетворяват всички условия на тази директива:

               а)

               те отговарят на съответните национални стандарти, транспониращи хармонизирани стандарти, отпратка за което е публикувана в Официален вестник на Европейските общности; държавите-членки са длъжни да публикуват отпратките за тези национални стандарти; или

               б)

               те отговарят на европейско техническо одобрение, издадено съгласно процедурата в глава III; или

               в)

               те отговарят на националните технически спецификации, упоменати в параграф 3, когато не съществуват хармонизирани спецификации; трябва да се състави списък на тези национални спецификации, съгласно процедурата в член 5, параграф 2.

         3.   Държавите-членки могат да предоставят на Комисията текстовете на своите национални технически спецификации, които те считат за съответстващи на съществените изисквания, упоменати в член 3. Комисията незабавно след това разпраща тези национални технически спецификации на другите държави-членки. В съответствие с процедурата, предвидена в член 5, параграф 2, тя се задължава да уведоми държавите-членки за тези национални технически спецификации, по отношение на които съществува предложение за съответствие с съществените изисквания, посочени в член 3.
   Тази процедура трябва да бъде открита и ръководена от Комисията и съгласувана с Комитета според член 19.
   Държавите-членки трябва да публикуват позоваване на тези технически спецификации. Комисията също ще ги публикува в Официален вестник на Европейските общности.

   4.   Когато производител или негов представител, установен в Общността, не е приложил, или е приложил само частично съществуващите технически спецификации, упоменати в параграф 2, които изискват, съгласно установените в член 13, параграф 4 критерии, продуктът да бъде представен за деклариране на съответствие, както е дефинирано в приложение III, точка 2, подточка ii), втора и трета възможности и съответните решения по член 13, параграф 4 и приложение III се прилагат, а годността за употреба на тези продукти по смисъла на член 2, параграф 1 ще бъде установявана в съответствие с процедурата, посочена в приложение III, точка 2, подточка ii), втората възможност.
   5.   Комисията, при консултации с Комитета, посочен в член 19, разработва, ръководи и периодично преглежда списък на продуктите, които са от несъществено значение за здравето и безопасността и по отношение на които, декларация на производителя за съответствие с „утвърдени технологии“ ще позволява предлагането на пазара на такива продукти.
   6.   Маркировката „ЕО“ означава, че продуктите удовлетворяват изискванията на параграфи 2 и 4 от този член. Производителят или неговият представител, установен в Общността, носят отговорността за поставянето на маркировка „ЕО“ върху самия продукт, върху прикрепен към него или на опаковката му етикет или в придружаващите го търговски документи.
   Моделът на маркировката „ЕО“ и условията за нейната употреба са дадени в приложение III.
   Продуктите, посочени в параграф 5, не носят маркировка „ЕО“.
   Член 5
   1.   Когато една държава-членка или Комисията са на мнение, че хармонизираните стандарти или европейските технически одобрения, посочени в член 4, параграф 2, букви а) и б), или упълномощаванията, посочени в глава II, не отговарят на разпоредбите на членове 2 и 3, държавата-членка или Комисията уведомява Комитета, посочен в член 19, като излага своите аргументи. Комитетът спешно изразява своето становище.
   Като взема предвид становището на Комитета и след консултации с Комитета, учреден с Директива 83/189/ЕИО, когато става въпрос за хармонизирани стандарти, Комисията информира държавите-членки дали въпросните стандарти или одобрения трябва да бъдат отменени по силата на публикуваните текстове съгласно член 7, параграф 3.
   2.   При получаване на съобщението, предвидено в член 4, параграф 3, Комисията се консултира с Комитета, посочен в член 19. Като взема предвид становището на Комитета, Комисията уведомява държавите-членки дали за въпросните технически спецификации трябва да важи презумпцията за съответствие и в случай, че това е така, публикува съответната отпратка в Официален вестник на Европейските общности.
   Ако Комисията или една държава-членка счита, че дадена техническа спецификация не отговаря повече на условията, изискващи се във връзка с презумпцията за съответствие с разпоредбите на членове 2 и 3, Комисията се консултира с Комитета, предвиден в член 19. Като взема предвид становището на упоменатия Комитет, Комисията уведомява държавите-членки дали по отношение на въпросната национална техническа спецификация трябва да продължава да важи презумпцията за съответствие, и ако не, дали отпратката за нея, посочена в член 4 параграф 3, трябва да бъде отменена.
   Член 6
   1.   Държавите-членки няма да създават пречки пред свободното движение, пускането на пазара или употребата на своя територия на продукти, които отговарят на разпоредбите на директивата.
   Държавите-членки гарантират, че при употребата по предназначение на такива продукти няма да бъдат създавани пречки чрез правила или условия, наложени от публични органи или от частни органи, действащи като публични предприятия или действащи като публичен орган въз основа на монополните си позиции.
   2.   Държавите-членки разрешават обаче необхванатите от член 4, параграф 2 продукти да бъдат пускани на пазара на техните територии, ако те отговарят на националните разпоредби в съответствие с Договора, докато европейските технически спецификации, упоменати в глави II и III, не предвидят друго. Комисията и Комитетът, посочен в член 19, следят и периодично преразглеждат развитието на европейските технически спецификации.
   3.   Когато съответните европейски технически спецификации, сами или въз основа на тълкувателните документи, посочени в член 3, параграф 3, правят разлика между различни класове, съответстващи на различни нива на експлоатационните характеристики, държавите-членки могат да определят нивата на експлоатационните характеристики да бъдат спазвани и на тяхна територия само в рамките на класификациите, приети на равнище на Общността и при условие че използват всички класове, някои от тях или само един.
   ГЛАВА II
   Хармонизирани стандарти
   Член 7
   1.   С цел да се осигури качеството на хармонизираните стандарти за продукти, стандартите трябва да бъдат разработвани от европейските организации по стандартизация въз основа на възлагания, реализирани от Комисията, в съответствие с процедурата, изложена в Директива 83/189/ЕИО, след консултация с Комитета, предвиден в член 19, и в съответствие с подписаните на 13 ноември 1984 г. общи разпоредби за сътрудничество между Комисията и тези органи.
   2.   Така разработените стандарти трябва да бъдат съобразени, доколкото това е възможно на практика, с характерната за експлоатационните характеристики на продуктите терминология, като се отчитат тълкувателните документи.
   3.   Веднага след изработването на стандартите от европейските организации по стандартизация, Комисията публикува отпратки за стандартите от серия „С“ в Официален вестник на Европейските общности.
   ГЛАВА III
   Европейско техническо одобрение
   Член 8
   1.   Европейското техническо одобрение представлява положителна техническа оценка на годността за употреба на даден продукт според предназначението му, основаваща се върху удовлетворяването на съществените изисквания към строежите, в които се използва продуктът.
   2.   Европейското техническо одобрение може да бъде издавано за:

               а)

               продукти, за които не съществува нито хармонизиран стандарт, нито признат национален стандарт, нито възлагане за хармонизиран стандарт и за които Комисията, след консултации с Комитета, посочен в член 19, счете, че няма възможност или все още не може да се разработи такъв стандарт; и

               б)

               продукти, които се отклоняват значително от хармонизирани или признати национални стандарти.

         Даже в случая, когато има изготвено възлагане за хармонизиран стандарт, посочените в буква а) разпоредби не изключват издаването на европейско техническо одобрение за продукти, за които съществуват указания за такова одобрение. Това важи до влизане в сила на хармонизирания стандарт в държавите-членки.
   3.   В особени случаи, след консултация с Комитета, посочен в член 19, Комисията може чрез дерогация от параграф 2, буква а) да разреши издаването на Европейско техническо одобрение за продукти, за които съществува възлагане за хармонизиран стандарт или за които Комисията е постановила, че е възможно разработване на хармонизиран стандарт. Това разрешение важи за определен период от време.
   4.   По принцип Европейското техническо одобрение се издава за период от 5 години. Този период може да бъде удължаван.
   Член 9
   1.   Европейското техническо одобрение за даден продукт се основава върху проучвания, изпитвания и оценка въз основа на тълкувателните документи, предвидени в член 3, параграф 3 и на указанията, посочени в член 11 за този продукт или за съответната група продукти.
   2.   Когато не съществуват или все още не съществуват указанията, упоменати в член 11, Европейското техническо одобрение може да бъде издадено с позоваване на съответните съществени изисквания и тълкувателни документи в случаите, когато оценката на продукта е приета от одобряващите органи, действащи съвместно в организацията, посочена в приложение II. Когато одобряващите органи не могат се споразумеят, въпросът се отнася до Комитета, посочен в член 19.
   3.   Европейското техническо одобрение за даден продукт се издава в една държава-членка, в съответствие с изложената в приложение II процедура, по молба на производителя или на негов представител, установен в Общността.
   Член 10
   1.   Всяка държава-членка уведомява останалите държави-членки и Комисията за наименованията и адресите на органите, които тя е упълномощила да издават Европейски технически одобрения.
   2.   Одобряващите органи трябва да отговарят на изискванията на настоящата директива и по-специално трябва да могат:

               —

               да оценяват годността за употреба на нов продукт въз основа на научни и практически познания,

               —

               да вземат безпристрастни решения по отношение на интересите на съответните производители или техните представители, и

               —

               да съпоставят участията на всички заинтересовани страни с цел да се получи балансирана оценка.

         3.   Списъкът на одобряващите органи, които са компетентни да издават Европейски технически одобрения, както и всички изменения на този списък, се публикуват в серия „C“ на Официален вестник на Европейските общности.
   Член 11
   1.   Комисията, след консултации с Комитета, предвиден в член 19, прави възлагане на организацията на посочените от държавите-членки одобряващи органи за разработване на указания за Европейско техническо одобрение за даден продукт или група продукти.
   2.   Указанията за Европейско техническо одобрение за даден продукт или група продукти би трябвало да съдържат в частност следното:

               а)

               списък на съответните тълкувателни документи, предвидени в член 3, параграф 3;

               б)

               специфични изисквания към продуктите по смисъла на съществените изисквания, упоменати в член 3, параграф 1;

               в)

               процедури за изпитвания;

               г)

               метод за оценка и заключение по резултатите от изпитванията;

               д)

               процедури за инспектиране и процедури за оценка на съответствието, които трябва да отговарят на членове 13, 14 и 15;

               е)

               срок на валидност на Европейското техническо одобрение.

         3.   Указанията за Европейско техническо одобрение, след консултация с Комитета, предвиден в член 19, се публикуват от държавите-членки на техните официален език или езици.
   ГЛАВА IV
   Тълкувателни документи
   Член 12
   1.   Комисията, след консултиране с Комитета, предвиден в член 19, инструктира технически комитети, в които участват държавите-членки, да разработят тълкувателните документи, предвидени в член 3, параграф 3.
   2.   Тълкувателните документи трябва:

               а)

               да придават конкретна форма на изложените в член 3 и в приложение I съществени изисквания, чрез хармонизиране на терминологията и на техническата база, както и чрез въвеждане на класове или нива за всяко изискване, ако е необходимо и, ако научните и технически познания позволяват това;

               б)

               да посочват методи за съгласуване на тези класове или нива на изисквания с техническите спецификации, посочени в член 4, като например: методи за изчисляване и изпробване, технически правила за разработване на проекти и др.;

               в)

               да служат като справочни документи при съставянето на хармонизирани стандарти и на указания за Европейско техническо одобрение, както и при признаването на национални технически спецификации в съответствие с член 4, параграф 3.

         3.   Комисията публикува тълкувателните документи от серия „C“ в Официален вестник на Европейските общности, след изискване на становище от Комитета, упоменат в член 19.
   ГЛАВА V
   Удостоверяване за съответствие
   Член 13
   1.   Производителят или негов представител, установен в Общността, носи отговорност за удостоверяването, че продуктите са в съответствие с изискванията на дадена техническа спецификация по смисъла на член 4.
   2.   Продукти, които са обект на удостоверяване за съответствие, се ползват от презумпцията за съответствие на техническите спецификации по смисъла на член 4. Съответствието се установява посредством изпитване или друго доказателство въз основа на техническите спецификации, съгласно приложение III.
   3.   Удостоверяването за съответствието на продукта предполага, че:

               а)

               производителят разполага със система за фабричен производствен контрол, която гарантира, че производството отговаря на съответните технически спецификации; или

               б)

               за някои продукти, посочени в съответните технически спецификации, в допълнение към системата за фабричен производствен контрол, при оценяването и надзора на производството или на самия продукт участва и одобрен орган по сертифициране.

         4.   Изборът на процедура по смисъла на параграф 3 за даден продукт или група продукти се уточнява от Комисията, след консултация с Комитета, упоменат в член 19, в зависимост от:

               а)

               значението на ролята на продукта по отношение на съществените изисквания и по-специално на тези, свързани със здравето и сигурността;

               б)

               естеството на продукта;

               в)

               ефектът от изменчивостта на характеристиките на продукта върху неговата годност;

               г)

               чувствителността на продукта към дефекти при производството;

         и в съответствие с особеностите, посочени в приложение III.
   Във всеки един от случаите се избира възможно най-малко неблагоприятната по отношение на сигурността процедура.
   Така определената процедура се посочва при възлаганията и в техническите спецификации или в произтичащите от тях публикации.
   5.   В случай на индивидуално (и несерийно) производство, е достатъчна само декларацията за съответствие съгласно приложение III, параграф 2 ii) третата възможност, освен ако техническите спецификации за продукти с особено важно значение за здравето и сигурността не изискват друго.
   Член 14
   1.   Съгласно приложение III, описаните процедури водят до:

               а)

               в случая на член 13, параграф 3, буква а) — до издаване на декларация за съответствие на продукта от производителя или негов представител, установен в Общността; или

               б)

               в случая на член 13, параграф 3, буква б) — до издаване от упълномощен орган по сертифициране на сертификат за съответствие на системата за производствен контрол и надзор или на самия продукт.

         Подробни правила за въвеждането на процедурите за удостоверяване на съответствие са дадени в приложение III.
   2.   Декларацията за съответствие на производителя или сертификатът за съответствие дават право на производителя или на неговия представител, установен в Общността да поставя съответната маркировка „ЕО“ върху самия продукт, върху прикрепения към него етикет, върху опаковката му или върху придружаващите го търговски документи. Образецът на маркировката „ЕО“ и правилата за използването му при всяка от процедурите за удостоверяване на съответствието, се съдържат в приложение III.
   Член 15
   1.   Държавите-членки гарантират, че маркировката „ЕО“ се използва правилно.
   2.   Когато се установи, че маркировката „ЕО“ е била поставена на продукт, който не отговаря на условията или вече не отговаря на условията по настоящата директива, държавата-членка, в която се удостоверява съответствието, гарантира по целесъобразност, че използването на маркировката „ЕО“ е забранено и непродадените продукти са оттеглени или маркировките са заличени дотогава, докато въпросният продукт бъде приведен отново в съответствие.
   Заинтересованата държава-членка незабавно информира останалите държави-членки и Комисията, като им съобщава всички детайли, свързани с количеството и качеството, необходими, за да се идентифицира несъответстващият продукт.
   3.   Държавите-членки гарантират, че ще бъде забранено поставянето върху продуктите или опаковките им на знаци, които могат да бъдат объркани с маркировката „ЕО“.
   ГЛАВА VI
   Специални процедури
   Член 16
   1.   При липса на дефинираните в член 4 технически спецификации за даден продукт и при отправяне на молби в конкретни случаи, държавата-членка – получател следва да счита, че продуктът съответства на действащите в нея национални разпоредби, ако той е преминал успешно изпитвания и инспекции, проведени от одобрен орган в държавата-членка – производител, съгласно действащите в държавата-членка – получател или признати от нея за еквивалентни методики.
   2.   Държавата-членка – производител информира държавата-членка – получател, в съответствие с чиито разпоредби се извършват изпитванията и инспекциите, за органа, който тя възнамерява да одобри за тази цел. Държавата-членка – получател и държавата-членка – производител взаимно си осигуряват цялата необходима информация. В резултат на тази обмяна на информация, държавата-членка –производител одобрява така предложения орган. Ако дадена държава-членка има известни опасения, тя формулира своята позиция и информира Комисията.
   3.   Държавите-членки гарантират, че определените от тях органи си оказват необходимото съдействие.
   4.   Когато една държава-членка установи, че даден одобрен орган не извършва изпитванията и инспекциите в точно съответствие с националните ѝ разпоредби, тя уведомява държавата-членка, в която този орган е одобрен. Уведомената държава-членка информира в рамките на разумен срок от време, уведомяващата държава-членка, какви мерки са предприети. Ако уведомяващата държава-членка не счита взетите мерки за достатъчни, тя може или да забрани предлагането на пазара и употребата на въпросния продукт, или да постави специални условия. Тя информира другата държава-членка и Комисията за това.
   Член 17
   Държавите-членки – получателки придават такава стойност на докладите и удостоверенията за съответствие, издадени в държава-членка – производител съгласно описаната в член 16 процедура, каквато и на собствените си съответстващи национални документи.
   ГЛАВА VII
   Одобрени органи
   Член 18
   1.   Държавите-членки изпращат на Комисията списък с наименованията и адресите на органите за сертифициране и инспектиране и на изпитвателните лаборатории в държавите-членки, които те са определили за изпълнение на задачите, свързани с техническите одобрения, сертификатите за съответствие, инспекциите и изпитванията в съответствие с настоящата директива.
   2.   Органите за сертифициране, органите за инспекция и изпитвателните лаборатории се съобразяват с критериите, изложени в приложение IV.
   3.   Държавите-членки посочват продуктите, които попадат в компетенциите на органите и лабораториите, предвидени в параграф 1 и естеството на възлаганите им задачи.
   ГЛАВА VIII
   Постоянен комитет по строителството
   Член 19
   1.   Учредява се Постоянен комитет по строителството.
   2.   Комитетът се състои от представители, посочени от държавите-членки. Той се председателства от представител на Комисията. Всяка държава-членка посочва по двама представители. Представителите могат да бъдат придружавани от експерти.
   3.   Комитетът приема собствен процедурен правилник.
   Член 20
   1.   Комитетът, посочен в член 19, може по искане на своя председател или на дадена държава-членка, да разглежда всеки въпрос, повдигнат във връзка с въвеждането и практическото приложение на тази директива.
   2.   Разпоредбите, необходими за:

               а)

               въвеждането на класове при изискванията, доколкото те не са включени в тълкувателните документи, и въвеждането на процедурата за установяване на съответствие на възлаганите за стандарти, съгласно член 7, параграф 1 и в указанията за одобрение, съгласно член 11, параграф 1;

               б)

               даването на указания за съставяне на тълкувателни документи, съгласно член 12, параграф 1 и решенията относно тълкувателните документи, съгласно член 12, параграф 3;

               в)

               признаването на националните технически спецификации, съгласно член 4, параграф 3;

         се приемат в съответствие с процедурата, изложена в параграфи 3 и 4.
   3.   Представителят на Комисията внася в Комитета проект за мерките, които трябва да бъдат взети. Комитетът огласява своето становище по проекта в срок, който председателят предлага в зависимост от спешността на проблема. Становището се приема с мнозинство, така както е изложено в член 148, параграф 2 от Договора, в случаите на решения, които трябва да се вземат от Съвета по предложение на Комисията. Гласовете на представителите на държавите-членки в Комитета се претеглят по начина, посочен в същия член. Председателят не гласува.
   4.   Комисията приема предложените мерки, ако те са в съответствие със становището на Комитета.
   Ако предложените мерки не съответстват на становището на Комитета, или ако не е прието становище, Комисията незабавно представя в Съвета предложение за мерките, които трябва да бъдат взети. Съветът взема решение с квалифицирано мнозинство.
   В случай, че и след изтичане на три месеца от представяне на предложението в Съвета, последният не се е произнесъл, предложените мерки се приемат от Комисията.
   ГЛАВА IХ
   Защитна клауза
   Член 21
   1.   Когато една държава-членка установи, че даден продукт, обявен за съответстващ на условията на тази директива, не отговаря на членове 2 и 3, тя следва да вземе всички подходящи мерки за изтегляне на тези продукти от пазара, да забрани предлагането им на пазара или да ограничи свободното им движение.
   Въпросната държава-членка незабавно уведомява Комисията за всяка подобна мярка, като посочва причините за своето решение и по-специално дали несъответствието се дължи на:

               а)

               несъблюдаването на членове 2 и 3, когато продуктът не отговаря на техническите спецификации, упоменати в член 4;

               б)

               неправилното прилагане на техническите спецификации, предвидени в член 4;

               в)

               пропуски в самите технически спецификации, предвидени в член 4.

         2.   Комисията провежда във възможно най-кратък срок консултация със заинтересованите страни. Ако след тази консултация Комисията установи, че действието е оправдано, тя незабавно информира за това предприелата действието държава-членка, както и останалите държави-членки.
   3.   Когато решението, предвидено в параграф 1, се дължи на пропуски в стандартите или техническите спецификации, Комисията, след консултация със заинтересованите страни, посочва в двумесечен срок въпроса пред Комитета, предвиден в член 19, както и пред Комитета, учреден с Директива 83/189/ЕИО за случаите на пропуски в даден хармонизиран стандарт, ако взелата мерки държава-членка възнамерява да ги запази, и започва процедурите, посочени в член 5, параграф 2.
   4.   Въпросната държава-членка предприема подходящи действия спрямо направилият декларацията за съответствие и информира за това Комисията и останалите държави-членки.
   5.   Комисията гарантира, че държавите-членки ще бъдат своевременно информирани за хода и резултатите от тази процедура.
   ГЛАВА Х
   Заключителни разпоредби
   Член 22
   1.   Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за да се съобразят с настоящата директива, в срок от тридесет месеца след нотифицирането ѝ (6). Те незабавно информират Комисията за това.
   2.   Държавите-членки съобщават на Комисията текстовете на разпоредбите от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
   Член 23
   Най-късно до 31 декември 1993 г. Комисията, след консултации с Комитета, предвиден в член 19, преразглежда приложимостта на предвидените в тази директива процедури и, ако е необходимо, прави предложения за съответни изменения.
   Член 24
   Адресати на настоящата директива са държавите-членки.

      Съставено в Брюксел на 21 декември 1988 година.

            За Съвета

            Председател

         V. PAPANDREOU

      (1)  ОВ С 93, 6.4.1987 г., стр. 1.

      (2)  ОВ С 305, 16.11.1987 г., стр. 74 и ОВ С 326, 19.12.1988 г.

      (3)  ОВ С 95, 11.4.1988 г., стр. 29.

      (4)  ОВ С 136, 4.6.1985 г., стр. 1.

      (5)  ОВ L 109, 26.4.1983 г., стр. 8.

      (6)  Тази директива е нотифицирана на държавите-членки на 27 декември 1988 г.
   ПРИЛОЖЕНИЕ I
   СЪЩЕСТВЕНИ ИЗИСКВАНИЯ
   Продуктите трябва да са подходящи за строежи, които (като цяло и в отделните си части) съответстват на предвидената експлоатация и на изискванията за икономичност, и в тази връзка удовлетворяват посочените по-долу съществени изисквания, когато строежите са предмет на правни актове, съдържащи подобни изисквания. Такива изисквания трябва, при нормално поддържане, да се удовлетворяват в продължение на икономически обоснован експлоатационен срок. По принцип, изискванията се отнасят за въздействия, които са предсказуеми.
   1.   Товароносимост (механично съпротивление и устойчивост)
   Строежът трябва да бъде проектиран и изпълнен по такъв начин, че натоварванията, които е възможно да му въздействат по време на строителството и експлоатацията да не доведат до някой от следните резултати:

               а)

               рухване на целия строеж или част от него;

               б)

               значителни стойности на меродавните деформации;

               в)

               повреда на други части от строежа, на съединения или на монтирани инсталации, в резултат на значителни деформации на носещата конструкция;

               г)

               повреда, която е непропорционално голяма според предизвикалата я първопричина.

         2.   Пожаробезопасност
   Строежът трябва да бъде проектиран и изпълнен по такъв начин, че в случай на възникване на пожар:

               —

               товароносимостта на конструкцията да бъде осигурена за определен период от време,

               —

               възникването и разпространяването на пожара и на дима в строежа да бъдат ограничени,

               —

               разпространяването на пожара към съседните строежи да бъде ограничено,

               —

               обитателите да могат да напуснат строежите или да бъдат спасени с други средства,

               —

               да се има предвид безопасността на спасителните групи.

         3.   Хигиена, здраве и околна среда
   Строежът трябва да бъде проектиран и изпълнен по такъв начин, че да не бъде заплаха за хигиената или здравето на обитателите на строежа или съседите, по-специално в резултат на някои от следните причини:

               —

               отделяне на отровни газове,

               —

               наличие на опасни частици или газове във въздуха,

               —

               излъчване на опасна радиация,

               —

               замърсяване или отравяне на водата или почвата,

               —

               лошо отвеждане на отпадни води, дим, твърди или течни отпадъци,

               —

               наличие на влага в части от строежа или по повърхности във вътрешността на строежа.

         4.   Безопасност при експлоатация
   Строежът трябва да бъде проектиран и изпълнен по такъв начин, че да не създава неприемливи рискове от инциденти при обслужване или работа, като: подхлъзване, падане, удар, изгаряне, електрически удар, нараняване от експлозия.
   5.   Защита от шум
   Строежът трябва да бъде проектиран и изпълнен по такъв начин, че шумът, достигащ до обитателите на строежа или до хората в близост до него, да се запази на такова ниво, че да не застрашава тяхното здраве и да им позволява да спят, почиват и работят при задоволителни условия.
   6.   Икономия на енергия и топлоизолация
   Строежите, както и техните отоплителни, охлаждащи и вентилационни инсталации, трябва да бъдат проектирани и изпълнени по такъв начин, че необходимото при експлоатацията количество енергия да бъде малко, като се отчитат местните климатични условия и топлинния комфорт на обитателите.
   ПРИЛОЖЕНИЕ II
   ЕВРОПЕЙСКО ТЕХНИЧЕСКО ОДОБРЕНИЕ
   1.   Искане за одобрение може да бъде направено от даден производител или негов представител, установен в Общността, само към един упълномощен за тази цел орган.
   2.   Определените от държавите-членки одобряващи органи образуват една организация. При изпълнение на своите задължения, тази организация е задължена да работи в тясно сътрудничество с Комисията, която по важни въпроси се консултира с Комитета, посочен в член 19 на директивата. Когато дадена държава-членка е определила повече от един одобряващ орган, тя отговаря за координацията на тези органи; тя също определя органа, който да бъде неин говорител в организацията.
   3.   Общите процедурни правила за подаване на молбата, за подготвянето и издаването на одобрения се разработват от организацията, включваща определените одобряващи органи. Общите процедурни правила се приемат от Комисията въз основа на становището на Комитета, в съответствие с член 20.
   4.   В рамките на включващата ги организация, одобряващите органи следва да си оказват взаимно необходимото съдействие. Тази организация отговаря също и за координацията при специфични въпроси по техническото одобрение. Когато е необходимо, организацията изгражда подгрупи за тази цел.
   5.   Европейските технически одобрения се публикуват от одобряващите органи, които уведомяват всички останали одобрени органи. При молба на който и да е упълномощен одобряващ орган, се предоставя за информация пълен комплект от документацията по издаденото одобрение.
   6.   Разходите по процедурата за Европейско техническо одобрение се заплащат от депозиралото искането лице, в съответствие с националните разпоредби.
   ПРИЛОЖЕНИЕ III
   УДОСТОВЕРЯВАНЕ ЗА СЪОТВЕТСТВИЕ С ТЕХНИЧЕСКИ СПЕЦИФИКАЦИИ
   1.   МЕТОДИ ЗА КОНТРОЛ НА СЪОТВЕТСТВИЕ
   Когато процедурите за удостоверяване на съответствието на даден продукт с техническите спецификации по член 13 са определени, се използват изложените по-долу методи за контрол на съответствието. Изборът на методите и комбинацията от тях за която и да е система, зависят от изискването към конкретния продукт или група продукти, съгласно критериите, посочени в член 13, параграфи 3 и 4:

               а)

               първоначално изпитване на прототип на продукта, от производителя или от одобрен орган;

               б)

               изпитване на пробни образци от производството, взети в съответствие със съставен от производителя или от одобрения орган за изпитването, тестови график;

               в)

               изпитване по искане на одитор на взети от фабриката, от пазара или от строителната площадка пробни образци, извършвано от производителя или от одобрен орган;

               г)

               изпитване от производителя или от одобрен орган на пробни образци от партида, която е подготвена за доставяне или вече е доставена;

               д)

               фабричен производствен контрол;

               е)

               първоначално инспектиране на фабриката и на фабричния производствен контрол от одобрен орган;

               ж)

               постоянен надзор, обследване и оценка на фабричния производствен контрол от одобрен орган.

         Съгласно директивата, „фабричен производствен контрол“ означава непрекъснат вътрешен контрол на производството, извършван от производителя. Всички елементи, изисквания и разпоредби, приети от производителя, трябва систематично да бъдат документирани под формата на писмени правила и процедури. Документацията на системата за производствен контрол гарантира общоприето разбиране на начина за осигуряване на качеството и дава възможност за проверка на желаните характеристики на продукта и на ефикасността на системата за производствен контрол.
   2.   СИСТЕМА ЗА УДОСТОВЕРЯВАНЕ НА СЪОТВЕТСТВИЕ
   Препоръчва се използването на следните системи за удостоверяване на съответствие:

               i)

               сертифициране на съответствието на продукта от одобрен орган по сертифициране на базата на:

                           а)

                              Задачи на производителя

                                       1)

                                       Фабричен производствен контрол;

                                       2)

                                       По-нататъшно изпитване на пробни образци, взети от фабриката от производителя, съгласно предвидения план за изпитвания;

                           б)

                              Задачи на одобрения орган

                                       3)

                                       Изпитване на прототипи на продукта;

                                       4)

                                       Първоначално инспектиране на фабриката и фабричния производствен контрол;

                                       5)

                                       Постоянен надзор, обследване и оценка на фабричния производствен контрол;

                                       6)

                                       Евентуално, при поискване от одитор, изпитване на пробни образци, взети във фабриката, от пазара или от строителната площадка.

               ii)

               Декларация за съответствие на продукта, изготвена от производителя на базата на:

                              Първа възможност:

                                       а)

                                          Задачи за производителя

                                                   1)

                                                   Изпитване на прототипи на продукта;

                                                   2)

                                                   Фабричен производствен контрол;

                                                   3)

                                                   Евентуално, изпитване на пробни образци, взети във фабриката, съгласно предвидения план за изпитване.

                                       б)

                                          Задачи за одобрения орган

                                                   4)

                                                   Сертифициране на фабричния производствен контрол, изготвено на базата на:

                                                               —

                                                               първоначална инспекция на фабриката и на фабричния производствен контрол,

                                                               —

                                                               евентуално, постоянен надзор, оценка и одобряване на фабричния производствен контрол.

                              Втора възможност:

                                       1)

                                       Изпитване на прототипи на продукта от одобрена лаборатория;

                                       2)

                                       Фабричен производствен контрол.

                              Трета възможност:

                                       a)

                                       Изпитване на прототипи на продукта от производителя;

                                       b)

                                       Фабричен производствен контрол.

         3.   ОРГАНИ, УЧАСТВАЩИ В УДОСТОВЕРЯВАНЕТО НА СЪОТВЕТСТВИЕ
   По отношение на функциите на органите, участващи при удостоверяването на съответствие, трябва да се прави разграничение между:

               i)

                  орган по сертифициране, което означава безпристрастен орган, държавен или не, притежаващ необходимата компетентност и отговорност да извършва сертифициране за съответствие, според дадени правила за процедури и управление;

               ii)

                  орган за инспекция, което означава безпристрастен орган, притежаващ необходимата организация, персонал, компетентност и почтеност, за да изпълнява по зададени критерии такива функции, като: оценки, препоръки за приемане и следващи одиторски проверки на дейността по качествения контрол на производителя, както и подбор и оценка по специфични критерии на продуктите на обекта, във фабриката или където и да е другаде;

               iii)

                  изпитвателна лаборатория, което означава лаборатория, която измерва, наблюдава, изпитва, калибрира или определя по друг начин характеристиките или експлоатационните качества на материали или продукти.

         В случаите i) и ii) (първа възможност) на параграф 2, трите функции от 3 i) до iii) могат да се изпълняват от един и същи или от различни органи, като в последния случай, органът за инспекция и/или изпитвателната лаборатория, участващи при удостоверяване на съответствието, изпълняват своите функции от името на органа по сертифициране.
   По отношение на критериите за компетентност, безпристрастност и почтеност на органите за сертифициране и инспектиране и на изпитвателните лаборатории, виж приложение IV.
   4.   МАРКИРОВКА ЗА СЪОТВЕТСТВИЕ НА ЕО, СЕРТИФИКАТ ЗА СЪОТВЕТСТВИЕ НА ЕО, ДЕКЛАРАЦИЯ ЗА СЪОТВЕТСТВИЕ НА ЕО
   4.1.   Маркировка за съответствие „ЕО“:
   Маркировката за съответствие „ЕО“ се състои от инициалите „ЕО“, които имат следната форма:

   Маркировката „ЕО“ трябва да се придружава от:

               —

               наименованието или идентификационния знак на производителя,
               когато е целесъобразно, и

               —

               указания за изискващите се характеристики на продукта на базата на техническите спецификации,

               —

               последните две цифри на годината, през която е била поставена маркировката,

               —

               идентификационен знак на участвалия орган по инспекцията,

               —

               номер на сертификата за съответствие на ЕО.

         4.2.   Сертификат за съответствие на ЕО
   Сертификатът за съответствие на ЕО трябва да съдържа по-специално следното:

               —

               наименование и адрес на органа по сертифициране,

               —

               наименование и адрес на производителя или негов представител, установен в Общността,

               —

               описание на продукта (вид, идентификация, употреба и др.),

               —

               разпоредби, на които отговаря продуктът,

               —

               особени условия за употреба на продукта,

               —

               номер на сертификата,

               —

               условия и срок на валидност на сертификата, когато това е целесъобразно,

               —

               име и длъжност на лицето, упълномощено да подпише сертификата.

         4.3.   Декларация за съответствие на ЕО
   Декларацията за съответствие на ЕО трябва да съдържа по-специално следното:

               —

               наименование и адрес на производителя или негов представител, установен в Общността,

               —

               описание на продукта (вид, идентификация, употреба и др.),

               —

               разпоредби, на които отговаря продуктът,

               —

               специфични условия, свързани с употребата на продукта,

               —

               наименование и адрес на одобрения орган, когато това е целесъобразно,

               —

               име и длъжност на лицето, оправомощено да подписва декларацията от името на производителя или упълномощен негов представител.

         4.4.   Сертификатът и декларацията за съответствие трябва да се представят на официалния език или езици на държавата-членка, в която продуктът трябва да се използва.
   ПРИЛОЖЕНИЕ IV
   ОДОБРЕНИЕ НА ИЗПИТВАТЕЛНИ ЛАБОРАТОРИИ, ОРГАНИ ЗА ИНСПЕКТИРАНЕ И ОРГАНИ ЗА СЕРТИФИЦИРАНЕ
   Определените от държавите-членки изпитвателни лаборатории, органи за инспектиране и органи за сертифициране трябва да отговарят на следните минимални изисквания:

               1.

               наличност на персонал и на необходимите средства за обзавеждане;

               2.

               техническа компетентност и професионална почтеност на персонала;

               3.

               безпристрастност на служителите и техническия персонал по отношение на всички групи от пряко или косвено свързани със строителните продукти лица, при извършване на изпитанията, съставяне на протоколите, издаване на сертификатите и осъществяване на надзора, предвиден в настоящата директива;

               4.

               опазване на професионалната тайна от страна на персонала;

               5.

               наличие на застраховка за гражданска отговорност, освен ако съгласно националното законодателство, отговорността се поема от държавата.

         Спазването на условия 1 и 2 се проверява периодично от компетентните органи на държавите-членки.


title: Директива 2011/84/ЕС на Съвета от 20 септември 2011 година за изменение на Директива 76/768/ЕИО относно козметичните продукти, с цел адаптиране на приложение III към нея към техническия напредък текст от значение за ЕИП

text:
               29.10.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 283/36

         ДИРЕКТИВА 2011/84/ЕС НА СЪВЕТА
   от 20 септември 2011 година
   за изменение на Директива 76/768/ЕИО относно козметичните продукти, с цел адаптиране на приложение III към нея към техническия напредък
   (текст от значение за ЕИП)
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
   като взе предвид Директива 76/768/ЕИО на Съвета от 27 юли 1976 г. относно сближаването на законодателствата на държавите-членки, свързани с козметични продукти (1), и по-специално член 8, параграф 2 от нея,
   като взе предвид предложението на Европейската комисия,
   като има предвид, че:

               (1)

               Употребата на водороден пероксид вече подлежи на ограничения и условия, които са определени в част 1 от приложение III към Директива 76/768/ЕИО.

               (2)

               Научният комитет по потребителските продукти, заменен от Научния комитет по безопасност на потребителите (наричан по-долу „НКБП“) с Решение 2008/721/ЕО на Комисията от 5 август 2008 г. за създаване на съвещателна структура от научни комитети и експерти в областта на безопасността на потребителите, общественото здраве и околната среда и за отмяна на Решение 2004/210/ЕО (2), потвърди, че максимална концентрация от 0,1 % на водороден пероксид, нормално наличен в продукти за устната кухина или отделен от други съединения или смеси, присъстващи в тях, е безопасна. Поради това следва да е възможно да продължи употребата на водороден пероксид в посочената концентрация в продукти за устната кухина, включително продукти за избелване на зъбите.

               (3)

               НКБП счита, че употребата на продукти за избелване на зъбите, съдържащи повече от 0,1 % и до 6 % водороден пероксид, нормално наличен в тези продукти или отделен от други съединения или смеси, присъстващи в тях, може да е безопасна, ако са изпълнени следните условия: извършва се подходящ клиничен преглед, за да се гарантира, че няма рискови фактори или друга важна патология на устната кухина и че излагането на въздействието на тези продукти е ограничено, така че да се гарантира, че се употребяват единствено по предназначение, що се отнася до честотата и продължителността на приложение. Тези условия следва да бъдат изпълнени, за да бъдат избегнати разумно предвидимите възможности за неправилна употреба.

               (4)

               Следователно уредбата за тези продукти следва да бъде такава, че да се гарантира, че те не са пряко достъпни за потребителите. Първата употреба при всеки цикъл на употреба на тези продукти следва да бъде ограничена до нивото на практикуващите лекари по дентална медицина според определението в Директива 2005/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 септември 2005 г. относно признаването на професионалните квалификации (3) или да става под техния пряк надзор, ако се осигурява равностойно ниво на безопасност. След това практикуващите лекари по дентална медицина следва да предоставят тези продукти за останалата част от цикъла на употреба.

               (5)

               Следва да бъде осигурено подходящо етикетиране относно концентрацията на водороден пероксид в продуктите за избелване на зъби, съдържащи повече от 0,1 % от това вещество, за да може да бъде гарантирана подходящата употреба на тези продукти. За тази цел точната концентрация, изразена в проценти, на водороден пероксид, нормално наличен в продукти за избелване на зъбите или отделен от други съединения или смеси, присъстващи в тях, следва да бъде ясно означена на етикета.

               (6)

               Поради това Директива 76/768/ЕИО следва да бъде съответно изменена.

               (7)

               Постоянният комитет по козметичните продукти не представи становище в определения от неговия председател срок,

         ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
   Член 1
   Приложение III към Директива 76/768/ЕИО се изменя в съответствие с приложението към настоящата директива.
   Член 2
   1.   До 30 октомври 2012 г. държавите-членки приемат и публикуват разпоредбите, необходими, за да се съобразят с настоящата директива. Те незабавно информират Комисията за това.
   Те прилагат тези разпоредби от 31 октомври 2012 г.
   Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
   2.   Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното право, които те приемат в областта, обхваната от настоящата директива.
   Член 3
   Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.

   Член 4
   Адресати на настоящата директива са държавите-членки.

      Съставено в Брюксел на 20 септември 2011 година.

            За Съвета

            Председател

         M. SAWICKI

      (1)  ОВ L 262, 27.9.1976 г., стр. 169.

      (2)  ОВ L 241, 10.9.2008 г., стр. 21.

      (3)  ОВ L 255, 30.9.2005 г., стр. 22.

      ПРИЛОЖЕНИЕ
      В част 1 от приложение III към Директива 76/768/ЕИО запис с пореден номер 12 се заменя със следното:

                     Пореден номер

                     Вещество

                     Ограничения

                     Условия за употреба и предупреждения, които трябва да бъдат отпечатани на етикета

                     област на приложение и/или употреба

                     максимална позволена концентрация в готовия козметичен продукт

                     други ограничения и изисквания

                     „12

                     Водороден пероксид и други съединения или смеси, които отделят водороден пероксид, включително карбамиден пероксид и цинков пероксид

                                 а)

                                 Смеси за поддържане на косата

                                 а)

                                 12 % H2O2 (40 обема) нормално наличен или отделен

                     а) Използвайте подходящи ръкавици
                     а) б) в) д) Съдържа водороден пероксид.
                     Избягвайте контакт с очите
                     Изплакнете незабавно очите, ако продуктът попадне в тях.

                                 б)

                                 Смеси за поддържане на кожата

                                 б)

                                 4 % H2O2, нормално наличен или отделен

                                 в)

                                 Смеси за втвърдяване на ноктите

                                 в)

                                 2 % H2O2, нормално наличен или отделен

                                 г)

                                 Продукти за устната кухина, включително за изплакване на устата, паста за зъби и продукти за избелване на зъбите

                                 г)

                                 ≤ 0,1 % H2O2, нормално наличен или отделен

                                 д)

                                 Продукти за избелване на зъбите

                                 д)

                                 0,1 % < H2O2 ≤ 6 %, нормално наличен или отделен

                                 д)

                                 Да бъде продавано единствено на практикуващи лекари по дентална медицина. За всеки цикъл на употреба първата употреба е от практикуващи лекари по дентална медицина според определението в Директива 2005/36/ЕО (1) или под техния пряк надзор, ако се осигурява равностойно ниво на безопасност. След това да се предостави на потребителите, за да се завърши цикълът на употреба.
                                 Да не се употребява при лица под 18-годишна възраст.

                     д) Концентрация на H2O2, нормално наличен или отделен, означена в проценти.
                     Да не се употребява при лица под 18-годишна възраст.
                     Да бъде продавано единствено на практикуващи лекари по дентална медицина. За всеки цикъл на употреба първата употреба е от практикуващи лекари по дентална медицина или под техния пряк надзор, ако се осигурява равностойно ниво на безопасност. След това да се предостави на потребителите, за да се завърши цикълът на употреба.

         (1)  ОВ L 255, 30.9.2005 г., стр. 22.“


title: Директива 98/58/ЕО на Съвета от 20 юли 1998 година относно защитата на животни, отглеждани за селскостопански цели

text:
Важна правна забележка

|

31998L0058

Официален вестник n° L 221 , 08/08/1998 стр. 0023 - 0027 специално чешко издание глава 3 том 23 стр. 316  - 320 специално испанско издание глава 3 том 23 стр. 316  - 320 специално унгарско издание глава 3 том 23 стр. 316  - 320 специално литвийско издание глава 3 том 23 стр. 316  - 320 LV.ES глава 3 том 23 стр. 316  - 320 MT.ES глава 3 том 23 стр. 316  - 320 PL.ES глава 3 том 23 стр. 316  - 320 SK.ES глава 3 том 23 стр. 316  - 320 специално словенско издание глава 3 том 23 стр. 316  - 320

		19980720Директива 98/58/ЕО на Съветаот 20 юли 1998 годинаотносно защитата на животни, отглеждани за селскостопански целиСЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 43 от него,като взе предвид предложението на Комисията [1],като взе предвид становището на Европейския парламент [2],като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет [3],като има предвид, че всички държави-членки са ратифицирали Европейската конвенция за защита на животните, отглеждани за селскостопански цели (наречена тук по-долу "Конвенцията"); като има предвид, че Общността одобри освен това тази конвенция с Решение 78/923/ЕИО [4] и е депозирала своя документ за одобрение;като има предвид, че Общността, като договаряща се страна, трябва да въведе принципите, установени в Конвенцията;като има предвид, че тези принципи включват предоставянето на помещения, храна, вода и грижи, които да съответстват на физиологичните и етологичните нужди на животните, в съответствие с установения опит и научните познания;като има предвид, че е необходимо освен това Общността да създаде допълнителни разпоредби за единно прилагане на Конвенцията и нейните препоръки и за специфичните правила относно прилагането на настоящата директива;като има предвид, че Европейският парламент, в своята резолюция от 20 февруари 1987 г. относно политиката за хуманно отношение към животните [5], призова Комисията да направи предложения за правила на Общността относно общите аспекти на отглеждането на добитък;като има предвид, че Декларация № 24, приложена към Заключителния акт към Договора за Европейския съюз призовава европейските институции и държавите-членки, когато изработват и прилагат законодателство на Общността и по-специално Общата селскостопанска политика, да обърнат особено внимание на изискванията за хуманно отношение към животните;като има предвид, че различията, които биха могли да нарушат условията на конкуренция, пречат на гладкото функциониране на организацията на пазара на животни;като има предвид, че поради това съществува необходимост да се установят общи минимални стандарти за защита на животните, отглеждани за селскостопански цели, с цел да се гарантира рационалното развитие на производството и да се улесни организацията на пазара за животни; като има предвид, че за тази цел е целесъобразно да се вземат предвид разпоредбите за хуманно отношение към животните, вече определени в правилата на Общността;като има предвид, че следва да се предприеме сравнително изследване за разпоредбите относно хуманното отношение към животните, приложими в Общността и в определени страни, които не са държави-членки, заедно с оценка на тези разпоредби, с оглед да се определи естеството на бъдещите инициативи на Общността, които целят да елиминират нарушенията на конкуренцията,ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:Член 11. Настоящата директива определя минимални стандарти за защита на животните, развъждани или отглеждани за селскостопански цели.2. Директивата не се прилага за:а) животни, живеещи на свобода;б) животни, които ще се използват за състезания, различни видове шоу, културни или спортни прояви или дейности;в) животни, отглеждани с експериментална или лабораторна цел;г) всички безгръбначни животни.3. Настоящата директива се прилага, без да се засягат специфичните правила на Общността, определени в други документи, и по-специално на Директиви 88/166/ЕИО [6], 91/629/ЕИО [7] и 91/630/ЕИО [8], които продължават да се прилагат.Член 2За целите на настоящата директива се прилагат следните дефиниции:1. "животно": всяко животно (включително риби, влечуги или амфибии), развъждано или отглеждано за производство на храна, вълна, кожа (със или без косми), или за други селскостопански цели;2. "собственик" или "гледач": всяко физическо или юридическо лице или лица, отговарящи за или натоварени да се занимават с животни — независимо дали трайно или временно;3. "компетентен орган": компетентният орган по смисъла на член 2, параграф 6 от Директива 90/425/ЕИО на Комисията от 26 юни 1990 г. относно ветеринарните и зоотехническите проверки, приложими при търговията в Общността с определени видове живи животни и продукти с оглед завършване изграждането на вътрешния пазар [9].Член 3Държавите-членки приемат разпоредби, за да гарантират, че собствениците или гледачите ще предприемат всякакви обосновани мерки, за да осигурят хуманно отношение към животните под тяхна грижа и да гарантират, че на тези животни няма да бъде причина излишна болка, страдание или нараняване.Член 4Държавите-членки се задължават да гарантират, че условията, при които животните (без риби, влечуги или амфибии) се развъждат или отглеждат, с оглед на вида и степента им на развитие, адаптацията и опитомяването, както и техните физиологични и етологични нужди в съответствие с установената практика и научните познания, отговарят на разпоредбите, формулирани в приложението.Член 51. Комисията изпраща на Съвета всички предложения, които могат да бъдат необходими за еднаквото прилагане на Европейската конвенция за защита на животните, отглеждани за селскостопански цели и, въз основа на научна оценка, всички препоръки, направени съгласно тази Конвенция, както и всякакви други подходящи специфични правила.2. В допълнение, на всеки пет години и за първи път пет години след датата на влизане в сила на настоящата директива, Комисията — въз основа на опита, който е придобит след прилагането на настоящата директива и най-вече по отношение на мерките, предвидени в параграф 1 и с оглед на техническото и научното развитие, се задължава да представи на Съвета доклад, придружен с всякакви целесъобразни предложения, като се отчетат направените в доклада заключения.3. Съветът взема решение по тези предложения с квалифицирано мнозинство.Член 61. Държавите-членки се задължават да гарантират, че инспекциите се провеждат от компетентния орган, за да се провери съобразяването им с разпоредбите на настоящата директива. Тези инспекции могат да бъдат извършвани едновременно с проверките за други цели.2. От дата, която трябва да се определи в съответствие с процедурата, посочена в параграф 3, държавите-членки представят на Комисията доклади за инспекциите, които се изискват съгласно параграф 1. Комисията изпраща на Постоянния ветеринарен комитет обобщения на тези доклади.3. Най-късно до 1 юли 1999 г. Комисията, в съответствие с процедурата, посочена в член 9, изпраща предложения с оглед хармонизиране на следното:а) инспекциите, които се изискват съгласно параграф 1;б) формата, съдържанието и честотата на изпращане на докладите, предвидени в параграф 2.Член 71. Когато еднаквото прилагане на изискванията на настоящата директива прави това необходимо, ветеринарни експерти от Комисията могат, в сътрудничество с компетентните органи:а) да удостоверят, че държавите-членки отговарят на посочените изисквания;б) да направят проверки на място, за да гарантират това, че проверките са направени в съответствие с настоящата директива.2. Държава-членка, на чиято територия се извършва проверка, се задължава да осигури на ветеринарните експерти от Комисията всяка помощ, която те биха поискали в изпълнение на своите задачи. Резултатът от направените проверки трябва да се обсъди с компетентния орган на съответната държава-членка, преди да бъде изготвен и разпратен окончателният доклад.3. Компетентният орган на съответната държава-членка се задължава да предприеме всички мерки, които биха били необходими, за да се отчетат резултатите от проверката.4. Приемат се подробни правила за прилагането на настоящия член, когато е необходимо, съгласно процедурата, определена в член 9.Член 81. Най-късно до 30 юни 1999 г. Комисията изпраща на Съвета доклад относно следното:- сравнението между разпоредбите относно хуманното отношение към животните в Общността и в страните, които не са държави-членки, които снабдяват Общността,- областта, в която да се получи по-широк международен прием на принципите на хуманно отношение към животните, установени в настоящата директива, и- степента, до която целите на Общността във връзка с хуманното отношение към животните могат да бъдат засегнати в резултат на конкуренцията на страните, които не са държави-членки и които не прилагат еквивалентни стандарти.2. Докладът, посочен в параграф 1, се придружава от всички необходими предложения, които целят да елиминират нарушенията на конкуренцията.Член 91. Когато трябва да бъде следвана процедурата, установена в настоящата директива, въпросът трябва да се отнесе незабавно до Постоянния ветеринарен комитет, създаден с Директива 68/361/ЕИО [10], наричан по-нататък "Комитетът", от неговия председател по негова инициатива, или по молба на държава-членка.2. Представителят на Комисията изпраща на Комитета проект за мерките, които трябва да се вземат. Комитетът представя становище по проекта в рамките на срок, който председателят може да определи в съответствие със спешността на въпроса. Становището се приема с мнозинството, посочено в член 148, параграф 2 от Договора, когато се касае за решения, които се изисква Съветът да приеме по предложение на Комисията. Гласовете на представителите на държавите-членки в рамките на Комитета се претеглят по начина, определен в посочения член. Председателят не гласува.3. а) Комисията приема предвидените мерки, ако те са в съответствие със становището на Комитета.б) Ако предвидените мерки не са в съответствие със становището на Комитета или ако не бъде представено никакво становище, Комисията представя незабавно на Съвета предложение, свързано с мерките, които трябва да се вземат. Съветът взема решение с квалифицирано мнозинство.Ако при изтичането на период от три месеца от датата на неговото сезиране Съветът не предприеме никакво действие, Комисията приема предложените мерки и ги изпълнява незабавно, освен в случаите, когато Съветът е взел с обикновено мнозинство решение срещу посочените мерки.Член 101. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, включително всички санкции, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, не по-късно от 31 декември 1999 г., освен ако Съветът не вземе различно решение в светлината на доклада, посочен в член 8. Държавите-членки информират незабавно Комисията за това.Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Редът и условията на позоваване се определят от държавите-членки.2. Въпреки това след 31 декември 1999 г. държавите-членки могат в съответствие с общите правила на Договора да поддържат или прилагат в рамките на своите територии по-стриктни разпоредби за защита на животните, отглеждани за селскостопански цели, различни от разпоредбите, установени в настоящата директива. Държавите-членки информират Комисията за всички такива мерки.3. Държавите-членки съобщават на Комисията текстовете на основните разпоредби от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.Член 11Настоящата директива влиза в сила в деня на публикуването ѝ в Официален вестник на Европейските общности.Член 12Адресати на настоящата директива са държавите-членки.Съставено в Брюксел на 20 юли 1998 година.За СъветаПредседателW. Molterer[1] ОВ С 156, 23.6.1992 г., стр. 11.[2] ОВ С 337, 21.12.1992 г., стр. 225.[3] ОВ С 332, 16.12.1992 г., стр. 22.[4] ОВ L 323, 17.11.1978 г., стр. 12.[5] ОВ С 76, 23.3.1987 г., стр. 185.[6] Директива 88/166/ЕИО на Съвета от 7 март 1998 г., съобразена с решението на Съда по дело 131-86 (анулиране на Директива 86/113/ЕИО на Съвета от 25 март 1986 г. за формулиране на минималните стандарти за защитата на кокошки носачки, отглеждани в клетки с отопление на батерии (ОВ L 74, 19.3.1988 г., стр. 83).[7] Директива 91/629/ЕИО на Съвета от 19 ноември 1991 г. за определяне на минималните стандарти за защита на телетата (ОВ L 340, 11.12.1991 г., стр. 28). Директива, последно изменена с Директива 97/2/ЕО (ОВ L 25, 28.1.1997 г., стр. 24).[8] Директива 91/630/ЕИО на Съвета от 19 ноември 1991 г. за определяне на минималните изисквания за защита на свинете (ОВ L 340, 11.12.1991 г., стр. 33).[9] ОВ L 224, 18.8.1990 г., стр. 29. Директива, последно изменена с Директива 92/118/ЕИО (ОВ L 62, 15.3.1993 г., стр. 49).[10] ОВ L 255, 18.10.1968 г., стр. 23.--------------------------------------------------19980720ПРИЛОЖЕНИЕПерсонал1. За животните следва да се полага грижа от достатъчен на брой персонал, който да притежава подходящи умения, познания и професионална компетенция.Инспектиране2. Всички животни, отглеждани в системи от домакинствата, в които хуманното отношение към животните зависи от честото отделяне на внимание от страна на човека, се инспектират поне един път на ден. Животните в другите системи се инспектират на интервали, които да са достатъчни за избягване на каквото и да е страдание.3. Трябва да има предвидено достатъчно осветление (неподвижно или преносимо), което да позволи животните да бъдат основно инспектирани по всяко време.4. На всяко животно, което изглежда болно или наранено, трябва незабавно да се обърне подходящо внимание и, когато животното не реагира на тези грижи, да се получи съвет от ветеринарен експерт, колкото може по-бързо. Ако е необходимо болните или наранени животни се изолират в подходящо помещение и, ако това е целесъобразно, със суха удобна постелка.Водене на документация5. Собственикът или гледачът на животните води документация за всяко медицинско лечение, което е било назначено, и за броя на смъртните случаи, открити при всяка инспекция.Когато за други цели се изисква водене на еквивалентна информация, тя също трябва да е достатъчна за целите на настоящата директива.6. Тази документация се води за период от минимум три години и е достъпна за компетентния орган при провеждане на инспекция или когато се поиска за нещо друго.Свобода на движение7. Свободата на движение на всяко животно, с оглед неговия вид и в съответствие с установената практика и научните познания, не трябва да бъде ограничавана по такъв начин, че да предизвика ненужно страдание или нараняване.Когато едно животно бива непрекъснато или редовно завързвано или затваряно, на него трябва да му се предостави подходящо пространство за задоволяване на физиологичните му и етологични нужди, в съответствие с установената практика и научните познания.Сгради и помещения8. Материалите, които трябва да се използват за построяване на помещенията и по-специално за построяването на кошари и оборудване, с които животните могат да влязат в съприкосновение, не трябва да бъдат вредни за животните и трябва да могат да бъдат основно почиствани и дезинфекцирани.9. Помещенията и съоръженията за животните се построяват и поддържат по такъв начин, че да няма остри краища или стърчащи предмети, които биха могли да причинят нараняване на животните.10. Циркулацията на въздуха, нивата на запрашеност, температурата, относителната влажност на въздуха и газовата концентрация трябва да се поддържат в рамките на граници, които да не са вредни за животните.11. Животните, които се отглеждат в сгради, не трябва да бъдат държани нито при постоянна тъмнина, нито да бъдат лишавани от подходящ период на почивка от изкуствената светлина. Когато наличната естествена светлина е недостатъчна, за да отговори на физиологичните и етологични нужди на животните, трябва да се предвиди подходящо изкуствено осветление.Животни, които не се отглеждат в сгради12. За животните, които не се отглеждат в сгради, когато това е необходимо и възможно, се осигурява защита спрямо неблагоприятните атмосферни влияния, от хищници и от рискове за тяхното здраве.Автоматични или механични съоръжения13. Всички автоматични или механични съоръжения, които са от съществено значение за здравето и хуманното отношение към животните, трябва да бъдат инспектирани поне веднъж дневно. Когато бъдат открити дефекти, те трябва да бъдат отстранени незабавно или, ако това не е възможно, да се предприемат необходимите стъпки за защита на здравето и хуманното отношение към животните.Когато здравето и хуманното отношение към животните зависи от система за изкуствено вентилиране, трябва да се предвиди и подходяща система в режим на готовност, за да се гарантира подновяването на въздуха така, че да се съхранят здравето и хуманното отношение към животните, в случай че системата откаже, като се предвиди и алармена система, която да сигнализира за отказа на системата. Алармената система трябва да се тества редовно.Храни, вода и други субстанции14. Животните трябва да бъдат хранени съгласно пълноценна диета, която да е подходяща за тяхната възраст и животинския вид, и която да им се дава в достатъчно количество, за да ги поддържа в добро здраве и да задоволява техните хранителни нужди. Никое животно не трябва да бъде хранено или поено по начин, нито пък съответната храна или течност да съдържат субстанции, които могат да предизвикат ненужно страдание или нараняване.15. Всички животни трябва да имат достъп до храната на интервали, подходящи за техните физиологични нужди.16. Всички животни трябва да имат достъп до достатъчно количество вода или да са в състояние да задоволят нуждите си от поемане на течности по други начини.17. Съоръженията за хранене и поене трябва да бъдат проектирани, конструирани и разположени по такъв начин, че да се сведат до минимум случаите на замърсяване на храната и водата, и евентуалните вредни последици от съперничеството между животните.18. На животните не трябва да бъдат назначавани никакви субстанции, с изключение на тези, които се дават с терапевтични или профилактични цели, или с цел зоотехническо третиране, както е определено в член 1, параграф 2, буква в) от Директива 96/22/ЕИО [1], освен ако в резултат на научни изследвания по отношение на хуманното отношение към животните или въз основа на установената практика не е доказано, че последиците от употребата на тези субстанции не са увреждащи за здравето или доброто състояние на животното.Осакатявания19. Докато бъдат приети специални разпоредби относно осакатяванията в съответствие с процедурата, установена в член 5, и без да се засяга Директива 91/630/ЕИО, се прилагат съответните национални разпоредби в съответствие с общите правила на Договора.Процедури по развъждане20. Не трябва да бъдат практикувани естествено или изкуствено развъждане или процедури по развъждане, които предизвикат или за които съществува вероятност да предизвикат страдание или нараняване на което и да е от съответните животни.Настоящата разпоредба не възпрепятства използването на определени процедури, за които е вероятно да предизвикат минимално или моментно страдание или нараняване, или които биха могли да доведат до необходимост от интервенции, които обаче не биха предизвикали трайно нараняване, в случай че тези процедури са разрешени по силата на националните разпоредби.21. Никое животно не трябва да бъде отглеждано за селскостопански цели, освен ако не може разумно да се очаква въз основа на неговия генотип или фенотип, че животното може да бъде отглеждано, без това да оказва увреждащо влияние за неговото здраве или добро състояние.[1] Директива 96/22/ЕО на Съвета от 29 април 1996 г. относно забрана на употребата в животновъдството на определени вещества с хормонално или тиростатично действие и на бета-агонисти (ОВ L 125, 23.5.1996 г., cтр. 3).--------------------------------------------------


title: Директива 2008/34/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 март 2008 година за изменение на Директива 2002/96/ЕО относно отпадъци от електрическо и електронно оборудване (ОЕЕО) по отношение на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията

text:
               20.3.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 81/65

      ДИРЕКТИВА 2008/34/ЕО НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА

   от 11 март 2008 година
   за изменение на Директива 2002/96/ЕО относно отпадъци от електрическо и електронно оборудване (ОЕЕО) по отношение на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията
   ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 175, параграф 1 от него,
   като взеха предвид предложението на Комисията,
   като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
   след консултации с Комитета на регионите,
   в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора (2),
   като имат предвид, че:

               (1)

               Директива 2002/96/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (3) предвижда приемането на определени мерки в съответствие с Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. за установяване на условията и реда за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (4).

               (2)

               Решение 1999/468/ЕО беше изменено с Решение 2006/512/ЕО, което въведе процедурата по регулиране с контрол, по реда на която да се приемат мерки от общ характер, предназначени да изменят несъществени елементи от основен акт, приет в съответствие с процедурата по член 251 от Договора, включително чрез заличаването на някои от тези елементи или чрез допълването му с нови несъществени елементи.

               (3)

               В съответствие с декларацията на Европейския парламент, Съвета и Комисията (5) относно Решение 2006/512/ЕО, за да бъде процедурата по регулиране с контрол приложима към актове, които са приети в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора, и вече са в сила, те трябва да бъдат приведени в съответствие с приложимите процедури.

               (4)

               На Комисията следва да бъдат предоставени правомощия да адаптира приложенията и да приеме правила за мониторинг на спазването на изискванията. Тъй като тези мерки са от общ характер и са предназначени да изменят несъществени елементи на Директива 2002/96/ЕО, включително чрез допълването ѝ с нови несъществени елементи, те следва да бъдат приети в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, предвидена в член 5а от Решение 1999/468/ЕО.

               (5)

               Тъй като Комисията е установила подробните правила, посочени в член 7, параграф 3 от Директива 2002/96/ЕО посредством Решение 2005/369/ЕО (6), целесъобразно е да се заличи позоваването на 13 август 2004 г. като краен срок.

               (6)

               Следователно Директива 2002/96/ЕО следва да бъде съответно изменена.

               (7)

               Тъй като измененията на Директива 2002/96/ЕО, внесени с настоящата директива, са от технически характер и засягат единствено процедурата на комитета, те не изискват транспониране в националното законодателство на държавите-членки. Следователно не е необходимо приемането на разпоредби в този смисъл,

         ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
   Член 1
   Изменения
   Директива 2002/96/ЕО се изменя, както следва:

               1.

               Член 6, параграф 1, втора алинея се заменя със следното:
               „Приложение II може да бъде изменено с цел да се въведат други технологии за обработка, осигуряващи същото ниво на защита на човешкото здраве и на околната среда. Тези мерки, предназначени да изменят несъществени елементи на настоящата директива, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 14, параграф 3.“

               2.

               Член 7, параграф 3, втора алинея се заменя със следното:
               „Установяват се подробни правила за мониторинг на спазването от страна на държавите-членки на целите, посочени в параграф 2, включително спецификации относно материалите. Тези мерки, предназначени да изменят несъществени елементи на настоящата директива чрез допълването ѝ, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 14, параграф 3.“

               3.

               Член 13 се заменя със следното:
               „Член 13
               Адаптиране към научния и техническия прогрес
               Приемат се всички изменения, които са необходими за адаптирането към научния и техническия прогрес на член 7, параграф 3, приложение IБ (по-специално с оглед на възможното прибавяне на осветителни тела в домакинствата, електрически лампи с нажежаема жичка и фотоволтаични продукти, като соларни панели), приложение II (по-специално като се вземат предвид новите технически разработки за обработване на ОЕЕО) и приложения III и IV. Мерките, предназначени да изменят несъществени елементи на настоящата директива, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 14, параграф 3.
               Преди да се изменят приложенията, Комисията, inter alia, се консултира с производителите на електрическо и електронно оборудване, с тези, които го рециклират, с операторите по обработката и с екологичните организации, както и с асоциациите на работодателите и потребителите.“

               4.

               В член 14 параграф 3 се заменя със следното:
               „3.   При позоваване на настоящия параграф се прилагат член 5а, параграфи 1—4 и член 7 от Решение 1999/468 ЕО, като се вземат предвид разпоредбите на член 8 от него.“

               5.

               В приложение II точка 4 се заменя със следното:

                           „4.

                           Като действа в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 14, параграф 3, Комисията оценява приоритетно дали точките относно платките с печатни схеми на мобилните телефони и течнокристалните дисплеи да бъдат изменени.“

         Член 2
   Влизане в сила
   Настоящата директива влиза в сила в деня след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
   Член 3
   Адресати
   Адресати на настоящата директива са държавите-членки.

      Съставено в Страсбург на 11 март 2008 година.

            За Европейския парламент

            Председател

         H.-G. PÖTTERING

            За Съвета

            Председател

         J. LENARČIČ

      (1)  ОВ C 161, 13.7.2007 г., стр. 45.

      (2)  Становище на Европейския парламент от 11 юли 2007 г. (все още непубликувано в Официален вестник) и Решение на Съвета от 3 март 2008 г.

      (3)  ОВ L 37, 13.2.2003 г., стр. 24. Директива, изменена с Директива 2003/108/ЕО (ОВ L 345, 31.12.2003 г., стp. 106).

      (4)  ОВ L 184, 17.7.1999 г., стp. 23. Решение, изменено с Решение 2006/512/ЕО (ОВ L 200, 22.7.2006 г., стp. 11).

      (5)  ОВ C 255, 21.10.2006 г., стр. 1.

      (6)  Решение 2005/369/ЕО на Комисията от 3 май 2005 г. за установяване на правила за контрол на съответствието в държавите-членки и въвеждане на формати за данни за целите на Директива 2002/96/ЕО (ОВ L 119, 11.5.2005 г., стр. 13).