title: Директива 96/43/EO на Съвета от 26 юни 1996 година за изменение и консолидиране на Директива 85/73/ЕИО с оглед осигуряване финансирането на ветеринарните инспекции и проверки на живи животни и някои животински продукти и за изменение на Директиви 90/675/ЕИО и 91/496/ЕИО

text:
               03/ 19

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               61

         31996L0043

               L 162/1

               ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ

      ДИРЕКТИВА 96/43/EO НА СЪВЕТА

   от 26 юни 1996 година
   за изменение и консолидиране на Директива 85/73/ЕИО с оглед осигуряване финансирането на ветеринарните инспекции и проверки на живи животни и някои животински продукти и за изменение на Директиви 90/675/ЕИО и 91/496/ЕИО
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално член 43 от него,
   като взе предвид предложението на Комисията (1),
   като взе предвид становището на Европейския парламент (2),
   като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (3),
   като има предвид, че в списъка с продукти в приложение II към Договора са включени живи животни и животински продукти; като има предвид, че тези живи животни и животински продукти представляват източник на доходи за част от населението, заето в селското стопанство;
   като има предвид, че Директива 85/73/ЕИО на Съвета от 29 януари 1985 г. относно финансирането на ветеринарните инспекции и проверки на животинските продукти, посочени в приложение А към Директива 89/662/ЕИО и в Директива 90/675/ЕИО (4), определи принципите за събиране на такси за тези проверки;
   като има предвид, че Директива 90/425/ЕИО на Съвета от 26 юни 1990 г. относно ветеринарните и зоотехническите проверки, приложими при търговията в Общността с определени видове живи животни и продукти с оглед завършване изграждането на вътрешния пазар (5), определя по-специално изискванията за ветеринарни проверки, които трябва да се извършват в държавата-членка на изпращане за живи животни и някои животински продукти;
   като има предвид, че Директива 90/675/ЕИО на Съвета от 10 декември 1990 г. за определяне на принципите относно организацията на ветеринарните проверки на продукти, въведени в Общността от трети страни (6) и Директива 91/496/ЕИО на Съвета от 15 юли 1991 г. за установяване на принципите относно организация на ветеринарните проверки на животни, въведени в Общността от трети страни, и относно изменение на Директиви 89/662/ЕИО, 90/425/ЕИО и 90/675/ЕИО (7) определят по-специално изискванията за документни, идентификационни и физически проверки, които трябва да се извършват за животните от трети страни;
   като има предвид, че финансирането на тези инспекции и здравни проверки е различно в различните държави-членки и се извършва по-специално чрез събиране на такси, които могат да варират; като има предвид, че такива разлики могат да повлияят на условията на конкуренция между продукти, които в по-голямата си част не са обхванати от общата организация на пазара;
   като има предвид, че в случая на живи животни, влизащи в Общността от трети страни, налагането на различни такси на операторите може да доведе до смущения на търговията;
   като има предвид, че за да се поправи това положение, трябва да се приеме разпоредба за хармонизирани правила относно финансирането на такива инспекции и проверки;
   като има предвид, че публичните власти отговарят за извършването на такива инспекции и проверки; като има предвид обаче, че трябва да се създаде разпоредба операторите да плащат вноска с оглед финансирането на тези инспекции и проверки;
   като има предвид, че Директиви 90/675/ЕИО и 91/496/ЕИО трябва да се променят, за да се вземат предвид тези принципи;
   като има предвид, че е необходимо да се предвиди финансирането на проверките, определени в Директива 96/23/ЕО на Съвета от 29 април 1996 г. относно мерките за контрол върху определени вещества и остатъците от тях в живите животни и продуктите от животински произход и за отмяна на Директиви 85/358/ЕИО и 86/469/ЕИО и Решения 89/187/ЕИО и 91/664/ЕИО (8);
   като има предвид, че трябва да се направят технически промени на съществуващите приложения към Директива 85/73/ЕИО, за да се вземе предвид натрупаният опит;
   като има предвид, че за продукти от животински произход, различни от месо, посочени в Директиви 64/433/ЕИО (9), 71/118/ЕИО (10) и 72/462/ЕИО (11), необходимите подробни правила за финансирането на ветеринарни инспекции все още трябва да бъдат определени;
   като има предвид, че за да се гарантира ефективното функциониране на инспекционната система за рибни продукти и за да се избегне нарушаването на правилата на конкуренцията в този сектор, такива подробни правила трябва да бъдат определени за рибните продукти, обхванати в Директива 91/493/ЕИО на Съвета от 22 юли 1991 г. за определяне на здравните изисквания за производството и пускането на пазара на рибни продукти (12);
   като има предвид, че предложените подробни правила отчитат специфичният характер на рибните продукти, естеството на проверките, предвидени в Директива 91/493/ЕИО, и важността да се определят общностни такси по отношение на правилата на конкуренция;
   като има предвид, че тези разпоредби не следва да включват рибни продукти, чието пускане на пазара не е обхванато от правилата, определени в Директива 91/493/ЕИО;
   като има предвид, че за продукти от животински произход от трети страни трябва да се направи връзка с датата, от която трябва да се сключат споразуменията за еквивалентност на ветеринарните гаранции,
   ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
   Член 1
   Заглавието, членовете и приложенията към Директива 85/73/ЕИО се заменят с текста, посочен в приложението към настоящата директива.
   Член 2
   1.   В член 3, ii) от Директива 90/675/ЕИО текстът „предвидени в Директива 96/23/ЕО (13)“ се добавя в първия ред след „ii) че ветеринарните проверки“ и преди „… са платени и че …“.
   2.   Член 15 от Директива 91/496/ЕИО се чете, както следва:

      „Член 15
      Държавите-членки събират такса за ветеринарни и здравни проверки при вноса на животни, посочени в настоящата директива, в съответствие с Директива 96/23/ЕО (14).

   Член 3
   Преди 1 януари 1999 г. Съветът преразглежда настоящата директива въз основа на доклад от Комисията, заедно с предложения, ако са необходими.
   Член 4
   1.   Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с:

               i)

               разпоредбите на член 7 и глава I, точка 1, буква д) от приложение А до 1 юли 1996 г.;

               ii)

               разпоредбите на глава II, глава III, раздел II от приложение А и глава II от приложение В до 1 януари 1997 г.;

               iii)

               другите изменения до 1 юли 1997 г.

         Държавите-членки разполагат с допълнителен период, който може да се удължи до 1 юли 1999 г., в рамките на който да се съобразят с разпоредбите на глава III, раздел I от приложение А.
   Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
   2.   Държавите-членки предоставят на Комисията текста на основните разпоредби от националното законодателство, които приемат в областта, уредена с настоящата директива.
   Член 5
   Настоящата директива влиза в сила в деня на публикуването ѝ в Официален вестник на Европейските общности.
   Член 6
   Адресати на настоящата директива са държавите-членки.

      Съставено в Люксембург на 26 юни 1996 година.

            За Съвета

            Председател

         M. PINTO

      (1)  ОВ С 219, 3.8.1993 г., стр. 15.

      (2)  ОВ С 315, 22.11.1993 г., стр. 630.

      (3)  ОВ С 34, 2.4.1994 г., стр. 23.

      (4)  ОВ L 32, 5.2.1985 г., стр. 14. Директива, последно изменена с Директива 96/17/ЕО (ОВ L 78, 28.3.1996 г., стр. 30).

      (5)  ОВ L 224, 18.8.1990 г., стр. 29. Директива, последно изменена с Директива 92/118/ЕИО (ОВ L 62, 15.3.1993 г., стр. 49).

      (6)  ОВ L 373, 31.12.1990 г., стр. 1. Директива, последно изменена с Директива 95/52/ЕО (ОВ L 265, 8.11.1995 г., стр. 16).

      (7)  ОВ L 268, 24.9.1991 г., стр. 56. Директива, последно изменена с Директива 92/438/ЕИО (ОВ L 243, 25.8.1992 г., стр. 27).

      (8)  ОВ С 125, 23.5.1996 г., стр. 10.

      (9)  ОВ L 121, 29.7.1964 г., стр. 2012/64. Директива, последно изменена с Директива 92/5/ЕИО (ОВ L 57, 2.3.1992 г., стр. 1).

      (10)  ОВ L 55, 8.3.1971 г., стр. 23. Директива, последно изменена с Директива 92/116/ЕИО (ОВ L 62, 15.3.1993 г., стр. 1).

      (11)  ОВ L 302, 31.12.1972 г., стр. 28. Директива, последно изменена с Регламент (ЕИО) 1601/92 (ОВ L 173, 27.6.1992 г., стр. 13).

      (12)  ОВ L 268, 24.9.1991 г., стр. 15.

      (13)  ОВ L 125, 23.5.1996 г., стр. 10.

      (14)  ОВ L 125, 23.5.1996 г., стр. 10.“
   ПРИЛОЖЕНИЕ

         ДИРЕКТИВА 85/73/ЕИО НА СЪВЕТА

      от 29 януари 1985 година
      относно финансирането на ветеринарните инспекции и проверки, посочени в Директиви 89/662/ЕИО, 90/425/ЕИО, 90/675/ЕИО и 91/496/ЕИО
      (изменена и консолидирана)
      Член 1
      Държавите-членки гарантират в съответствие с разпоредбите, определени в приложение А, че се събира такса на Общността, която покрива разходите, извършени при инспекциите и проверките на продуктите, изброени в същото приложение, включително и тези за гарантиране на защитата на животните в кланиците, съобразно изискванията на Директива 93/119/ЕИО.
      Член 2
      Държавите-членки гарантират в съответствие с разпоредбите, определени в приложение Б, че се събира такса на Общността, която покрива разходите, извършени при инспекциите и проверките, предвидени в Директива 96/23/ЕО (1).
      Член 3
      Държавите-членки гарантират в съответствие с разпоредбите, определени в приложение В, че се събира такса на Общността, която покрива разходите, извършени при инспекциите и проверките на живите животни, предвидени в същото приложение.
      Член 4
      1.   Докато се приемат разпоредбите, регулиращи таксите на Общността, държавите-членки осигуряват финансирането на инспекциите и проверките, които не са включени в членове 1, 2 и 3.
      2.   За целите на параграф 1 държавите-членки могат да събират национални такси в съответствие с принципите, приети за таксите на Общността.
      Член 5
      1.   Таксите на Общността се определят по такъв начин, че покриват разходите на компетентния орган по отношение на:

                  —

                  разходи за заплати и социално осигуряване, свързани с инспекционната служба,

                  —

                  административни разходи, извършени при провеждането на инспекциите и проверките, които може да включват разходи за вътрешно обучение на инспекторите,

            за проверките и инспекциите, посочени в членове 1, 2 и 3.
      2.   Не се разрешава пряко или непряко възстановяване на таксите, предвидени в настоящата директива. Евентуалното прилагане от държава-членка на фиксираната средна стойност, предвидено в приложения А, Б и В, не се счита за непряко възстановяване при оценката на индивидуални случаи.
      3.   Държавите-членки имат право да събират сума, надвишаваща таксите на Общността, при условие че общата сума за таксите, събирани от всяка държава-членка, не надвишава реалните разходи по инспекцията.
      4.   Независимо от избора на орган, оправомощен да събира таксите за Общността, тези такси заменят всички други здравни такси , събирани от националните, регионалните или местните органи на държавите-членки, за инспекциите и проверките, посочени в членове 1, 2 и 3, и тяхното сертифициране.
      Настоящата директива не възпрепятства възможността държавите-членки да събират такси за борба с епизоотични и ензоотични болести.
      Член 6
      1.   Държавите-членки редовно съобщават на Комисията

                  —

                  данни за разпределението и използването на таксите на Общността; те трябва да могат да обосноват своите начини на изчисление,

                  —

                  приетите обменни курсове за всяка година в съответствие с член 7,

                  —

                  мястото или местата, където се събират таксите на Общността, като предоставят обяснения, ако е необходимо.

            2.   Като част от проверките на място, които се извършват от Комисията, тя може, в сътрудничество с компетентните национални органи, да удостовери дали се прилагат разпоредбите на настоящата директива.
      3.   Когато някоя държава-членка счита, че проверките в друга държава-членка не се извършват задоволително и че таксите, предвидени в настоящата директива, не покриват разходите за проверките или не ги покриват по адекватен начин, тя може да прибегне до съответните разпоредби на Директива 89/608/ЕИО, и по-специално членове 10 и 11 от нея.
      Член 7
      1.   Курсовете за обмен в национална валута на сумите в екю, посочени в настоящата директива, са тези, които се публикуват годишно в първия работен ден през септември в серия С на Официален вестник на Европейските общности.
      Курсовете се прилагат от 1 януари на следващата година.
      2.   Чрез дерогация от параграф 1:

                  —

                  за 1994 г. държавите-членки използват обменния курс към 1 септември 1992 г.,

                  —

                  за годините от 1995 до 1998 г., държавите-членки използват средната стойност на обменните курсове, публикувани в съответствие с параграф 1 за предходните три години.

            Член 8
      Като действа по предложение на Комисията с квалифицирано мнозинство, Съветът може да измени приложения А, Б и В към настоящата директива, по-специално с оглед установяването на фиксирани нива за таксите на Общността, като определя подробни правила за тяхното прилагане и предвижда изключения.
      Член 9
      1.   Република Гърция има право да дерогира принципите, определени в настоящата директива, когато поради географски характеристики разходите за събиране на такса в географски отдалечени райони са по-големи от прихода от таксата.
      Гръцките власти информират Комисията за териториалния обхват на предоставената дерогация.
      Тази информация се придружава от необходимите обяснения.
      2.   В случаите на най-отдалечени райони, и други държави-членки могат да получат право, в съответствие с процедурата, определена в член 18 от Директива 89/662/ЕИО, да се ползват от същите дерогации.

      ПРИЛОЖЕНИЕ А
      ГЛАВА I
      Такси за месо, предмет на Директиви 64/433/ЕИО, 71/118/ЕИО, 91/495/ЕИО и 92/45/ЕИО
      Таксата, посочена в член 1, се фиксира в съответствие с член 5, параграф 1, както следва:
      1.   Без да се засягат точки 4 и 5, държавите-членки събират за инспекционни разходи за клане следните фиксирани суми:

                  а)

                  говеждо и телешко:

                              —

                              възрастни говеда: 4,5 ECU на животно,

                              —

                              млади говеда: 2,5 ECU на животно;

                  б)

                  еднокопитни животни: 4,4 ECU на животно;

                  в)

                  свинско месо: тегло на заклани и почистени животни

                              —

                              за по-малко от 25 kg: 0,5 ECU на животно,

                              —

                              за 25 kg и повече: 1,30 ECU на животно;

                  г)

                  овче и козе месо: тегло на заклани и почистени животни

                              —

                              за по-малко от 12 kg: 0,175 ECU на животно,

                              —

                              между 12 и 18 kg: 0,35 ECU на животно;

                              —

                              над 18 kg: 0,5 ECU на животно;

                  д)

                  птиче месо:

                              i)

                              или фиксирана сума, както следва:

                                          —

                                          за бройлери, други млади птици за угояване с тегло по-малко от 2 kg и за бракувани кокошки: 0,01 ECU на животно,

                                          —

                                          други млади птици за угояване с тегло на заклани и почистени животни 2 kg или повече: 0,02 ECU на животно,

                                          —

                                          други тежки възрастни птици с тегло 5 kg и повече: 0,04 ECU на животно;

                              ii)

                              или когато държавата-членка реши да не прави разлика между категориите птиче месо, както в i): 0,03 ECU на птица;

                  е)

                  заешко месо и месо от дребен пернат или земен дивеч:

                              —

                              за зайци и дребен пернат и космат дивеч, фиксираните суми, определени в буква д);

                              —

                              за следните земни бозайници:

                                          —

                                          диви глигани: сумите, определени в буква в), като се увеличават, ако са недостатъчни да се покрие този разход, разходът за трихиниоскопичния преглед, предвиден в Директива 92/45/ЕИО,

                                          —

                                          преживни: сумите, определени в буква г).

            2.   Проверките и инспекциите, свързани с операциите по разфасоване, посочени, inter alia, в член 3, параграф 1, буква Б от Директива 64/433/ЕИО и член 3, параграф 1, буква Б от Директива 71/118/ЕИО, трябва да бъдат обхванати

                  а)

                  или от фиксирана сума, като се прибави фиксираната сума от 3 ECU на тон за месо, влизащо в транжорна.
                  Тази сума се прибавя към сумите, посочени в точка 1 по-горе;

                  б)

                  или като се таксуват реалните разходи по инспекцията на изработен час.

            Когато разфасоването се извършва в предприятието, в което се получава месото, сумите, постановени в първата алинея, се намаляват до максимум 55 %.
      Държавите-членки, които изберат да събират такси за изработен час, трябва да могат да докажат пред Комисията, че реалните разходи не могат да се покрият чрез събиране на таксите съгласно буква а).
      3.   Държавите-членки трябва да събират сума, съответстваща на реалните разходи, необходими за проверки и инспекции на месо, което се съхранява съгласно, inter alia, член 3, параграф 1, буква Г от Директива 64/433/ЕИО и член 3, параграф 1, буква В от Директива 71/118/ЕИО.
      Подробните правила за прилагането на настоящата точка могат да се определят посредством процедурата, предвидена в член 16 от Директива 64/433/ЕИО или член 21 от Директива 71/118/ЕИО, по-специално с оглед регламентирането по отношение на случаите на интервенционно месо и месо, подлежащо на краткотрайно съхранение в последователни хладилни складове.
      4.   За да покрият повишени разходи, държавите-членки могат:

                  а)

                  или да увеличат фиксираните суми за таксите, определени в точка 1 и точка 2, буква а) за отделни предприятия.
                  Отделно от постановеното в точка 5, буква а), условията, които трябва да са налице, могат да бъдат следните:

                              —

                              по-високи инспекционни разходи поради някаква особена липса на еднаквост на животните за клане от гледна точка на възраст, размер, тегло и здравословно състояние,

                              —

                              по-дълго изчакване и други непродуктивни периоди за инспекционния персонал поради неадекватно предварително планиране от предприятието, доставящо животните, или технически неизправности и проблеми, например в по-стари предприятия,

                              —

                              чести забавяния в процеса на клане, например в резултат на недостатъчен персонал и оттам недостатъчна заетост на инспекционния персонал,

                              —

                              по-високи разходи поради специално време на пътуване,

                              —

                              повече време, необходимо за инспекции, поради често променящи се периоди на клане извън контрола на инспекционния персонал,

                              —

                              чести прекъсвания на процеса на клане за спазване на хигиенни и дезинфекционни изисквания,

                              —

                              инспекции на животни, които по молба на собственика са заклани извън нормалните часове за клане.

                        Стойността на увеличенията на централното фиксирано ниво на таксите зависи от нивото на разходите, които трябва да се покрият;

                  б)

                  или да съберат специална такса, покриваща реалните разходи.

            5.   Държавите-членки, в които разходите за заплати, структурата на предприятията и връзката между ветеринарни лекари и инспектори се различават от средната стойност на Общността, взета за основа на изчисленията на фиксираните суми, определени в точка 1 и точка 2, буква а), могат по изключение да ги намалят, за да посрещнат реалните разходи по инспекцията:

                  а)

                  по принцип там, където има значителни разлики в разходите за живот и за заплати;

                  б)

                  за отделни предприятия, в които са налице следните условия:

                              —

                              има минимална дневна бройка за клане, даваща възможност за предварително планиране на разпределението на съответния инспекционен персонал,

                              —

                              броят на закланите животни е постоянен, така че доставките на животни могат да се планират предварително, като по този начин се дава възможност инспекционният персонал да се използва рационално,

                              —

                              има стриктна организация и планиране в предприятието, както и бързо темпо на клане, което позволява оптималното използване на инспекционния персонал,

                              —

                              няма изчакване и други непродуктивни периоди за инспекционния персонал,

                              —

                              животните за клане са възможно най-еднакви по възраст, размер, тегло и здравословно състояние.

                        Прилагането на тези изключения не следва никога да води до повече от 55 % от нивата, посочени в точка 1 и точка 2, буква а).

                  а)

                  Таксите, посочени в точки 1, 2 и 3, трябва да се събират, според случая, в кланицата, предприятието за разфасоване или хладилния склад. Те се заплащат от оператора или собственика, извършващ горепосочените операции, който обаче може да прехвърли таксата за конкретната операция на физическото или юридическото лице, за чиято сметка се извършва операцията. Когато се извършва здравна инспекция на живи птици във фермата на произход, в съответствие с Директива 71/118/ЕИО, сума, равняваща се на максимум 20 % от фиксираните суми, определени в точка 1, буква д), може да се събере от фермата на произход.

                  б)

                  Чрез дерогация от понятието за място на събиране на таксата, посочено в първото изречение на буква а), за предприятия, извършващи повече от една операция и за производствени вериги, обхващащи повече от една операция, държавите-членки могат да събират обща такса, включваща различните суми едновременно и на едно и също място.

                  в)

                  Ако таксата, събрана от кланица, покрива всички инспекционни разходи, посочени в буква а), държавата-членка не събира такси от предприятието за разфасоване или хладилния склад.

            ГЛАВА II
      Такси за месо, предмет на Директива 72/462/ЕИО, глава III от Директива 71/118/ЕИО, глава III от Директива 92/45/ЕИО и глава 11 от приложение I към Директива 92/118/ЕИО
      1.   Таксата, посочена в член 1, се определя на минимално фиксирано ниво от 5 ECU на тон (с кокалите), с минимална сума от 30 ECU на пратка.
      Държавите-членки могат, въпреки това, да увеличат тази сума, за да посрещнат реалните разходи.
      2.   При внос от някоя от третите страни, които, считано от 20 февруари 1995 г., са започнали преговори с Европейския съюз за сключване на цялостно споразумение относно еквивалентността на ветеринарните гаранции (здраве на животните и обществено здраве) на базата на принципа за реципрочно третиране и с които е сключено споразумение преди 31 декември 1996 г., държавите-членки могат да запазят това намалено ниво на таксите до 30 юни 1997 г.
      Размерът на таксата, начислявана върху вноса от някоя от третите страни, посочени в параграф 1, се фиксира след сключването на цялостно споразумение относно еквивалентността със съответната трета страна по процедурата, посочена в параграф 3, като се взимат предвид следните принципи:

                  —

                  честотата на проверките,

                  —

                  нивото на таксата, прилагана от съответната трета страна върху вноса от Европейския съюз,

                  —

                  премахването на други такси, събирани от третата страна като задължително депозиране или събиране на здравни гаранции.

            3.   Когато решенията, предвидени в член 8, параграф 3 от Директива 90/675/ЕИО, се приемат и в съответствие със същата процедура, сумите, посочени в точка 1, се коригират с оглед намалената честота на проверки, за която е взето решение.
      Когато взима тези решения, Комисията взима предвид по-специално гаранциите, дадени от третите страни, по отношение на приемането на принципа на регионализация и други принципи на Общността.
      4.   Таксата, посочена в точка 1, се заплаща от вносителя или неговия митнически агент и се събира в митническата служба, отговаряща за граничния инспекционен пункт, или направо в инспекционния пункт.
      5.   Държавите-членки могат да заделят част от средствата, получени от таксите, предвидени в настоящата глава за здравен фонд на солидарност, предназначен да укрепи ветеринарните служби, за да им позволи да реагират по-ефективно при появяването на екзотични болести.
      ГЛАВА III
      Такси за рибни продукти, предмет на Директива 91/493/ЕИО
      Раздел I
      Рибни продукти, попадащи в глава I от Директива 91/493/ЕИО
      Таксата, посочена в член 1, се фиксира съгласно член 5, параграф 1, както следва:

                  а)

                  Държавите-членки събират такса за инспекционни разходи, свързани с официалните проверки, предвидени в глава V, точка II от приложението към Директива 91/493/ЕИО;

                  б)

                  таксата, предвидена в буква а), се фиксира на 1 ECU за тон рибни продукти за първите 50 тона и 0,5 ECU за тон след това. Тя се събира по време на първото пускане на пазара, освен ако вече не е събрана при товаренето, и при всички случаи се събира от първия купувач. Държавите-членки могат да създадат система, позволяваща натрупване на количества рибни продукти за даден период и режим на централизирано събиране при първата продажба;

                  в)

                  чрез дерогация от буква б) таксите, събирани за видовете, посочени в приложение II към Регламент (ЕИО) № 3703/85 на Комисията, не трябва да надвишават 50 ECU на разтоварена пратка, ако реалните разходи не надвишават тази сума;

                  г)

                  събирането на таксата, предвидена в буква а), не пречи на събирането на таксата, предвидена в точка 2, в случай на последващо преработване на рибните продукти, без да се засяга точка 7, буква б).

                  а)

                  Държавите-членки събират такса за инспекционни разходи, свързани по-специално с официалните проверки, извършени съобразно глава V, точка I от приложението към Директива 91/493/ЕИО и официалните проверки, предвидени в точка II от същата глава 5.

                  б)

                  Таксата, предвидена в буква а), се фиксира на 1 ECU и се начислява за всеки тон рибни продукти, които постъпват в предприятие за приготвяне и/или преработка или които идват от кораб фабрика.
                  Освен това, в случай на инспекция на кораб фабрика в чужбина, държавите-членки събират реално направения разход по направената инспекция.

                  в)

                  По искане на държава-членка, придружено от необходимите подкрепящи документи, може да се фиксира по-ниско ниво на такси за видовете, посочени в точка 1, буква в), съгласно процедурата, предвидена в член 18 от Директива 89/662/ЕИО.

                  а)

                  Когато след подробно разглеждане на разходите за проверките, посочени в точка 1, буква а), за даден продукт на нейната територия, държавата-членка счита, че реалните разходи не могат да се покрият чрез събиране на такси в съответствие с точка 1, буква б), тя има право да определи режим за събиране на такси на изработен час за този продукт.

                  б)

                  Когато след подробно разглеждане на разходите за проверките, посочени в точка 2, буква а), за даден продукт на нейната територия, държавата-членка счита, че реалните разходи не могат да се покрият чрез събиране на такси в съответствие с точка 2, буква б) в определено предприятие, тя има право да установи режим за събиране на такси на изработен час за предприятия, опериращи с този продукт.
                  Държавите-членки, които изберат да събират такси за изработен час, трябва да могат да докажат пред Комисията, че реалните разходи не могат да се покрият чрез таксите съгласно точка 1, буква б) и точка 2, буква б).

                  а)

                  Държавите-членки имат право да намалят стойността на таксата, предвидена в точка 1, буква б), когато проверките, предвидени в точка 1, са улеснени от факта, че:

                              —

                              рибите са степенувани по размер и/или колко са пресни съобразно Регламенти (ЕИО) № 103/76 и № 104/76 или признати в съответствие с националните правила, и/или

                              —

                              операциите по първата продажва са групирани заедно, по-специално на рибен търг или пазар на едро.

                        При никакви условия прилагането на горните разпоредби не може да доведе до намаления повече от 55 %.
                  По молба на държавата-членка, придружена с необходимите подкрепящи документи, може да се вземе решение за допълнително намаление съгласно процедурата, предвидена в член 18 от Директива 89/662/ЕИО.

                  б)

                  Държавите-членки имат право да намалят размера на таксата, предвидена в точка 2, когато:

                              —

                              приготвянето или преработката се извършва в същия обект, в който се извършва и първата продажба или преработка, и/или

                              —

                              в дадено предприятие условията на опериране и гаранциите за проверките, извършвани от самото предприятие, са такива, че изискванията за инспекционния персонал могат да се намалят.

                        При никакви условия прилагането на горните разпоредби не може да доведе до намаления от повече от 55 %.
                  По молба на държавата-членка, придружена с необходимите подкрепящи документи, може да се вземе решение за допълнително намаление съгласно процедурата, предвидена в член 18 от Директива 89/662/ЕИО.

            5.   Държавите-членки събират сума, съответстваща на реалните разходи за проверки на рибни продукти в предприятия, които само охлаждат, замразяват, пакетират или съхраняват. Въпреки това, ако таксата, събирана съгласно точки 1 и 2, покрива всички инспекционни разходи, свързани с проверките, предвидени в глава 5 от приложението към Директива 91/493/ЕИО, държавите-членки не събират таксата, посочена в настоящата точка.

                  а)

                  Таксите, предвидени в точки 2 и 5, се заплащат от оператора или собственика на предприятието, извършващи горепосочените операции, като те обаче могат да прехвърлят таксата за съответната операция на физическото или юридическото лице, за чиято сметка се извършва операцията.

                  б)

                  За рибни продукти, предназначени за последващо приготвяне и/или преработка на тяхна територия, държавите-членки могат да събират обща такса, включваща различни суми едновременно и на едно и също място.
                  Държавите-членки, които желаят да се възползват от тази възможност, трябва да уведомят Комисията преди това.

            7.   Държавите-членки установяват система по места, чрез която да проверяват дали таксите, предвидени в настоящата глава, са изплатени от съответните оператори.
      По-специално държавите-членки гарантират съгласно националните си правила, че операторите получават писмени удостоверения или някакво друго доказателство за индивидуално или общо плащане или ордер за плащане на таксите, предвидени в точка 1, буква а) от настоящата глава, освен ако рибните продукти не са предназначени за приготвяне или преработка в рамките на територията на държавата-членка, където са разтоварени, и при условие че пълната сума на таксата се заплаща в предприятието за преработка или приготвяне.
      Ако е необходимо, се приемат подробни правила на прилагане в съответствие с процедурата, предвидена в член 18 от Директива 89/662/ЕИО.
      Държавите-членки информират Комисията за това.
      8.   Като се отчитат структурните дерогации, предоставени на Финландия и Швеция в контекста на общата организация на пазарите съгласно Регламент (ЕИО) № 3759/92, и без да се засяга спазването на нивата на таксите, предвидени в настоящия раздел, Финландия и Швеция могат в съответствие с процедурата, предвидена в член 18 от Директива 89/662/ЕИО, да получат право, въз основа на подходяща подкрепяща документация, да прилагат алтернативен начин на събиране, докато се изясни резултатът от преразглеждането, предвидено в член 3 от Директива 96/43/ЕО.
      Раздел II
      Рибни продукти, попадащи в глава II от Директива 91/493/ЕИО
      1.   За рибните продукти, посочени в член 10, втори параграф от Директива 91/493/ЕИО, се прилагат разпоредбите, определени в раздел I, точка 1 от настоящото приложение.
      Държавите-членки събират и допълнителна сума, която да покрива инспекционните разходи, съпровождащи този тип плавателни съдове, и разтоварването, с минимум 1 ECU на разтоварен тон.
      2.   За рибните продукти, различни от посочените в точка 1, тоест всички рибни продукти, които трябва да преминат през гранични инспекционни пунктове, таксата, предвидена в член 1, се определя в съответствие с член 5, параграф 1 на минималното фиксирано ниво от 5 ECU за тон, с минимум от 30 ECU за партида, въпреки че над 100 тона минималната фиксирана сума от 5 ECU се намалява до:

                  —

                  1,5 ECU на допълнителен тон за рибни продукти, които не са преминали през друга обработка освен изкормване;

                  —

                  2,5 ECU на допълнителен тон за други рибни продукти.

            3.   Когато се приемат решенията, предвидени в член 8, параграф 3 от Директива 90/675/ЕИО и в съответствие със същата процедура, сумите, посочени в точка 2, се коригират с оглед намалената честота на проверките, за която е взето решение.
      Когато се взимат тези решения, Комисията взима предвид по-специално гаранциите, дадени от третите страни, по отношение на приемането на принципите на регионализация, еквивалентност, реципрочност и други принципи на Общността, по-специално когато третите страни са включени в цялостно споразумение с Общността относно еквивалентността на ветеринарните гаранции (здраве на животните и обществено здраве).
      При никакви обстоятелства прилагането на това вариране не може да доведе до такси, които са по-ниски от сумите, събирани съгласно раздел I, точка 1, буква б) и точка 2, буква б) за продукти, разтоварени от плавателни съдове, плаващи под флагове на Общността.
      Събирането на тази такса не пречи на събирането на таксата, предвидена в точка 2, буква б) от глава I в случай на по-нататъшна преработка.
      За целите на прилагането на настоящата глава държавите-членки прилагат таксите, предвидени в раздел I, за вносни стоки, разтоварени от плавателни съдове, плаващи под флага на Гренландия.
      4.   Държавите-членки могат да дерогират точка 2, като повишат таксите до нивото на реалните разходи.
      5.   Таксата, предвидена в точка 2, се заплаща от вносителя или неговия митнически агент и се събира в митническата служба, отговаряща за граничния инспекционен пункт, или направо в граничния инспекционен пункт.
      6.   Държавите-членки имат право да прилагат до 31 декември 1999 г. таксите, предвидени в раздел I, за вносни продукти, разтоварени от рибни съдове, принадлежащи на съвместни предприятия, регистрирани в съответствие със съответните разпоредби на Общността.

      ПРИЛОЖЕНИЕ Б
      ТАКСИ, ПРЕДНАЗНАЧЕНИ ДА ГАРАНТИРАТ, ЧЕ СЕ ИЗВЪРШВАТ ПРОВЕРКИТЕ НА ЖИВИ ЖИВОТНИ И ПРОДУКТИ ОТ ЖИВОТИНСКИ ПРОИЗХОД, ПРЕДВИДЕНИ В ДИРЕКТИВА 96/23/ЕИО
      1.   Таксата, посочена в член 2, се фиксира, както следва:

                  а)

                  за живи животни за клане и за месо, включени в глава I от приложение А: 1,35 ECU за тон заклано месо;

                  б)

                  за продукти от аквакултури, включени в глава III от приложение А: 0,02 ECU за тон търгуван продукт;

                  в)

                  за мляко и млечни продукти: 0,02 ECU за 1 000 литра сурово мляко;

                  г)

                  за яйчени продукти: сумата, съответстваща на реалния разход по контрола;

                  д)

                  за мед: държавите-членки могат да събират сума, покриваща реалния разход по инспекцията или контрола.

            2.   Съобразно нивата, фиксирани в точка 1, държавите-членки могат да изберат един от следните режими:

                  а)

                  таксата, посочена в точка 1, се събира изцяло в предприятието, формиращо част от производствената верига:

                              —

                              кланицата за таксата, предвидена в точка 1, буква а),

                              —

                              предприятието, извършващо приготвянето и/или преработката за таксата, предвидена в точка 1, буква б),

                              —

                              предприятие за събиране на сурово мляко за таксата, предвидена в точка 1, буква в);

                  б)

                  част от таксата, предвидена в точка 1, се събира на всеки етап от производствената верига, включително в периода на отглеждане, съобразно критериите, които трябва да се определят от държавите-членки.

            3.   Таксата, посочена в точка 1, се заплаща от оператора или собственика на предприятието или предприятията, който обаче може да прехвърли таксата за съответната операция на физическото или юридическото лице, за чиято сметка се извършва операцията.

      ПРИЛОЖЕНИЕ В
      ТАКСИ, СЪБИРАНИ ЗА ЖИВИ ЖИВОТНИ
      ГЛАВА I
      Живи животни и продукти от животински произход, посочени в Директива 90/425/ЕИО
      1.   За да се финансират проверките при произхода, трябва да се събира такса.
      2.   Обхватът и нивото на таксата, подробните правила за нейното прилагане, включващи по-специално определянето на тези, които са отговорни за плащането, и всякакви изключения, се определят в съответствие с процедурата в член 8.
      ГЛАВА II
      Живи животни, предназначени за внос, посочени в Директива 91/496/ЕИО
      1.   Таксата, посочена в член 3, се определя:

                  а)

                  за животни от видовете, посочени в глава I от приложение А, на фиксираната сума от 5 ECU на тон живо тегло с минимална сума от 30 ECU за партида;

                  б)

                  за животни от други видове — на реалния разход за инспекция, изразен или за животно, или за внесен тон, с минимална сума от 30 ECU за партида, при положение че този минимум не се прилага за вноса на видовете, посочени в Решение 92/432/ЕИО на Комисията.

            Държавите-членки обаче могат чрез дерогация да увеличат тези суми до нивото на реалните разходи.
      2.   При внос от някоя от третите страни, които, считано от 20 февруари 1995 г., са започнали преговори с Европейския съюз за сключване на цялостно споразумение относно еквивалентността на ветеринарните гаранции (здраве на животните и обществено здраве) на базата на принципа на реципрочно третиране и с които е сключено споразумение преди 31 декември 1996 г., държавите-членки могат да запазят това намалено ниво на таксите до 30 юни 1997 г.
      Размерът на таксата, начисляван върху вноса от някоя от третите страни, посочени в параграф 1, се фиксира в цялостното споразумение относно еквивалентността със съответната трета страна, като се взимат предвид следните принципи:

                  —

                  честотата на проверките,

                  —

                  нивото на таксата, прилагана от съответната трета страна върху вноса от Европейския съюз,

                  —

                  премахването на други такси, събирани от третата страна като задължително депозиране или събиране на здравни гаранции.

            3.   Таксата съгласно точка 1 се заплаща от вносителя или неговия митнически агент и се събира в митническата служба, отговаряща за граничния инспекционен пункт, или направо в граничния инспекционен пункт.
      4.   По искане на държава-членка, придружено с необходимите подкрепящи документи, и в съответствие с процедурата, предвидена в член 18 от Директива 89/662/ЕИО, може да се прилага по-ниско ниво на такси за внос от някои трети страни.
      5.   Държавите-членки могат да заделят част от средствата, получени от таксите, предвидени в настоящата глава, за здравен фонд на солидарност, предназначен да укрепи ветеринарните служби, за да им позволи да реагират по-ефективно при появяването на екзотични болести.

      (1)  ОВ L 125, 23.5.1996 г., стр. 10.


title: Директива 1999/16/ЕО на Комисиятa от 16 март 1999 година за привеждане в съответствие с техническия прогрес на Директива 77/540/ЕИО на Съвета по отношение на светлините за паркиране на моторни превозни средства (текст от значeние за ЕИП)

text:
Важна правна забележка

|

31999L0016

Официален вестник n° L 097 , 12/04/1999 стр. 0033 - 0044 специално чешко издание глава 13 том 23 стр. 315  - 327 специално испанско издание глава 13 том 23 стр. 315  - 327 специално унгарско издание глава 13 том 23 стр. 315  - 327 специално литвийско издание глава 13 том 23 стр. 315  - 327 LV.ES глава 13 том 23 стр. 315  - 327 MT.ES глава 13 том 23 стр. 315  - 327 PL.ES глава 13 том 23 стр. 315  - 327 SK.ES глава 13 том 23 стр. 315  - 327 специално словенско издание глава 13 том 23 стр. 315  - 327

		19990316Директива 1999/16/ЕО на Комисиятaот 16 март 1999 годиназа привеждане в съответствие с техническия прогрес на Директива 77/540/ЕИО на Съвета по отношение на светлините за паркиране на моторни превозни средства(текст от значeние за ЕИП)КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,като взе предвид Директива 70/156/ЕИО на Съвета от 6 февруари 1970 г. за сближаването на законодателствата на държавите-членки относно типовото одобрение на моторни превозни средства и техните ремаркета [1], последно изменена с Директива 98/91/ЕО на Европейския парламент и на Съвета [2], и по специално член 13, параграф 2 от нея,като взе предвид Директива 77/540/ЕИО на Съвета от 28 юни 1977 г. относно сближаването на законодателствата на държавите-членки по отношение на светлините за паркиране на моторни превозни средства [3], последно изменена с Акта за присъединяване на Австрия, Финландия и Швеция, и по-специално член 10 от него,(1) като има предвид, че Директива 77/540/ЕИО е една от специалните директиви на процедурата за типово одобрение на ЕО, въведена с Директива 70/156/ЕИО; като има предвид, че следователно разпоредбите на Директива 70/156/ЕИО относно системите, компонентите и обособените технически възли на моторни превозни средства се прилагат за Директива 77/540/ЕИО;(2) като има предвид, по-специално, че член 3, параграф 4 и член 4, параграф 3 от Директива 70/156/ЕИО изискват всяка отделна директива да има приложен към нея информационен документ, както и сертификат за типово одобрение, основан на приложение VI към Директива 70/156/ЕИО, за да може типовото одобрение да бъде обработено по компютърен път; отчитайки, че сертификатто за типово одобрение, предвидено в Директива 77/540/ЕИО, би следвало да бъде съответно изменен;(3) като има предвид, че процедурите би следвало да бъдат опростени, за да се поддържа еквивалентността, предвидена в член 9, параграф 2 от Директива 70/156/ЕИО, между определени отделни Директиви и съответстващите им актове на Икономическата комисия за Европа на Организацията на обединените нации (наричана по-долу ИКЕ/ООН), когато тези регламенти са изменени; че първоначално техническите изисквания на Директива 77/540/ЕИО би следвало да бъдат заменени с тези на Регламент № 77 на ИКЕ/ООН чрез препратки;(4) като има предвид, че е необходимо да се гарантира, че са изпълнени изискванията на Директива 76/756/ЕИО на Съвета [4], последно изменена с Директива 97/28/ЕО на Комисията [5], както и с Директива 76/761/ЕИО на Комисията [6], последно изменена с Директива 1999/17/ЕО на Комисията [7];(5) като има предвид, че мерките, предвидени в настоящата директива, са съобразени със становището на Комитета за привеждане в съответствие с техническия прогрес, създаден с Директива 70/156/ЕИО,ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:Член 1Директива 77/540/ЕИО се изменя, както следва:1. В член 1 параграф 1 се заменя, както следва:"1. Всяка държава-членка предоставя типово одобрение на ЕО за компонент за всеки тип светлина за паркиране, който отговаря на проектните и изпитвателните изисквания, залегнали в съответните приложения."2. В член 2 първата алинея се заменя, както следва:"Държавите-членки издават на производителите знак за типово одобрение на ЕО за компонент в съответствие с образеца, показан в приложение I, допълнение 3 за всеки тип светлини за паркиране която те одобряват съгласно член 1."3. Член 4 се заменя, както следва:"Член 4Компетентните органи на държавите-членки се уведомяват взаимно посредством процедурите по член 4, параграф 6 от Директива 70/156/ЕИО, за всяко одобрение, което те са предоставили, отказали да предоставят или отнели съгласно настоящата директива."4. Член 9 се заменя, както следва:"Член 9За целите на настоящата директива "превозно средство" означава всяко моторно превозно средство, предназначено за движение по път, с или без каросерия, имащо поне четири колела и максимална проектна скорост 25 km/h, както и неговите ремаркета, с изключение на релсовите превозни средства, земеделските и горските трактори и всички подвижни машини."5. Приложенията се заменят от текста в приложението към настоящата директива.Член 21. Считано от 1 октомври 1999 г., или ако публикуването на текстовете, посочени в член 3, е забавено след 1 април 1999 г., шест месеца след точната/действителната дата на публикуването на тези текстове, държавите-членки, по причини, свързани със светлините за паркиране, не могат:- да отказват да предоставят типово одобрение на ЕО или национално типово одобрение по отношение на тип превозно средство или тип светлини за паркиране, или- да забранят регистрацията, продажбата, въвеждането в експлоатация на превозни средства, както и продажбата или въвеждането в експлоатация на светлините за паркиране,при условие че светлините за паркиране отговарят на изискванията на Директива 77/540/ЕИО, изменена с настоящата директива, и при условие че те са инсталирани на превозните средства в съответствие с изискванията, предвидени в Директива 76/756/ЕИО.2. Считано от 1 април 2000 г. държавите-членки:- прекратяват да предоставят типово одобрение на ЕО, и- могат да откажат да предоставят национално типово одобрениеза всеки тип превозно средство по причини, свързани с светлините за паркиране и за всеки тип светлини за паркиране, ако изискванията на Директива 77/540/ЕИО така, както са изменени с настоящата директива, не са изпълнени.3. Считано от 1 април 2001 г. изискванията на Директива 77/540/ЕИО относно светлините за паркиране като компоненти така, както са изменени с настоящата директива, се прилагат за целите на член 7, параграф 2 от Директива 70/156/ЕИО.4. Независимо от разпоредбите на параграфи 2 и 3, държавите-членки, по отношение на резервните части, могат да продължат да предоставят типово одобрение на ЕО за светлините за паркиране, както и да разрешават тяхната продажба и въвеждане в експлоатация съгласно предишните версии на Директива 77/540/ЕИО, при условие че тези светлини за паркиране:- са предназначени за оборудване на превозни средства, които са вече в употреба, и- отговарят на изискванията на тази директива, които са били приложими, когато превозните средства са били регистрирани за първи път.Член 3Параграфите и приложенията на Регламент № 77 на Икономическата комисия за Европа на ООН (ИКЕ/ООН), посочени в точка 1 от приложение II са публикувани в Официален вестник на Европейските общности преди 1 април 1999 година.Член 41. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за да се съобразят с настоящата директива, преди 1 октомври 1999 г.; ако публикуването, обаче, на текстовете, посочени в член 3, се забави след 1 април 1999 г., държавите-членки изпълняват настоящото задължение шест месеца след действителната дата на публикуване на тези текстове. Те незабавно информират Комисията за това.Те прилагат тези разпоредби считано от 1 октомври 1999 г. или шест месеца след действителната дата на публикуване на тези текстове, ако публикуването на текстовете, посочени в член 3, се забави след 1 април 1999 година.Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Редът и условията на позоваване се определят от държавите-членки.2. Държавите-членки съобщават на Комисията текстовете на основните разпоредби от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.Член 5Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след датата на публикуването ѝ в Официалени вестник на Европейските общности.Член 6Адресати на настоящата директива са държавите-членки.Съставено в Брюксел на 16 март 1999 година.За КомисиятаMartin BangemannЧлен на Комисията[1] ОВ L 42, 23.2.1970 г., стр. 1.[2] ОВ L 11, 16.1.1999 г., стр. 25.[3] ОВ L 220, 29.8.1977 г., стр. 83.[4] ОВ L 262, 27.9.1976 г., стр. 1.[5] ОВ L 171, 30.6.1997 г., стр. 1.[6] ОВ L 262, 27.9.1976 г., стр. 96.[7] ОВ L 97/34, 12.4.1999 г., стр. 45.--------------------------------------------------19990316ПРИЛОЖЕНИЕ""19990316СПИСЪК НА ПРИЛОЖЕНИЯТАПРИЛОЖЕНИЕ I: Административни разпоредби за типовото одобрениеДопълнение 1: Информационен документДопълнение 2: Сертификат за типово одобрениеДопълнение 3: Образци на знака за типово одобрение на ЕО за компонентПРИЛОЖЕНИЕ II: Технически изисквания""19990316ПРИЛОЖЕНИЕ IАДМИНИСТРАТИВНИ РАЗПОРЕДБИ ЗА ТИПОВОТО ОДОБРЕНИЕ1. ЗАЯВЛЕНИЕ ЗА ТИПОВО ОДОБРЕНИЕ НА ЕО ЗА КОМПОНЕНТ.1.1. Заявлението за типово одобрение на ЕО за компонент съгласно член 3, параграф 4 от Директива 70/156/ЕИО за тип светлини за паркиране се подава от производителя.1.2. Образец на информационния документ е даден в допълнение 1.1.3. В техническата служба, която отговаря за извършването на изпитванията за типовото одобрение трябва да се предостави, както следва:1.3.1. два образеца, снабдени с препоръчаната лампа или лампи; ако светлините за паркиране са такива, че могат да бъдат монтирани само от едната страна на превозното средство, то подадените два образеца могат да бъдат еднакви и подходящи за монтиране само на дясната или само на лявата страна на превозното средство.2. МАРКИРОВКИ2.1. Устройствата, представени за типово одобрение на ЕО за компонент , трябва да носят:2.1.1. търговското наименование или марка на производителя;2.1.2. в случаите на лампи със заменяеми светлинни източници: типа/типовете електронни лампи;2.1.3. в случаите на лампи с незаменяеми светлинни източници: номиналното напрежение и мощност.2.2. Тези маркировки трябва да бъдат четливи и незаличими и положени върху осветяващата повърхност или към една от осветяващите повърхности на устройството. Те трябва да бъдат видими отвън от момента на инсталиране на устройството върху превозното средство.2.3. Всяко устройство трябва да има достатъчно пространство за полагане на знака типово одобрение на компонент. Това пространство трябва да бъде посочено на чертежите, упоменати в допълнение 1.3. ПРЕДОСТАВЯНЕ НА ТИПОВО ОДОБРЕНИЕ НА ЕО ЗА КОМПОНЕНТ3.1. Ако необходимите изисквания са изпълнени, се предоставя типовото одобрение на ЕО съгласно член 4, параграф 3 и в случаите, когато е приложим член 4, параграф 4 от Директива 70/156/ЕИО.3.2. Образец на сертификатто за типово одобрение на ЕО е даден в допълнение 2.3.3. Съгласно приложение VII към Директива 70/156/ЕИО се дава номер на типовото одобрение за всеки одобрен тип светлини за паркиране. Една държава-членка не издава същия номер за друг тип светлини за паркиране.3.4. Когато се иска типово одобрение на ЕО за тип светлинно и светлинно-сигнално устройство, което включва светлини за паркиране и други светлини, може да се издаде единен номер на типово одобрение на ЕО, при условие че светлините за паркиране отговарят на изискванията на настоящата директива и че всяка една от другите светлини, част от светлинното и светлинно-сигналното устройство, за което се иска типово одобрение на ЕО за компонент, отговаря на специалната директива, която се прилага за него.4. ЗНАК ЗА ТИПОВО ОДОБРЕНИЕ НА ЕО ЗА КОМПОНЕНТ4.1. В допълнение към маркировките, посочени в точка 2.1, всяка от светлините за паркиране, която отговаря на одобрения тип в прилагане на настоящата директива, трябва да носи знак за типово одобрение на ЕО за компонент.4.2. Тази знак се състои от:4.2.1. Правоъгълник, който обгражда буквата "e", следвана от отличителния номер или букви на държавата-членка, която е предоставила типовото одобрение:1  за Германия2  за Франиция3  за Италия4  за Нидерландия5  за Швеция6  за Белгия9  за Испания11  за Обединеното кралство12  за Австрия13  за Люксембург17  за Финландия18  за Дания21  за Португалия23  за ГърцияIRL  за Ирландия;4.2.2. В близост до правоъгълника, до "базовия номер на одобрение", съдържащ се в раздел 4 на номера на типово одобрение, визиран в приложение VII към Директива 70/156/ЕИО, предшестван от две цифри, които указват поредния номер на последното съществено техническо изменение на Директива 77/540/ЕИО към датата на предоставяне на типовото одобрение на ЕИО. Поредният номер в настоящата директива е 00;4.2.3. Когато дадена лампа излъчва светлина с кехлибарен цвят (напред и назад, лампата трябва да бъде обозначена със стрелка, която да указва нейната ориентация, като върха на стрелката сочи към предната част на превозното средство.4.3. Марката за типово одоберение на ЕО трябва да бъде положена върху лещи на светлинно устройство или една от лещите по такъв начин, че да бъде незаличима и четлива дори когато лампите са монтирани на превозното средство.4.4. Образец на знака за типово одобрение на ЕО за компонент е даден в допълнение 3.4.5. Когато се издава единен номер за типово одобрение на ЕО за компонент , предвидено в точка 3.4. по-горе, за тип светлинно и светлинно-сигнално устройство, което включва лампа на светлини за паркиране и други светлини, може да бъде положен само един знак за типово одобрение на компонент, която се състои от:4.5.1. Правоъгълник, който обгражда буквата "е", последвана от отличителния номер или букви на държавата-членка, която е предоставила типовото одобрение (виж точка 4.2.1);4.5.2. Базовия/основния номер на одобрение (виж точка 4.2.2, първата половина на изречението);4.5.3. Ако е необходимо, изискваната стрелка, доколкото тя има отношение към монтирането на лампата като цяло.4.6. Тази знак може да бъде разположена където и да е върху групирани, комбинирани или взаимно свързани фарове, при условие че:4.6.1. Тя е видима след монтирането на лампите;4.6.2. Нито един от компонентите за свитлопропускливостза на групираните, комбинираните или взаимно свързаните фарове не може да бъде отстранен без едновременно с това да се отстрани и марката за одобрение.4.7. Индентификационният символ за всяка лампа, който съответства на всяка една директива, съгласно която е предоставено типово одобрение на ЕО за компонент, заедно с поредния номер (виж точка 4.2.2, втората половина на изречението) и, където е необходимо, буквата "D" и изискваната стрелка трябва да бъдат поставени:4.7.1. или на подходящата светлинно-излъчваща повърхност;4.7.2. или в група, по такъв начин, че всеки от групираните, комбинираните или взаимно свързани фарове,да може да бъде ясно разпознат.4.8. Размерите на различните компоненти на този знак не трябва да бъдат по-малки от минималните размери, определени за отделните знаци в директивите, съгласно които е предоставено типово одобрение на ЕО за компонент.5. МОДИФИКАЦИИ НА ТИПА И ИЗМЕНЕНИЯ НА ОДОБРЕНИЯТА5.1. В случай на изменение на типа, одобрен съгласно настоящата директива, се прилага разпоредбата на член 5 от Директива 70/156/ЕИО.6. СЪОТВЕТСТВИЕ НА ПРОИЗВОДСТВОТО6.1. Като общо правило, мерките, които имат за цел да гарантират съответствието на производството,се определят съгласно залегналите в член 10 от Директива 70/156/ЕИО разпоредби.6.2. Всяка от светлините за паркиране трябва да отговаря на условията, определени в настоящата директива. Въпреки това, в случай на произволно избрани светлини за паркиране/светлинно устройство от производтвените серии, изискванията за минималния интензитет на излъчваната светлина (измервана със стандартна електрическа крушка, както е указано в параграф 8 [*] са ограничени във всяка една от посоките до 80 % от минималните стойности, определени в параграфи 7.1 и 7.2 [**]. При същите условия определените максимални стойности могат да бъдат надхвърлени с 20 %.""19990316Допълнение 1+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++""19990316Допълнение 2+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++""19990316Допълнение 3ПРИМЕР ЗА ЗНАК ЗА ТИПОВО ОДОБРЕНИЕ НА ЕО ЗА КОМПОНЕНТ+++++ TIFF +++++Устройството, което носи знака на типово одобрение на компонент на ЕО, показано по-горе, са светлини за паркиране, получили типово одобрение в Германия (е1) съгласно настоящата директива (00) под базов номер на одобрение 1471.""19990316ПРИЛОЖЕНИЕ IIТЕХНИЧЕСКИ ИЗИСКВАНИЯ1. Техническите изисквания са тези, посочени в параграфи 2, 6 до 9 и приложение 3—5 от Регламент № 77 на ИКЕ-ООН, който се изразява в консолидацията на следните документи:- Регламента в неговата първоначална форма (00) [1],- Притурка 1 и 2 към Регламент № 77, включително измененията [2],- Притурка 3 към Регламент № 77 [3],- Притурка 4 към Регламент № 77 [4],освен:1.1. когато позоваванията на "Регламент № 48", се разбират като позовавания на "Директива 76/756/ЕИО".1.2. когато позоваванията на "Регламент № 37", се разбират като позовавания на "приложение VII към Директива 76/761/ЕИО".""[*] На документите, посочени в точка 1 от приложение II към настоящата директива.[**] На документите, посочени в точка 1 от приложение II към настоящата директива[1] [2] [3] [4] TRANS/WP. 29/530.--------------------------------------------------


title: Директива 2007/54/ЕО на Комисията от 29 август 2007 година за изменение на Директива 76/768/ЕИО на Съвета относно козметични продукти, с цел привеждане в съответствие с техническия прогрес на приложения II и III от нея (Текст от значение за ЕИП )

text:
               30.8.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 226/21

      ДИРЕКТИВА 2007/54/ЕО НА КОМИСИЯТА

   от 29 август 2007 година
   за изменение на Директива 76/768/ЕИО на Съвета относно козметични продукти, с цел привеждане в съответствие с техническия прогрес на приложения II и III от нея
   (Текст от значение за ЕИП)
   КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
   като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
   като взе предвид Директива 76/768/ЕИО на Съвета от 27 юли 1976 г. относно сближаването на законодателствата на държавите-членки, свързани с козметични продукти (1), и по-специално член 8, параграф 2 от нея,
   след консултация с Научния комитет по потребителските продукти,
   като има предвид, че:

               (1)

               В резултат на публикуването през 2001 г. на научно изследване, озаглавено „Употреба на трайни бои за коса и риск от рак на пикочния мехур“, Научният комитет по козметичните продукти и нехранителните продукти, предназначени за потребители, заменен с Научният комитет по потребителските продукти (НКПП) с Решение 2004/210/ЕО на Комисията (2), стигна до заключението, че потенциалните рискове са повод за безпокойство. Той препоръча Комисията да предприеме по-нататъшни стъпки за контрол на употребата на веществата в боите за коса.

               (2)

               Научният комитет по потребителските продукти препоръча допълнителна обща стратегия за оценка на безвредността на веществата в боите за коса, включително и изискванията за тестване на веществата, използвани в продуктите за боядисване на коса, по отношение на евентуалната им генотоксичност/мутагенност.

               (3)

               Вследствие на становищата на НКПП Комисията заедно с държавите-членки и заинтересованите страни се споразумяха относно общата стратегия за регулиране на веществата в продуктите за боядисване на коса, според която индустрията се задължава да предостави файлове с научни данни относно веществата в боите за коса, които да се оценят от НКПП.

               (4)

               Веществата, за които не са предоставени актуализирани файлове за безопасност, за да се направи съответната оценка на риска, следва да бъдат включени в приложение II.

               (5)

               Все пак 4,4′-диаминодифениламин и солите му; 4-диетиламино-о-толуидин и солите му; N,N-диетил-p-фенилендиамин и солите му; N,N-диметил-p-фенилендиамин и солите му и толуен-3,4-диамин и солите му понастоящем са включени в референтни номера 8 и 9 от приложение III, част 1, които представляват точки с общ характер. Следователно те следва да се заличат изрично от точките с общ характер в приложение III. Целесъобразно е вместо това те да бъдат вписани в приложение II. Тези приложения следва да бъдат съответно изменени.

               (6)

               Директива 76/768/ЕИО следва да бъде съответно изменена.

               (7)

               Мерките, предвидени в настоящата директива, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по козметичните продукти,

         ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
   Член 1
   Приложения II и III към Директива 76/768/ЕИО се изменят в съответствие с приложението към настоящата директива.
   Член 2
   1.   Държавите-членки приемат и публикуват законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, най-късно до 18 март 2008 г. Те незабавно съобщават на Комисията текста на посочените разпоредби и таблица на съответствието между разпоредбите и настоящата директива.
   Те прилагат тези разпоредби считано от 18 юни 2008 г. Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
   2.   Държавите-членки съобщават на Комисията текстовете на основните разпоредби от националното си законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
   Член 3
   Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
   Член 4
   Адресати на настоящата директива са държавите-членки.

      Съставено в Брюксел на 29 август 2007 година.

            За Комисията

         Günter VERHEUGEN

            Заместник-председател

      (1)  ОВ L 262, 27.9.1976 г., стр. 169. Директива, последно изменена с Директива 2007/22/ЕО на Комисията (ОВ L 101, 18.4.2007 г., стр. 11).

      (2)  ОВ L 66, 4.3.2004 г., стр. 45.

      ПРИЛОЖЕНИЕ
      Директива 76/768/ЕИО се изменя, както следва:

                  1)

                  В приложение II се добавят следните референтни номера от 1244 до 1328:

                              Референтен номер

                              Химическо наименование/INCI наименование

                              „1244

                              1-метил-2,4,5-трихидроксибензен (CAS № 1124-09-0) и солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1245

                              2,6-дихидрокси-4-метилпиридин (CAS № 4664-16-8) и солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1246

                              5-хидрокси-1,4-бензодиоксан (CAS № 10288-36-5) и солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1247

                              3,4-метилендиоксифенол (CAS № 533-31-3) и солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1248

                              3,4-метилендиоксианилин (CAS № 14268-66-7) и солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1249

                              Хидроксипиридинон (CAS № 822-89-9) и солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1250

                              3-нитро-4-аминофеноксиетанол (CAS № 50982-74-6) и солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1251

                              2-метокси-4-нитрофенол (CAS № 3251-56-7) (4-Nitroguaiacol) и солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1252

                              C.I. Кисело черно 131 (CAS № 12219-01-1) и солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1253

                              1,3,5-трихидроксибензен (CAS № 108-73-6) (Phloroglucinol) и солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1254

                              1,2,4-бензентриацетат (CAS № 613-03-6) и солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1255

                              Етанол, 2,2’-иминобис-, продукти на реакцията с епихлорхидрин и 2-нитро-1,4-бензендиамин (CAS № 68478-64-8) (CAS № 158571-58-5) (HC Blue № 5) и солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1256

                              N-метил-1,4-диаминоантрахинон, продукти на реакцията с епихлорхидрин и моноетаноламин (CAS № 158571-57-4) (HC Blue № 4) и солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1257

                              4-аминобензенсулфонова киселина (CAS № 121-57-3) и солите ѝ, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1258

                              3,3’-(сулфонилбис(2-нитро-4,1-фенилен)имино)бис(6-(фениламино)) бензенсулфонова киселина и солите ѝ, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1259

                              3(или 5)-((4-(бензилметиламино)фенил)азо)-1,2-(или1,4)-диметил-1H-1,2,4-триазолий и солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1260

                              2,2’-((3-хлоро-4-((2,6-дихлоро-4-нитрофенил)азо)фенил)имино)бисетанол (CAS № 23355-64-8) (Disperse Brown 1) солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1261

                              Бензотиазол, 2-[[4-[етил(2-хидроксиетил)амино]фенил]азо]-6-метокси-3-метил- и солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1262

                              2-[(4-хлоро-2-нитрофенил)азо]-N-(2-метоксифенил)-3-оксобутанамид (CAS № 13515-40-7) (Pigment Yellow 73) и солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1263

                              2,2’-[(3,3’-дихлоро[1,1’-бифенил]-4,4’-диил)бис(азо)]бис[3-оксо-N-фенилбутанамид](CAS № 6358-85-6) (Pigment Yellow 12) и солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1264

                              2,2’-(1,2-етендиил)бис[5-((4-етоксифенил)азо]бензенсулфонова киселина) и солите ѝ, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1265

                              2,3-дихидро-2,2-диметил-6-[(4-(фенилазо)-1-нафталенил)азо]-1H-пиримидин (CAS № 4197-25-5) (Solvent Black 3) и солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1266

                              3(или 5)-[[4-[(7-амино-1-хидрокси-3-сулфонато-2-нафтил)азо]-1-нафтил]азо] салицилова киселина и солите ѝ, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1267

                              2-нафталенсулфонова киселина, 7-(бензоиламино)-4-хидрокси-3-[[4-[(4-сулфофенил)азо]фенил]азо]- и солите ѝ, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1268

                              (μ-((7,7’-иминобис(4-хидрокси-3-((2-хидрокси-5-(N-метилсулфамоил)фенил)азо)нафтален-2-сулфонато))(6-)))дикупрат(2-) и солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1269

                              3-[(4-(ацетиламино)фенил)азо]-4-хидрокси-7-[[[[5-хидрокси-6-(фенилазо)-7-сулфо-2-нафталенил]амино]карбонил]амино]-2-нафталенсулфонова киселина и солите ѝ, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1270

                              2-нафталенсулфонова киселина, 7,7’-(карбонилдиимино)бис(4-хидрокси-3-[[2-сулфо-4-[(4-сулфофенил)азо]фенил]азо]-, (CAS № 25188-41-4) и солите ѝ, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1271

                              Етанамино, N-(4-[бис[4-(диетиламинo)фенил]метилен]-2,5-циклохексадиен-1-илиден)-N-етил- и солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1272

                              3H-индол, 2-[[(4-метоксифенил)метилхидразоно]метил]-1,3,3-триметил- и солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1273

                              3H-индол, 2-(2-((2,4 диметоксифенил)амино)етенил)-1,3,3-триметил- и солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1274

                              Нигрозин алкохол разтворим (CAS № 11099-03-9) (Solvent Black 5) и солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1275

                              Феноксазин-5-иев, 3,7-бис (диетиламинo)-, (CAS № 47367-75-9) и солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1276

                              Бензо(а)феназон-7-иев, 9-(диметиламинo)-, и солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1277

                              6-амино-2-(2,4-диметилфенил)-1H-бенз[де]изокинолин-1,3(2H)-дион (CAS № 2478-20-8) (Solvent Yellow 44) и солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1278

                              1-амино-4-[[4-[(диметиламинo)метил]фенил]амино]антрахинон (CAS № 12217-43-5) и солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1279

                              Laccaic Acid (C.I. Натурално червено 25) (CAS № 60687-93-6) и солите ѝ, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1280

                              Бензенсулфонова киселина, 5-[(2,4-динитрофенил)амино]-2-(фениламино)-, (CAS № 15347-52-1) и солите ѝ, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1281

                              4-[(4-нитрофенил)азо]анилин (CAS № 730-40-5) (Disperse Orange 3) и солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1282

                              4-нитро-m-фенилендиамин (CAS № 5131-58-8) и солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1283

                              1-амино-4-(метиламино)-9,10-антрацендион (CAS № 1220-94-6) (Disperse Violet 4) и солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1284

                              N-метил-3-нитро-p-фенилендиамин (CAS № 2973-21-9) и солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1285

                              N1-(2-хидроксиетил)-4-нитро-o-фениленедиамин (CAS № 56932-44-6) (HC Yellow № 5) и солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1286

                              N1-(трис(хидроксиметил)метил-4-нитро-1,2-фенилендиамин (CAS № 56932-45-7) (HC Yellow № 3) и солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1287

                              2-нитро-N-хидроксиетил-p-анизидин (CAS № 57524-53-5) и солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1288

                              N,N’-диметил-N-хидроксиетил-3-нитро-p-фенилендиамин (CAS № 10228-03-2) и солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1289

                              3-(N-метил-N-(4-метиламино-3-нитрофенил)амино)пропан-1,2-диол (CAS № 93633-79-5) и солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1290

                              4-етиламинo-3-нитробензоена киселина (CAS № 2788-74-1) (N-Ethyl-3-Nitro PABA) и солите ѝ, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1291

                              (8-[(4-амино-2-нитрофенил)азо]-7-хидрокси-2-нафтил)триметиламин и солите му, с изключение на Basic Red 118 (CAS 71134-97-9) като примес в Basic Brown 17), при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1292

                              5-((4-(диметиламинo)фенил)азо)-1,4-диметил-1H-1,2,4-триазолий и солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1293

                              m-фенилендиамин, 4-(фенилазо)-, (CAS № 495-54-5) и солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1294

                              1,3-бензендиамин, 4-метил-6-(фенилазо)- и солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1295

                              2,7-нафталендисулфонова киселина, 5-(ацетиламино)-4-хидрокси-3-((2-метилфенил)азо)-и солите ѝ, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1296

                              4,4’-[(4-метил-1,3-фенилен)бис(азо)]бис[6-метил-1,3-бензендиамин] (CAS № 4482-25-1) (Basic Brown 4) и солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1297

                              Бензенамино, 3-[[4-[[диамино(фенилазо)фенил]азо]-2-метилфенил]азо]-N,N,N-триметил- и солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1298

                              Бензенамино, 3-[[4-[[диамино(фенилазо)фенил]азо]-1-нафталенил]азо]-N,N,N-триметил- и солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1299

                              Етанамино, N-[4-[(4-(диетиламинo)фенил)фенилметилен)-2,5-циклохексадиен-1-илиден]-N-етил- и солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1300

                              9,10-антрацендион, 1-[(2-хидроксиетил)амино]-4-(метиламино)- (CAS № 86722-66-9) и производните и солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1301

                              1,4-диамино-2-метокси-9,10-антрацендион (CAS № 2872-48-2) (Disperse Red 11) солите му, при употребата му в продуктите за боядисване на коса

                              1302

                              1,4-дихидрокси-5,8-бис[(2-хидроксиетил)амино]антрахинон (CAS № 3179-90-6) (Disperse Blue 7) и солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1303

                              1-[(3-аминопропил)амино]-4-(метиламино)антрахинон и солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1304

                              N-[6-[(2-хлоро-4-хидроксифенил)имино]-4-метокси-3-оксо-1,4-циклохексадиен-1-ил]ацетамид (CAS № 66612-11-1) (HC Yellow № 8) и солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1305

                              [6-[[3-хлоро-4-(метиламино)фенил]имино]-4-метил-3-оксоциклохекса-1,4-диен-1-ил]уреа (CAS № 56330-88-2) (HC Red № 9) и солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1306

                              Фенотиазин-5-иев, 3,7-бис(диметиламинo)- и солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1307

                              4,6-бис(2-хидроксиетокси)-m-фениленедиамин и солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1308

                              5-амино-2,6-диметокси-3-хидроксипиридин (CAS № 104333-03-1) и солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1309

                              4,4’-диаминодифениламин (CAS № 537-65-5) и солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1310

                              4-диетиламино-o-толуидин (CAS № 148-71-0) и солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1311

                              N,N-диетил-p-фенилендиамин (CAS № 93-05-0) и солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1312

                              N,N-диметил-p-фенилендиамин (CAS № 99-98-9) и солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1313

                              Толуен-3,4-диамин (CAS № 496-72-0) и солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1314

                              2,4-диамино-5-метилфеноксиетанол (CAS № 141614-05-3) и солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1315

                              6-амино-o-крезол (CAS № 17672-22-9) и солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1316

                              Хидроксиетиламинометил-р-аминофенол (CAS № 110952-46-0) и солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1317

                              2-амино-3-нитрофенол (CAS № 603-85-0) и солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1318

                              2-хлоро-5-нитро-N-хидроксиетил-p-фенилендиамин (CAS № 50610-28-1) и солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1319

                              2-нитро-p-фенилендиамин (CAS № 5307-14-2) и солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1320

                              Хидроксиетил-2,6-динитро-p-анизидин (CAS № 122252-11-3) и солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1321

                              6-нитро-2,5-пиридиндиамин (CAS № 69825-83-8) и солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1322

                              Феназин, 3,7-диамино-2,8-диметил-5-фенил- и солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1323

                              3-хидрокси-4-[(2-хидроксинафтил)азо]-7-нитронафтален-1-сулфонова киселина (CAS № 16279-54-2) и солите ѝ, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1324

                              3-[(2-нитро-4-(трифлуорометил)фенил)амино]пропан-1,2-диол (CAS № 104333-00-8) (HC Yellow № 6) и солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1325

                              2-[(4-хлоро-2-нитрофенил)амино]етанол (CAS № 59320-13-7) (HC Yellow № 12) и солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1326

                              3-[[4-[(2-хидроксиетил)метиламино]-2-нитрофенил]амино]-1,2-пропандиол (CAS № 173994-75-7) и солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1327

                              3-[[4-[етил(2-хидроксиетил)амино]-2-нитрофенил]амино]-1,2-пропандиол (CAS № 114087-41-1) и солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса

                              1328

                              Етанамин, N-[4-[[4-(диетиламинo)фенил][4-(етиламинo)-1-нафталенил]метилен]-2,5-циклохексадиен-1-илиден]-N-етил- и солите му, при употребата им в продуктите за боядисване на коса“

                  2)

                  Приложение III се изменя, както следва:

                              а)

                              част 1 се изменя, както следва:

                                          i)

                                          в колона б) от референтния номер 8 изразът „р-фенилендиамин, неговите N-заместени производни и солите му; N-заместени производни на о-фенилендиамин, с изключение на производните, изброени другаде в настоящото приложение“ се заменя с израза „р-фенилендиамин, неговите N-заместени производни и солите му; N-заместени производни на о-фенилендиамин, с изключение на производните, изброени другаде в настоящото приложение, и с референтни номера 1309, 1311 и 1312 от приложение II“;

                                          ii)

                                          в колона б) от референтния номер 9 изразът „Метилфенилендиамини, техните N-заместени производни и техните соли, с изключение на вещество № 364 в приложение II“ се заменя с израза „Метилфенилендиамини, техните N-заместени производни и техните соли, с изключение на веществата с референтни номера 364, 1310 и 1313 от приложение II“;

                              б)

                              в част 2 референтните номера 1, 2, 8, 13, 15, 30, 41, 43, 45, 46, 51, 52, 53 и 54 се заличават.