title: Директива 2008/43/ЕО на Комисията от 4 април 2008 година относно въвеждането, съгласно Директива 93/15/ЕИО на Съвета, на система за идентификация и проследяване на взривни вещества с гражданско предназначение (Текст от значение за ЕИП)

text:
               5.4.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 94/8

      ДИРЕКТИВА 2008/43/ЕО НА КОМИСИЯТА

   от 4 април 2008 година
   относно въвеждането, съгласно Директива 93/15/ЕИО на Съвета, на система за идентификация и проследяване на взривни вещества с гражданско предназначение
   (текст от значение за ЕИП)
   КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
   като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
   като взе предвид Директива 93/15/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 г. относно хармонизиране на разпоредбите, свързани с пускането на пазара и надзора на взривни вещества с гражданско предназначение (1), и по-специално член 14, втора алинея, второ изречение от нея,
   като има предвид, че:

               (1)

               Директива 93/15/ЕИО определя правилата за осигуряване на безопасното и сигурно движение на взривни вещества на общностния пазар.

               (2)

               Както е предвидено в посочената директива, необходимо е да се гарантира, че предприятията в сектора на взривните вещества притежават система за контрол на взривните вещества, с която по всяко време да могат да определят кой разполага с взривни вещества.

               (3)

               Уникалната идентификация на взривните вещества е от съществено значение за поддържане на точна и пълна документация на всички етапи от веригата за доставка. Това трябва да позволи идентификацията и проследяването на дадено взривно вещество от мястото на производство и първото му пускане на пазара до крайния му потребител и употреба, с оглед недопускане на злоупотреба и кражба, както и за подпомагане на правоприлагащите органи при установяване на произхода на загубени или откраднати взривни вещества.

               (4)

               Мерките, предвидени в настоящата директива, са в съответствие със становището на комитета, създаден съгласно член 13, параграф 1 от Директива 93/15/ЕИО,

         ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
   ГЛАВА 1
   ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
   Член 1
   Предмет
   Настоящата директива установява хармонизирана система за уникална идентификация и проследяване на взривни вещества с гражданско предназначение.
   Член 2
   Приложно поле
   Настоящата директива не се прилага за:

               а)

               взривни вещества, които са транспортирани и доставени непакетирани или в камиони помпи за директно зареждане в сондаж;

               б)

               взривни вещества, изработени на взривната площадка и заредени веднага след като са били произведени (производство „in situ“);

               в)

               боеприпаси.

         ГЛАВА 2
   ИДЕНТИФИКАЦИЯ НА ПРОДУКТИТЕ
   Член 3
   Уникална идентификация
   1.   Държавите-членки гарантират, че предприятията в сектора на взривните вещества, които произвеждат или внасят взривни вещества или сглобяват детонатори, ще поставят уникална идентификация върху взривните вещества до най-малките опаковки.
   В случаите, в които взривни вещества са предмет на по-нататъшна производствена обработка, от производителите не се изисква да поставят върху взривните вещества нова уникална идентификация, освен ако оригиналната уникална идентификация вече не е маркирана в съответствие с член 4.
   2.   Параграф 1 не се прилага, когато взривните вещества са произведени за износ и имат поставена идентификация в съответствие с изискванията на държавата вносител, което позволява взривните вещества да бъдат проследени.
   3.   Уникалната идентификация включва компонентите, описани в приложението.
   4.   Всеки производствен обект получава собствен трицифрен код от компетентния национален орган на държавата-членка, в която е установен.
   5.   В случай че производственият обект е разположен извън Общността, производителят, който е установен в Общността, се обръща към компетентния национален орган на държавата-членка по вноса, за да му бъде даден код на мястото на производство.
   В случай че мястото на производство се намира извън Общността и производителят не е установен в Общността, съответният вносител на взривни вещества се свързва с компетентния национален орган на държавата-членка по вноса, за да му бъде даден код на мястото на производство.
   6.   Държавите-членки гарантират, че търговците, които преопаковат взривните вещества, запазват маркировката на уникалната идентификация върху взривното вещество до най-малката опаковка.
   Член 4
   Поставяне на маркировка и прикрепване
   Уникалната идентификация следва да бъде поставена или стабилно прикрепена на съответната стока, така че да се чете ясно и да бъде дълготрайна.
   Член 5
   Патронирани взривни вещества и взривни вещества в чували
   За патронираните взривни вещества и взривните вещества в чували уникалната идентификация следва да бъде самозалепващ се етикет или директно отпечатване върху всеки патрон или чувал. Върху всяка каса с патрони следва да се постави съответният етикет.
   Освен това предприятията могат да използват пасивни инертни електронни устройства, прикрепени върху всеки патрон или всеки чувал, и съответното устройство за всяка каса с патрони.
   Член 6
   Двукомпонентни взривни вещества
   За опаковани двукомпонентни взривни вещества уникалната идентификация следва да бъде самозалепващ се етикет или директно отпечатване върху всяка малка опаковка, съдържаща два компонента.
   Член 7
   Обикновени детонатори и фитили
   За обикновените детонатори и фитили уникалната идентификация следва да бъде самозалепващ се етикет или директно отпечатване или щамповане върху външната обвивка на детонатора. Върху всяка каса с детонатори или фитили следва да се постави съответният етикет.
   Освен това предприятията могат да използват пасивни инертни електронни устройства, прикрепени върху всеки детонатор или фитил, и съответното устройство за всяка каса с детонатори или фитили.
   Член 8
   Електрически, неелектрически и електронни детонатори
   За електрически, неелектрически и електронни детонатори уникалната идентификация следва да бъде самозалепващ се етикет върху проводниците или вълноводите или самозалепващ се етикет или директно отпечатване или щамповане върху външната обвивка на детонатора. Върху всяка каса с детонатори следва да се постави съответният етикет.
   Освен това предприятията могат да използват пасивни инертни електронни устройства, прикрепени върху всеки детонатор, и съответното устройство за всяка каса с детонатори.
   Член 9
   Междинни детонатори и бустери
   За междинните детонатори и бустерите уникалната идентификация следва да бъде самозалепващ се етикет или директно отпечатване върху всеки междинен детонатор или бустер. Върху всяка каса с междинни детонатори или бустери следва да се постави съответният етикет.
   Освен това предприятията могат да използват пасивни инертни електронни устройства, прикрепени върху всеки междинен детонатор или бустер, и съответното устройство за всяка каса с междинни детонатори или бустери.
   Член 10
   Детониращи шнурове и огнепроводни шнурове
   За детониращи шнурове и огнепроводни шнурове уникалната идентификация следва да бъде самозалепващ се етикет или директно отпечатване върху всеки детониращ шнур или огнепроводен шнур. Уникалната идентификация ще бъде маркирана на всеки 5 метра върху външната обвивка на детониращия или огнепроводния шнур или върху вътрешния слой от екструдирана пластмаса, разположен непосредствено под външната нишка на детониращия или огнепроводния шнур. Върху всяка каса с детониращ или огнепроводен шнур следва да се постави съответният етикет.
   Освен това предприятията могат да използват пасивни инертни електронни устройства, поставени вътре в шнура, и съответното устройство за всяка каса с детониращи или огнепроводни шнурове.
   Член 11
   Метални кутии и бидони, съдържащи взривни вещества
   За метални кутии и бидони уникалната идентификация следва да бъде самозалепващ се етикет или директно отпечатване върху всяка метална кутия или бидон.
   Освен това предприятията могат да използват пасивни инертни електронни устройства, прикрепени към всяка метална кутия или бидон.
   Член 12
   Копия на оригиналния етикет
   Предприятията могат да поставят самозалепващи се и отделящи се копия на оригиналния етикет върху взривните вещества, предназначени за употреба от техните клиенти. Тези копия следва да бъдат видимо обозначени като копия на оригинала с цел избягване на злоупотреба.
   ГЛАВА 3
   СЪБИРАНЕ НА ДАННИ И СЪХРАНЯВАНЕ НА ЗАПИСИ
   Член 13
   Събиране на данни
   1.   Държавите-членки гарантират, че предприятията в сектора на взривните вещества въвеждат система за събиране на данни, свързани с взривните вещества, включително уникалната им идентификация по продължение на цялата верига на доставка и жизнения им цикъл.
   2.   Системата за събиране на данни следва да позволява на предприятията да проследяват взривните вещества, така че техните притежатели да могат да бъдат идентифицирани по всяко време.
   3.   Държавите-членки гарантират, че събраните данни, включително уникалните идентификационни номера, се пазят и поддържат за период от 10 години след доставката или дори след края на жизнения цикъл на взривното вещество, докато съществуването му е известно, дори ако предприятията са прекратили дейността си.
   Член 14
   Задължения на предприятията
   Държавите-членки гарантират, че предприятията в сектора на взривните вещества изпълняват следното:

               а)

               пазят запис на всички идентификационни номера на взривните вещества, както и на всички важни данни, включително вида на взривното вещество, фирмата или лицето, на които то е било предоставено;

               б)

               записват местонахождението на всяко взривно вещество, докато го притежават или отговарят за него, до предоставянето му на друго предприятие или до употребата му;

               в)

               на равни интервали от време проверяват системата си за събиране на данни, за да се уверят в нейната ефективност и в качеството на записаните данни;

               г)

               пазят и поддържат събраните данни, включително уникалните идентификации, за периода, посочен в член 13, параграф 3;

               д)

               предпазват събраните данни от случайна или злонамерена повреда или унищожаване;

               е)

               при поискване предоставят на компетентните органи информация относно произхода и местонахождението на всяко взривно вещество по продължение на жизнения му цикъл и по веригата на доставка;

               ж)

               предоставят на отговорните компетентни органи на държавата-членка името и данните за контакт на лицето, което може да даде информацията, описана в буква е), извън нормалното работно време.

         С оглед постигане на целите на буква г), в случай на взривни вещества, произведени или внесени преди датата, посочена в член 15, параграф 1, втора алинея, предприятието следва да съхранява данни в съответствие със съществуващите национални разпоредби.
   ГЛАВА 4
   ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
   Член 15
   Въвеждане
   1.   Държавите-членки приемат и публикуват, нe по-късно от 5 април 2009 г. законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива. Те незабавно съобщават на Комисията текста на разпоредбите и представят таблица на съответствието между тези разпоредби и настоящата директива.
   Те прилагат тези разпоредби считано от 5 април 2012 г.
   Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
   2.   Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
   Член 16
   Влизане в сила
   Настоящата директива влиза в сила на третия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
   Член 17
   Адресати на настоящата директива са държавите-членки.

      Съставено в Брюксел на 4 април 2008 година.

            За Комисията

         Günter VERHEUGEN

            Заместник-председател

      (1)  ОВ L 121, 15.5.1993 г., стр. 20. Директива, изменена с Регламент (ЕО) № 1882/2003 на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 284, 31.10.2003 г., стр. 1).

      ПРИЛОЖЕНИЕ
      Уникалната идентификация включва:

                  1.

                  част, която може да бъде прочетена с просто око и която съдържа следното:

                              а)

                              името на производителя;

                              б)

                              буквено-цифров код, съставен от:

                                          i)

                                          2 букви, идентифициращи държавата-членка (място на производство или на внос в общностния пазар, напр. АТ = Австрия);

                                          ii)

                                          3 цифри, идентифициращи името на производствения обект (дадени от компетентните национални органи);

                                          iii)

                                          уникалния код на продукта и логистична информация, посочена от производителя;

                  2.

                  идентификационен номер, който може да бъде прочетен от електронен четец под формата на баркод и/или матричен код, пряко свързан с буквено-цифровия идентификационен код.
                  Пример:

                  3.

                  За артикули, които са прекалено малки и върху тях не могат да се поставят уникалният код на продукта и логистичната информация, посочена от производителя, следва да се смятат за достатъчни данните, посочени в точка 1, буква б), подточки i) и ii) и точка 2.


title: Директива 2011/19/ЕС на Комисията от 2 март 2011 година за изменение на Директива 91/414/ЕИО на Съвета с оглед на включването на тау-флувалинат като активно вещество и за изменение на Решение 2008/934/ЕО  Текст от значение за ЕИП

text:
               3.3.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 58/41

         ДИРЕКТИВА 2011/19/ЕС НА КОМИСИЯТА
   от 2 март 2011 година
   за изменение на Директива 91/414/ЕИО на Съвета с оглед на включването на тау-флувалинат като активно вещество и за изменение на Решение 2008/934/ЕО
   (текст от значение за ЕИП)
   ЕВРОПЕЙСКАТA КОМИСИЯ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
   като взе предвид Директива 91/414/ЕИО на Съвета от 15 юли 1991 г. относно пускането на пазара на продукти за растителна защита (1), и по-специално член 6, параграф 1 от нея,
   като има предвид, че:

               (1)

               С регламенти (ЕО) № 451/2000 (2) и (ЕО) № 1490/2002 (3) на Комисията се определят подробните правила за изпълнението на третия етап от работната програма, посочена в член 8, параграф 2 от Директива 91/414/ЕИО, и се установява списък с активни вещества, които да бъдат оценени с оглед на възможното им включване в приложение I към Директива 91/414/ЕИО. Посоченият списък включваше тау-флувалинат.

               (2)

               В съответствие с член 11д от Регламент (ЕО) № 1490/2002 нотификаторът оттегли подкрепата си за включването на посоченото активно вещество в приложение I към Директива 91/414/ЕИО в срок два месеца от получаването на проектодоклада за оценка. В резултат на това беше прието Решение 2008/934/ЕО на Комисията от 5 декември 2008 г. относно невключването на някои активни вещества в приложение I към Директива 91/414/ЕИО на Съвета и отнемането на разрешенията за продукти за растителна защита, съдържащи тези вещества (4), отнасящо се до невключването на тау-флувалинат.

               (3)

               В съответствие с член 6, параграф 2 от Директива 91/414/ЕИО лицето, първоначално предоставило информация (наричано по-долу „заявителят“), подаде ново заявление, с което отправя искане да бъде приложена ускорената процедура, предвидена в членове 14—19 от Регламент (ЕО) № 33/2008 на Комисията от 17 януари 2008 г. за определяне на подробни правила за прилагането на Директива 91/414/ЕИО на Съвета във връзка с редовна и ускорена процедура за оценката на активни вещества, които са били част от работната програма, посочена в член 8, параграф 2 от същата директива, но не са били включени в приложение I към нея (5).

               (4)

               Заявлението бе подадено до Дания, която беше определена за докладваща държава-членка по силата на Регламент (ЕО) № 451/2000. Установеният срок за ускорената процедура беше спазен. Спецификацията на активното вещество и подкрепените видове употреба са идентични с онези, които са били предмет на Решение 2008/934/ЕО. Посоченото заявление отговаря и на останалите съществени и процедурни изисквания на член 15 от Регламент (ЕО) № 33/2008.

               (5)

               Дания подложи на оценка подадените от заявителя допълнителни данни и подготви допълнителен доклад. На 1 октомври 2009 г. тя предостави този доклад на Европейския орган за безопасност на храните (наричан по-долу „органът“) и на Комисията. Органът сведе допълнителния доклад до знанието на другите държави-членки и на заявителя за предоставяне на становища и препрати получените становища на Комисията. В съответствие с член 20, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 33/2008 и по искане на Комисията на 17 юни 2010 г. (6) органът представи на Комисията заключението си относно тау-флувалинат. Проектодокладът за оценка, допълнителният доклад и заключението на органа бяха разгледани от държавите-членки и от Комисията в рамките на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните и бяха окончателно приети на 28 януари 2011 г. под формата на доклад на Комисията за преглед на тау-флувалинат.

               (6)

               От направените различни проучвания е видно, че може да се очаква продуктите за растителна защита, съдържащи тау-флувалинат, да отговорят по принцип на изискванията, установени в член 5, параграф 1, букви а) и б) от Директива 91/414/ЕИО, по-специално по отношение на видовете употреба, които са били разгледани и подробно изложени в доклада за преглед на Комисията. Поради това е целесъобразно тау-флувалинат да бъде включен в приложение I, за да се гарантира, че във всички държави-членки разрешенията за продукти за растителна защита, които съдържат това активно вещество, могат да бъдат издавани в съответствие с разпоредбите на посочената директива.

               (7)

               Без да се засяга това заключение, е целесъобразно да бъде получена допълнителна информация по някои конкретни въпроси. В член 6, параграф 1 от Директива 91/414/ЕИО се предвижда възможността включването на дадено вещество в приложение I да бъде обвързано с определени условия. Поради това е целесъобразно да се изиска от заявителя да предостави допълнителна информация в потвърждение на резултатите от оценката на риска, основана на най-новите научни познания, по отношение на излагането на риск на водните организми, на нецелевите членестоноги и на възможното отражение върху околната среда при потенциална енантиоселективна деградация в екологични матрици.

               (8)

               Следва да се предостави разумен срок, преди дадено активно вещество да бъде включено в приложение I, за да се позволи на държавите-членки и на заинтересованите страни да се подготвят за произтичащите от това включване нови изисквания.

               (9)

               Без да се засягат задълженията, определени с Директива 91/414/ЕИО вследствие на включването на активно вещество в приложение I, на държавите-членки следва да се предостави срок от шест месеца след включването на веществото, през който да разгледат действащите разрешения за продукти за растителна защита, съдържащи тау-флувалинат, за да гарантират, че се спазват изискванията, установени с Директива 91/414/ЕИО, и по-специално в член 13 от нея, и съответните условия, посочени в приложение I. Държавите-членки следва да изменят, заменят или отнемат, по целесъобразност, съществуващите разрешения в съответствие с разпоредбите на Директива 91/414/ЕИО. Чрез дерогация от посочения по-горе срок следва да се предвиди по-дълъг срок за представянето и оценката на пълната документация по приложение III за всеки предвиден вид употреба на всеки продукт за растителна защита в съответствие с единните принципи, установени в Директива 91/414/ЕИО.

               (10)

               Натрупаният опит от предишни включвания в приложение I към Директива 91/414/ЕИО на активни вещества, които са били обект на оценка в рамките на Регламент (ЕИО) № 3600/92 на Комисията от 11 декември 1992 г. относно определяне на подробни правила за изпълнението на първия етап от работната програма, посочена в член 8, параграф 2 от Директива 91/414/ЕИО на Съвета относно пускането на пазара на продукти за растителна защита (7), показа, че е възможно да възникнат трудности при тълкуването на задълженията на притежателите на съществуващи разрешения във връзка с достъпа до данни. Поради това, за да се избегнат допълнителни затруднения, е необходимо да се уточнят задълженията на държавите-членки, особено задължението да се проверява дали притежателят на разрешение може да докаже достъп до досие, което отговаря на изискванията на приложение II към посочената директива. От това уточнение обаче не произтичат нови задължения за държавите-членки или за притежателите на разрешения в сравнение с приетите до настоящия момент директиви за изменение на приложение I.

               (11)

               Поради това е целесъобразно Директива 91/414/ЕИО да бъде съответно изменена.

               (12)

               В решение 2008/934/ЕО се предвижда невключването на тау-флувалинат и отнемането на разрешенията за продукти за растителна защита, които съдържат посоченото вещество, до 31 декември 2011 г. Необходимо е да се заличи редът за тау-флувалинат в приложението към посоченото решение.

               (13)

               Поради това е целесъобразно Решение 2008/934/ЕО да бъде съответно изменено.

               (14)

               Мерките, предвидени в настоящата директива, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните,

         ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
   Член 1
   Приложение I към Директива 91/414/ЕИО се изменя, както е посочено в приложението към настоящата директива.
   Член 2
   Редът относно тау-флувалинат в приложението към Решение 2008/934/ЕО се заличава.
   Член 3
   Държавите-членки приемат и публикуват не по-късно от 30 ноември 2011 г. законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива. Те незабавно съобщават на Комисията текста на тези разпоредби и прилагат таблица на съответствието между разпоредбите и настоящата директива.
   Те прилагат посочените разпоредби, считано от 1 декември 2011 г.
   Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
   Член 4
   1.   При необходимост, до 30 ноември 2011 г. държавите-членки изменят или отнемат в съответствие с Директива 91/414/ЕИО съществуващите разрешения за продукти за растителна защита, съдържащи тау-флувалинат като активно вещество.
   До тази дата те проверяват по-специално дали условията от приложение I към посочената директива по отношение на тау-флувалинат са изпълнени, с изключение на условията, определени в част Б от вписването за това активно вещество, както и че притежателят на разрешението разполага с документация или има достъп до документация, която отговаря на изискванията на приложение II към посочената директива, в съответствие с условията на член 13 от нея.
   2.   Чрез дерогация от параграф 1 за всеки разрешен продукт за растителна защита, съдържащ тау-флувалинат като единствено активно вещество или като едно от няколко активни вещества, като всички те са били вписани в приложение I към Директива 91/414/ЕИО най-късно до 31 май 2011 г., държавите-членки правят повторна оценка на продукта в съответствие с единните принципи, предвидени в приложение VI към Директива 91/414/ЕИО, въз основа на документация, която отговаря на изискванията на приложение III към посочената директива, и като вземат предвид част Б от вписването в приложение I към посочената директива, което се отнася до тау-флувалинат. Въз основа на тази оценка те определят дали продуктът отговаря на условията, посочени в член 4, параграф 1, букви б), в), г) и д) от Директива 91/414/ЕИО.
   След като това бъде извършено, държавите-членки:

               а)

               в случай на продукт, който съдържа тау-флувалинат като единствено активно вещество, при необходимост изменят или отнемат разрешението не по-късно от 31 май 2015 г.; или

               б)

               в случай на продукт, съдържащ тау-флувалинат като едно от няколко активни вещества, при необходимост изменят или отнемат разрешението до 31 май 2015 г. или до датата, определена за такова изменение или отнемане в съответната(ите) директива(и), по силата на която(ито) съответното(ите) вещество(а) е(са) добавено(и) в приложение I към Директива 91/414/ЕИО, в зависимост от това коя от двете дати е по-късна.

         Член 5
   Настоящата директива влиза в сила на 1 юни 2011 г.
   Член 6
   Адресати на настоящата директива са държавите-членки.

      Съставено в Брюксел на 2 март 2011 година.

            За Комисията

            Председател

         José Manuel BARROSO

      (1)  ОВ L 230, 19.8.1991 г., стр. 1.

      (2)  ОВ L 55, 29.2.2000 г., стр. 25.

      (3)  ОВ L 224, 21.8.2002 г., стр. 23.

      (4)  ОВ L 333, 11.12.2008 г., стр. 11.

      (5)  ОВ L 15, 18.1.2008 г., стр. 5.

      (6)  Европейски орган за безопасност на храните; Заключение относно партньорската проверка на оценката на риска от пестициди за активното вещество тау-флувалинат. EFSA Journal (бюлетин на ЕОБХ) 2010 г.; 8(7):1645. (70 стр.). doi:10.2903/j.efsa.2010.1645. Публикувано онлайн на адрес: www.efsa.europa.eu

      (7)  ОВ L 366, 15.12.1992 г., стр. 10.

      ПРИЛОЖЕНИЕ
      Следното вписване се добавя в края на таблицата в приложение I към Директива 91/414/ЕО:

                     №

                     Популярно наименование, идентификационни номера

                     Наименование по IUPAC

                     Чистота (1)

                     Влизане в сила

                     Изтичане срока на включването

                     Специални разпоредби

                     „335

                     Тау-флувалинат
                     CAS №: 102851-06-9

                     CIPAC №: 786

                     (RS)-α-циано-3-феноксибензил N-(2-хлоро- α,α α-трифлуоро-p-толил)-D-валинат
                     (изомерно съотношение 1:1)

                     ≥ 920 g/kg
                     (съотношение 1:1 на R-α-циано и S-α-циано изомери)
                     Примеси:
                     толуен: не повече от 5 g/kg

                     1 юни 2011 г.

                     31 май 2021 г.

                     ЧАСТ А
                     Може да бъде разрешена единствено употребата му като инсектицид и акарицид.
                     ЧАСТ Б
                     За прилагането на единните принципи, предвидени в приложение VI, следва да се отчитат заключенията на доклада за преглед на тау-флувалинат, и по-специално допълнения I и II към него, във вида, в който е окончателно приет от Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните на 28 януари 2011 г.
                     При тази цялостна оценка държавите-членки обръщат специално внимание на:

                                 a)

                                 риска за водните организми и гарантират, че условията на употреба налагат прилагането на подходящи мерки за намаляване на риска;

                                 б)

                                 риска за нецелевите членестоноги и гарантират, че условията на употреба налагат прилагането на подходящи мерки за намаляване на риска;

                                 в)

                                 използваното в документацията за токсичност опитно вещество ще бъде сравнено и съпоставено с тази спецификация на произведения за търговски цели технически материал.

                           Засегнатите държави-членки изискват предоставянето на информация за потвърждаване по отношение на:

                                 —

                                 риска от биокумулация/биомултипликация във водната среда,

                                 —

                                 риска за нецелевите членестоноги.

                           Те следва да гарантират, че заявителят предоставя на Комисията тази информация за потвърждаване до 31 май 2013 г.
                     Засегнатите държави-членки следва да гарантират, че заявителят предоставя тази информация за потвърждение две години след приемането на специфичните насоки по отношение на:
                     възможното отражение върху околната среда при потенциална енантиоселективна деградация в екологични матрици.“

         (1)  Допълнителни данни за идентичността и спецификацията на активното вещество са дадени в доклада за преглед.


title: Директива 2011/100/ЕС на Комисията от 20 декември 2011 година за изменение на Директива 98/79/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно диагностичните медицински изделия in vitro  текст от значение за ЕИП

text:
               22.12.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 341/50

         ДИРЕКТИВА 2011/100/ЕС НА КОМИСИЯТА
   от 20 декември 2011 година
   за изменение на Директива 98/79/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно диагностичните медицински изделия in vitro

   (текст от значение за ЕИП)
   ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
   като взе предвид Директива 98/79/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 октомври 1998 г. относно диагностичните медицински изделия in vitro
       (1), и по-специално член 14 от нея,
   като има предвид, че:

               (1)

               В съответствие с член 14, параграф 1, буква а) от Директива 98/79/ЕО Обединеното кралство представи искане Комисията да предприеме необходимите мерки, за да се добавят към списък А от приложение II към посочената директива тестовете за „вариант на болестта на Кройцфелд—Якоб“ (vCJD).

               (2)

               С цел осигуряване на най-високо равнище на закрила на здравето и гарантиране, че съответствието на тестовете за vCJD със съществените изисквания, посочени в приложение I към Директива 98/79/ЕО, се проверява от нотифицираните органи, кръвните тестове за откриване и тестовете за диагностициране и потвърждаване на vCJD следва да се добавят към списък А от приложение II към Директива 98/79/ЕО.

               (3)

               Мерките, предвидени в настоящата директива, са в съответствие със становището на комитета, създаден съгласно член 6, параграф 2 от Директива 90/385/ЕИО на Съвета (2) и посочен в член 7, параграф 1 от Директива 98/79/ЕО,

         ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
   Член 1
   Приложение II към Директива 98/79/ЕО се изменя в съответствие с приложението към настоящата директива.
   Член 2
   1.   Държавите-членки приемат и публикуват законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, не по-късно от 30 юни 2012 г. Те незабавно съобщават на Комисията текста на тези разпоредби.
   Държавите-членки прилагат тези разпоредби от 1 юли 2012 г.
   Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
   2.   Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
   Член 3
   Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.

   Член 4
   Адресати на настоящата директива са държавите-членки.

      Съставено в Брюксел на 20 декември 2011 година.

            За Комисията

            Председател

         José Manuel BARROSO

      (1)  ОВ L 331, 7.12.1998 г., стр. 1.

      (2)  ОВ L 189, 20.7.1990 г., стр. 17.

      ПРИЛОЖЕНИЕ
      В края на списък А от приложение II към Директива 98/79/ЕО се добавя следното тире:

                  „—

                  кръвни тестове за откриване и тестове за диагностициране и потвърждаване на варианта на болестта на Кройцфелд-Якоб (vCJD).“


title: Директива 2011/97/ЕС на Съвета от 5 декември 2011 година за изменение на Директива 1999/31/ЕС по отношение на специфичните критерии за съхранение на метален живак, считан за отпадък

text:
               10.12.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 328/49

         ДИРЕКТИВА 2011/97/ЕС НА СЪВЕТА
   от 5 декември 2011 година
   за изменение на Директива 1999/31/ЕС по отношение на специфичните критерии за съхранение на метален живак, считан за отпадък
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
   като взе предвид Регламент (ЕО) № 1102/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2008 г. относно забраната за износ на метален живак и някои живачни съединения и смеси и безопасното съхранение на метален живак (1), и по-специално член 4, параграф 3 от него, както и Директива 1999/31/ЕО на Съвета от 26 април 1999 г. относно депонирането на отпадъци (2), и по-специално член 16 от нея,
   като взе предвид предложението на Европейската комисия,
   като има предвид, че:

               (1)

               В Регламент (ЕО) № 1102/2008 се предвижда, че чрез дерогация от член 5, параграф 3, буква а) от Директива 1999/31/ЕО металният живак, който се счита за отпадък, може, при подходящи условия на изолиране, да бъде временно съхраняван за повече от една година или за постоянно в определени видове депа за отпадъци.

               (2)

               Съхранението на метален живак, който се счита за отпадък, е вече регламентирано от законодателството на Съюза за управлението на отпадъци.

               (3)

               Съхранението на метален живак, който се счита за отпадък, за период до една година е предмет на изискванията за разрешение съгласно член 23 от Директива 2008/98/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 ноември 2008 г. относно отпадъците (3).

               (4)

               Директива 1999/31/ЕО и Решение 2003/33/ЕО на Съвета от 19 декември 2002 г. за определяне на критерии и процедури за приемане на отпадъци на депа съгласно член 16 и приложение II към Директива 1999/31/ЕО (4) се прилагат за съоръжения за съхранение на метален живак за повече от една година в съответствие с член 3, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1102/2008.

               (5)

               По-специално това означава, че за всички съоръжения за съхранение на метален живак за повече от една година е необходимо разрешение в съответствие с членове 7, 8 и 9 от Директива 1999/31/ЕО и че тези съоръжения са обект на изискванията за контрол и мониторинг, установени в член 12 от посочената директива, както и, в случай на подземно съхранение, на изискванията за оценка на безопасността съгласно допълнение А към Решение 2003/33/ЕО.

               (6)

               Освен това, такива съоръжения подлежат на общите разпоредби за документиране, предвидени в Директива 2008/98/ЕО.

               (7)

               Освен това, разпоредбите на Директива 96/82/ЕО на Съвета от 9 декември 1996 г. относно контрола на опасностите от големи аварии, които включват опасни вещества (5) се прилагат за съоръжения за временно надземно съхранение, в съответствие с член 3, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1102/2008.

               (8)

               Тези разпоредби обаче не обхващат изцяло специфичните характеристики на металния живак и следователно са необходими допълнителни изисквания.

               (9)

               В тези допълнителни изисквания следва да се вземат предвид научноизследователските дейности във връзка с вариантите за безопасно обезвреждане, включително втвърдяването на металния живак. Има напредък в разработването на екологосъобразни варианти за втвърдяване, но все още е рано да се вземе решение относно широкомащабната приложимост на такива варианти.

               (10)

               За определянето на благонадеждни и научнообосновани изисквания за постоянно съхранение са необходими допълнителни оценки за дългосрочното поведение на металния живак в подземни хранилища. Ето защо изискванията, установени в настоящата директива, следва да бъдат ограничени до временното съхранение и се смятат за подходящи и представляващи най-добрите налични техники за безопасно съхранение на метален живак за период от време до пет години.

               (11)

               Директива 1999/31/ЕО следва да бъде съответно изменена.

               (12)

               Комитетът, посочен в член 16 от Директива 1999/31/ЕО, не е дал становище. Следователно е целесъобразно Съюзът да приеме настоящата директива,

         ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
   Член 1
   Приложения I, II и III към Директива 1999/31/ЕО се изменят съгласно приложението към настоящата директива.
   Член 2
   1.   Държавите-членки въвеждат в действие законовите, подзаконови и административни разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, до 15 март 2013 г. Те незабавно предоставят на Комисията текста на тези разпоредби.
   Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
   2.   Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното право, които те приемат в областта, попадаща в обхвата на настоящата директива.
   Член 3
   Настоящата директива влиза в сила на третия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.

   Член 4
   Адресати на настоящата директива са държавите-членки.

      Съставено в Брюксел на 5 декември 2011 година.

            За Съвета

            Председател

         W. PAWLAK

      (1)  ОВ L 304, 14.11.2008 г., стр. 75.

      (2)  ОВ L 182, 16.7.1999 г., стр. 1.

      (3)  ОВ L 312, 22.11.2008 г., стр. 3.

      (4)  ОВ L 11, 16.1.2003 г., стр. 27.

      (5)  ОВ L 10, 14.1.1997 г., стр. 13.

      ПРИЛОЖЕНИЕ
      Приложения I, II и III към Директива 1999/31/ЕО се изменят, както следва:

                  1)

                  Към приложение I се добавя следният раздел:
                  „8.   Временно съхраняване на метален живак
                  За целите на временното съхраняване на метален живак за повече от една година се прилагат следните изисквания:

                              —

                              металният живак се съхранява отделно от другите отпадъци;

                              —

                              контейнерите се съхраняват в корита за събиране с подходящо покритие, така че да нямат пукнатини и пролуки и да са непромокаеми за метален живак, с вместимост, подходяща за съхраняваното количество живак;

                              —

                              хранилището се снабдява с изградени или естествени прегради, които са подходящи за защита на околната среда от изпускане на живак и да е с вместимост, подходяща за общото количество на съхранявания живак;

                              —

                              подовете в хранилището се покриват с устойчиви на живак уплътнителни материали. Предвижда се наклон със събирателна яма;

                              —

                              хранилището се оборудва с противопожарна система;

                              —

                              хранилището е с такова разположение, което да осигурява възможност всички контейнери да бъдат лесно изваждани от него.“

                  2)

                  Към приложение II се добавя следният раздел:
                  „6.   Специфични изисквания за металния живак
                  За целите на временното съхраняване на метален живак за повече от една година се прилагат следните изисквания:

                              A.

                              Състав на живака
                              Металният живак отговаря на следните изисквания:

                                          —

                                          тегловно съдържание на живак по-голямо от 99,9 %;

                                          —

                                          липса на примеси, които могат да разяждат въглеродна или неръждаема стомана (напр. разтвор на азотна киселина, разтвори на хлориди).

                              Б.

                              Изолиране
                              Контейнерите, използвани за съхранение на метален живак, трябва да са устойчиви на корозия и удар. Ето защо заварките се избягват. Контейнерите имат по-специално следните характеристики:

                                          —

                                          материал за контейнера: въглеродна стомана (минимум ASTM A36) или неръждаема стомана (AISI 304, 316L);

                                          —

                                          контейнерите са непропускливи за газове и течности;

                                          —

                                          външната стена на контейнера е устойчива на условията на съхранение;

                                          —

                                          типът конструкция на контейнера преминава успешно изпитването на падане и изпитванията за херметичност, описани в глави 6.1.5.3 и 6.1.5.4 от Препоръките на ООН относно превоза на опасни товари, Ръководство за изпитвания и критерии.

                                    Максималната степен на запълване на контейнера е 80 % от обема, за да се гарантира, че е налице достатъчно незапълнено пространство и не е възможно възникването нито на теч, нито на трайна повреда на контейнера в резултат на разширяване на течността поради висока температура.

                              В.

                              Процедури за приемане
                              Приемат се само контейнери със свидетелство, отговарящи на изискванията, посочени в настоящия раздел.
                              Процедурите за приемане са съобразени със следното:

                                          —

                                          приема се само метален живак, който отговаря на посочените по-горе минимални критерии за приемане;

                                          —

                                          преди да бъдат складирани, контейнерите се проверяват визуално. Повредени, течащи или корозирали контейнери не се приемат;

                                          —

                                          върху контейнерите се поставя траен печат (направен чрез щамповане), в който се посочва идентификационният номер на контейнера, материалите на изработката, неговото тегло в празно състояние, кодът на производителя и датата на производство;

                                          —

                                          на контейнерите се поставя трайно закрепена табелка, върху която е посочен идентификационният номер на сертификата.

                              Г.

                              Сертификат
                              Сертификатът, посочен в подраздел В, съдържа следните елементи:

                                          —

                                          име и адрес на производителя на отпадъците;

                                          —

                                          име и адрес на отговарящия за пълненето;

                                          —

                                          място и дата на пълненето;

                                          —

                                          количество на живака;

                                          —

                                          чистотата на живака и, ако е приложимо, описание на примесите, включително протокола от анализа;

                                          —

                                          потвърждение, че контейнерите са били използвани изключително за превоз/съхранение на живак;

                                          —

                                          идентификационните номера на контейнерите;

                                          —

                                          всякакви специални забележки.

                                    Сертификатите се издават от производителя на отпадъците или, ако няма такъв, от лицето, отговорно за управлението на отпадъците.“

                  3)

                  Към приложение III се добавя следният раздел:
                  „6.   Специфични изисквания за металния живак
                  За целите на временното съхранение на метален живак за повече от една година се прилагат следните изисквания:

                              A.

                              Изисквания за наблюдение, проверка и извънредни ситуации
                              В хранилището се инсталира система за непрекъснато следене на живачните пари с чувствителност поне 0,02 mg живак/m3. Разполагат се сензори на нивото на пода и на нивото на тавана. Тази система включва и система за аварийна визуална и звукова сигнализация. Поддръжка на системата се извършва всяка година.
                              Хранилището и контейнерите се проверяват визуално от упълномощено лице най-малко веднъж месечно. Ако бъдат открити течове, операторът незабавно предприема всички необходими действия за избягване на изпускане на живак в околната среда и за възстановяване безопасността на хранилището на живака. Смята се, че всеки теч има значително вредно въздействие върху околната среда, както е посочено в член 12, буква б).
                              На място се осигуряват планове за извънредни ситуации и подходящо защитно оборудване, пригодно за манипулиране на метален живак.

                              Б.

                              Документиране
                              Всички документи, съдържащи информацията, посочена в раздел 6 от приложение II и в точка А от настоящия раздел, в т.ч. сертификатът, придружаващ контейнера, както и записите за изваждане от хранилището и експедиране на металния живак след временното му съхранение, както и за предназначението и предвидената обработка, се съхраняват най-малко три години след приключване на съхранението.“


title: Директива 2002/85/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 ноември 2002 година за изменение на Директива 92/6/ЕИО на Съвета относно монтирането и използването в рамките на Общността на устройства за ограничаване на скоростта за някои категории моторни превозни средства

text:
Важна правна забележка

|

32002L0085

Официален вестник n° L 327 , 04/12/2002 стр. 0008 - 0009 специално чешко издание глава 07 том 007 стр. 179  - 180 специално испанско издание глава 07 том 007 стр. 179  - 180 специално унгарско издание глава 07 том 007 стр. 179  - 180 специално литвийско издание глава 07 том 007 стр. 179  - 180 LV.ES глава 07 том 007 стр. 179  - 180 MT.ES глава 07 том 007 стр. 179  - 180 PL.ES глава 07 том 007 стр. 179  - 180 SK.ES глава 07 том 007 стр. 179  - 180 специално словенско издание глава 07 том 007 стр. 179  - 180

		20021105Директива 2002/85/ЕО на Европейския парламент и на Съветаот 5 ноември 2002 годиназа изменение на Директива 92/6/ЕИО на Съвета относно монтирането и използването в рамките на Общността на устройства за ограничаване на скоростта за някои категории моторни превозни средстваЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 71 от него,като взеха предвид предложението на Комисията [1],като взеха предвид становището на Икономическия и социален комитет [2],след консултация с Комитета на регионите,като се произнесоха съгласно процедурата, предвидена в член 251 от Договора [3],като имат предвид, че:(1) Безопасността на транспорта и екологичните въпроси, свързани с него, са извънредно важни за осигуряване на устойчива мобилност.(2) Използването на устройства за ограничаване на скоростта при най-тежкотоварните моторни превозни средства оказа положителен ефект за подобряване на сигурността на пътя. То също така допринесе за опазването на околната среда.(3) Директива 92/6/ЕИО на Съвета [4] предвижда изискванията относно монтирането и използването на ограничители на скоростта да могат, в зависимост от техническите възможности и опита на държавите-членки, впоследствие да бъдат разширени и да обхванат и лекотоварните моторни превозни средства.(4) Разширяването на приложното поле на Директива 92/6/ЕИО, така че да обхване и превозните средства с маса по-голяма от 3,5 тона, предназначени за превоз на товари или пътници, беше една от мерките, предвидени от Съвета в неговата Резолюция от 26 юни 2000 г. относно повишаването на пътната безопасност [5], съгласно Съобщението на Комисията от 20 март 2000 г. за приоритетните мерки, свързани с пътната безопасност в Европейския съюз.(5) Би следвало полето на приложение на Директива 92/6/ЕИО да бъде разширено, така че да обхване моторните превозни средства от категория M2, превозните средства от категория M3 с максимално тегло над 5 тона, но по-малко или равно на 10 тона, и превозните средства от категория N2.(6) Като се има предвид, че целта на предложените действия, по-специално изменението на разпоредбите на Общността относно монтирането и използването на устройствата за ограничаване на скоростта на някои категории тежкотоварни превозни средства, не може да бъде реализирана по задоволителен начин от държавите-членки, и че тя може, като се има предвид значимостта и последиците от предвидените действия, да бъде осъществена по по-добър начин на общностно равнище, то Общността може да вземе мерки съгласно принципа на субсидиарност, който е установен в член 5 от Договора. В съответствие с принципа на пропорционалност, така както е дефиниран в посочения член, действието на настоящата директива се ограничава само до необходимото за постигането на тези цели.(7) Като се има предвид гореизложеното, Директива 92/6/ЕИО следва да бъде изменена.ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:Член 1Директива 92/6/ЕИО се изменя, както следва:1) Членове от 1 до 5 се заместват със следния текст:"Член 1За целите на настоящата директива под "моторно превозно средство" се разбира превозно средство, което има двигател за задвижване, принадлежи към категория M2, M3, N2 или N3, предназначено е да се движи по шосе, има най-малко четири колела и е така конструирано, че да достига максимална скорост, която надвишава 25 км/ч.Категориите M2, M3, N2 и N3 разширяват своя обхват, както е определено в приложение II към Директива 70/156/ЕИО [******].Член 2Държавите-членки взимат необходимите мерки, така че моторните превозни средства от категориите M2 и M3, съгласно член 1, да могат да се движат по шосе, само ако са оборудвани с устройство за ограничаване на скоростта, което е регулирано така, че скоростта им да не може да надвишава 100 км/ч.Превозните средства от категория M3 с максимална маса надвишаваща 10 тона, които са регистрирани преди 1 януари 2005 г., могат да продължат да бъдат оборудвани с устройства, които са регулирани така, че максималната скорост да бъде 100 км/ч.Член 31. Държавите-членки вземат необходимите мерки, така че моторните превозни средства от категориите N2 и N3 да могат да се движат по шосе, само ако са оборудвани с устройство за ограничаване на скоростта, което е регулирано така, че скоростта им да не може да надвишава 90 км/ч.2. Държавите-членки имат право да изискват устройството за ограничаване на скоростта на превозните средства, регистрирани на тяхна територия и използвани изключително за превоз на опасни товари, да бъде регулирано така, че тези превозни средства да не могат да надвишават определена от тези органи максимална скорост, която е по-ниска от 90 км/ч.Член 41. По отношение на моторни превозни средства от категория M3 с максимална маса, надвишаваща 10 тона и моторни превозни средства от категория N3, членове 2 и 3 се прилагат за:а) превозните средства, регистрирани след 1 януари 1994 г., от 1 януари 1994 г.;б) превозните средства, регистрирани от 1 януари 1988 г. до 1 януари 1994 г.:i) от 1 януари 1995 г., ако това са превозни средства, които извършват както национални, така и международни превози;ii) от 1 януари 1996 г., ако това са превозни средства, които извършват изключително национални превози.2. За моторните превозни средства от категория M2, превозните средства от категория M3 с максимална маса, надвишаваща 5 тона, но която е по-малка или равна на 10 тона, и превозните средства от категория N2, членове 2 и 3 се прилагат най-късно от следните дати за:а) превозните средства, регистрирани след 1 януари 2005 г., от 1 януари 2005 г.б) превозните средства, които отговарят на пределните стойности, постановени в Директива 88/77/ЕИО [], и са регистрирани между 1 октомври 2001 г. и 1 януари 2005 г.:i) от 1 януари 2006 г., ако това са превозни средства, които извършват както национални, така и международни превози,ii) от 1 януари 2007 г., ако това са превозни средства, които извършват изключително национални превози.3. Всяка държава-членка може да освободи от изискването за прилагане на членове 2 и 3 за период от максимум три години, считано от 1 януари 2005 г., превозните средства от категория M2 и категория N2 с максимална маса, надвишаваща 3,5 тона, но която е по-малка или равна на 7,5 тона, които са регистрирани в нейния национален регистър и не се движат на територията на друга държава-членка.Член 51. Посочените в членове 2 и 3 устройства за ограничаване на скоростта трябва да отговарят на техническите предписания, определени в приложението към Директива 92/24/EИО []. Въпреки това всички превозни средства, които влизат в полето на действие на настоящата директива и които са регистрирани преди 1 януари 2005 г., могат да продължат да бъдат оборудвани с устройства за ограничаване на скоростта, които отговарят на техническите предписания, определени от компетентните национални органи.2. Устройствата за ограничаване на скоростта се монтират от работилници или организации, одобрени от държавите-членки.2) Добавя се следният член:"Член 6аВ рамките на програмата за действие с цел повишаване пътната безопасност в периода 2002—2010 г., Комисията оценява влиянието върху пътното движение и безопасност, което оказва регулирането на скоростта, предвидено от настоящата директива за устройствата за ограничаване на скоростта, използвани от превозните средства от категория M2 и превозните средства от категория N2 с максимално тегло по-малко или равно на 7,5 тона.При необходимост Комисията представя подходящи предложения."Член 2Държавите-членки въвеждат в действие необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобразят с настоящата директива преди 1 януари 2005 г. Те незабавно уведомяват Комисията за това.Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.Член 3Настоящата директива влиза в сила в деня на публикуването й в Официален вестник на Европейските общности.Член 4Адресати на настоящата директива са държавите-членки.Съставено в Брюксел на 5 ноември 2002 година.За Европейския парламентПредседателP. CoxЗа СъветаПредседателT. Pedersen[1] ОВ С 270 Е, 25.9.2001 г., стр. 77.[2] ОВ C 48, 21.2.2002 г., стр. 47.[3] Становище на Европейския парламент от 7 февруари 2002 г. (все още непубликувано в Официален вестник), Обща позиция на Съвета от 25 юни 2002 г. (ОВ С 228 Е, 25.9.2002 г., стр. 14), Решение на Европейския парламент от 24 септември 2002 г. (все още непубликувано в Официален вестник).[4] ОВ L 57 от 2.3.1992 г., стр. 27.[5] ОВ C 218 от 31.7.2000 г., стр. 1.[******] Директива 70/156/ЕИО на Съвета от 6 февруари 1970 г. относно сближаването на законодателствата на държавите-членки в областта на одобрение на тип на моторните превозни средства и техните ремаркета (ОВ L 42, 23.2.1970 г., стр. 1). Директива, последно изменена с Директива 2001/116/ЕО на Комисията (ОВ L 18, 21.1.2002 г., стр. 1).[] Директива 88/77/ЕИО на Съвета от 3 декември 1987 г. относно сближаване на законодателствата на държавите-членки относно мерките, които е необходимо да се предприемат срещу емисията на газообразни замърсители от дизеловите двигатели, предназначени за употреба в превозните средства (ОВ L 36, 9.2.1988 г., стр. 33). Директива, последно изменена с Директива 2001/27/ЕО на Комисията (ОВ L 107, 18.4.2001 г., стр. 10).[] Директива 92/24/ЕИО на Съвета от 31 март 1992 г. относно устройствата за ограничаване на скоростта или подобни бордови системи за ограничаване на скоростта на някои категории моторни превозни средства (ОВ L 129, 14.5.1992 г., стр. 154)."--------------------------------------------------


title: Директива на Съвета oт 18 октомври 1982 година за установяване на основните правила, необходими за изпитване на миграцията на съставките на пластмасови материали и изделия, предназначени за контакт с храни

text:
               13/ 06

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               70

         31982L0711

               L 297/26

               ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ

      ДИРЕКТИВА НА СЪВЕТА

   oт 18 октомври 1982 година
   за установяване на основните правила, необходими за изпитване на миграцията на съставките на пластмасови материали и изделия, предназначени за контакт с храни
   (82/711/ЕИО)
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
   като взе предвид Договора за създаването на Европейската икономическа общност,
   като взе предвид Директива на Съвета 76/893/ЕИО от 23 ноември 1976 г. за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно материалите и изделията, предназначени за контакт с храни (1), и по-специално член 3 от нея,
   като взе предвид предложението на Комисията,
   като взе предвид становището на Европейския парламент (2),
   като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (3),
   като има предвид, че член 2 от Директива 76/893/ЕИО предвижда, inter alia, че материалите и изделията не трябва да прехвърлят своите съставки върху хранителните продукти в количества, които биха могли да застрашат здравето на човека или да доведат до неприемлива промяна в състава на хранителните продукти;
   като има предвид, че в случая на пластмасовите материали подходящият инструмент за постигането на тази цел е специална директива по смисъла на член 3 от Директива 76/893/ЕИО, чиито общи правила са приложими и по отношение на въпросния проблем;
   като има предвид, че с оглед на сложността на проблема директивата първоначално трябва да се ограничи до определяне на основните правила за установяване миграцията на съставките; като има предвид, че методите за анализ, необходими за установяване на такава миграция следва да бъдат определени в следващи директиви, които да бъдат приети в съответствие с процедурата, посочена в член 10 от Директива 76/893/ЕИО;
   като има предвид, че настоящата директива не засяга всички аспекти на пластмасовите материали и изделия; като има предвид, че следователно е необходимо, от една страна, на държавите-членки да бъде разрешено да не налагат указанията за етикетиране, определени в член 7 от Директива 76/893/ЕИО в съответствие с параграфи 4 и 5 от този член, а от друга страна, да забранят търговията с материали и изделия, които, въпреки че отговарят на стандартите, посочени в тази директива, не съответстват на националните разпоредби по отношение на други възможни стандарти, посочени в член 3, или при липса на такива в този член — по отношение на посочените в член 2 от въпросната директива;
   като има предвид, че от гледна точка на затрудненията при анализа, свързани с определяне миграционните нива в хранителните продукти, трябва да бъдат избрани обичайни изпитвания (течности, способни да симулират повреждане на храни и стандартни изпитвателни условия), за да възпроизведат, доколкото е възможно, миграционните феномени, които могат да възникнат при контакт между изделието и хранителния продукт;
   като има предвид, че ако впоследствие се окаже, че такива изпитвания не отразяват действителността, на държавите-членки трябва да бъде разрешено временно да ги променят, до вземане на решение от Общността;
   като има предвид, че при сегашното състояние на аналитичните техники не е възможно да бъдат определени всички условия, при които трябва да бъдат извършвани обичайните миграционни изпитвания на материали и изделия, състоящи се от два или повече слоя, от които поне един не е съставен изцяло от пластмаса; като има предвид, че следователно решението по отношение прилагането на настоящата директива към такива материали и изделия трябва да бъде взето на по-късна дата;
   като има предвид, че привеждането в съответствие на настоящата директива към техническия прогрес представлява мярка за приложение; като има предвид, че за да бъде опростена и ускорена процедурата, това трябва да бъде задължение на Комисията;
   като има предвид, че във всички случаи, при които Съветът прехвърля на Комисията компетенции да прилага разпоредбите, отнасящи се до пластмасовите материали и изделия, предназначени да влизат в контакт с храни, трябва да бъде определена процедура, установяваща близко сътрудничество между държавите-членки и Комисията в рамките на Постоянния комитет по храните, създаден с Решение 69/414/ЕИО (4),
   ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
   Член 1
   1.   Настоящата директива е специална директива по смисъла на член 3 от Директива 76/893/ЕИО.
   2.   Настоящата директива се прилага за пластмасовите материали и изделия, което означава материали и изделия и части от тях:

               а)

               състоящи се изключително от пластмаси; или

               б)

               състоящи се от два или повече слоя материали, като всеки се състои изключително от пластмаси, свързани помежду си с помощта на адхезиви или по друг начин;

         и които в състояние на завършен продукт са предназначени да влизат в контакт или да бъдат поставяни в контакт с храни в съответствие с тяхното предназначение.
   3.   По смисъла на настоящата директива „пластмаси“ означава органични макромолекулни съединения, получени чрез полимеризация, поликондензация, полиприсъединяване и други подобни процеси на базата на молекули с по-ниско молекулно тегло, или чрез химични изменения на естествени макромолекули. Силиконите и други подобни макромолекулни съединения също се считат за пластмаси. Към такива макромолекулни съединения могат да бъдат добавени други вещества или материали.
   Въпреки това следното не се смята за „пластмаси“;

               i)

               лакиран или нелакиран филм от регенерирана целулолоза;

               ii)

               еластомери и естествен и синтетичен каучук;

               iii)

               хартия и хартиени плоскости (плътен картон), независимо дали са модифицирани или не чрез добавяне на пластмаси;

               iv)

               повърхностни обвивки, получени от:

                           —

                           парафинови восъци, включително синтетични парафинови восъци и/или микрокристални восъци,

                           —

                           изброени в първото тире смеси от восъци помежду им и/или с пластмаси.

         4.   Настоящата директива не се прилага към материали и изделия от два или повече слоя, поне един от които не се състои изключително от пластмаси, дори и ако този, който е предназначен да влиза в пряк контакт с храни, се състои изключително от пластмаси.
   Решение относно прилагането на настоящата директива към материали и изделия, посочени в първата алинея и относно каквито и да било адаптации към настоящата директива, които могат да се наложат, се вземат на по-късна дата.
   Член 2
   1.   Миграционното ниво във и върху храни на съставките на материалите и изделията, посочени в член 1, не трябва да превишава границите, определени в списъците на веществата с разрешена употреба, като се изключват всякакви други.
   2.   При липса на методи за анализ, определени в съответствие с член 9 от Директива 76/893/ЕИО, които правят възможно определянето на миграционното ниво в храни, това ниво се определя в симулаторите, изброени в глава I на приложението.
   3.   По предложение на Комисията Съветът, като действа в съответствие с процедурата, формулирана в член 100 от Договора, и в съответствие с предложението на Комисията, изготвя списък на веществата или материалите, чиято употреба е разрешена, като се изключват всякакви други, и списък на симулаторите, които трябва да се използват за всеки хранителен продукт или група храни, и определя тяхната концентрация.
   Член 3
   1.   Контролът на граница на миграция в симулаторите се извършва, като се използват обичайни миграционни изпитвания, като основните правила за тях са посочени в приложението към настоящата директива.

               2.

                           а)

                           Въпреки това ако държава-членка, в резултат на нова информация или повторна преценка на съществуващата информация, направена след приемането на настоящата директива, има подробни основания, потвърждаващи, че за определен пластмасов материал или изделие основните правила за миграционните изпитвания, посочени в приложението, са технически неподходящи, или защото действителните условия на употреба са в основата си различни от изпитвателните условия, посочени в таблицата на приложението, тази държава-членка може временно да преустанови прилагането на основните правила, посочени в приложението, на своя територия и само за конкретния случай и да разреши прилагането на по-подходящи основни правила. Тя незабавно уведомява останалите държави-членки и Комисията за това, като предоставя мотивите за своето решение.

                           б)

                           Комисията анализира в най-кратък срок представените от засегнатата държава-членка мотиви и се консултира с държавите-членки в рамките на Постоянния комитет по храните, след което незабавно представя становището си и взема съответните мерки.

                           в)

                           Ако Комисията счете, че са необходими изменения на настоящата директива за смекчаване на посочените в буква а) затруднения, тя започва предвидената в член 10 от Директива 76/893/ЕИО процедура; в този случай държавата-членка, която е приела по-подходящи основни правила, може да ги запази до влизане в сила на тези изменения.

         Член 4
   Привеждането в съответствие, което трябва да се направи в глава II на приложението към настоящата директива в зависимост от прогреса в научното и техническото познание, се приема съгласно процедурата, установена в член 10 от Директива 76/893/ЕИО.
   Член 5
   Настоящата директива не нарушава националните разпоредби относно останалите правила, посочени в член 3 от Директива 76/893/ЕИО нито възможностите, предоставени на държавите-членки съгласно член 7, параграфи 4 и 5 от тази директива.
   Член 6
   Държавите-членки се съобразяват с настоящата директива, най-късно до момента на прилагане на специалната директива за определяне на посочените в член 2, параграф 1 граници.
   Член 7
   Адресати на настоящата директива са държавите-членки.

      Съставено в Люксембург на 18 октомври 1982 година.

            За Съвета

            Председател

         N. A. KOFOED

      (1)  ОВ L 340, 9.12.1976 г., стр. 19.

      (2)  ОВ С 140, 5.6.1979 г., стр. 173.

      (3)  ОВ С 227, 10.9.1979 г., стр. 31.

      (4)  ОВ L 291, 19.11.1969 г., стр. 9.
   ПРИЛОЖЕНИЕ
   ОСНОВНИ ПРАВИЛА ЗА ИЗПИТВАНЕ НА МИГРАЦИЯТА В СИМУЛАТОРИТЕ
   Определянето на миграцията в симулатори се извършва, като се използват симулаторите, посочени в глава I от настоящото приложение, и при изпитвателните условия, посочени в глава II на настоящото приложение.
   ГЛАВА I
   Симулатори
   1.   Общ случай: пластмасови материали и изделия, предназначени да влизат в контакт с всички видове храни
   Тези изпитвания се извършват като се използват всички симулатори, упоменати по-долу, като за всеки симулатор се взема прясна проба от пластмасовия материал или изделие:

               —

               дестилирана вода или вода с еквивалентно качество (= симулатор А),

               —

               3 % оцетна киселина (тегло/обем) във воден разтвор (= симулатор Б),

               —

               15 % етанол (обем/обем) във воден разтвор (= симулатор В),

               —

               пречистено маслиново масло (1); ако по технически причини, свързани с метода за анализ, е необходимо да се използват различни хранителни симулатори, маслиновото масло се заменя със смес от синтетични триглицериди (2) или със слънчогледово масло (симулатор Г).

         2.   Специален случай: пластмасови материали и изделия, предназначени да влизат в контакт само с един хранителен продукт или група храни
   Изпитванията се извършват:

               —

               като се използват само симулаторите, посочени като подходящи за хранителния продукт или групата храни в списъка, даден в член 2, параграф 3,

               —

               когато хранителният продукт или групата храни не са включени в списъка, посочен в първото тире, се избират симулаторът или симулаторите, изисквани в точка 1, които максимално съответстват на екстракционния капацитет на хранителния продукт или групата храни.

         ГЛАВА II
   Изпитвателни условия (времена и температури)
   1.   Миграционните изпитвания се провеждат, като от посочените в таблицата времена и температури се избират тези, които максимално съответстват на нормалните или предвидимите условия на контакт за изследваните пластмасови материали или изделия.
   2.   Ако пластмасов материал или изделие е предназначен да бъде използван последователно на кратки интервали при няколко от условията на контакт, посочени в колона 1 от таблицата, миграцията се определя като този материал или изделие бъде подложен последователно на всички съответстващи изпитвателни условия, посочени в колона 2, като се използва един и същ симулатор.
   3.   За дадено изпитвателно време, когато пластмасов материал или изделие премине изпитването при по-висока температура, не е необходимо изпитването да бъде повтаряно при по-ниска температура.
   За дадена изпитвателна температура, когато пластмасов материал или изделие премине изпитването при по-продължително време, не е необходимо изпитването да бъде повтаряно при по-кратко време.
   4.   Когато пластмасов материал или изделие може да бъде използван при действителната му употреба при контактни условия, включващи всякакви времена и температури, се провеждат само 10-дневните изпитвания при 40 °С и двучасовите изпитвания при 70 °С, тъй като по принцип те се смятат за най-строги.
   Ако се използва симулатор Г (пречистено маслинено масло или негови заместители), се извършва само 10-дневното изпитване при 40 °С.
   5.   Ако се окаже, че провеждането на изпитванията при условията, посочени в таблицата, причинява физически или други промени в пластмасовия материал или артикул, които не се срещат при нормални или предвидими условия на употреба на този материал или артикул, миграционните изпитвания се извършват при по-подходящи за конкретния случай условия.
   ТАБЛИЦА
   Изпитвателни условия (времена (t) и температури (Т)), които се избират според условията на контакт при действителна употреба

               Условия на контакт при действителна употреба

               Изпитвателни условия

               1

               2

         1.   Контактно време: t > 24 часа

               1.1. Т ≤ 5 °С

               10 дни при 5 °С

               1.2. 5 °С < Т ≤ 40 °С (3)

               10 дни при 40 °С

         2.   Контактно време: два часа ≤ t ≤ 24 часа

               2.1. Т ≤ 5 °С

               24 часа при 5 °С

               2.2. 5 °С < Т ≤ 40 °С

               24 часа при 40 °С

               2.3. Т > 40 °С

               В съответствие с националното законодателство

         3.   Контактно време: t < два часа

               3.1. Т ≤ 5 °С

               Два часа при 5 °С

               3.2. 5 °С < Т ≤ 40 °С

               Два часа при 40 °С

               3.3. 40 °С < Т ≤ 70 °С

               Два часа при 70 °С

               3.4. 70 °С < Т ≤ 100 °С

               Един час при 100 °С

               3.5. 100 °С < Т ≤ 121 °С

               30 min при 121 °С

               3.6. Т > 121 °С

               В съответствие с националното законодателство

      (1)  Характеристики на пречистеното маслиново масло:

               —

               йодно число (Wijs) = 80 до 88,

               —

               рефракционен индекс при 25 °С = 1,4665 до 1,4679,

               —

               киселинност (изразена в % олеинова киселина) = максимум 0,5 %,

               —

               пероксидно число (изразено като кислородни милиеквиваленити за kg масло) = Максимум 10.

      (2)  Характеристики на стандартната смес от синтетични триглицериди, както е описана в статията на K. Figge „Храни, козметика, токсикология“ 10 (1972) 815.

      (3)  За пластмасови материали и артикули в контакт с храните, за които на етикета или по закон е посочена температура на съхранение под 20 °С, изпитвателните условия трябва да бъдат 10 дни при 20 °С.