title: Директива на Комисията от 29 април 1981 година за определяне на общностен метод за анализ за официален контрол на винилхлорид, отделян от материали и предмети в храните

text:
Важна правна забележка

|

31981L0432

Официален вестник n° L 167 , 24/06/1981 стр. 0006 - 0011 специално финландско издание: глава 13 том 11 стр. 0140  специално испанско издание: глава 13 том 11 стр. 0203  специално шведско издание: глава 13 том 11 стр. 0140  специално португалско издание глава 13 том 11 стр. 0203  специално чешко издание глава 13 том 006 стр. 154  - 159 специално испанско издание глава 13 том 006 стр. 154  - 159 специално унгарско издание глава 13 том 006 стр. 154  - 159 специално литвийско издание глава 13 том 006 стр. 154  - 159 LV.ES глава 13 том 006 стр. 154  - 159 MT.ES глава 13 том 006 стр. 154  - 159 PL.ES глава 13 том 006 стр. 154  - 159 SK.ES глава 13 том 006 стр. 154  - 159 специално словенско издание глава 13 том 006 стр. 154  - 159

		19810429Директива на Комисиятаот 29 април 1981 годиназа определяне на общностен метод за анализ за официален контрол на винилхлорид, отделян от материали и предмети в храните(81/432/ЕИО)КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност,като взе предвид Директива 78/142/ЕИО на Съвета от 30 януари 1978 г. за сближаване на законодателствата на държавите-членки по отношение на материалите и предметите, които съдържат винилхлориден мономер и са предназначени за контакт с храни [1], и по-специално член 3 от нея,като взе предвид, че член 2 от Директива 78/142/ЕИО определя, че такива материали и предмети не трябва да прехвърлят върху храните, които се намират или са били в контакт с такива материали и предмети, никакъв винилхлорид, който може да бъде определен посредством метод с граници на определяне 0,01 мг/кг и че член 3 постановява, че тази граница трябва да бъде контролирана посредством общностен метод за анализ;като има предвид, че въз основа на серия от съвместни междулабораторни изследвания е доказано, че описаният в приложението метод е достатъчно точен и възпроизводим, за да бъде приет като общностен метод;като има предвид, че мярката, предвидена в настоящата директива, е в съответствие със становището на Постоянния комитет по храните,ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:Член 1Анализът, необходим за официален контрол на винилхлорид, отделян от материали и предмети в храните, се извършва в съответствие с метода, описан в приложението към настоящата директива.Член 2Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за да се съобразят с настоящата директива, не по-късно от 1 октомври 1982 г. Те незабавно информират Комисията за това.Член 3Адресати на настоящата директива са държавите-членки.Съставено в Брюксел на 29 април 1981 година.За КомисиятаKarl-Heinz NarjesЧлен на Комисията[1] ОВ L 44, 15.2.1978 г., стр. 15.--------------------------------------------------19810429ПРИЛОЖЕНИЕОПРЕДЕЛЯНЕ НА ВИНИЛХЛОРИД, ОТДЕЛЯН ОТ МАТЕРИАЛИ И ПРЕДМЕТИ В ХРАНИТЕ1. ОБХВАТ И СФЕРА НА ПРИЛОЖЕНИЕМетодът позволява да се определи съдържанието на винилхлорид в храните.2. ПРИНЦИПНивото на винилхлорид (ВХ) в храните се определя посредством газова хроматография, като се използва метода на парофазен анализ ("headspace").3. РЕАКТИВИ3.1. Винилхлорид (ВХ) с чистота по-голяма от 99,5 % (обем/обем).3.2. N,N-диметилацетамид (ДМА), без никакви примеси, които могат да са със същото време на задържане като това на ВХ или като на вътрешния стандарт (3.3) при условията на изпитването.3.3. Диетилов етер или 2-цис-бутен, в ДМА (3.2) като разтвор за вътрешен стандарт. Тези вътрешни стандарти не трябва да съдържат никакви примеси със същото време на задържане като това на ВХ при условията на изпитването.3.4. Дестилирана вода или деминерализирана вода с еквивалентна чистота.4. АПАРАТУРАNВ:Посочват се единствено инструментите или компонентите на апарати със специално предназначение и с особени спецификации. Приема се, че са налице обичайната лабораторна апаратура и оборудване.4.1. Газов хроматограф, оборудван с автоматично устройство за вземане на проби за парофазен анализ или с устройство за ръчно инжектиране на пробите.4.2. Пламъчно-йонизационен детектор или други детектори, упоменати в точка 7.4.3. Газхроматографска колона.Колоната трябва да позволява разделяне на пиковете на въздуха, ВХ и вътрешния стандарт, ако се използва такъв.Освен това комбинираната от точки 4.2 и 4.3 система трябва да позволява сигналът, получен с разтвор, който съдържа 0,005 мг ВХ/литър ДМА или 0,005 мг ВХ/кг ДМА, да бъде равен най-малко на пет пъти фоновия шум.4.4. Флакони или епруветки за проби, оборудвани с прегради от силиконов или бутилов каучук.Когато се използват ръчни техники за изследване на проби, вземането на проби за парофазен анализ със спринцовка може да предизвика образуването на частичен вакуум вътре във флакона или епруветката. Следователно при ръчно вземане на проби, когато флаконите не са херметизирани преди вземане на пробата, се препоръчва употребата на големи флакони.4.5. Микроспринцовки.4.6. Непропускащи газ спринцовки за ръчно вземане на проби за парофазен анализ.4.7. Аналитична везна с точност до 0,1 мг.5. ПРОЦЕДУРАВНИМАНИЕ: | ВХ е опасна газова субстанция при температура на околната среда, следователно приготвянето на разтвор трябва да става в добре вентилирана камина. |NВ:Вземат се всички необходими предпазни мерки, за да се предотврати всякаква загуба на ВХ или ДМА.Когато се използват ръчни техники за вземане на проби, трябва да се използва вътрешен стандарт (3.3).Когато се използва вътрешен стандарт, по време на цялата процедура трябва да се използва един и същ разтвор.5.1. Приготвяне на стандартен разтвор на ВХ (разтвор А)5.1.1. Концентриран стандартен разтвор на ВХ, приблизително 2000 мг/кгПретегля се с точност до 0,1 мг подходящ стъклен съд; в този съд се поставя определено количество (например 50 мл) ДМА (3.2). Претегля се отново. Към ДМА се добавя определено количество (например 0,1 г) ВХ (3.1) в течна или газообразна форма, като се инжектира бавно върху ДМА. ВХ може да бъде добавен и посредством продухване в ДМА, при условие че се използва устройство, предотвратяващо загубата на ДМА. Претегля се отново с точност до 0,1 мг. Изчаква се 2 часа, за да се постигне равновесие. Ако трябва да се използва вътрешен стандарт, вътрешният стандарт се добавя така, че концентрацията му в концентрирания стандартен разтвор на ВХ да е същата както в разтвора на вътрешен стандарт, приготвен в точка 3.3. Стандартният разтвор се съхранява в хладилник.5.1.2. Приготвяне на разреден стандартен разтвор на ВХВзема се претеглено количество концентриран стандартен разтвор на ВХ (5.1.1) и се разрежда до известен обем или тегло с ДМА (3.2) или с вътрешен стандартен разтвор (3.3). Концентрацията на получения разреден стандартен разтвор (разтвор А) се изразява съответно в мг/л или мг/кг.5.1.3. Подготвяне на калибровъчна крива с помощта на разтвор АNВ:Кривата трябва да включва най-малко седем двойки от точки.Повторяемостта на отговорите [1] трябва да бъде по-ниска от 0,002 мг ВХ/л или кг ДМА.Кривата трябва да бъде изчислена от тези точки по метода на най-малките квадрати, т.е. регресионната линия трябва да бъде изчислена, като се използва следното уравнение:y = ax + aв което:a=n∑xy — ∑x·∑yn∑x2 — ∑x2и:a=∑x2 — ∑x·∑xyn∑x2 — ∑x2където:y = височината или площта на пиковете при всяко отделно определяне,x = съответната концентрация по регресионната линия,n = броя извършени определяния (n ≥ 14).y–на всички измерени отговори, не трябва да превишава 0,07.Това се изчислява по следния начин:≤ 0·07където:s =∑y— zi2n — 1и:y=yiкъдето:yi = всеки отделен измерен отговор,zi = съответната стойност на отговора (yi) по изчислената регресионна. Линия,n = ≥ 14.Приготвят се две серии от най-малко седем флакона (4.4). Към всеки флакон се добавят обеми разреден стандартен разтвор на ВХ (5.1.2) и ДМА (3.2) или вътрешен стандартен разтвор в ДМА (3.3) така, че крайната концентрация на ВХ в двойките разтвори да бъде приблизително равна на 0; 0,005; 0,010; 0,020; 0,030; 0,040; 0,050 и т.н. мг/л или мг/кг ДМА и всеки флакон да съдържа един и същ обем разтвор. Количеството разреден стандартен разтвор на ВХ (5.1.2) трябва да бъде такова, че съотношението между общия обем (мкл) на добавения разтвор на ВХ и количеството (г или мл) ДМА или вътрешен стандартен разтвор (3.3) да не превишава 5. Флаконите се запечатват и се процедира съгласно точки 5.4.2, 5.4.3 и 5.4.5. Построява се графика, в която стойностите по ординатата показват площите (или височините) на пиковете на ВХ на двойките разтвори или съотношението на тези площи (или височини) към тези на съответните пикове на вътрешния стандарт, а по абсцисата стойностите показват концентрациите на ВХ на двойките разтвори.5.2. Валидиране на приготвянето на стандартни разтвори, получени в точка 5.15.2.1. Приготвяне на втори стандартен разтвор на ВХ (разтвор Б)Повтаря се процедурата, описана в точки 5.1.1 и 5.1.2, за да се получи втори разреден стандартен разтвор с концентрация в този случай, приблизително равна на 0,02 мг ВХ/л или 0,02 мг ВХ/кг ДМА или вътрешен стандартен разтвор. Този разтвор се добавя в два флакона (4.4). Флаконите се запечатват и се продължава съгласно указанията в точки 5.4.2, 5.4.3 и 5.4.5.5.2.2. Валидиране на разтвор ААко средната стойност от две газхроматографски определяния, отнасящи се до разтвор Б (5.2.1), не се различава с повече от 5 % от съответната точка по кривата на реакция, получена в точка 5.1.3, разтвор А е валидиран. Ако разликата е по-голяма от 5 %, се отхвърлят всички разтвори, получени в точки 5.1 и 5.2, и процедурата се започва отначало.5.3. Построяване крива на "добавяне"NB:Кривата трябва да включва най-малко седем двойки точки.Кривата трябва да бъде изчислена от тези точки по метода на най-малките квадрати (точка 5.1.3, третото тире).y–на всички измерени отговори не трябва да превишава 0,07 (виж точка 5.1.3, четвъртото тире).5.3.1. Приготвяне на пробатаПробата хранителен продукт за анализ трябва да бъде представителна за съответния представен за анализиране хранителен продукт. Следователно хранителният продукт трябва да бъде размесен или разделен на малки парчета и да бъде разбъркан преди вземане на пробата.5.3.2. ПроцедураПригответе две серии от най-малко седем флакона (4.4). Към всеки флакон се добавя проба от изследвания хранителен продукт в количество, което е не по-малко от 5 г (5.3.1). Следи се към всеки флакон да е добавено еднакво количество. Флаконът се затваря незабавно. Към всеки флакон, за всеки грам проба се добавя по 1 мл вода, за предпочитане дестилирана или деминерализирана с най-малко еквивалентна чистота или, ако е необходимо, подходящ разтворител. (Забележка: за хомогенни храни добавянето на дестилирана или деминерализирана вода не е необходимо.) Към всеки флакон се добавят обеми разреден стандартен разтвор на ВХ (5.1.2), съдържащ вътрешен стандарт (3.3), ако това се счита за целесъобразно така, че концентрацията на добавения към флаконите ВХ да е равна на 0; 0,005; 0,010; 0,020; 0,030; 0,040 и 0,050 и т.н. мг/кг от храните. Следи се общият обем ДМА или съдържащият ДМА вътрешен стандарт (3.3) да е еднакъв във всеки флакон. Количеството на разредения стандартен разтвор на ВХ (5.1.2) и на допълнителния ДМА, където е използван, трябва да бъде такова, че съотношението между общия обем (мкл) на тези разтвори и количеството (г) хранителен продукт, съдържащи се във флакона, да бъде колкото е възможно по-малко, но не по-голямо от пет и да бъде едно и също във всички флакони. Флаконите се запечатват и се продължава съгласно указанията в точка 5.4.5.4. Газхроматографски определяния5.4.1. Флаконите се разклащат, като се избягва контакт между съдържащата се течност и преградата (4.4), за да се получи колкото е възможно по-хомогенен разтвор или суспензия на пробите материал или предмет (5.5).5.4.2. Всички запечатани флакони (5.2 и 5.3) се поставят на водна баня за два часа при 60° ± 1 °С, за да се постигне равновесие. Ако е необходимо, се разклаща отново.5.4.3. Взема се проба за парофазен анализ от флакона. Когато се използва ръчна техника за вземане на пробите, трябва да се следи за получаването на възпроизводима проба (виж точка 4.4); спринцовката по-специално трябва да бъде предварително затоплена до температурата на пробата. Измерва се площта (или височината) на пиковете, свързани с ВХ и вътрешния стандарт, ако е използван такъв5.4.4. Построява се графика, в която стойностите по ординатата показват площите (или височините) на пиковете на ВХ или съотношението на площите (или височините) на пиковете на ВХ към пиковете на вътрешния стандарт, а стойностите по абсцисата показват количествата добавен ВХ (мг) по отношение на количествата на пробите хранителен продукт, претеглени във всеки флакон (кг). Измерва се отсечката по абсцисата на графиката. Получената по този начин стойност представлява концентрацията на ВХ в пробата изследван хранителен продукт.5.4.5. Веднага след като на хроматограмата се появят пиковете на ДМА, от колоната (4.3) се отстранява излишния ДМА посредством използване на подходящ метод.6. РЕЗУЛТАТИОсвободеният от материалите и и предметите в изследвания хранителен продукт ВХ, изразен в мг/кг се определя като средната стойност от двете определяния (виж точка 5.4), при условие че отговарят на критерия за повторяемост (виж точка 8).7. ПОТВЪРЖДАВАНЕ НА ВХВ случаите, когато освободеният от материали и предмети в хранителни продукти ВХ, изчислен по точка 6, превишава критерия в член 2, параграф 2 от Директива 78/142/ЕИО на Съвета от 30 януари 1978 г., стойностите, получени при всяко от двете определяния (5.4), трябва да бъдат потвърдени по един от трите начина:i) чрез използване на най-малко една друга колона (4.3), която има стационарна фаза с различна полярност. Процедурата трябва да продължи, докато бъде получена хроматограма без данни за наслагване на пиковете на ВХ и/или вътрешния стандарт със съставките на пробата хранителен продукт;ii) чрез използване на други детектори, например микроелектролитен детектор на проводимост [2];iii) чрез използване на масспектрометрия; в този случай ако молекулни йони с маси на изходните продукти (маса/заряд) 62 и 64 бъдат открити в съотношение 3:1, може да се счита с голяма вероятност, че е потвърдено наличието на ВХ. В случай на съмнение трябва да бъде проверен целият масспектър.8. ПОВТАРЯЕМОСТРазликата между резултатите от две определяния (5.4), извършени едновременно или в бърза последователност върху една и съща проба, от един и същ лаборант, при едни и същи условия, не трябва да превишава 0,003 мг ВХ/кг хранителен продукт.[1] Виж препоръка ISO DIS 5725:1977 г.[2] Виж Списание за хроматография,том 12, март 1974 г., стр. 152.--------------------------------------------------


title: Директива 2003/115/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 декември 2003 година за изменение на Директива 94/35/ЕО относно подсладители за влагане в храни

text:
Важна правна забележка

|

32003L0115

Официален вестник n° L 024 , 29/01/2004 стр. 0065 - 0071 специално чешко издание глава 13 том 32 стр. 715  - 721 специално испанско издание глава 13 том 32 стр. 715  - 721 специално унгарско издание глава 13 том 32 стр. 715  - 721 специално литвийско издание глава 13 том 32 стр. 715  - 721 LV.ES глава 13 том 32 стр. 715  - 721 MT.ES глава 13 том 32 стр. 715  - 721 PL.ES глава 13 том 32 стр. 715  - 721 SK.ES глава 13 том 32 стр. 715  - 721 специално словенско издание глава 13 том 32 стр. 715  - 721

		20031222Директива 2003/115/ЕО на Европейския парламент и на Съветаот 22 декември 2003 годиназа изменение на Директива 94/35/ЕО относно подсладители за влагане в храниЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 95 от него,като взеха предвид предложението на Комисията [1],като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет [2],след консултация с Научния комитет по храните, съгласно член 6 от Директива 89/107/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 г. за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно хранителни добавки, разрешени за влагане в храни, предназначени за консумация от човека [3],в съответствие с процедурата, определена в член 251 от Договора [4],като имат предвид, че:(1) Директива 94/35/ЕО на Европейския парламент и Съвета от 30 юни 1994 г. относно подсладители за влагане в храни [5], определя списък с подсладители, които могат да се използват в Общността, и условията за тяхната употреба.(2) От 1996 г. Научния комитет по храните категоризира като приемливи за използване в храните два нови подсладителя — сукралоза и сол от аспартам-ацесулфам.(3) Становището на Научния комитет по храните относно цикламатната киселина и нейните натриеви и калциеви соли (които доведоха до създаването на нова допустима дневна доза (ДДД)) и последните проучвания относно приема на цикламати доведоха до намаляване на максимално използваните дози от цикламатната киселина и нейните натриеви и калциеви соли.(4) Обозначаването на определени категории храни в Директива 94/35/ЕО следва да се адаптира, за да се вземе предвид Директива 2002/46/ЕО на Европейския Парламент и Съвета от 10 юни 2002 г. за сближаване на законодателствата на държавите-членки по отношение на добавките към храни [6] и специалните директиви, приети за някои групи храни, изброени в приложение I към Директива 89/398/ЕИО на Съвета [7].(5) Употребата на съответните добавки към храни съответства на общите критерии, установени в приложение II към Директива 89/107/ЕИО.(6) Членове 53 и 54 от Регламент (ЕО) № 178/2002 на Европейския парламент и Съвета от 28 януари 2002 г. за определяне на общите принципи и изисквания към законодателството в областта на храните, за създаване на Европейски орган за безопасност на храните и за определяне на процедури в областта на безопасността на храните [8], създават процедури за предприемане на спешни мерки по отношение на храни, които произлизат от Общността или се внасят в нея от трета страна. Те позволяват на Комисията да приеме такива мерки в случаите, когато е вероятно храната да представлява сериозен риск за здравето на човека, животните или околната среда и когато такъв риск не може да се контролира задоволително чрез мерките, предприети от заинтересуваните държави-членки.(7) Мерките, необходими за прилагането на Директива 94/35/ЕО, следва да се приемат в съответствие с Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. за установяване на процедурите за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията [9].(8) Следователно Директива 94/35/ЕО следва съответно да се измени,ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:Член 1С настоящото Директива 94/35/ЕО се изменя, както следва:1. Член 4 се заменя със следното:"Член 4В съответствие с процедурата, предвидена в член 7, може да бъде решено:- когато има различни становища за това дали подсладителите могат да бъдат използвани в определена храна при условията на настоящата директива, дали тези храни е необходимо да се считат за принадлежащи към една от категориите, изброени в третата колона от приложението, и- дали хранителна добавка от изброените в приложението и разрешени съгласно принципа "quantum satis" се използва в съответствие с критериите, посочени в член 2.";2. към член 5, параграф 2 се добавя трето тире:- "— сол от аспартам-ацесулфам: "съдържа източник на фенилаланин".";3. Член 7 се заменя със следното:"Член 71. Комисията се подпомага от Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните, създаден съгласно член 58 от Регламент (ЕО) № 178/2002 [], посочен по-долу като "Комитетът".2. Когато се извършва позоваване на настоящия член, се прилагат член 5 и член 7 от Решение 1999/486/ЕО [], като се имат предвид разпоредбите на член 8 от него.Периодът, посочен в член 5, параграф 6 от Решение 1999/468/ЕО, се определя на три месеца.3. Комитетът приема свой процедурен правилник.4. Приложението се изменя в съответствие с приложението към настоящата директива.Член 2Най-късно до 29 януари 2006 г. Комисията предоставя доклад на Европейския парламент и на Съвета, в който очертава напредъка, постигнат при започналите преоценки на добавките и с който се утвърждава временен календар на бъдещи преоценки, особено на тези на сукралоза и сол от аспартам-ацесулфам. Тези преоценки се извършват на основата на данни от потребителите, предоставена от държавите-членки, и отчитат въздействието на добавките върху уязвимите групи от населението.Член 3Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административни разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, с цел:- да разрешат търговията и употребата на продукти, които съответстват на настоящата директива, най-късно до 29 януари 2005 г.- да забранят търговията и употребата на продукти, които не съответстват на настоящата директива, най-късно до 29 януари 2005 г.; въпреки това, продуктите, пуснати на пазара преди тази дата, които не съответстват на настоящата директива, може да се търгуват до 29 януари 2006 г.Те информират незабавно Комисията за това.Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.Член 4Настоящата директива влиза в сила в деня на публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.Член 5Адресати на настоящата директива са държавите-членки.Съставено в Брюксел на 22 декември 2003 година.За Европейския парламентПредседателP. CoxЗа СъветаПредседателA. Matteoli[1] ОВ C 262 E, 29.10.2002 г., стр. 429.[2] ОВ C 85, 8.4.2003 г., стр. 34.[3] ОВ L 40, 11.2.1989 г., стр. 27. Директива, последно изменена с Директива 94/34/ЕО на Европейския Парламент и Съвета (ОВ L 237, 10.9.1994 г., стр. 1).[4] Становище на Европейския Парламент от 10 април 2003 г. (все още непубликувано в Официален вестник), Обща позиция на Съвета от 25 юни 2003 г. (ОВ C 277 E, 18.11.2003 г., стр. 1) и Позиция на Европейския парламент от 22 октомври 2003 г. (все още непубликувана в Официален вестник).[5] ОВ L 237, 10.9.1994 г., стр. 3. Директива, последно изменена с Директива 96/83/EО (ОВ L 48, 19.2.1997 г., стр. 16).[6] ОВ L 183, 12.7.2002 г., стр. 51.[7] ОВ L 186, 30.6.1989 г., стр. 27. Директива, последно изменена с Директива 1999/41/EО на Европейския парламент и Съвета (ОВ L 172, 8.7.1999 г., стр. 38).[8] ОВ L 31, 1.2.2002 г., стр. 1.[9] ОВ L 184, 17.7.1999 г., стр. 23.[] ОВ L 31, 1.2.2002 г., стр. 1.[] Решение 1999/468/EО на Съвета от 28 юни 1999 г. за установяване на процедурите за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (ОВ L 184, 17.7.1999 г., стр. 23)."--------------------------------------------------20031222ПРИЛОЖЕНИЕС настоящото приложението към Директива 94/35/EО се изменя, както следва:1. в третата колона на таблиците се преименуват следните категории храни:а) вместо "Пълноценни храни за контрол на теглото, предназначени за заместване на целия дневния прием на храна или на отделно хранене" да се чете "Храни, предназначени за използване при нискоенергийни режими на хранене за намаляване на телесното тегло, както е посочено в Директива 96/8/ЕО(*)";б) вместо "Пълноценни храни и хранителни добавки за употреба под медицински надзор" да се чете "Диетични храни за специални медицински цели, както са определени в Директива 1999/21/EО(**)";в) вместо "Течни хранителни добавки/диетични интегратори" да се чете "Добавки към храни, както са определени в Директива 2002/46/EО(***), предлагани в течна форма";г) вместо "Твърди хранителни добавки/диетични интегратори" да се чете "Добавки към храни, както са определени в Директива 2002/46/EО, предлагани в твърда форма";д) вместо "Хранителни добавки/диетични интегратори, основани на витамини и/или минерали, предлагани под формата на сироп или дъвки" да се чете "Добавки към храните, както са определени в Директива 2002/46/EО, основани на витамини и/или минерали, предлагани под формата на сироп или дъвки";2. след таблиците се добавят следните бележки под линия:"(*) Директива 96/8/EО на Комисията от 26 февруари 1996 г. относно храни, предназначени за използване при нискоенергийни режими на хранене за намаляване на телесното тегло (ОВ L 55, 6.3.1996 г., стр. 22).(**) Директива 1999/21/EО на Комисията от 25 март 1999 г. относно диетичните храни за специални медицински цели (ОВ L 91, 7.4.1999 г., стр. 29).(***) Директива 2002/46/EО на Европейския Парламент и Съвета от 10 юни 2002 г. за сближаване на законодателствата на държавите-членки по отношение на добавките към храни (ОВ L 183, 12.7.2002, стр. 51)."3. за E 951 "Аспартам" се добавят следните категории в "Сладкарски изделия":"—Essoblaten | 1000 mg/kg" |4. за E 952 цикламатна киселина и нейните натриеви и калциеви соли:а) за следните категории храни, максималната използвана доза от "400 mg/l" се заменя с "250 mg/l":- ароматизирани напитки на водна основа, нискоенергийни или без прибавена захар;- мляко и млечни произведения или напитки на основата на плодови сокове, нискоенергийни или без прибавена захар;б) заличават се следните категории храни и максимално използвани дози:"—сладкарски изделия без прибавена захар | 500 mg/kg |—какао или сладкарски изделия на основата на изсушени плодове, нискоенергийни или без прибавена захар; | 500 mg/kg |—сладкарски изделия на основа нишесте, нискоенергийни или без прибавена захар; | 500 mg/kg |—дъвки без прибавена захар; | 1500 mg/kg |—сладки дражета, освежаващи дъха без прибавена захар; | 2500 mg/kg |—сладолед, нискокалоричен или без прибавена захар; | 250 mg/kg" |5. добавят се следните таблици:"ЕС № | Наименование | Храни | Максимална използвана доза |E 955 | Сукралоза | Безалкохолни напитки | |—ароматизирани напитки на водна основа, нискоенергийни или без прибавена захар; | 300 mg/l |—млека и млечни напитки или плодови, нискоенергийни или без прибавена захар; | 300 mg/l |Десерти и други подобни продукти | |—десерти на водна основа, нискоенергийни или без прибавена захар; | 400 mg/kg |—млечни и на млечна основа десерти, нискоенергийни или без прибавена захар; | 400 mg/kg |—десерти на плодова или зеленчукова основа, нискоенергийни или без прибавена захар; | 400 mg/kg |—десерти на яйчна основа, нискоенергийни или без прибавена захар; | 400 mg/kg |—десерти на зърнена основа, нискоенергийни или без прибавена захар; | 400 mg/kg |—десерти на маслена основа, нискоенергийни или без прибавена захар; | 400 mg/kg |—снаксове: ароматизирани, готови за ядене, предварително пакетирани, сухи, пикантни нишестени продукти и пикантни ядки с покритие; | 200 mg/kg |Сладкарски изделия | |—сладкарски изделия без прибавена захар; | 1000 mg/kg |—какаови или сладкарски изделия на основата на сушени плодове, нискоенергийни или без прибавена захар; | 800 mg/kg |—сладкарски изделия на основа нишесте, нискоенергийни или без прибавена захар; | 1000 mg/kg |—вафлени фунийки и вафли за сладолед, без прибавена захар; | 800 mg/kg |—Essoblaten; | 800 mg/kg |—какаови, млечни, сушено-плодови или на мастна основа за намазване на сандвичи, нискоенергийни или без прибавена захар; | 400 mg/kg |—зърнени закуски със съдържание на влакнини повече от 15 % и съдържание на трици от 20 %, нискоенергийни или без прибавена захар; | 400 mg/kg |—сладки дражета за освежаване дъха, без прибавена захар; | 2400 mg/kg |—силно ароматизирани освежители за гърло без прибавена захар; | 1000 mg/kg |—дъвки без прибавена захар; | 3000 mg/kg |—сладкарски изделия в таблетна форма, нискоенергийни; | 200 mg/kg |—сайдер и пери; | 50 mg/l |—напитки, съдържащи смес от безалкохолна напитка и бира, сайдер, пери, вино и спиртни напитки; | 250 mg/l |—спиртни напитки, с алкохолно съдържание по-малко от 15 об. % алкохол; | 250 mg/l |—безалкохолно пиво или с алкохолно съдържание, непревишаващо 1,2 об. %; | 250 mg/l |—"Table beer" (първоначално съдържание на неферментирала бира по-малко от 6 %) с изключение на "Obergäriges Einfachbier"; | 250 mg/l |—Бира с минимална киселинност от 30 милиеквивалента, изразена като NaOH; | 250 mg/l |—Тъмна бира от типа "oud bruin"; | 250 mg/l |—Нискоенергийна бира; | 10 mg/l |—Сладоледи нискоенергийни или без прибавена захар; | 320 mg/kg |—Консервирани или бутилирани плодове, нискоенергийни или без прибавена захар; | 400 mg/kg |—нискоенергийни конфитюри, сладка, желета и мармалади; | 400 mg/kg |—нискоенергийни продукти от плодове и зеленчуци; | 400 mg/kg |—Сладко-кисели консерви от плодове и зеленчуци; | 180 mg/kg |—Feinkostsalat; | 140 mg/kg |—Сладко-кисели консервирани и полуконсервирани риби и риби, ракообразни и мекотели в марината; | 120 mg/kg |—Нискоенергийни супи; | 45 mg/l |—Сосове; | 450 mg/kg |—Горчица; | 140 mg/kg |—Фини печива за специални хранителни цели; | 700 mg/kg |—Нискоенергийни храни,използвани при хранителни режими за намаляване на телесното тегло, посочени в Директива 1996/8/EО; | 320 mg/kg |—Диетични храни за специални медицински цели, както е определено в Директива 1999/21/EО; | 400 mg/kg |—Добавки към храни, предлагани в течна форма, както са определени в Директива 2002/46/EО; | 240 mg/l |—Добавки към храни, предлагани в твърда форма, както са определени в Директива 2002/46/EО; | 800 mg/kg |—Добавки към храни на база на витамини и/или минерали, предлагани под формата на сиропи или дъвки, както са определени в Директива 2002/46/EО; | 2400 mg/kg |E 962 | Сол от аспартам-ацесулфам [1] | Безалкохолни напитки | |—Напитки на водна основа и ароматизирани, нискоенергийни или без прибавена захар; | 350 mg/l(a) |—мляко и млечни напитки или плодови, нискоенергийни или без прибавена захар; | 350 mg/l(a) |Десерти и други подобни продукти | |—Десерти на водна основа, ароматизирани, нискоенергийни или без прибавена захар; | 350 mg/kg(a) |—млечни и на млечна основа десерти, нискоенергийни или без прибавена захар; | 350 mg/kg(a) |—десерти на плодова и зеленчукова основа, нискоенергийни или без прибавена захар; | 350 mg/kg(a) |—десерти на яйчна основа, нискоенергийни или без прибавена захар; | 350 mg/kg(a) |—десерти на зърнена основа, нискоенергийни или без прибавена захар; | 350 mg/kg(a) |—десерти на маслена основа, нискоенергийни или без прибавена захар; | 350 mg/kg(a) |—снаксове: ароматизирани, готови за ядене, предварително пакетирани, сухи, пикантни нишестени продукти и пикантни ядки с покритие; | 500 mg/kg(б) |Сладкарски изделия | |—сладкарски изделия без прибавена захар; | 500 mg/kg(a) |—какаови или сладкарски изделия на основата на сушени плодове, нискоенергийни или без прибавена захар; | 500 mg/kg(a) |—сладкарски изделия на основа нишесте, нискоенергийни или без прибавена захар; | 1000 mg/kg(a) |—Essoblaten; | 1000 mg/kg(б) |—какаови, млечни, сушено-плодови или на мастна основа за намазване на сандвичи, нискоенергийни или без прибавена захар; | 1000 mg/kg(б) |—зърнени закуски със съдържание от влакнини повече от 15 % и съдържание на трици от 20 %, нискоенергийни или без прибавена захар; | 1000 mg/kg(б) |—сладки дражета за освежаване на дъха без прибавена захар; | 2500 mg/kg(a) |—дъвки без прибавена захар; | 2000 mg/kg(a) |—сайдер и пери; | 350 mg/l(a) |—напитки, съдържащи смес от безалкохолна напитка и бира, сайдер, пери, вино и спиртни напитки; | 350 mg/l(a) |—спиртни напитки, с алкохолно съдържание по-малко от 15 об. %; | 350 mg/l(a) |—безалкохолно пиво или с алкохолно съдържание, непревишаващо 1,2 об. %; | 350 mg/l(a) |—"Table beer" (първоначално съдържание на неферментирала бира по-малко от 6 %) с изключение на "Obergäriges Einfachbier"; | 350 mg/l(a) |—Бира с минимална киселинност от 30 милиеквивалента, изразена като NaOH; | 350 mg/l(a) |—Тъмна бира от типа "oud bruin"; | 350 mg/l(a) |—Бира нискоенергийна; | 25 mg/l(б) |—Сладоледи нискоенергийни или без прибавена захар; | 800 mg/kg(б) |—Консервирани или бутилирани плодове, нискоенергийни или без прибавена захар; | 350 mg/kg(a) |—нискоенергийни конфитюри, сладка, желета и мармалади; | 1000 mg/kg(б) |—нискоенергийни продукти от плодове и зеленчуци; | 350 mg/kg(a) |—Сладко-кисели консерви от плодове и зеленчуци; | 200 mg/kg(a) |—Feinkostsalat; | 350 mg/kg(б) |—Сладко-кисели консервирани и полуконсервирани риби и риби, ракообразни и мекотели в марината; | 200 mg/kg(a) |—Нискоенергийни супи; | 110 mg/l(б) |—Сосове; | 350 mg/kg(б) |—Горчица; | 350 mg/kg(б) |—Фини печива за специални хранителни цели; | 1000 mg/kg(a) |—Нискоенергийни храни,използвани при режими за намаляване на телесното тегло, посочени в Директива 1996/8/EО; | 450 mg/kg(a) |—Диетични храни за специални медицински цели, както е определено в Директива 1999/21/EО; | 450 mg/kg(a) |—Добавки към храни, предлагани в течна форма, както са определени в Директива 2002/46/EО; | 350 mg/l(a) |—Добавки към храни, предлагани в твърда форма, както са определени в Директива 2002/46/EО; | 500 mg/kg(a) |—Добавки към храни на база на витамини и/или минерали, предлагани под формата на сиропи или дъвки), както са определени в Директива 2002/46/EО; | 2000 mg/kg(a)" |[*] Максимално използваните дози за сол от аспартам-ацесулфам се извличат от максимално използваните дози на съдържащите я съставки аспартам (E951) и ацесулфам-K (E950). Максимално използваните дози за аспартам (E951) и за ацесулфам-K (E950) не следва да надвишават употребата на сол от аспартам-ацесулфам нито индивидуално, нито в комбинация с E950 или E951. Ограниченията в тази колона са означени или като a) ацесулфам -K еквиваленти, или като б) аспартам еквиваленти.--------------------------------------------------


title: Директива на Комисията от 13 април 1981 година за привеждане в съответствие с техническия прогрес на Директива 70/157/ЕИО на Съвета за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно допустимото ниво на шума и изпускателната уредба на моторни превозни средства

text:
Важна правна забележка

|

31981L0334

Официален вестник n° L 131 , 18/05/1981 стр. 0006 - 0027 специално финландско издание: глава 13 том 11 стр. 0118  специално испанско издание: глава 13 том 11 стр. 0179  специално шведско издание: глава 13 том 11 стр. 0118  специално португалско издание глава 13 том 11 стр. 0179  специално чешко издание глава 13 том 006 стр. 132  - 153 специално испанско издание глава 13 том 006 стр. 132  - 153 специално унгарско издание глава 13 том 006 стр. 132  - 153 специално литвийско издание глава 13 том 006 стр. 132  - 153 LV.ES глава 13 том 006 стр. 132  - 153 MT.ES глава 13 том 006 стр. 132  - 153 PL.ES глава 13 том 006 стр. 132  - 153 SK.ES глава 13 том 006 стр. 132  - 153 специално словенско издание глава 13 том 006 стр. 132  - 153

		19810413Директива на Комисиятаот 13 април 1981 годиназа привеждане в съответствие с техническия прогрес на Директива 70/157/ЕИО на Съвета за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно допустимото ниво на шума и изпускателната уредба на моторни превозни средства(81/334/ЕИО)КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност,като взе предвид Директива 70/156/ЕИО на Съвета от 6 февруари 1970 г. за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно типовото одобрение на моторни превозни средства и техните ремаркета [1], последно изменена с Директива 80/1267/ЕИО [2], и по-специално член 13 от нея,като взе предвид Директива 70/157/ЕИО на Съвета от 6 февруари 1970 г. за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно допустимото ниво на шума и изпускателната уредба на моторни превозни средства [3], последно изменена с Директива 77/212/ЕИО [4], и по-специално член 3 от нея,като има предвид, че в резултат на придобития в тази област опит и с оглед на сегашното състояние на постиженията в областта на техниката, сега е възможно да се изменят и допълнят изискванията, които се отнасят до метода за измерване на шума на движещи се и неподвижни превозни средства, за да може тези изисквания още повече да се приведат в съответствие с действителните експлоатационни условия;като има предвид, че разпоредбите на член 3 от Директива 70/157/ЕИО изключват изменението на пределно допустимите стойности от процедурата за привеждане в съответствие с техническия прогрес; като има предвид, че е целесъобразно да се включат в настоящата директива, с информационна цел, пределно допустимите стойности, фигуриращи в Директива 77/212/ЕИО; като има предвид, че, въпреки това, се предвижда тези стойности да бъдат своевременно понижени в съответствие с предвидена за тази цел процедура;като има предвид, че както изпускателните уредби, така и някои техни компоненти се предлагат на пазара поотделно като резервни части; като има предвид, доколкото те също могат да се проверяват преди да се монтират на дадено превозно средство, че тяхното свободно движение би могло да се улесни чрез установяването на процедура за типово одобрение на ЕИО по отношение на тези отделни системи, разглеждани като обособени технически възли по смисъла на член 9а, който с Директива 78/315/ЕИО [5] е добавен в Директива 70/156/ЕИО;като има предвид, че разпоредбите на настоящата директива са в съответствие със становището на Комитета за привеждане в съответствие с техническия прогрес на директивите, целящи премахването на техническите бариери пред търговията в автомобилния отрасъл,ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:Член 1Директива 70/157/ЕИО се изменя, както следва:1. Член 2 се заменя със следния текст:"Член 2Никоя държава-членка не може, на основания, свързани с допустимото ниво на шума и изпускателната уредба, да отказва да издава типово одобрение на ЕИО или национално типово одобрение по отношение на даден тип моторно превозно средство или тип изпускателна уредба, или компонент от такава уредба, разглеждани като обособен технически възел,- ако превозното средство удоволетворява изискванията от приложение I по отношение на нивото на шума и изпускателната уредба,- ако изпускателната уредба или който и да е от нейните компоненти, разглеждани като обособен технически възел по смисъла на член 9а от Директива 70/156/ЕИО, удоволетворява изискванията от приложение II."2. Член 2а се заменя със следния текст:"Член 2а1. Никоя държава-членка не може, на основания, свързани с допустимото ниво на шума или изпускателната уредба, да отказва или забранява продажбата, регистрацията, въвеждането в експлоатация или експлоатацията на превозно средство, чиито нива на шума и изпускателната уредба удоволетворяват изискванията от приложение I.2. Никоя държава-членка не може, на основания, свързани с допустимото ниво на шума и изпускателната уредба, да забранява пускането на пазара на изпускателна уредба или нейн компонент, разглеждани като обособен технически възел по смисъла на член 9а от Директива 70/156/ЕИО, ако по смисъла на член 2, тя (той) са от тип, за който е издадено типово одобрение."3. В член 3 "точки I.1 и I.4.1.4" се заменят с "точки 5.2.2.1 и 5.2.2.5 от приложение I".4. Приложението се заменя с приложения I, II, III и IV към настоящата директива.Член 21. Считано от 1 януари 1982 г., никоя държава-членка не може, на основания свързани с допустимото ниво на шума или изпускателната уредба:- да отказва да издава типово одобрение на ЕИО, посочено в последното тире от член 10, параграф 1 от Директива 70/156/ЕИО документ или национално типово одобрение за даден тип моторно превозно средство, или- да забранява въвеждането в експлоатация на превозни средства,ако нивото на шума и изпускателната уредба на съответния тип превозно средство или превозни средства, са в съответствие с разпоредбите на Директива 70/157/ЕИО, изменена с настоящата директива.2. Считано от 1 октомври 1984 г., държавите-членки:- прекратяват издаването на документа, който е посочен в последното тире от член 10, параграф 1 от Директива 70/156/ЕИО за даден тип моторно превозно средство, нивото на шума и изпускателната уредба на който не съответстват на разпоредбите на Директива 70/157/ЕИО, изменена с настоящата директива,- могат да отказват да издават национално типово одобрение за даден тип моторно превозно средство нивото на шума и изпускателната уредба, на който не съответстват на разпоредбите на Директива 70/157/ЕИО, изменена с настоящата директива.3. Считано от 1 октомври 1985 г., държавите-членки могат да забраняват въвеждането в експлоатация на превозни средства нивото на шума и изпускателната уредба, на които не съответстват на разпоредбите на Директива 70/157/ЕИО, изменена с настоящата директива.Член 3Държавите-членки прилагат разпоредбите, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, преди 1 януари 1982 г. Те незабавно информират Комисията за това.Член 4Адресати на настоящата директива са държавите-членки.Съставено в Брюксел на 13 април 1981 година.За КомисиятаKarl-Heinz NarjesЧлен на Комисията[1] ОВ L 42, 23.2.1970 г., стр. 1.[2] ОВ L 375, 31.12.1980 г., стр. 34.[3] ОВ L 42, 23.2.1970 г., стр. 16.[4] ОВ L 66, 12.3.1977 г., стр. 33.[5] ОВ L 81, 28.3.1978 г., стр. 1.--------------------------------------------------19810413ПРИЛОЖЕНИЕ IВиж Директива 92/97/EИО на Съвета (ОВ L 371, 19.12.1992 г., стр. 1).--------------------------------------------------19810413ПРИЛОЖЕНИЕ IIВиж Директива 92/97/EИО на Съвета (ОВ L 371, 19.12.1992 г., стр 1).--------------------------------------------------19810413ПРИЛОЖЕНИЕ IIIОтменено с Директива 96/20/EО на Комисията (ОВ L 92, 13.4.1996 г., стр. 23).--------------------------------------------------19810413ПРИЛОЖЕНИЕ IVОтменено с Директива 96/20/EО на Комисията (ОВ L 92, 13.4.1996 г., стр. 23).--------------------------------------------------


title: Директива 2005/1/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 9 март 2005 година за изменение на Директиви 73/239/ЕИО, 85/611/ЕИО, 91/675/ЕИО, 92/49/ЕИО и 93/6/ЕИО на Съвета и Директиви 94/19/ЕО, 98/78/ЕО, 2000/12/ЕО, 2001/34/ЕО, 2002/83/ЕО и 2002/87/ЕО с цел въвеждане на нова организационна структура на комитетите за финансови услугиТекст от значение за ЕИП.

text:
                  06/ 7

                  BG

                  Официален вестник на Европейския съюз

                  203

            32005L0001

                  L 079/9

                  ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ

            ДИРЕКТИВА 2005/1/ЕО НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
      от 9 март 2005 година
      за изменение на Директиви 73/239/ЕИО, 85/611/ЕИО, 91/675/ЕИО, 92/49/ЕИО и 93/6/ЕИО на Съвета и Директиви 94/19/ЕО, 98/78/ЕО, 2000/12/ЕО, 2001/34/ЕО, 2002/83/ЕО и 2002/87/ЕО с цел въвеждане на нова организационна структура на комитетите за финансови услуги
      (текст от значение за ЕИП)
      ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
      като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 47, параграф 2 от него,
      като взеха предвид предложението на Комисията,
      като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
      след консултации с Комитета на регионите,
      като взеха предвид становището на Европейската централна банка (2),
      в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора (3),
      като имат предвид, че:

                  (1)

                  Съобщението на Комисията от 11 май 1999 г., озаглавено „Прилагане на рамката за финансовите пазари: план за действие“, набелязва серия от действия, необходими за окончателното изграждане на единен пазар за финансови услуги.

                  (2)

                  На срещата си в Лисабон на 23 и 24 март 2000 г. Европейския съвет призова за реализацията на този план за действие до 2005 г.

                  (3)

                  На 17 юли 2000 г. Съветът учреди Комитет на мъдреците за регулиране на европейските пазари на ценни книжа. В окончателния си доклад Комитетът на мъдреците призова за въвеждане на четиристепенна нормативна уредба с цел подобряване на гъвкавостта, ефикасността и прозрачността на регулаторния процес на законодателството за ценните книжа на Общността.

                  (4)

                  В Решението си за по-ефективно регулиране на пазара на ценни книжа в Европейския съюз Европейският съвет от Стокхолм от 23 и 24 март 2001 г. приветства доклада на Комитета на мъдреците и призова за въвеждането на четиристепенния подход.

                  (5)

                  Следователно Комисията прие на 6 юни 2001 г. Решения 2001/527/ЕО (4) и 2001/528/ ЕО (5) за създаване на Европейски комитет на регулаторите на ценни книжа (CESR) и Европейски комитет по ценни книжа (ЕSC).

                  (6)

                  Процесът Ламфалуси и неговото продължение трябва да се характеризират с демократична отчетност и прозрачност, което може да се гарантира в достатъчна степен само чрез спазване на междуинституционалния баланс по отношение на мерките за прилагането му.

                  (7)

                  Настоящата директива изменя Директиви 73/239/ЕИО от 24 юли 1973 г. относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно достъпа до и упражняването на пряка застрахователна дейност, различна от животозастраховане (6), 85/611/ЕИО от 20 декември 1985 г. относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно предприятията за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа (ПКИПЦК) (7), 91/675/ЕИО от 19 декември 1991 г. относно създаването на Комитет по застраховане (8), 92/49/ЕИО от 18 юни 1992 г. относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби, свързани с прякото застраховане, различно от животозастраховането и за изменение на Директиви 73/239/EИО и 88/357/EИО (Трета директива за застраховането, различно от животозастраховане) (9) и 93/6/ЕИО на Съвета от 15 март 1993 г. относно капиталовата адекватност на инвестиционните посредници и кредитните институции (10); и Директиви 94/19/ЕО от 30 май 1994 г. относно схемите за гарантиране на депозити (11), 98/78/ЕО от 27 октомври 1998 г. относно допълнителен надзор върху застрахователни предприятия, които са част от застрахователна група (12), 2000/12/ЕО от 20 март 2000 г. относно предприемането и осъществяването на дейност на кредитни институции (13), 2001/34/ЕО от 28 май 2001 г. относно допускането на ценни книжа до официална регистрация на фондова борса и относно информацията, която подлежи на публикуване (14), 2002/83/ЕО от 5 ноември 2002 г. относно животозастраховането (15) и 2002/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2002 г. относно допълнителния надзор на кредитните институции, застрахователните предприятия и на инвестиционните предприятия, принадлежащи към един финансов конгломерат. Настоящата директива има за цел единствено да внесе някои промени в организационната структура на комисиите. Никое от измененията няма за цел да разшири правомощията за приемане на мерки за прилагане, дадени на Съвета съгласно тези директиви, нито правомощията, дадени на Съвета съгласно Директива 93/6/ЕИО.

                  (8)

                  В своята резолюция от 5 февруари 2000 г. Европейският парламент одобри четиристепенния подход спрямо ценните книжа на базата на официална декларация, направена същия ден пред Парламента от Комисията и писмото от 2 октомври 2001 г. на комисаря на вътрешния пазар до председателя на парламентарния Комитет по икономически и финансови въпроси по отношение на гаранциите за ролята на Европейския парламент в този процес. В своето решение от 21 ноември 2002 г. Парламентът призова да се разширят определени аспекти на този подход, така че да обхванат банковия и застрахователния сектор, при ясен ангажимент от страна на Съвета за гарантиране на съответен институционален баланс.

                  (9)

                  Ангажиментите, поети от Комисията по отношение на законодателството за ценните книжа чрез гореспоменатата декларация от 5 февруари 2002 г. и писмото от 2 октомври 2001 г., следва да се допълнят с достатъчни гаранции за съответен институционален баланс.

                  (10)

                  На 3 декември 2002 г. Съветът покани Комисията да въведе мерки в останалите сектори за финансови услуги въз основа на Окончателния доклад на Комитета на мъдреците.

                  (11)

                  Също така са необходими гаранции по отношение на разширяването на четиристепенния подход, като институциите на ЕС все още нямат полза от масовото прилагане на практика на четиристепенния подход на Ламфалуси. Освен това първият и вторият междинен доклад на Групата за междуинституционален мониторинг на процеса на Ламфалуси изказват определени забележки и критики по отношение на функционирането на този процес.

                  (12)

                  Темпото на приемане на законодателството и качеството на законодателството са основни цели на процеса на Ламфалуси. Успехът на процеса на Ламфалуси зависи по-скоро от политическата воля на институционалните партньори за задаване на подходяща рамка за приемане на законодателството, отколкото от ускоряване на въвеждането на съответните технически делегирани разпоредби. Освен това прекаленото акцентиране върху скоростта на въвеждане на делегираните разпоредби би могло да създаде значителни проблеми по отношение на качеството на тези разпоредби.

                  (13)

                  Разширяването на процеса на Ламфалуси не засяга възможните решения по отношение на организацията на надзора на европейско равнище.

                  (14)

                  За тези цели, по отношение на банковия сектор, трябва да се адаптира ролята на Банковия консултативен комитет (БКК), основан с Директива 2000/12/ЕО.

                  (15)

                  За отразяване на адаптацията в тази роля БКК следва да се замени с „Европейски банков комитет“.

                  (16)

                  Мерките, необходими за прилагане на Директива 2000/12/ЕО, са мерки от общ характер и следва да се приемат в съответствие с член 5 от Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. относно установяване на процедурите за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (16).

                  (17)

                  Приетите изпълнителни мерки не трябва да променят основните разпоредби на директивите.

                  (18)

                  На Европейския парламент следва да се даде срок три месеца от първото предаване на изпълнителните проектомерки, за да има възможност да ги разгледа и да даде мнението си. Но при спешни и надлежно мотивирани случаи този срок може да бъде съкратен. Ако в рамките на този срок Европейският парламент приеме решение, Комисията ще преразгледа проектомерките.

                  (19)

                  При упражняване на своите изпълнителни правомощия Комисията следва да спазва следните принципи: необходимостта да се изгради доверие във финансовите пазари сред инвеститорите чрез поддържане на високи стандарти на прозрачност в тези пазари; необходимостта да се предостави на инвеститорите широка гама от конкурентни инвестиции и ниво на оповестяване и защита, съобразено с техните обстоятелства; необходимостта да се гарантира последователното въвеждане в действие на правилата от регулаторните органи на управление, особено по отношение на борбата срещу икономическите престъпления; необходимостта от високи нива на прозрачност и консултации с всички участници на пазара и с Европейския парламент и Съвета; необходимостта да се насърчи иновацията във финансовите пазари, за да бъдат те динамични и ефективни; необходимостта да се гарантира целостта на пазара чрез непосредствен и реактивен мониторинг на финансовите иновации; значението на намаляването на разходите и увеличаване на достъпа до капитала; баланса на разходите и ползите за участниците на пазара в дългосрочен план (включително малки и средни дружества и дребни инвеститори) при всички изпълнителни мерки; необходимостта да се насърчава международната конкуренция на финансовите пазари на ЕС без ущърб на така необходимото разширяване на международното сътрудничество; необходимостта от постигане на равни условия за всички участници на пазара чрез утвърждаване на повсеместни правила за ЕС, когато е необходимо; необходимостта да се зачитат различията в националните пазари, когато тези различия не накърняват неправомерно единството на общия пазар; както и потребността да се осигури съгласуваност с останалото законодателство на Общността в тази област, тъй като несъответствията в информацията и липсата на прозрачност могат да застрашат функционирането на пазарите и най-вече да причинят вреди на потребителите и на дребните инвеститори.

                  (20)

                  Определени съществуващи разпоредби за технически изменения в Директива 2000/12/ЕО трябва да бъдат приведени в съответствие с Решение 1999/468/ЕО

                  (21)

                  За да се гарантира институционалната и законовата съгласуваност с подхода, предприет в други сектори на общността, с Решение 2004/10/ЕО на Комисията (17) беше създаден Европейски банков комитет с консултативни функции в помощ на Комисията при разработване на банковото законодателство на Общността. Следователно позоваванията на консултативните функции на ЕБК в Директива 2000/12/ЕО следва да бъдат заличени.

                  (22)

                  По отношение на мониторинга на отношенията за спазване на платежоспособността и ликвидността на кредитните институции компетенциите на ЕБК вече не са необходими с оглед хармонизацията на правилата за капиталова адекватност и развитие в методите, използвани от кредитните институции за измерване и управление на риска на тяхната ликвидност.

                  (23)

                  Освен това същественият напредък, постигнат в сътрудничеството и обмена на информация между надзорните органи, по-конкретно чрез меморандумите за разбирателство, направиха излишен редовния мониторинг от страна на Комисията на някои отделни надзорни решения и системното им докладване на ЕБК.

                  (24)

                  Създаването на Европейския банков комитет не следва да изключва други форми на сътрудничество между различните органи на управление, участващи в регулирането и надзора на кредитните институции, по-конкретно в рамките на Комитета на европейските банкови надзорници, създаден с Решение 2004/5/ЕО (18) на Комисията.

                  (25)

                  Застрахователният комитет (ЗК), създаден с Директива 91/675/ЕИО, има за цел да подпомага Комисията при упражняване на изпълнителните правомощия, дадени от директивите, приети в областта на застраховането, и по-конкретно да извърши техническите адаптации, необходими за отчитане на развитията в застрахователния сектор; като тези мерки се вземат в съответствие с Решение 1999/468/ЕО.

                  (26)

                  Съгласно Директива 91/675/ЕИО ЗК трябва също да проучи всички въпроси, свързани с прилагането на разпоредбите на Общността във връзка със застрахователния сектор, и по-конкретно — да консултира Комисията във връзка с предложения относно законодателството, което Комисията възнамерява да представи на Европейския парламент и на Съвета.

                  (27)

                  За да се изгради вътрешен пазар, в който притежателите и бенефициерите на полици са надлежно защитени, дружествата за застрахователно и професионално пенсионно осигуряване, действащи на вътрешния пазар съгласно принципа на свободното учредяване и свободно предоставяне на услуги, са обект на конкретно законодателство на Общността. За да гарантира надлежното функциониране на вътрешния пазар и за да поддържа финансова стабилност, това законодателство трябва да може бързо да се адаптира към пазарните промени, засягащи тези сектори, особено във финансово и техническо отношение.

                  (28)

                  Следователно ролята на ЗК следва да се адаптира, а Комитетът съответно да се преименува на „Европейски комитет по застрахователно и професионално пенсионно осигуряване“. Но в областта на професионалното пенсионно осигуряване Европейският комитет по застрахователно и професионално пенсионно осигуряване не следва да се занимава с аспекти на трудовото и социалното законодателство, като организация на професионалните режими, по-специално задължителното членство и резултатите от колективното трудово договаряне.

                  (29)

                  Мерките, необходими за изпълнението на актове, обхванати от Директива 91/675/ЕИО, са мерки от общ характер и следва да се приемат в съответствие с член 5 от Решение 1999/468/ЕО.

                  (30)

                  За да се гарантира институционална и правна съгласуваност с подхода, приет в други сектори на Общността, с Решение 2004/9/ЕО (19) на Комисията беше създаден Европейски комитет по застрахователно и професионално пенсионно осигуряване с консултативни функции в помощ на Комисията в областта на застрахователното и професионалното пенсионно осигуряване. Следователно позоваванията на консултативните функции на ЗК в Директива 91/675/ЕИО следва да се заличат.

                  (31)

                  С Директива 85/611/ЕИО се създаде Комитет за контакт към дружества за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа в помощ на Комисията с цел да съдейства за хармонизираното въвеждане на посочената директива чрез редовни консултации, насърчаване на консултации между държавите-членки и консултиране на Комисията при необходимост във връзка с измененията, които трябва да се направят в посочената директива.

                  (32)

                  Комитетът за контакт действа и като „Комитет по комитология“ по смисъла на Решение 1999/468/ЕО в помощ на Комисията във връзка с техническите изменения, които трябва да се направят в Директива 85/611/ЕИО.

                  (33)

                  На 3 декември 2002 г. Съветът покани Комисията да предприеме стъпки с цел да прехвърли на ESC, между другото, функцията на консултант на Комисията при упражняване на изпълнителните ѝ правомощия, дадени от Комитета за контакти към дружествата за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа.

                  (34)

                  За пълното прилагане на модела, определен в последните директиви в областта на ценните книжа, по-специално Директива 2003/6/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2003 г. относно търговия на основата на вътрешна информация и манипулирането на пазара (злоупотреба с положението на пазара) (20), която възлага на ESC функцията на консултант на Комисията при упражняване на регулаторните ѝ правомощия, като оставя организацията на други аспекти от работата на ESC да се управлява от Решение 2001/528/ЕО, е необходимо да се премахнат разпоредбите, определящи съгласно член 53 от Директива 85/611/ЕИО, организацията и функциите на настоящия Комитет за контакти към дружествата за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа, извън неговата компетенция по „комитология“.

                  (35)

                  Следователно, компетенциите, дадени на ESC с Директива 2003/6/ЕО, следва изрично да бъдат разширени, така че да обхванат функциите, предвидени понастоящем в Директива 85/611/ЕИО. Мерките, необходими за прилагането на последната директива, са мерки от общ характер и следва да се приемат в съответствие с член 5 от Решение 1999/468/ЕО.

                  (36)

                  Следователно е необходимо да се изменят Директиви 73/239/ЕИО, 85/611/ЕИО, 91/675/ЕИО, 92/49/ЕИО, 93/6/ЕИО, 94/19/ЕО, 98/78/ЕО, 2000/12/ЕО, 2001/34/ЕО, 2002/83/ЕО и 2002/87/ЕО,

            ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
      ГЛАВА I
      ИЗМЕНЕНИЯ В ДИРЕКТИВИ 93/6/ЕИО, 94/19/ЕО И 2000/12/ЕО ЗА БАНКОВИЯ СЕКТОР
      Член 1
      Директива 93/6/ЕИО
      В член 7, параграф 9, третото изречение от Директива 93/6/ЕИО думите „и на Банковия консултативен комитет“ се заличават.
      Член 2
      Директива 94/19/ЕО
      В член 3, параграф 1, трета алинея от Директива 94/19/ЕО думите „Банков консултативен комитет“ се заменят с думите „Европейски банков комитет“.
      Член 3
      Директива 2000/12/ЕО
      Директива 2000/12/ЕО се изменя, както следва:

                  1.

                  Член 2, параграф 4 се заменя със следното:
                  „4.   Комисията съгласно процедурата, предвидена в член 60, параграф 2, взема решение за измененията в списъка от параграф 3.“

                  2.

                  В член 2, параграф 5 трета алинея се заменя със следното:
                  „В случай на кредитни институции, различни от тези, които са създадени в области, наскоро отвоювани от морето или които са получени вследствие на разделяне или сливане на съществуващи институции, зависими от или отговорни пред централния орган на управление, Комисията съгласно процедурата, предвидена в член 60, параграф 2, може да определи допълнителни правила за прилагането на втора алинея, включващ отмяната на освобождаванията, предвидени в първа алинея, когато тя е на мнение, че сдружаването на нови институции, имащи полза от мерките, предвидени във втора алинея, може да има неблагоприятен ефект върху конкуренцията.“

                  3.

                  Член 4 се заменя със следното:
                  „Член 4
                  Разрешение
                  Държавите-членки изискват от кредитните институции да получат разрешение, за да започнат своята дейност. Те определят изискванията за това разрешение съгласно членове от 5 до 9 и ги съобщават на Комисията.“

                  4.

                  В член 22, параграф 9 второто изречение се заличава.

                  5.

                  В член 22, параграф 10 второто изречение се заличава.

                  6.

                  Член 23, параграф 1 се заменя със следното:
                  „1.   Компетентните органи на държавите-членки информират Комисията и компетентните органи на другите държави-членки:

                              а)

                              за всяко разрешение на пряк или непряк филиал, едно или повече от майчините дружества на който се управляват от законите на трета страна;

                              б)

                              за всяко придобиване от страна на майчиното дружество на холдинг в кредитна институция на Общността, при което последната става негов филиал.
                              Когато разрешението е дадено на пряк или непряк филиал на едно или повече майчини дружества, управлявани от закона на трети страни, структурата на групата се определя в съобщението, изпратено от компетентните органи до Комисията в съответствие с член 11.“

                  7.

                  В член 24, параграф 2 думите „Банков консултативен комитет“ се заменят с думите „Европейски банков комитет“.

                  8.

                  В член 25 параграф 3 се заменя със следното:
                  „3.   Без да се засяга член 300, параграфи 1 и 2 от Договора, Комисията проучва, със съдействието на Европейския банков комитет, резултата от преговорите, предвидени в параграф 1, и създалата се ситуация.“

                  9.

                  В член 49, параграф 2, третото изречение думите „Банков консултативен комитет“ се заменят с думите „Европейски банков комитет“.

                  10.

                  В член 52, параграф 9 третото изречение се заменя със следното:
                  „Компетентните заинтересовани органи изпращат тази информация до компетентните органи на останалите държави-членки.“

                  11.

                  В член 56а, втори параграф, първо изречение думите „Банковият консултативен комитет може“ се заменят с думите „Комисията може да поиска от Европейския банков комитет да“.

                  12.

                  Дял IV се заличава.

                  13.

                  Член 60, параграф 2 се заменя със следното:
                  „2.   Комисията се подпомага от Европейския банков комитет, създаден с Решение 2004/10/ЕО (21) (наричан по-долу Комитетът).

                     (21)  ОВ L 3, 7.1.2004 г., стр. 36.“"

                  При позоваване на настоящия параграф се прилагат членове 5 и 7 от Решение 1999/468/ЕО във връзка с разпоредбите на член 8 от него.
                  Периодът, предвиден в член 5, параграф 6 от Решение 1999/468/ЕО, е три месеца.
                  Комитетът приема свой процедурен правилник.

                  14.

                  В член 64, параграфи 2 и 6 думите „и Банковия консултативен комитет“ се заличават.

            ГЛАВА II
      ИЗМЕНЕНИЯ В ДИРЕКТИВИ 73/239/ЕИО, 91/675/ЕИО, 92/49/ЕИО, 98/78/ЕО И 2002/83/ЕО ЗА СЕКТОРИТЕ ПО ЗАСТРАХОВАТЕЛНО И ПРОФЕСИОНАЛНО ПЕНСИОННО ОСИГУРЯВАНЕ
      Член 4
      Директива 73/239/ЕИО
      Директива 73/239/ЕИО се изменя, както следва:
      1.   Член 29a се заменя със следното:

         „Член 29aКомпетентните власти на държавите-членки информират Комисията и компетентните власти на останалите държави-членки:
                     1.1.

                                 а)

                                 за всяко разрешение за пряко или непряко дъщерно дружество, едно или повече от дружествата-майки на който се управляват от законите на трета страна;

                                 б)

                                 винаги, когато това дружество-майка придобие авоари в застрахователно дружество на Общността, които биха превърнали последното в негово дъщерно дружество.

               2.   Когато разрешението, посочено в параграф 1, буква a), се дава на прякото или непрякото дъщерно дружество на едно или повече дружества-майки, управлявани от законите на трета страна, в съобщението, изпратено от компетентните власти до Комисията, се посочва структурата на групата.“

      2.   В член 29б, параграф 4 втора алинея се заменя със следното:
      „При обстоятелствата, описани в първа алинея, по всяко време може да се вземе и решение, освен започването на преговори в съответствие с процедурата, предвидена в член 5 от Решение 1999/468/ЕО (*), и в съответствие с член 7, параграф 3 и член 8 от него, че компетентните власти на държавите-членки трябва да ограничат или да замразят решенията си по отношение на следното:
                     а)

                     искания за разрешение, независимо дали чакащи в момента на решението, или внесени след това;

                     б)

                     придобиване на авоари чрез преки или непреки дружества-майки, по чийто режим се урежда по законите на трета страна.

      Член 5
      Директива 91/675/ЕИО
      Директива 91/675/ЕИО се изменя, както следва:
      1.   В заглавието думите „Комитет по застраховане“ се заменят с думите „Европейски комитет по застрахователно и професионално пенсионно осигуряване“.
      2.   Член 1 се заменя със следното:

         „Член 1
         1.   Комисията се подпомага от Европейския комитет по застрахователно и професионално пенсионно осигуряване, установен с Решение 2004/9/ЕО на Комиеията (**) (наричан по-долу Комитетът).
         2.   Председателят на Комитета за европейско застраховане и професионален пенсионен надзор, създаден с Решение 2004/6/ЕО на Комиеията (***), участва в събранията на Комитета като наблюдател.
         3.   Комитетът може да кани експерти и наблюдатели да присъстват на неговите събрания.
         4.   Секретариатът на Комитета се осигурява от Комисията.

      3.   Член 2 се заменя със следното:

         „Член 2
         1.   Когато актовете, приети в областта на прякото застраховане, различно от животозастраховането, и прякото животозастраховане, презастраховането и пенсията за осигурителен стаж, предоставят на Комисията правомощия за прилагането на правилата, които те установяват, членове 5 и 7 от Решение 1999/468/ЕО на Съвета относно установяването на процедурите за упражняване на правомощията по прилагане, предоставени на Комисията (****), се прилагат, като се вземат предвид разпоредбите на член 8 от него.
         Периодът, предвиден в член 5, параграф 6 от Решение 1999/468/ЕО, е определен на три месеца.
         2.   Комитетът приема свой процедурен правилник.

      4.   Членове 3 и 4 се заличават.
      Член 6
      Директива 92/49/ЕИО
      В член 40, параграф 10, първото изречение от Директива 92/49/ЕИО думите „представя на Комитета по застраховане, създаден с Директива 91/675/ЕИО, доклад, обобщаващ“ се заменят с думите „информира Европейския комитет по застрахователно и професионално пенсионно осигуряване“.
      Член 7
      Директива 98/78/ЕО
      Директива 98/78/ЕО се изменя, както следва:
      1.   Член 10а, параграф 3 се заменя със следното:

         „3.   Без да се засяга член 300, параграфи 1 и 2 от Договора, Комисията проучва със съдействието на Европейския комитет по застрахователно и професионално пенсионно осигуряване резултата от преговорите, предвидени в параграф 1, и създалата се ситуация.“

      2.   Член 11, параграф 5 се заменя със следното:

         „5.   До 1 януари 2006 г. Комисията изготвя доклад за прилагането на настоящата директива и, ако е необходимо, за нуждата от по-нататъшна хармонизация.“

      Член 8
      Директива 2002/83/ЕО
      Директива 2002/83/ЕО се изменя, както следва:

                  1.

                  В член 46, параграф 9, първо изречение думите „Комисията представя на Комитета по застраховане доклад, обобщаващ“ се заменят с думите „Комисията информира Европейския комитет по застрахователно и професионално пенсионно осигуряване за“.

                  2.

                  Член 58 се заменя със следното:
                  „Член 58
                  Информиране на Комисията от държавите-членки
                  Компетентните власти на държавите-членки информират Комисията и компетентните органи на останалите държави-членки:

                              а)

                              за всяко разрешение за пряко или непряко дъщерно дружество, едно или повече от дружества-майки на който се управляват от законите на трета страна;

                              б)

                              винаги, когато това дружество-майка придобие авоари в застрахователно дружество на Общността, които биха превърнали последното в негов филиал.

                        Когато разрешението, посочено в буква a), се дава на прекия или непрекия филиал на едно или повече дружества майки, управлявани от законите на трета страна, в съобщението, изпратено от компетентните органи до Комисията и до другите компетентни органи, се посочва структурата на групата.“

                  3.

                  Член 65, параграф 1 се заменя със следното:
                  „1.   Комисията се подпомага от Европейския комитет по застрахователно и професионално пенсионно осигуряване, създаден с Решение 2004/9/ЕО (*****) на Комисията.

                     (*****)  ОВ L 3, 7.1.2004 г., стр. 34.“"

            ГЛАВА III
      ИЗМЕНЕНИЯ В ДИРЕКТИВИ 85/611/ЕИО И 2001/34/ЕО ЗА СЕКТОРА НА ЦЕННИТЕ КНИЖА
      Член 9
      Директива 85/611/ЕИО
      Директива 85/611/ЕИО се изменя, както следва:

                  1.

                  Член 6в се изменя, както следва:

                              а)

                              в параграф 9 второто изречение се заменя със следното:
                              „На всеки две години Комисията изготвя доклад по тези случаи.“;

                              б)

                              в параграф 10 второто изречение се заменя със следното:
                              „На всеки две години Комисията изготвя доклад по тези случаи.“

                  2.

                  В член 14, параграф 6 втора алинея се заличава.

                  3.

                  В член 21, параграф 4 третото изречение се заменя със следното:
                  „Тази информация е предмет на обмен на мнения в рамките на Европейския комитет по ценни книжа.“

                  4.

                  В член 22, параграф 4, трета алинея четвъртото изречение се заменя със следното:
                  „Тези съобщения могат да бъдат предмет на обмен на мнения в рамките на Европейския комитет по ценни книжа.“

                  5.

                  Заглавието на раздел X се заменя със следното:
                  „Европейски комитет по ценни книжа“.

                  6.

                  Член 53 се заличава.

                  7.

                  Член 53а се заменя със следното:
                  „Член 53аТехническите изменения, които трябва да се направят в настоящата директива в областите, изброени по-долу, се приемат в съответствие с процедурата, посочена в член 53б, параграф 2:
                              а)

                              изясняване на дефинициите с цел да се гарантира еднакво прилагане на настоящата директива в цялата Общност;

                              б)

                              уеднаквяване на терминологията и на формулировката на дефинициите в съответствие с последващите актове на дружествата за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа и сродните въпроси.“

                  8.

                  Добавя се член 53б:
                  „Член 53б
                  1.   Комисията се подпомага от Европейския комитет по ценни книжа, създаден с Решение 2001/528/ЕО на Комиеията (******), наричан по-долу „Комитетът“;
                  2.   Когато се прави позоваване на настоящия параграф, се прилагат членове 5 и 7 от Решение 1999/468/ЕО (*******), като се вземат предвид разпоредбите на член 8 от него.
                  Периодът, определен в член 5, параграф 6 от Решение 1999/468/ЕО, е три месеца.
                  3.   Комитетът приема свой процедурен правилник.

                     (******)  ОВ L 191, 13.7.2001 г., стр. 45. Решение, изменено с Решение 2004/8/ЕО (ОВ L 3, 7.1.2004 г., стр. 33.)."

                     (*******)  ОВ L 184, 17.7.1999 г., стр.23.“"

            Член 10
      Директива 2001/34/ЕО
      Директива 2001/34/ЕО се изменя, както следва:

                  1.

                  Член 108 се заличава.

                  2.

                  Член 109 се заменя със следното:
                  „Член 109
                  1.   С цел коригиране на определения в член 43, параграф 1 минимален размер на предвидимата пазарна капитализация с оглед изискванията на икономическата ситуация, Комисията представя на Европейския комитет по ценни книжа, създаден с Решение 2001/528/ЕО на Комиеията (********),проект на мерките, които ще бъдат взети.
                  2.   Когато се прави позоваване на настоящия параграф, се прилагат членове 5 и 7 от Решение 1999/468/ЕО от 28 юни 1999 г. за установяване на процедури за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (*********), като се вземат предвид разпоредбите на член 8 от него.
                  Периодът, определен в член 5, параграф 6 от Решение 1999/468/ЕО, е три месеца.
                  3.   Комитетът приема свой процедурен правилник.

                     (********)  ОВ L 191, 13.7.2001 г., стр. 45. Решение, изменено с Решение 2004/8/ЕО (ОВ L 3, 7.1.2004 г., стр. 33)."

                     (*********)  ОВ L 184, 17.7.1999 г., стр. 23.“"

            ГЛАВА IV
      ИЗМЕНЕНИE НА ДИРЕКТИВА 2002/87/ЕО ЗА ФИНАНСОВИТЕ ОБЕДИНЕНИЯ
      Член 11
      Директива 2002/87/ЕО
      Член 19, параграф 2 от Директива 2002/87/ЕО се заменя със следното:

         „2.   Без да се засяга член 300, параграфи 1 и 2 от Договора, Комисията проучва, със съдействието на Европейския комитет по банково дело, Европейския комитет по застрахователно и професионално пенсионно осигуряване и Комитета по финансовите обединения, резултата от преговорите, предвидени в параграф 1, и създалата се ситуация.“

      ГЛАВА V
      ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
      Член 12
      Изпълнителни мерки
      1.   Изпълнителните мерки, приети в съответствие с процедурата, предвидена в членове 5 и 7 от Решение 1999/468/ЕО, във връзка с разпоредбите на член 8 от него, не трябва да изменят основните разпоредби на директивите.
      2.   Периодът, предвиден в член 5, параграф 6 от Решение 1999/468/ЕО, е три месеца.
      3.   При промяна на условията, установени в Договора, относно упражняването на изпълнителните правомощия, поверени на Комисията, Комисията преразглежда настоящата директива и, ако е необходимо, предлага изменения. Тази ревизия във всички случаи се извършва не по-късно от 31 декември 2007 г.
      Член 13
      Транспониране
      Държавите-членки въвеждат в сила необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобразят с настоящата директива, до 13 май 2005 г.
      Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
      Член 14
      Влизане в сила
      Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.

      Член 15
      Адресати
      Адресати на настоящата директива са държавите-членки.

         Съставено в Страсбург на 9 март 2005 година.

               Европейския парламент

               Председател

            J.P. BORRELL FONTELLES

               За Съвета

               Председател

            N. SCHMIT

         (1)  ОВ C 112, 30.4.2004 г., стр. 21.

         (2)  ОВ C 58, 6.3.2004 г., стр. 23.

         (3)  Становище на Европейския парламент от 31 март 2004 г. (все още непубликувано в Официален вестник) и Решение на Съвета от 11 май 2004 г.

         (4)  ОВ L 191, 13.7.2001 г., стр. 43.

         (5)  ОВ L 191, 13.7.2001 г., стр. 45. Решение, изменено с Решение 2004/8/ЕО (ОВ L 3, 7.1.2004 г., стр. 33).

         (6)  ОВ L 228, 16.8.1973 г., стр. 3. Директива, последно изменена с Акта за присъединяване от 2003 г.

         (7)  ОВ L 375, 31.12.1985, стр. 3. Директива, последно изменена с Директива 2004/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 145, 30.4.2004 г., стр. 1).

         (8)  ОВ L 374, 31.12.1991 г., стр. 32. Директива, изменена с Регламент (ЕО) № 1882/2003 на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 284, 31.10.2003, стр. 1).

         (9)  ОВ L 228, 11.8.1992 г., стр. 1. Директива, последно изменена с Директива 2002/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 35, 11.2.2003 г., стр. 1).

         (10)  ОВ L 141, 11.6.1993 г., стр. 1 Директива, последно изменена с Директива 2004/39/ЕО.

         (11)  ОВ L 135, 31.5.1994 г., стр. 5. Директива изменена с Акта за присъединяване от 2003 г.

         (12)  ОВ L 330, 5.12.1998 г., стр. 1. Директива, изменена с Директива 2002/87/ЕО.

         (13)  ОВ L 126, 26.5.2000 г., стр. 1. Директива, последно изменена с Директива 2004/69/ЕО на Комисията (ОВ L 125, 28.4.2004 г., стр. 44).

         (14)  ОВ L 184, 6.7.2001 г., стр. 1. Директива, последно изменена с Директива 2004/109/ЕО (ОВ L 390, 31.12.2004 г., стр. 38).

         (15)  ОВ L 345, 19.12.2002 г., стр. 1. Директива, изменена с Директива 2004/66/ЕО на Съвета (ОВ L 168, 1.5.2004 г., стр. 35).

         (16)  ОВ L 184, 17.7.1999 г., стр. 23.

         (17)  ОВ L 3, 7.1.2004 г., стр. 36.

         (18)  ОВ L 3, 7.1.2004 г., стр. 28.

         (19)  ОВ L 3, 7.1.2004 г., стр. 34.

         (20)  ОВ L 96, 12.4.2003 г., стр. 16.