Adolf Ulrik Schützercrantz

miniatyr|stående|Soldat vid Hälsinge regemente i uniform m/1779. Färglagd litografi, utförd av Schützencrantz.
Adolf Ulrik Schützercrantz, född den 25 mars 1802 i Stockholm, död där den 9 oktober 1854, var en svensk militär, museiman, tecknare och litograf.

Han var son konteramiralen Johan Herman Schützercrantz och Lovisa Margareta Lilliestråle och bror till Lovisa Augusta Schützercrantz samt sonson till läkaren Herman Schützercrantz. Schützercrantz blev kadett vid Karlberg 1816 och kom sedan att tillhöra Andra livgardet där han blev fänrik 1819, löjtnant 1825, kapten 1833 och regementskvartermästare 1837, han begärde avsked 1851 men kvarstod i armén som major. Han utnämndes 1850 till föreståndare för Kungliga livrustkammaren där han bidrog till att bygga upp samlingarna avled redan efter fyra år i kolera. Han var hela livet ogift. Ett porträtt av Schützercrantz målat av Carl Stefan Bennet i slutet av 1840-talet visar honom i kompaniofficersuniform och med syrtuten arrangerad så att det framgår att han förlorat sin högra arm.

Schützercrantz är ett av de tidigare exempel på konstnärligt begåvade militärer som med sina målningar och teckningar bidragit med bilder som idag räknas som kulturhistoria. Till en början tecknade han mest episoder ur det militära livet men efter att han medverkade i Konstakademiens utställning 1826 med ett par kopior efter Johan Gustaf Sandberg vidgades hans motivval. Redan vid hans andra utställning på Konstakademien 1836 visade han upp egna originalmotiv bland annat en Rättviksfamilj. Vid utställningen 1840 medverkade han för första gången med oljemålningar där han hämtat motiven från resor i utlandet under 1830-talet. Sista gången han medverkade i utställningarna 1842 valde han att visa upp en enda målning som visade en genrescen från basaren i Konstantinopel.

I sin befattning som föreståndare för livrustkammaren ägnade han sig speciellt för uniformer och vapen då detta var ett av hans huvudintressen. Redan på 1820-talet hade han tillsammans med Alexander Clemens Wetterling och Johan Henric Sjöholm tecknat av svenska arméns uniformer som utgavs i boken Kongl.

Schützercrantz var en av stiftarna till Konstföreningen i Stockholm 1832 och han blev föreningens sekreterare 1848.

-
- NamnAdolf Ulrik Schützercrantz
- Könman
- Nationalitet/ Levnadsårsvensk, Född 1802, Död 1854
BiografiAdolf Ulrik Schützercrantz
-
Föremål
-
-
-
-
Adolf Ulrik Schützercrantz
-
-
-
Adolf Ulrik Schützercrantz
-
-
-
Adolf Ulrik Schützercrantz
-
-
-
Adolf Ulrik Schützercrantz
-
-
-
Adolf Ulrik Schützercrantz
-
-
-
Adolf Ulrik Schützercrantz
-
-
-
Adolf Ulrik Schützercrantz
-
-
-
Adolf Ulrik Schützercrantz
-
-
-
Adolf Ulrik Schützercrantz
-
-
-
Adolf Ulrik Schützercrantz
-
-
-
Adolf Ulrik Schützercrantz
-
-
-
Adolf Ulrik Schützercrantz
-
-
-
Adolf Ulrik Schützercrantz
-
-
-
Adolf Ulrik Schützercrantz
-
-
-
Adolf Ulrik Schützercrantz
-
-
-
Adolf Ulrik Schützercrantz
-
-
-
Adolf Ulrik Schützercrantz
-
-
-
Adolf Ulrik Schützercrantz
-
-
-
Adolf Ulrik Schützercrantz
-
-
-
Adolf Ulrik Schützercrantz
-
-
-
-
-
Adolf Ulrik Schützercrantz
-
-
-
Adolf Ulrik Schützercrantz
-
-
-
Adolf Ulrik Schützercrantz
-
-
-
Adolf Ulrik Schützercrantz


Adolf Ulrik Schützercrantz

Han var son konteramiralen Johan Herman Schützercrantz och Lovisa Margareta Lilliestråle och bror till Lovisa Augusta Schützercrantz samt sonson till läkaren Herman Schützercrantz. Schützercrantz blev kadett vid Karlberg 1816 och kom sedan att tillhöra Andra livgardet där han blev fänrik 1819, löjtnant 1825, kapten 1833 och regementskvartermästare 1837, han begärde avsked 1851 men kvarstod i armén som major. Han utnämndes 1850 till föreståndare för Kungliga livrustkammaren där han bidrog till att bygga upp samlingarna avled redan efter fyra år i kolera. Han var hela livet ogift. Ett porträtt av Schützercrantz målat av Carl Stefan Bennet i slutet av 1840-talet visar honom i kompaniofficersuniform och med syrtuten arrangerad så att det framgår att han förlorat sin högra arm.

Schützercrantz är ett av de tidigare exempel på konstnärligt begåvade militärer som med sina målningar och teckningar bidragit med bilder som idag räknas som kulturhistoria. Till en början tecknade han mest episoder ur det militära livet men efter att han medverkade i Konstakademiens utställning 1826 med ett par kopior efter Johan Gustaf Sandberg vidgades hans motivval. Redan vid hans andra utställning på Konstakademien 1836 visade han upp egna originalmotiv bland annat en Rättviksfamilj. Vid utställningen 1840 medverkade han för första gången med oljemålningar där han hämtat motiven från resor i utlandet under 1830-talet. Sista gången han medverkade i utställningarna 1842 valde han att visa upp en enda målning som visade en genrescen från basaren i Konstantinopel.

I sin befattning som föreståndare för livrustkammaren ägnade han sig speciellt för uniformer och vapen då detta var ett av hans huvudintressen. Redan på 1820-talet hade han tillsammans med Alexander Clemens Wetterling och Johan Henric Sjöholm tecknat av svenska arméns uniformer som utgavs i boken Kongl. svenska arméens uniformerLibris som trycktes i stentryck 1825 av Karl Müller. Några år senare 1831–1832 ritade och litograferade han Scener utur soldat-lifvetLibris.


Adolf Ulrik Schützercrantz

Han var son konteramiralen Johan Herman Schützercrantz och Lovisa Margareta Lilliestråle och bror till Lovisa Augusta Schützercrantz samt sonson till läkaren Herman Schützercrantz. Schützercrantz blev kadett vid Karlberg 1816 och kom sedan att tillhöra Andra livgardet där han blev fänrik 1819, löjtnant 1825, kapten 1833 och regementskvartermästare 1837, han begärde avsked 1851 men kvarstod i armén som major. Han utnämndes 1850 till föreståndare för Kungliga livrustkammaren där han bidrog till att bygga upp samlingarna avled redan efter fyra år i kolera. Han var hela livet ogift. Ett porträtt av Schützercrantz målat av Carl Stefan Bennet i slutet av 1840-talet visar honom i kompaniofficersuniform och med syrtuten arrangerad så att det framgår att han förlorat sin högra arm.

Schützercrantz är ett av de tidigare exempel på konstnärligt begåvade militärer som med sina målningar och teckningar bidragit med bilder som idag räknas som kulturhistoria. Till en början tecknade han mest episoder ur det militära livet men efter att han medverkade i Konstakademiens utställning 1826 med ett par kopior efter Johan Gustaf Sandberg vidgades hans motivval. Redan vid hans andra utställning på Konstakademien 1836 visade han upp egna originalmotiv bland annat en Rättviksfamilj. Vid utställningen 1840 medverkade han för första gången med oljemålningar där han hämtat motiven från resor i utlandet under 1830-talet. Sista gången han medverkade i utställningarna 1842 valde han att visa upp en enda målning som visade en genrescen från basaren i Konstantinopel.

I sin befattning som föreståndare för livrustkammaren ägnade han sig speciellt för uniformer och vapen då detta var ett av hans huvudintressen. Redan på 1820-talet hade han tillsammans med Alexander Clemens Wetterling och Johan Henric Sjöholm tecknat av svenska arméns uniformer som utgavs i boken Kongl. svenska arméens uniformerLibris som trycktes i stentryck 1825 av Karl Müller. Några år senare 1831–1832 ritade och litograferade han Scener utur soldat-lifvetLibris. Sina intryck från medelhavsländerna samlade han i boken Reseminnen från OrientenLibris 1839. Han fullbordade 1844 en samling färglagda teckningar föreställande Konung Carl XIV Johans hof- och ordenscostymerLibris.


Nationella centret för utbildningsutvärdering (NCU) är ett fristående ämbetsverk i Finland för extern utvärdering av utbildningen och undervisnings- och utbildningsanordnarnas verksamhet allt från småbarnspedagogik till högskoleutbildning samtidigt som det producerar information till stöd för det utbildningspolitiska beslutsfattandet och utvecklandet av utbildningen. Utvärderingarna görs som auditeringar av kvalitetssystem, utvärderingar av lärresultat (till exempel inom den grundläggande utbildningen och andra stadiets utbildning) samt tema- och systemutvärderingar. Centrets uppgift är även att stödja undervisnings- och utbildningsanordnarna och högskolorna i frågor som gäller utvärdering och kvalitetshantering samt att utveckla utvärderingen av utbildningen.  Om utvärderingscentrets uppgifter och organisation finns bestämmelser i lag.
alt=NCU:s huvudkontor finns i Posthuset i Helsingfors.|miniatyr|NCU:s huvudkontor finns i Posthuset i Helsingfors.

Exempel på utvärderingar av NCU på olika utbildningsnivåer:
 Grundläggande utbildning:
 Vid en granskning av lärresultaten inom modersmål och litteratur framgick att flickorna i årskurs 9 skriver bättre ansökningar om sommarjobb än pojkarna.
 Bland de elever i årskurs 9 som läste finska som andra språk uppnådde 87 procent en god kunskapsnivå medan 13 procent endast behärskade grunderna.
 Bedömningen av matematikkunskaperna i årskurs 9 visar på skillnader: Elever som klarade sig lika bra i utvärderingen hade inte samma vitsord i alla skolor. Skillnaden mellan skolorna kunde vara hela två vitsord.
 Flickorna klarar sig klart bättre än pojkarna i läroämnen i huslig ekonomi, såväl i kunskaper som färdigheter.

 Gymnasieutbildning:
 Matematikkunskaperna i gymnasierna bedöms på mycket olika sätt: i ett krävande gymnasium kan en elev som fått vitsordet 5 ha kunskaper på samma nivå som en elev med vitsordet 9 i ett annat gymnasium.  De elever som inte skriver matematik i studentexamen har matematikkunskaper som motsvarar ungefär de kunskaper en elev i åk 9 har.

 Yrkesutbildning:
 Datanomerna klarar sig mycket bra i yrkesproven i informations- och kommunikationsteknik, men deras sysselsättningssituation har försämrats eftersom det numera krävs allt mer specialiserade färdigheter.
 I Finland utexamineras mycket kompetenta yrkespersoner inom textilbranschen men sysselsättningssituationen är svag.
 Största delen av yrkesutbildningsanordnarna har ett fungerande kvalitetssystem.
Nationella centret för utbildningsutvärdering ansvarar i Finland för utvärderingen av den utbildning som universiteten och yrkeshögskolorna tillhandahåller. De tre viktigaste sätten för utvärdering är auditering av högskolornas kvalitetssystem, temautvärderingar av utbildningssystemet och ackrediteringar av examensprogrammen inom teknik. De högskolor och yrkeshögskolor som godkänns i NCU:s utvärdering får en kvalitetsstämpel som visar att det kvalitetssystem som organisationen tillämpar uppfyller såväl de europeiska principerna och rekommendationerna som de nationella kriterierna för kvalitetssäkring i högskolor.  Kvalitetsstämpeln gäller sex år efter beviljandet.


Exempel på utvärderingar av NCU på olika utbildningsnivåer:
 Grundläggande utbildning:
 Vid en granskning av lärresultaten inom modersmål och litteratur framgick att flickorna i årskurs 9 skriver bättre ansökningar om sommarjobb än pojkarna.
 Bland de elever i årskurs 9 som läste finska som andra språk uppnådde 87 procent en god kunskapsnivå medan 13 procent endast behärskade grunderna.


Exempel på utvärderingar av NCU på olika utbildningsnivåer:
 Grundläggande utbildning:
 Vid en granskning av lärresultaten inom modersmål och litteratur framgick att flickorna i årskurs 9 skriver bättre ansökningar om sommarjobb än pojkarna.
 Bland de elever i årskurs 9 som läste finska som andra språk uppnådde 87 procent en god kunskapsnivå medan 13 procent endast behärskade grunderna.
 Bedömningen av matematikkunskaperna i årskurs 9 visar på skillnader: Elever som klarade sig lika bra i utvärderingen hade inte samma vitsord i alla skolor. Skillnaden mellan skolorna kunde vara hela två vitsord.
 Flickorna klarar sig klart bättre än pojkarna i läroämnen i huslig ekonomi, såväl i kunskaper som färdigheter.

 Gymnasieutbildning:
 Matematikkunskaperna i gymnasierna bedöms på mycket olika sätt: i ett krävande gymnasium kan en elev som fått vitsordet 5 ha kunskaper på samma nivå som en elev med vitsordet 9 i ett annat gymnasium.  De elever som inte skriver matematik i studentexamen har matematikkunskaper som motsvarar ungefär de kunskaper en elev i åk 9 har.

 Yrkesutbildning:
 Datanomerna klarar sig mycket bra i yrkesproven i informations- och kommunikationsteknik, men deras sysselsättningssituation har försämrats eftersom det numera krävs allt mer specialiserade färdigheter.
 I Finland utexamineras mycket kompetenta yrkespersoner inom textilbranschen men sysselsättningssituationen är svag.
 Största delen av yrkesutbildningsanordnarna har ett fungerande kvalitetssystem.
Nationella centret för utbildningsutvärdering ansvarar i Finland för utvärderingen av den utbildning som universiteten och yrkeshögskolorna tillhandahåller.


Drake af Intorp

Drake af Intorp eller Jöns Bengtssons ätt är det kortlivade namnet på en utslocknad svensk adelsätt med anknytning till gården Intorp i Kinds härad i södra Västergötland.

Ättens äldste kände stamfar, Jöns Bengtsson, levde på 1300-talet och är också stamfar för den grevliga ätten Stenbock. Han hade efter tidens sed inte något släktnamn utan identifierades med sin vapensköld som bar en sparre Hans son Arvid Jönsson (ungefär 1376–1438) lade senast 1421 till en sexuddig stjärna till vapnet som därefter beskrivs som sparre över stjärna. Stjärnan kommer från ätten Prika, i vilken Arvid var ingift.waslingmedia.seJan Raneke; Svenska medeltidsvapen, s. 813 Jöns Bengtsson var gift före  1416 med Ingeborg Petersdotter (Prika).

Jöns Bengtssons ätt har stundom kallats Torpaätten efter stamgodset  Torpa i Länghems socken i nuvarande Tranemo kommun. Den beskrivs här närmare under detta namn. I Riddarhusgenealogin, som återges av Anrep, är den förd som en gren av den adliga ätten Store. Elgenstierna anför att detta är fel.

Arvid Knutsson (sparre över stjärna), född 1440-talet, död försommaren 1497, var ett svenskt riksråd, lagman och häradshövding. Innehade Torpa, Intorp och Lina i Väckelsångs socken samt Tofta (Toftaholm) i Dörarps socken.Drake av Intorp nr 82 Tab 4 på AdelsvapenArvid Knutsson (Drake af Intorp) på Geni

Han var lagman i Tiohärads lagsaga från 1475 intill sin död 1497. Han var riksråd 1483, troligen från 1477. Han var häradshövding i Kinds härad från 1483 och hövitsman på Öresten från början av 1490-talet.

Den förste i Torpaätten som kallade sig Drake var ryttmästaren Olof Nilsson Drake (död 1593), som tog namnet efter sin mor. Han behöll dock "sparre över stjärna" som sitt vapen. Olof Nilsson innehade Intorps säteri i Gällstads socken i nuvarande Ulricehamns kommun.

Sonen Axel Drake var assessor vid Svea hovrätt och ståthållare vid Skaraborgs slott och län. Han introducerades på Riddarhuset 1625 under nummer 82 med namnet Drake af Intorp. Han avled 1632 och efterlämnade flera döttrar men endast en son, Johan Drake af Intorp, som dog ogift 1635. Ätten var därmed utslocknad på svärdssidan och kunde inte föras vidare.

 Torpaätten
Källor
Adel. ätten Drake af Intorp, N:o 82,†. i Gabriel Anrep:  Svenska adelns ättar-taflor (1858–1865).
Adel. ätten Store, N:o 79, † . i Gabriel Anrep:  Svenska adelns ättar-taflor (1858–1865).
Drake af Intorp nr 82 i Adelsvapen-Wiki återger Gustaf Elgenstierna: Den introducerade svenska adelns ättartavlor (1925–1936)
 Se till exempel ingressen till  Stenbock nr 12 i Adelsvapen-Wiki.

Kategori:Svenska adelsätte

Gammal frälsesläkt. Friherrlig 1561-06-29, introd. 1625. Grevlig 1651-03-26 och s. å. 27/3, introd. 1652.
Ätten har gemensamt ursprung med adliga ätten Drake af Intorp. Den med säkerhet äldste kände av ätten är häradshövdingen i Kind Jöns Bengtsson, vilken 1388-11-23 gav morgongåva till sin (2:a?) hustru Birgitta Erlandsdotter. Jöns Bengtsson, vars ätt man kallat Torpaätten, efter sätesgården Torpa i Västergötland (jfr bl. a. Berch, Namnkunniga Svenska herrars och fruers skådepenningar), förde i sitt vapen en sparre. En av K. H. Karlsson i hans »Biografiska anteckningar för medeltiden» antydd förmodan, att denne var son av väpnaren Bengt Abjörnsson, som förde sparren i vapnet, ligger nära till hands, men har med nu tillgängliga källor icke kunnat bevisas. Jöns Bengtssons son Arvid Jönsson, vilken namnes som väpnare 1401-01-14, förde ännu 1415-07-20 sin faders vapen, men hade före 1421-05-03 i sitt vapen upptagit svärfaderns, väpnaren Peter Andersson i Möne, vapenbild, en sexuddig stjärna, och förde därefter en sparre över en sexuddig stjärna.
Arvid Jönsson hade två söner, Knut och Arvid Arvidssöner, vilka bildade var sin gren av ätten. Den äldre sonen, väpnaren Knut Arvidssons son, riksrådet Arvid Knutsson, var gift med Anna Gustafsdotter, en dotter av den bekante politikern, riksrådet och riddaren Gustaf Olofsson d. ä. till Tofta (Toftaholm), vars ätt man kallat Den äldre Stenbockätten, till skillnad från den nu levande yngre. Den äldre Stenbockättens äldste kände medlem är den ovannämnde Gustaf Olofssons farfar var väpnaren Jöns eller Jusse Skytte i Ekornatorp och Erikstad i Småland. Dennes son, väpnaren, riksrådet och häradshövdingen i Sunnerbo, Olof Jönsson i Erikstad, hade i sitt första gifte med Sestrid Knutsdotter. Dotter till Knut Erengislesson Barun och Bengta Mattsdotter som senare blev gift med Peter Körning. Förutom ovannämnde Gustaf Olofsson, bl. a. sönerna hövitsmannen på Viborg, riksrådet Jöns Olofsson till Karjaskylä och Haiko i Finland, samt Knut Olofsson April. Den sistnämnde, som var kanik i Uppsala och i Linköping samt kyrkoherde i S:t Nicolai i Stockholm, var åren 1448–1449 Uppsala domkyrkas sändebud i Rom, där han utverkade påvens stadfästelse till Jöns Bengtsson Oxenstiernas val till ärkebiskop. Gustaf Olofsson hade i sitt första gifte med Ingrid Bengtsdotter Vinstorpaätten endast döttrarna Karin som var gift med stamfadern för den adliga ätten Peder Håkansson Hand, samt Anna som var gift med riksrådet Arvid Knutsson. Gustaf Olofssons andra äktenskap med Anna Turesdotter Bielke var barnlöst, och därmed utgick äldre Stenbockätten på svärdssidan.
Den äldre Stenbockättens vapenbild är i sin ursprungliga form, enligt det äldsta bevarade sigillet från år 1416, en halv bock i odelad sköld. Fram mot mitten av 1400-talet utvecklas vapnet till en delad sköld, i det övre fältet en halv bock, i det nedre fältet en mur, bakom vilken den uppresta bocken synes. Muren framställes antingen slät med en öppning (krenelerad??) eller såsom en av rektangulära stenar hopfogad mur. Såsom hjälmprydnad föres den halva bocken. Först under 1500-talet antog det nedre tältet formen av ett schackspelsrutat fält med kvadratiska rutor. Enär nyssnämnda Gustaf Olofsson icke efterlämnade några manliga arvingar, upptog, enligt familjetraditionen och äldre källor (Rasmus Ludvigssons släktbok, m. fl.), Arvid Knutssons och Anna Gustafsdotters son Olof Arvidsson (tab 1) sin morfaders vapen.
Av den yngre grenen av ätten upptog ovannämnde Arvid Arvidssons sonson Olof Nilsson senast 1564 sin moders namn Drake, med bibehållande av sitt fäderneärvda vapen. Dennes son Axel Olofsson Drake introducerades 1625 med namnet Drake af Intorp. Denna ätts vapen får icke förväxlas med Storeättens, en Sparre över en femuddig stjärna, sådant det fördes vid tiden för ättens introduktion. Det är synbarligen likheten i dessa båda ätters vapen, som förlett Olof von Dalin (Svea Rikes Historia II, pag. 208) till teorin om ätterna Stenbocks och Drakes härledning från ätterna Store och Blå, ett antagande, som vid grundligare granskning av urkunderna icke funnit bekräftelse, se historiken under ätten Drake af Intorp. Medan Torpaättens vapen, sparren över den sexuddiga stjärnan, allt ifrån omkring 1420 men senast 1421 varit ättens sköldemärke, förde medlemmar av ätten Store ännu på 1500-talet endast en Sparre i sitt vapen. Den femuddiga stjärnan synes först mot mitten av 1500-talet hava upptagits i vapnet, vilket alltså är betydligt yngre än Torpaättens. För övrigt för Storeätten som hjälmprydnad två buffelhorn, mellan vilka sedermera den femuddiga stjärnan ställts, medan Torpaätten, åtminstone från mitten av 1400-talet, förde de 7 fanor, vilka upptagits i den friherrliga och grevliga ätten Stenbocks vapen.
Vid Erik XIV:s kröning 1561 upphöjdes riksmarsken Gustaf Olofsson och dennes son ståthållaren Erik Gustafsson i friherrligt stånd. Johan III förlänade Gustaf Olofsson 1569-03-03 friherreskapet Kungslena, vilket 1572 ärvdes av äldste sonen Olof Gustafsson. Erik Gustafsson erhöll redan 1568-11-28 friherreskapet Kronobäck och Öresten (förbättring därå 1569-08-03.. Med den sistnämndes son ståthållaren Gustaf Eriksson Stenbock introducerades ätten 1625 å riddarhuset i första klassen under nr 1 bland friherrar, men uteslöts ur matrikeln, då ätten upphöjdes i grevlig värdighet.
Ovisst är när friherre vapnet fastställts. Något friherrebrev är icke känt och i de bevarade friherreskapsbreven är något friherrevapen icke omnämnt. Enligt bevarade sigill har friherrevapen icke förts av den förste friherren, Gustaf Olofsson, utan först av dennes barn. Den arvskifteshandling, som på drottning Catharinas initiativ upprättades på Strömsholm 1584-03-16 (arvet efter föräldrarna), beseglas av samtliga arvingar, av vilka Arvid Gustafsson och Märta Gustafsdotter föra friherrevapnet. Den äldsta avbildningen av friherrevapnet återfinnes dock å en sedan gammalt å Torpa förvarad glaspokal, försedd med Karl Gustafssons namn och årtalet 1581. I samband härmed må nämnas, att drottning Catharina i sitt sigill förde svenska riksvapnet med sin ätts sköldemärke (bocken över schackrutat fält) som hjärtvapen.
Friherrevapnet uppträder i två varianter: a) fyrdelad sköld, i första och fjärde tälten Torpaättens vapen-Lild (en Sparre över en sexuddig stjärna) och i andra och tredje fälten den äldre Stenbockättens vapenbild (en halv bock över schackrutat fält), hjälmprydnad till höger sju fanor (fäderneättens), till vänster en halv bock mellan två buffelhorn (möderneättens). b) samma vapen, men vapenbilder och hjälmprydnader med ombytta platser. Enligt C. A. Klingspors vapenbok ävensom Schlegel och Klingspor, Den ointroducerade adelns ättartavlor, skall det förstnämnda vapnet hava förts av friherrarna till Torpa (väl Kungslena) och det andra av friherrarna till Kronobäck och Öresten. Uppgiften finner icke stöd i det bevarade sigillbeståndet. Något samband mellan vapentyperna och friherreskapen kan icke spåras, flertalet ättemedlemmar föra båda vapentyperna jämsides. Hur vapenbilderna än varit fördelade, fördes med ingången av 1600-talet möderneättens hjälmprydnad till höger och fäderneättens till vänster. Vilken av dessa båda vapentyper som bör givas företräde, är svårt att avgöra, då ju något friherrebrev icke är känt och friherreskapsbreven icke ha något att förmäla om vapnet. Avgörande i detta fallet hade varit det »Familie Insigell medh blotte Wapnedt, vthann Nampn», som enligt 1626 års riddarhusordning § 22 skulle av ättemedlemmar användas vid besegling av riksdagsbeslut eller offentliga akter. Denna föreskrift synes emellertid icke ha följts, de offentliga handlingarna beseglas allt fortfarande med ättemedlemmarnas personliga sigill. Den äldsta svenska vapenboken, Keysers av år 1650, upptager vapnet av den första typen, med bocken som hjälmprydnad till höger och de sju fanorna till vänster. Messenius beskriver i »Theatrum nobilitatis svecanae» 1616 vapnet av den andra typen.
Drottning Christina förlänade 1651 de tre bröderna, riksråden Fredrik, Erik och Gustaf Otto Stenbock grevlig värdighet, då även vapnet förbättrades. De introducerades 1652 under nr 12 bland grevar. Ehuru endast den äldsta brodern Fredrik erhöll grevskap, nämligen Bogesund i Västergötland, skulle även de båda andra bröderna skriva sig grevar av Bogesund. Grevskapet förbättrades 1653-05-20, då jämväl grevevärdigheten tilldelades de tre nyssnämnda brödernas fyra systrar, med rätt för de båda kvarlevande, Magdalena och Brita, att skriva sig till nämnda grevskap och föra grevevapnet. Fredriks gren utslocknade 1705, Eriks gren 1699. Endast yngste brodern Gustaf Ottos ättegren fortlever. Dennes maka, grevinnan Christina Catharina De la Gardie, förvärvade dels genom arv, dels genom köp, det stora godskomplexet Kolk, Kida, Neuenhof och Könda i Harrien i norra Estland, vilket hon 1699-08-30 gjorde till fideikommiss. När Estland efter freden i Nystad 1721 avträddes till Ryssland, tillträdde dåvarande huvudmannen för ätten, överstelöjtnanten Bengt Ludvig Stenbock, fideikommissegendomarna och överflyttade till Estland. Efter dennes död 1737 ärvdes godsen av yngre brodern, majoren Fredrik Magnus Stenbock, vilken år stamfader för de ännu i Östersjöprovinserna och Ryssland fortlevande ättegrenarna. Från den sistnämndes yngste broder, landshövdingen Gustaf Leonard Stenbock, vilken kvarblev i Sverige, härstammar den yngre svenska grenen.
Den estländska ättegrenen immatrikulerades på riddarhuset i Reval under nr 51 bland ätter, vilka under den tid Estland hörde till Sverige varit besuttna därstädes. Ovannämnde Fredrik Magnus' sonson, lantrådet Magnus Johan, vilken adopterades av sin morbroder greve Wilhelm Fermor och ärvde dennes gods Nitau, Mühlgraben m. fl. i Livland, erhöll genom senatsukas 1825-06-23 tillstånd att upptaga sin morbroders namn och kalla sig Stenbock-Fermor. Vapenförbindelsen stadfästes 1849-09-03. Denna ättegren introducerades 1833 å riddarhuset i Riga under nr 364, sedermera 337, och i Reval under nr 52. Nyssnämnde Magnus Johan Stenbock-Fermors äldste son, Carl Jakob Pontus, erhöll genom senatsukas 1835-08-13 tillstånd att upptaga sin svärfaders greve Peter von Essens namn och kallade sig Essen-Stenbock-Fermor, dock utan ändring av vapnet.
Släktnamnet Stenbock synes upptagits först på 1560-talet, ursprungligen i dess danska form Stenbuk. Den äldsta namnunderskriften med släktnamnet som påträffats, härrör från Arvid Gustafsson, vilken 1563-02-00 under sin vistelse på Kallundsborg i Danmark skriver sig »Arwidth Stenbuk». I brev dat. 1565-06-23 kallas en av den sistnämndes bröder »Abram Stenbuk», och å de sigill, med vilka Olof Gustafsson beseglar på 1560-talet, läses initialerna O S (= Olof Stenbock). Anmärkas bör, att ingen av dessa bröder Gustafssöner Stenbock i offentliga svenska handlingar benämnts eller själva inom landet tecknat sig med sitt släktnamn. Namnet betraktades synbarligen som ättenamn, vilket framgick av sigillets vapenbild eller initialer, och icke behövde upprepas eller ingå i namnunderskriften. Till förebyggande av ev. missförstånd ingick därjämte ofta sätesgårdens namn i underskriften. Av en granskning av namnunderskrifterna med åtföljande sigill i offentliga svenska handlingar från 1500-talet framgår, att ättenamnen i stor utsträckning återfinnas eller antydas med initialer i sigillen, utan att ingå i namnunderskrifterna eller omnämnas i själva handlingen. Utom landets gränser följdes däremot, så vitt man kan döma av bevarade handlingar, det gängse bruket att teckna sig med sitt ättenamn, såsom, ovan anförts beträffande Arvid Gustafsson under dennes vistelse i Danmark. Namnet har tidtals skrivits Steenbock.
Arvid Jönsson [Sparre över Stjärna] född omkring 1376, † senast 1438. Fram till 1421 endast [Sparre]. Häradshövding 1400-1421 i Ås hd och 1421-1434 i Kinds hd. Bosatt 1412/1413 i Möne, Ås hd och efter 1421 säkerligen på Intorp i Kinds hd. Omnämnd som väpnare 1423. Gift före 1416 med Ingegärd Petersdotter [Stjärna], † senast 1438. Dotter till väpnaren Peter Andersson [Stjärna] i Möne.
Barn:
Knut Arvidsson. (son av Arvid Jönsson, Tab. 2). till Torpa i Länghems socken, Älvsborgs län. Kallas väpnare 1438-12-14. Häradshövding i Kinds härad ännu 1458. Död 1459 (RHKn.). Gift 1439 med Kerstin Bengtsdotter [Kompan], levde änka 1459. Dotter till den halländske väpnaren Bengt Turesson [Kompan] [Sparre över blad] och Märta Gunnarsdotter [Gylta]. Källor: [EÄRA; SoH:1955 s290; SoH:1959 sl73ff; SoH:1969 s232ff; ÄSF:I s216].
Barn:
Arvid Knutsson [Sparre över stjärna] född på 1440-talet, † 1497. Riksråd och lagman. Kallas 1470 för välboren sven. Fogde på Kalmar slott 1472-1481. Väpnare. Lagman 1475-1497 i Tiohärads lagsaga i Småland. Häradshövding 1483-1491 i Kind. Sätesgårdarna Line och Tofta i Småland ägdes av hustrun samt Torpa och Intorp i Västergötland tillhörde Arvid. Gift 1477-08-24 på Tofta med Anna Gustafsdotter Stenbock, äldre ätten, † senast 1508. Dotter till riddaren och riksrådet Gustaf Olofsson Stenbock och hans fru Ingrid Bengtsdotter Vinstorpaätten.
Barn:
Olof Arvidsson, † omkring 1507 men före 1508-02-27 eller 24/9 och begravd i Gällstad. Till Torpa i Länghems sn/P och Toftaholm i Dörarps sn /G. Son till Arvid Knutsson, se: Drake af Intorp. Häradshövding 1503 i Kind. Upptog sitt mödernevapen, [en stenbock över ett schackfält], och blev därmed stamfar för den yngre Stenbocks-ätten. Gift 1503-07-02 på Malma/R i Viste hd enligt morgonbrev så.å 3/7 med Karin Haraldsdotter Lake, levde 1533. Makarna bodde på Tofta i Småland, som mannen ärvt efter sin mor, samt på Torpa i Västergötland, som mannen ärvt efter sin far och som senare blev hustruns änkesäte. Dotter till häradshövdingen Harald Lake och Ingrid Nilsdotter [Pil]. Se: SoH 1959:1:174; J.E. Almquist: Lagmän och häradshövdingar i Sverige s.126
Barn:
Gustaf Olofsson Stenbock, † 1571. Friherre Stenbock (översiktstab 3, son av Olof Arvidsson, tab 1). Friherre till Kungslena/R, herre till Torpa och Toftaholm. Bisittare i rätten över de upproriska västgötaherrarna i Strängnäs 1529-06-17, förläning på häradsrätten i Barne härad i september s.å., och i Slottsloven i Varberg 3/10. förläning på Kungslena by 1530-06-09, återkallat 1539-03-29. Förläning på Östbo härad med all kunglig ränta och rättighet 1533-01-19, återkallad 1539. På kungliga sakören på sina egna landbor 1534-02-18 (14/5), på tio gårdar i Kinds härad s.å. 14/5. Väpnare 1534 riksråd s.å. 20/5. Förläning på Kinds härad 1536-02-19, erhöll förläning på biskopsgästningen och biskopssakerna i Kinds härad s.å. 6/10. Uppdrag att rannsaka om allmogens förhållanden i Västbo härad 1539-04-25. Hövitsman 1540 på Älvsborg, erhöll s.å. förläning på Älvsborgs slott, Sävede härad jämte Hisingen samt Askims, Vätle, Ale, Flundre, Väne, Bollebygds, Kinds, Kullings (ej Långareds sn), Barne och Laske härader (delvis återkallad 1558, 1560-1565). Erhöll 1541 förläning på alla livssaker, biskopssaker och biskopsgästningen över hela Älvsborgs län, samfällt med tullen och sakören i Lödöse stad (återkallad 1545), på Marks härad med alla räntor och rättigheter samt biskopssakerna och biskopsgästningen (ännu 1565), Alvhems gård i Ale härad och de gods därunder lyda. Lagman i Västergötland 1542. Uppdrag 1545-02-26 att hålla vapensyn i Västergötland med frälset i Skara stift. Uppdrag att förhandla med allmogen i Västergötland 1547-02-27. Erhöll förläning 1549-03-20 Gift 1531-09-00 med Brita Eriksdotter Leijonhufvud född 1514, † 1572-03-25 på Brånäs och begravd i Vadstena klosterkyrka. Dotter till riksrådet och lagmannen Erik Abrahamsson Leijonhufvud och Ebba Eriksdotter Vasa.
Barn:
Olof Stenbock född 1536/1537, † 1599 i augusti eller september vid Lundo länsmansgård i Finland. Riksråd. (son av Gustaf Stenbock, tab 2), friherre till Kungslena, herre till Skotteby. Blev skjuten på hertig Carls befallning och nedgrävd i ett kärr, men på drottning Catharina Månsdotters föranstaltande upptagen och begraven i vigd jord. Hans arvingar innehade 1622 säteriet Skofteby i Skofteby sn. Gift på Strömsholm, med Ingeborg Jönsdotter Bonde, † i barnsäng 1587-01-14 på Kungslena säteri. Dotter till riksrådet Jöns Bonde och hans 1:a fru Märta Posse.
Barn:
Erik Stenbock född 1538-07-28 på Torpa, † 1602-06 i Malmö. (son av Gustaf Stenbock, tab 2) Fältöverste för krigsfolket i Västergötland, Småland och Östergötland. Gift 1574-01-17 på Torpa med grevinnan Magdalena (Malin) Sture, dotter av riksrådet och riksmarsken greve Svante Sture (Natt och Dag) och Märta Eriksdotter (Leijonhufvud).
Barn:
Gustaf Stenbock (son av Erik Stenbock, tab 4), född 1575-09-11 på Hörningsholm. Död 1629 16/6 i Stockholm. Riksråd. Innehade 1622 säterierna Malma i Malma sn och Ånarp i Ullasjö sn. Uppfostrad i sin faders och sina farbröders politiska åskådningssätt, sågs han alltid med mycket misstroende af hertig Carl och måste till och med lämna fäderneslandet. Emellertid fick han återvända efter några år, utnämndes i december 1611 till riksråd och skickades året därefter jämte Johan Skytte till England, där han af Jakob I blef slagen till riddare, 1611 förordnades han till lagman i Tiohäraders lagsaga och var följande året en af de svenska kommissarierna vid fredsunderhandlingarna med danskarna i Ulfsbäck. Af Gustaf II Adolf utnämndes han 1613 till ståthållare öfver hela Västergötland, återfick s. å. sitt friherreskap och förklarades åter insatt i sitt, af Carl IX honom fråntagna, friherrliga stånd. Sedan han blifvit förordnad till hofrättsråd i Svea hofrätt 1615, skickades han, då gränsen skulle uppdragas mellan Ryssland och det gamla Ingermanland, att närvara på Sveriges vägnar och lyckades, genom att uppvakta tsaren, bringa denna angelägenhet till ett för Sverige förmånligt slut. Gift 1607-11-15 på Torpa med grevinnan Beata Margareta Brahe, dotter av riksrådet greve Erik Brahe och hertiginnan Elisabet av Braunschweig-Lüneburg.
Barn:
Fredrik Stenbock född 1607-03-22 på Torpa, † 1652-07-29 i Stockholm, begravd i Stenbockska graven 1668-08-24 jämte två av sina söner. (son av Gustaf, tab 5),Greve till Bogesund, friherre till Kronobäck och Öresten. Riksråd och president i Göta hovrätt. Såsom kammarherre hos Gustaf II Adolf följde S. konungen på dennes fälttåg och blef under tyska kriget 1631 öfverste för Smålands kavalleri. I slaget vid Lützen 1632 blef han så »illa skiuten och qväst», att han ej kunde föra sina ryttare. Det var då som konungen satte sig i spetsen för regementet och störtade mot fienden men kort därpå erhöll sin bane. Räddad till lifvet, nödgades S. af sina blessyrer taga afsked och insattes såsom assessor i Svea hofrätt. Men lusten för stridernas blodiga lek följde honom fortfarande. När han sent omsider återvunnit hälsan, vände han tillbaka under fanorna, befordrades till öfverste för adelns rusttjänst och kämpade med tapperhet mot danskarna 1644. S. blef riksråd 1645, utnämndes till president i Göta hofrätt 1648 samt förordnades 1650 till lagman öfver Tiohäraders lagsaga. När han året därefter nedlade sina ämbeten, blef han grefve och erhöll sjuttiotvå hela och halfva hemman i Västergötland »till sitt grefliga stånds uppehållande». Han hade likväl redan då af den frikostiga drottning Kristina fått mottaga i donation tjuguåtta hemman i Älfsborgs län, Kungslena by med fyratiofem därunder lydande hemman, samt därtill fjorton hemman i Upphärad i Västergötland och femtio skattehemman i Finland. Gift 1634-11-24 på Stockholms slott med friherrinnan Catharina De la Gardie. Dotter till riksrådet friherre Johan De la Gardie och hans 1:a fru friherrinnan Catharina Oxenstierna.
Barn:
Erik Stenbock, greve Stenbock (son av Gustaf Stenbock, tab 5), född 1612-05-20 på Göksholm i Stora Mellösa socken, stupade 1659-02-11 vid belägringen av Köpenhamn, greve till Bogesund, friherre till Kronobäck och Öresten. Riksråd, Generalguvernör över Ingermanland, Karelen och Kexholms län. Gift 1:o 1637 på Spantekow med Catharina von Schwerin, dotter av Rüdiger von Schwerin, till Putzen och Spantekow, och Catharina von Eichstedt. Gift 2:o 1656-09-21 på Klempen med Occa Johanna Riperda i hennes 2:a gifte, dotter av riksfriherren Hero Moritz Riperda och Anna Margareta von Rengers.
Barn i gifte 1:o:
Fredrik Stenbock (son av Erik, tab 7), död 1699-02-14 i Stockholm. Greve till Bogesund. Gift 1681-07-19 i Stockholm med friherrinnan Helena Creutz född 1657-11-08 i Falun, död 1730-06-01 i Nikolai/A. Hennes 2:a gifte med generalen och friherren Georg Johan Maydell i hans 2:a gifte. Dotter till riksrådet och amiralgeneral Lorentz Creutz och friherrinnan Elsa Duwall.
Barn:
Gustaf Otto Stenbock född 1620-09-07 på Torpa, död 1685-09-24 i Stockholm. (son av Gustaf Stenbock, tab 5), greve till Bogesund, friherre till Kronobäck och Öresten, Riksråd. Riksamiral. Guvernör i Riga. Liksom ättemännen i allmänhet valde S. krigarbanan, blev 1631 ryttare och 1632 kornett vid Småländska rytteriet och utgick nitton år gammal i tyska kriget, där han övergick till infanteriet. Här utmärkte han sig vid alla tillfällen för sin duglighet och sitt mod och fortgick på den korta tiden af tio år 1633–43 från fänrik till generalmajor af infanteriet. Vid danska krigets utbrott 1644 hemkallades han för att leda försvaret av Värmland och fyllde detta värv på ett berömligt sätt. När tyska kriget slöts med Westfaliska freden 1648, hade den blott trettiofyraåriga mannen uppstigit till värdighet af general. Under följande fredsår upphöjdes han 1651 till riksråd och greve samt utnämndes 1652 till krigsråd och lagman över Ingermanland. I Carl Gustafs polska fälttåg trädde han ånyo i lederna och skar med djärv hand nya lagrar. Från 1654 förde han befälet över en stor del av den svenska hären i Polen, slog 1656 den överlägsna fienden vid Philippowo och belönades för denna seger med fältmarskalksstaven. Från Polen hemsändes han 1657 för att skydda den södra gränsen mot danskarna samt utnämndes efter Bohusläns erövring 1658 till generalguvernör över Skåne, Halland och Bleking. Då kriget åter utbröt 1659, kämpade han mot danskarna på Fyn, men blev slagen vid Nyborg, där hela hans trupp blev tillfångatagen och han själv med möda undkom. Lagman över Västernorrland 1660. Efter freden i Köpenhamn fortfor han att såsom generalguvernör styra de nyerövrade landskapen till 1661, då han utnämndes till riksamiral och intog en plats bland riksförmyndarna. »Här kom han på en plats, vars göromål han ej mäktade uppfatta, vars åligganden han ej mäktade uppfylla och vars frestelser han ej mäktade emotstå, men en plats, vars höjd ådrog honom av både samtid och eftervärld den oundvikliga granskning, som ej låter något fel slippa obemärkt. Inom förmyndarstyrelsen följde han i regeln slaviskt sin svåger, M. G. de la Gardie. Som riksamiral utförde han mot Danmark en för sent utrustad sjöexpedition, som lände både landet och honom själv till skada. S. dömdes också 1676 förlustig riksamiralsämbetet och skyldig att ersätta kostnaderna för flottans utrustning. Hans sista militära värv var gränsförsvaret mot Norge under kriget 1677–79. Vid reduktionen var han bland dem, som hårdast drabbades av Stora kommissionens efterräkningar. De återbetalningar, han ådömdes, medtog hela hans förmögenhet och bragte den frejdade krigaren till tiggarstaven. 1666–84 var han kansler för Lunds universitet. Sv. akad. lät 1872 prägla en minnespenning över honom och hans minne är i dess handlingar för 1873 tecknat av F. F. Carlson. Gift 1:o 1645-07-22 i Stockholm med friherrinnan Brita Horn. Dotter till riksrådet friherre Claes Horn af Åminne och friherrinnan Sigrid Oxenstierna af Eka och Lindö. Gift 2:o 1658-06-11 i Göteborg med hovfröken och grevinnan Christina Catharina De la Gardie född 1632-10-07 i Stockholm, död 1704-11-16 på Runsa, jordfäst 1705-01-29 i Riddarholmskyrkan och ligger jämte sin make begravd i Sture-Stenbocksgraven i Strängnäs domkyrka. Hennes 1:a gifte 1648-03-21 på Stockholms slott med riksrådet och fältmarskalken greve Gustaf Adolf Lewenhaupt. Dotter till riksmarsken friherre Jakob De la Gardie och grevinnan Ebba Brahe.
Barn i gifte 1:o:
Barn i gifte 2:o:
Gustaf Stenbock född 1642-06-28 i Minden, död 1672-03-xx. (son av Gustaf Otto, greve Stenbock, tab 9). Greve till Bogesund, friherre till Kronobäck och Öresten. Överstelöjtnant och ryttmästare. Gift 1670-03-15 i Stockholm med friherrinnan Ingeborg Bielke född ca 1650, död 1671-02-15. Dotter till riksrådet friherre Ture Bielke och Christina Anna Banér.
Barn:
Carl Otto Stenbock (son av Gustaf Otto Stenbock, greve Stenbock, tab 9), greve till Bogesund. Född 1653-04-19. Student i Lund 1668-01-29. Död 1697-06-17 på Stora Bjurum. Överstelöjtnant. Gift 1681-01-04 med friherrinnan Margareta Soop af Limingo, dotter av riksrådet och presidenten friherre Gustaf Soop af Limingo och hans 1:a fru friherrinnan Margareta Horn af Marienborg.
Barn:
Carl Stenbock (son av Carl Otto Stenbock, tab 11. Född 1685. Kapten. Död 1723-04-25 i Jönköping. Fången vid Poltava 1709, hemkom 1722 ur fångenskapen. Gift 1:o 1715-09-18, med Eva Zelow, dotter av översten Georg Zelow och friherrinnan Christina Dorotea Posse. Gift 2:o 1723-04-16 med friherrinnan Anna Elisabet Ulfsparre, dotter av kaptenen friherre Måns Ulfsparre af Broxvik och friherrinnan Margareta Ulfsparre af Broxvik.
Barn med Eva Zelow:
Anna Elisabet Ulfsparre:
Erik Gustaf Stenbock (son av Gustaf Otto Stenbock, greve Stenbock, tab 9). Född 1662. Student i Uppsala 1678-08-07. Major vid ett franskt kavalleriregemente. Generallöjtnant i engelsk tjänst. Överste för Upplands stånddragonregemente. Generalmajor. Död 1722. Gift 1:o 1691-02-28 i Hamburg med hovfröken grevinnan Johanna Eleonora De la Gardie, dotter av riksrådet och presidenten greve Pontus Fredrik De la Gardie och grevinnan Beata Elisabet von Königsmarck. Gift 2:o 1709-11-00 med sin kusins dotter friherrinnan Ebba Maria Sparre i hennes 2:a gifte, dotter av riksrådet och överståthållaren Axel Carlsson Sparre och hans 2:a fru grevinnan Beata Stenbock.
Barn med Johanna Eleonora De la Gardie:
Jakob Stenbock född 1663-02-26 i Malmö, † 1695-01-07 i Köping, jordfäst s.å. 1/11 i Riddarholmskyrkan och därefter begravd i Danderyds kyrka. (son av Gustaf Otto Stenbock, tab 9). Löjtnant. Gift 1691-01-04 i Stockholm med sin fränka friherrinnan Sigrid Magdalena Banér född 1671-07-22, † 1733-02-00. Dotter till riksrådet Svante Banér och friherrinnan Margareta Sparre.
Barn:
Magnus Stenbock född 1664-05-12 i Stockholm, † 1717-02-23 i danska fästningen Fredrikshamn och begravd 1720-09-26 i grevliga Oxenstiernska graven i Uppsala domkyrka. (son av Gustaf Otto, greve Stenbock, tab 9). S:s ungdomslärare var H. Spegel och O. Hermelin. 1678 inskrevs han som student i Uppsala, vvarefter han 1683 begav sig utrikes för att söka utländsk krigstjänst. Såsom fänrik vid greve Gustaf Carlssons regemente i Holländsk armé 1685-12-10 uppehöll han sig i Paris och Holland fram till 1687. Fänrik vid prinsens av prins Wilhelm av Oraninens garde 1687-03-26, ingick s.å. 27/5 i svensk tjänst och utnämndes till kapten vid Vellingks regemente i Stade. 1688 blev han major vid Nils Bielkes regemente. Sin krigsskola gjorde han sedan 1689–97 i de mot Frankrike förenade makternas härar, i vilka han bragte sig upp till överste och lämnade många lysande profoser på sin krigareskicklighet. Vid nordiska krigets utbrott följde han Carl XII i fält, som överste för Dalregementet, och deltog i spetsen för detsamma i landstigningen på Själland, i slaget vid Narva, övergången af Düna, slaktningen vid Klissow, erövringen af Krakau, slaget vid Pultusk samt ledde såsom generaldirektör svenska krigskommissariet under Carl XII:s krig 1702–07, då S., som 1706 utnämnts till general af infanteriet och generalguvernör i Skåne, hemkom för att tillträda sistnämnda befattning. När efter svenskarnas nederlag vid Pultava Danmark ånyo visade sig fientligt, skyndade S. vid första underrättelsen om danska krigsrustningarna att sätta landet i försvarstillstånd och visade sig härvid icke blott som stor härförare utan ock som en utmärkt skicklig organisatör. I saknad af penningar och allt annat, som behöfves för en större krigsstyrkas utrustning, lyckades han med otroliga svårigheter få tillsammans de till Skånes skyddande nödiga trupperna. Med sina oöfvade och illa klädda krigare började han genast gå anfallsvis tillväga och mötte den samlade danska hären vid Helsingborg. Utgången af den blodiga strid, som här utkämpades den 28 februari 1710, känna vi af historien. Med 6,000 ryttare, en del af dem i träskor, och 8,000 fotknektar i vadmalströjor och skinnpälsar, anföll han den 15,000 man starka danska hären, slog den i grund och tvang den att draga sig tillbaka till Själland. Sällan har väl underrättelsen om en vunnen seger hälsats i Sverige med större jubel än segern vid Helsingborg. Namnet Måns Stenbock flög som en ljungeld genom landet »och inträngde i varje hydda, varje hjärta, för att där i välsignat minne kvarleva, så länge svenska hyddor finnas och svenska hjärtan klappa». Den lysande segerbragden förskaffade S. utnämning till fältmarskalk, varjämte han 1710 nämndes till k. råd och generalguvernör över Skåne, Halland och Bleking. Dessutom förrättade han sysslan som kansler för Lunds universitet, dock utan att bära namnet. När året därefter befallning ingick från Carl XII om en ny truppsändning till Pommern, genomdrev S. denna mot det övriga rådets föreställningar och betänkanden. Genom sin folkgunst och sin vältalighet lyckades det honom att förmå Stockholms borgerskap och andra rikets inbyggare till sammanskott i penningar och nödvändighetsvaror för utrustning af en ny här. Med denna öfvergick han 1712 till Rügen men förlorade i en träffning under vägen med danskarna trettio skepp. Oaktadt denna och flera andra vidrigheter eröfrade han Rostock och vann öfver danskarna den lysande segern vid Gadebusch d. 9 dec. 1712, drog sig därpå in i Holstein och brände vid årets slut Altona. Men hans bemödanden att uppehålla det svenska väldet i Tyskland, under det Carl fördröjde sig i Turkiet, misslyckades, oaktadt hans och svenska folkets ansträngningar. Vid kapitulationen i Tönning den 6 maj 1713, måste han med sin här gifva sig fången åt danskarna, och härmed var hans hjältebana slutad. Såsom krigsfånge i Köpenhamn blef han i början behandlad med aktning, och man såg honom ej sällan vid hofvet. Konung Fredriks löftesbrott i kapitulationsfrågan och vägran att utlämna honom, oaktadt den för hans utlösning bestämda summan redan var anskaffad, uppväckte hos honom en förbittring, åt hvilken han oförsiktigt gaf luft i bref till vänner, på samma gång han uppgjorde en plan till rymning. Denna upptäcktes och föranledde hans arrestering. Till slut insattes han i ett rum på kastellet, där golfvet utgjordes af några tunna bräder, lagda öfver en vattenpöl. Så satt han skild från världen inom galler och tillbommade portar, tills hans hälsa i grund förstördes och befriaren kom i döden, d. 23 febr. 1717. Då freden slöts med Danmark, fördes den utmärkte fosterlandsvännens lik till Vapnö kyrka i Halland samt nedsattes till sist 1720-09-26 i grevliga Oxenstiernska grafven i Uppsala domkyrka. I en mängd efterlämnade relationer, bref, tal och berättelser har S. äfven visat sig vara lika skicklig stilist som statsman och utmärkt härförare. Han var äfven skald samt idkade jämväl måleri på lediga stunder, och särdeles under hans fängelsetid blef denna konst honom en kärkommen tröst. Prof på så väl hans skicklighet häri som af hans färdighet i svarfkonsten finnas ännu bevarade. S:s af Börjeson modellerade ryttarestaty restes 1903 i Helsingborg. Gift 1690-03-23 i Stockholm med sin kusins dotter grevinnan Eva Magdalena Oxenstierna af Korsholm och Wasa född 1671-01-22, † 1722. Dotter till riksrådet och presidenten greve Bengt Oxenstierna af Korsholm och Wasa och hans 2:a fru grevinnan Magdalena Stenbock.
Barn:
Bengt Ludvig Stenbock (son av Magnus Stenbock, tab 15). Född 1694-09-01 i Frankfurt am Main. Överstelöjtnant. Överflyttade till Estland och blev där lantråd. Död 1737-05-26 i Reval. Gift 1:o 1722 med sin fränka friherrinnan Beata Sofia Creutz, dotter av generalen friherre Carl Gustaf Creutz nr 48 och Sofia Christina Natt och Dag nr 13. Gift 2:o 1732-03-25 med Anna Margareta Zöge von Manteuffel i hennes 1:a gifte, dotter av generalmajoren Gotthard Johan Zöge von Manteuffel och Margareta Elisabet von Güntersberg.
Barn med Beata Sofia Creutz:
Fredrik Magnus Stenbock (son av Magnus Stenbock, tab 15). Född 1696-08-00 i Frankfurt am Main. Löjtnant vid greve de la Marcks regemente. Kapten vid livdragonregementet. Major 1734. Lantråd i Estland. Död 1745-12-13 på Kolk. Gift 1722-11-08 i Stockholm med grevinnan Ebba Margareta De la Gardie, dotter av generallöjtnanten och landshövdingen greve Adam Carl De la Gardie och Anna Juliana Horn af Kanckas.
Barn:
Carl Magnus Stenbock (son av Fredrik Magnus Stenbock, tab 17), född 1725-07-25 på Vapnö. Lantråd i Estland 1754. Ryskt statsråd. Död 1798-01-20 på Kolk. Gift med Anna Magdalena Helena von Blome i hennes 2:a gifte, dotter av danske överhovmarskalken Otto von Blome och Anna Margareta von Brockdorff.
Barn:
Magnus Joakim Stenbock (son av Carl Magnus Stenbock, tab 18). Född 1757-07-28. Löjtnant i rysk tjänst. Assessor i revalska lanträtten. Drunknade 1784-09-06 vid Perispå utanför Kolk. Gift 1776-07-14 i Reval med baronessan Vilhelmina Helena Elisabet Tiesenhausen i hennes 1:a gifte, dotter av friherre Jakob Johan von Tiesenhausen och Wilhelmina Margareta von Baranoff.
Barn:
Georg Gustaf Magnus Stenbock (son av Magnus Joakim Stenbock, tab 19), född 1780-01-01 i Reval. Innehade fideikommissegendomarna Kolk etc. efter farfaderns död 1798. Död 1816-10-16 på Kolk och begraven s. å. 2/12 i Kusals socken. Gift 1:o 1801-03-08 i Reval med Henrietta Marie Johanna von Baranoff, från vilken han blev skild, dotter av lantrådet Claes Gustaf von Baranoff och friherrinnan Eleonora Christina Elisabet Gyllenstierna af Lundholm. Gift 2:o 1810-09-09 på Jaggowal med sina systrars svägerska Elisabet von Brevern, dotter av Adam Ludvig von Brevern, till Jaggowal, och hans 1:a fru Catharina Christina von Benckendorff.
Barn:
Magnus Christoph Ludvig Stenbock (son av Georg Gustaf Magnus Stenbock, tab 20), född 1812-11-20 på Kolk. Gift 1834-04-10 med Cecilia von Mohrenschildt, dotter av Alexander August von Mohrenschildt, av en 1650-09-20 adlad, men ej introd. ätt, och friherrinnan Charlotta Margareta von der Pahlen nr 75.
Barn:
Johan Diedrich Stenbock (son av Magnus Joakim Stenbock, tab 19), till Orrenhof i Poenals socken samt Wiems, Habbinem och Kiels i Jegelechts socken, alla i Estland. Född 1781. Hakenrichter. Död 1822-09-18 Warbus Gift 1800-04-06 på Padis med Barbara Caroline Gertrude von Ramm, dotter av lantrådet Carl Adolf von Ramm, till Padis, och Margareta Elisabet Staël von Holstein nr 834.
Barn:
Henriette Marie Elisabet Juliana Wilhelmine, född 1805-04-18 på Pöllküll, död där 1886-05-28. Gift 1834-07-27 på nämnda egendom med sin svåger, ryttmästaren Johan Herman Teodor von Tritthof i hans 2:a gifte, född 1794-07-11, död 1871-02-15.
Carl Magnus Reinhold Stenbock (son av Johan Diedrich Stenbock, tab 22), född 1804-02-04 Padis Junkare vid marinregementet och kadett vid krigsskola i S:t Petersburg 1820. Stabskapten. Deltog i polska fälttåget 1830–31. Kapten vid grenadjärregementet König Wilhelm III v. Preussen. RPrRÖO3kl 1835-09-21. Kommenderad till Peterhof att biträda Garde-Kowno-grenadjärulanregementet och Garde livhusarregementet med infanteritjänst 1841. T. f. flygeladjutant 1842. Majors, å. Avsked från militärtjänst s. å. Polismästare i Nisjnij-Novgorod s. å. Transp. som polismästare till Kasan 1848. Överstelöjtnant. 'Wladimirmedaljen 1856-08-26. Död 1885-02-11 på Kolk och begraven i Kusals socken. Innehade sedan 1850 majoraten Kolk, Kida, Könda och Neuenhof. Gift 1834-03-06 i Libau med Theophile Stuart, född 1817-06-07 Gramsden
Barn:
Erik Fredrik Diedrich Magnus Stenbock (son av Carl Magnus Reinhold Stenbcok, tab 23), född 1834-12-21 i Narva. Elev vid krigsskola i S:t Petersburg 1848. Fänrik vid gabardinska infanteriregementet i Kaukasus 1850. Avsked 1857. Ägde slottet Rottenstein vid Meran. Död där 1861-04-03. Övertog enl. transakt. 1857-03-31 fideikommissegendomarna Kolk etc. med alla dess förbindelser. Gift 1859 med Lucie Fresichs, från England.
Barn:
Johan Stenbock (son av Fredrik Magnus Stenbock, tab 17). Född 1736-03-28 på Hjälmshult. Ryttmästare i rysk tjänst. Sist överste. Död 1807-06-06 på Sellie. Gift med Helena Juliana von Stackelberg, dotter av Berend Reinhold von Stackelberg till Kersel och friherrinnan Anna Barbara von Stackelberg.
Barn:
Johan Stenbock (son av Johan Stenbock, tab 33). Född 1774-05-07 på Kersel. Major i rysk tjänst. Mannrichter i Harrien i Estland. Lantråd 1834-03-01. Död 1838-12-05 i Reval. Gift 1:o 1796-10-17 i Reval med Hedvig Henrietta Elisabet von Löwenstern, dotter av Herman Ludvig von Löwenstern, till Rasik, och Hedvig Margareta Staël von Holstein. Gift 2:o 1809-01-18 med Katarina Augusta von Baranoff, dotter överstelöjtnanten Adam Johan von Baranoff och Maria Aurora de la Gardie
Barn med Hedvig Henrietta Elisabet von Löwenstern:
Barn med Katarina Augusta von Baranoff:
Herman Johan Carl Stenbock (son av Johan Stenbock, tab 34), född 1799-04-24 på Sellie. Löjtnant vid livgardets kyrassiärregemente. Ryttmästare därst. 1833. Överste 1834. Generalmajor och chef för tronföljarens kyrassiärregemente. Död 1848-01-12 i S:t Petersburg och där begraven. Gift 1833-02-02 i nämnda stad med baronessan Alexandra von Driesen, född 1811 112/11, död 1880-11-11 i S:t Petersburg och där begraven, dotter av översten baron Georg Vilhelm von Driesen och Sofie von Lambsdorff.
Barn:
Julius Stenbock (son av Johan Stenbock, tab 34), född 1812-06-02 på Sellie. Elev vid kejserliga pagekåren 1827. Kornett vid volhynska ulanregementet 1832-08-30. Adjutant hos generalguvernören i S:t Petersburg, greve von Essen. Övergick till tjänst i ryska inrikesministeriet, där han var i sju år. Verkl. statsråd 1856-08-26. Transp. till kejserliga hovministeriet. Kammarherre 1857. Chef för samtliga kejserliga fabriker. RRS:t StO1kl 1858. Souschef i kejserliga apanagedepartementet s. å. RRS:tAO1kl 1860. StkWürtFrO s. å. Chef för sistnämnda departement 1862. Geheimeråd och hovmästare vid ryska hovet s. å. 17/4. RRS:t VIO2kl 1864. RRVÖO 1866 och RRS:tAlexNewO 1868. WürtKrO 1871. AlexNewO i brilj. 1872. Verkl. Geheimeråd och överhovmästare 1874-01-11. Avsked 1875. Död 1878-09-07 i Berlin och begraven på kyrkogården Moik vid Reval. Gift 1861-11-00 med Vera Surashewski i hennes 2. gifte (gift 1:o med N. N. Tschemov), född 1831, död 1902-01-08 i S:t Petersburg och där begraven.
Barn:
Jakob Pontus Stenbock (son av Fredrik Magnus Stenbock, tab 17). Född 1744-09-10. Överstelöjtnant i rysk tjänst. Estländskt lantråd. Brigadier. Död 1824-09-23 i Reval. Gift 1:o 1764-07-01 i S:t Petersburg med grevinnan Sara Eleonore Fermor, dotter av generalen en chef greve Vilhelm Fermor, till Nitau, och Dorotea Elisabet Bruce. Gift 2:o 1778 med Catharina Diakow, dotter av brigadieren Alexej Diakow.
Barn med Sara Eleonore Fermor:
Magnus Johan Stenbock, greve Stenbock-Fermor (son av Jakob Pontus Stenbock, tab 38). Född 1768-06-24 i S:t Petersburg. Erhöll genom kejserligt senatsbeslut 1825 tillstånd att kalla sig greve Stenbock-Fermor. Erhöll stadfästelse av vapnet 1849-09-03. Överste. Död 1834-04-01. Gift 1804-08-09 i Hapsal med Auguste Friederike von Gernet, dotter av majoren och tulldirektören i Reval Christoffer von Gernet och friherrinnan Beata Eleonora Rehbinder.
Barn:
Carl Jakob Pontus Stenbock, greve Essen-Stenbock-Fermor (son av Magnus Johan, greve Stenbock-Fermor. tab 39), född 1806-12-26 i Hapsal. Ryttmästare vid livgardesregementet till häst. Erhöll enl. senatsukas 1835-08-13, på svärfaderns greve Peter von Essens anhållan, tillstånd att kalla sig Essen-Stenbock-Fermor. Död 1866-07-15 i S:t Petersburg. Gift 1835 med grevinnan Alexandrine von Essen, född 1816-03-19, död 1868-11-23 i S:t Petersburg och där begraven, dotter av generalen greve Peter von Essen och Catharina Lwow.
Barn:
Fredrik Johan Stenbock (son av Magnus Johan Stenbock, tab 39), arvherre till slottet Nitau och Mühlgraben. Född 1818-04-24 i Hapsal. Genomgick Ritter-und Domschule i Reval. Kornett vid kejsarens livgardeskyrassiärregemente. Löjtnant vid livgardesregementet till häst. Stabsryttmästare. Adjutant hos generaladjutanten Peter von Weymarn. Kollegieassessor 1857. Transp. till domänministeriet. Död 1884-08-15 på Nitau och där begraven. Gift 1:o 1850-12-22 i S:t Petersburg med Elisabet Augusta Christina von Weymarn, född 1827-06-24 i S:t Petersburg, död 1868-08-04 i Pernau, dotter av generaladjutanten Peter Vilhelm von Weymarn och Christina Augusta von Lueder. Gift 2:o 1870-09-21 i Darmstadt med grevinnan Marie Dunten, född 1831-10-07, död 1900-11-27 i Riga och begraven i Nitau, dotter av greve Vilhelm Dunten och Adèle Sofia de Cohorn.
Barn:
Vilhelm Georg Stenbock (son av Magnus Johan Stenbock, tab 39), född 1823-08-10 i Hapsal. Elev vid gardeskavallerijunkarskolan. Överste och chef för livgardesregementet till häst. RRS:tAO2kl. Död 1881-04-12 i Kamenka (guv. Cherson). Gift 1858-04-00 i S:t Petersburg med Barbara Szafonov, född 1839-08-00, död 1920-11-20 i Jelisavetgrad, dotter av godsägaren Evstafi Szafonov och Elisabet von Wjatkin. Hon ägde Trojtzkoje-Safonovo, Kamenka och Serebrjanoje (guv. Cherson).
Barn:
Carl Stenbock (son av Magnus Stenbock, tab 15). Född 1701-04-12 i Stockholm. Fänrik vid livgardet 1719. Officer i fransk tjänst. Kapten vid Västgötadals regemente 1736. Riddare av franska orden Notre Dame du Mont Carmel et S:t Lazare. Död 1746-05-29 i Stockholm. Gift 1729-03-18 med friherrinnan Vendela Christina Posse af Säby, dotter av översten friherre Mauritz Posse af Säby och hans 2:a fru friherrinnan Anna Christina Fleming af Liebelitz.
Barn:
Gustaf Leonard Stenbock (son av Magnus Stenbock, tab 15). Född 1711-08-18 i Malmö. Lagman i Tiohärads lagsaga och vice landshövding i Kronobergs län. Död 1758-05-30 i Växjö. Gift 1737-12-18 med grevinnan Fredrika Eleonora Horn af Ekebyholm, dotter av riksrådet och kanslipresidenten Arvid Bernhard Horn af Kanckas, greve Horn af Ekebyholm och hans 3:e fru grevinnan Margareta Gyllenstierna af Fogelvik.
Barn:
Nils Arvid Stenbock född 1738-09-27 i Stockholm, † 1782-05-01 i Stockholm. (son av Gustaf Leonard, tab 55).Kammarherre, tjänstgjorde hos kronprins Gustaf 1768. Överste och chef för Hälsinge regemente 1776. Gift 1762-05-11 i Karlskrona med friherrinnan Eva Charlotta Strömfelt, † på Rånäs. Dotter till presidenten friherre Carl Harald Strömfelt och hans hustru i 2:a giftet friherrinnan Beata Elisabet Siöblad. Bodde på Mårdsnäs i Segersta sn/X och bouppteckning finns: Hanebo tingslags häradsrätt 1783. FII:3:77, se även 80,81,82,83.
Barn:
Gustaf Harald Stenbock född 1764-10-18 på Rånäs, † 1833-01-17 på Törsjö i Solberga sn/M. (son av Arvid Nils Stenbock, tab 56). Kvartermästare vid Östgöta kavalleriregemente 1775. Stallmästare och löjtnant. Gift 1799-04-25 i Stockholm med Fredrika Charlotta Forsberg född 1766, † † 1840-01-07. Dotter till Ulrika Elisabet Von Liewen och kung Adolf Fredrik som påstods vara fadern efter att de haft ett förhållande.
Barn:
Magnus Albert Carl Gustaf Arvid Stenbock (son av Gustaf Harald Stenbock, tab 57), född 1800-04-22 i Quedlinburg i preussiska provinsen Sachsen. Ryttmästare i generalstaben. Ryttmästare och regementskvartermästare vid Smålands husarregemente. Major. Kammarherre. Död 1871-04-25 i Köpenhamn. Gift 1829-09-14 på Barsebäck med grevinnan Johanna Margareta Hamilton, dotter av hovmarskalken greve Gustaf Hamilton och grevinnan Fredrika Bonde af Björnö.
Barn:
Albert Magnus Gustaf Ulrik Stenbock (son av Magnus Albert Carl Gustaf Arvid Stenbock, tab 58), född 1830-07-06 på Törsjö. Fanjunkare vid skånska dragonregementet 1846-03-10. Student i Lund 1849-06-20. Officersexamen 1851-05-05. Underlöjtnant vid nämnda regemente 1852-07-02. Löjtnant därst. 1858-01-08. RDDO 1860-10-06. Ordonnansofficer hos konungen s. å. 24/6. Avsked med tillstånd att kvarstå såsom löjtnant i armén 1861-12-28. Avsked ur armén 1875. Död 1894-07-13 i Stockholm. Innehade Sundby och Näringsbergs fideikommisser 1871–1894 samt ägde Löddesborg i Löddeköpinge socken Malmöhus län 1860–1870, ävensom del i Villie by i Lilla Slågarps socken Malmöhus län. Gift 1861-05-20 Svaneholm med Julie Jeannette Eleonore Hallenborg, dotter av kammarherren Carl Johan Hallenborg och hans 2:a fru grevinnan Eleonora Charlotta Filippina Fredrika Lovisa von Schwerin.
Barn:
Albert Magnus Carl Otto Pontus Stenbock (son av Magnus Albert Carl Gustaf Arvid Stenbock, tab 58), född 1838-01-28 på Torsjö. Chargé d'affaires i S:t Petersburg 1867.. Tjänstg. överstekammarjunkare 1908. Gift i London 1875-01-14 med baronessan Clementine Maria Clearence de Reuter i hennes 1:a gifte (gift 2:o 1920 med generallöjtnanten i engelsk tjänst sir Herbert Charles Chermside i hans 2:a gifte) dotter av baron Julius Paul de Reuter och Ida Clementina Magnus.
Barn:
Carl Stenbock, † 1609-01-10 på Kurö/C och begravd i Västerås domkyrka där hans gravvård är skulpterad av Mårten Stenhuggare. Friherre till Kungslena, herre till Toftaholm och Vik. (son av Gustaf Olofsson Stenbock, friherre Stenbock, tab 2). Lagman 1580 i Tiohärads lagsaga. Ryttmästare så.å. före 23/7 för en fana Smålands ryttare med vilken han deltog i ryska kriget. Rådgivare 1582-08-24 åt Pontus De la Gardie gällande krigföringen under fälttåget i Estland. Erhöll 1583-06-20 och 1586-11-14 förläning på Berga åtting och Annerstads gäll i Småland, återkallad 1587-06-14, ånyo nytt förläningsbrev 1592 vilket återkallades 1596-03-15. Förläning 1580(6) på häradshövdingräntan i Vadsbo härad/R, återkallad 1587-12-14. Kommissarie 1592-1593 i Ryssförhandlingarna i Ivangorod, Ryssland. Fullmakt som överstebefallningsman 1593-03-18 på Kexholms fästning. Förläning på Bolmsö gäll med Dannäs och Tannåkers socknar i Småland så. 19/3 och konfirmerad 1594-07-19. Före äktenskapet varit trolovad med hustruns äldre halvsyster Lucretia Johansdotter Vasa, † 1585. Erhöll hertigens lejdebrev 1597-06-10 för sig själv, hustru och barn, men sattes i fängelse på Gripsholm 1598 på hertigens befallning. Gift 1593-04-22 i Åbo med Brita Claesdotter född postumt 1563, † före 1620-04-12 på Strömsholm och begravd s.å. 3/5 bredvid sin make i Västerås domkyrka. Dotter till ståthållare Claes Andersson Wästgöte till Vik och Catharina Hansdotter.
Barn:
Eric Jonsson Stenbock född 1763. Bland gruvdrängarna på Gåsbornshyttan. Gift med Anna Olsdotter född 1763. Källa: Gåsborn AI:1 s13a.
Barn:


Drake af Intorp


Ida Östensson

miniatyr|Ida Östensson under Almedalsveckan 2013
Ida Anna Sofi Östensson, född 11 juni 1985 i Holmsund, Umeå kommun, Västerbottens län är en svensk opinionsbildare, feminist och föreläsare i jämlikhetsfrågor.

Östensson började sitt arbete i skateboardscenen där hon 2006 startade den lokala föreningen You Skate Girl och 2007 startade hon, tillsammans med andra, den nationella föreningen No Limit skate. Hon var medförfattare till boken Skateboard inte bara för tjejer 2010. Östensson var även med och startade Sveriges skateboardförbund 2012..

2010 grundade hon stiftelsen Make Equal som jobbar med lösningsfokuserat jämlikhetsarbete. 2013 var hon medgrundare till FATTA-rörelsenFATTA -rörelsen som kämpar mot sexuellt våld och för samtycke i praktik och lagstiftning. Sommaren 2016 startade Östensson, inom ramarna för Make Equal, killmiddag.se för att engagera killar i kampen mot sexuellt våld. 2017 lanserade Make Equal projektet Skärpning som jobbar mot näthat och för ett inkluderande nätklimat där Östensson är en av frontfigurerna.
thumb|Metoo-manifestation i Stockholm 2017. Ida Östensson, styrelseordförande för Make equal och grundare av Fatta-rörelsen, berättar om bakgrunden till rörelsens krav på en samtyckeslagstiftning och samtyckeskultur i det svenska samhället.
Östensson ligger även bakom uppmärksammade PR-kampanjer som Twitterklänning, Twee-q, #skitikön, #inteerkvinna och #ochjagprotesterade.

Östensson är en aktiv röst i samhällsdebatten där hon ofta uttalar sig i frågor om jämställdhet, näthat, sexuellt våld, och machokultur samt skrev krönikor i ETC 2017 och gästar ibland på andra tidskrifter som gästskribent. Östensson gav, tillsammans med författaren Thor Rutgersson, ut boken, podden, e-boken och ljudboken "Allt vi inte pratar om" under våren 2018 som en uppmaning till killar och män att bidra till en samtyckeskultur genom att prata med varandra. Boken hamnade etta på Adlibris pockettoppen och har uppmärksammats i bland annat Malou efter tio, Gokväll och Sydsvenskan.

 Norrmejerierstipendiet 2013.
 Årets Bra-pristagare av Fredrika Bremer förbundet 2014.
 Årets folkbildare 2016 av Studieförbundet Vuxenskolan.
 Unga Kris-priset 2016.
 Bris-priset 2017.
 Hetast i Almedalen 2017.
 Coolast i Almedalen 2017.
 SSU:s 22-juli utmärkelse 2017.
Årets superkommunikatör 1:a plats, Tidningen Resumé 2018.
Svensk socialpolitisk förenings hederspris 2018.
Ottarpriset 2019, av tidningen Arbetaren för arbetet kring samtycke som ett praktiskt led i sexualbrottsfrågor

Svensk socialpolitisk förenings hederspris 2018. Ottarpriset 2019, av tidningen Arbetaren för arbetet kring samtycke som ett praktiskt led i sexualbrottsfrågor.

”Jag drömmer om den dag då alla barn som föds är välkomna, alla män och kvinnor jämlika och sexualiteten ett uttryck för innerlighet, njutning och ömhet.” Orden är Elise Ottesen-Jensens, frihetlig socialist, sexualupplysare och kvinnorättskämpe. Nu har Arbetaren glädjen att meddela att vi instiftar ett pris till hennes minne.
2018 är det 45 år sedan Elise Ottesen-Jensen dog – den frihetliga socialisten, journalisten, sexualupplysaren och kvinnorättskämpen som stod på barrikaderna för kvinnors reproduktiva rättigheter och hälsa. I många år, från och med tidningen Arbetarens grundande 1922, arbetade hon på redaktionen och redigerade bland annat tidningens kvinnosida under vinjetten ”Kvinnan och hemmet”. Det var under dessa år som hon började använda signaturen Ottar. Elise Ottesen-Jensen har haft stor betydelse när det gäller att visa på hur kampen mot klassamhället hänger samman med sexualpolitisk kamp och kvinnokamp.
På flera håll i världen ser vi i dag en tillbakagång av de landvinningar kvinnor gjort vad gäller grundläggande jämlikhet, som rätten till att bestämma över sina egna kroppar och rätten att på samma villkor som män få röra sig i och ta del av de offentliga rummen och samhällets resurser. Reaktionära och patriarkala krafter gör gemensam sak i sina försök att frånta och inskränka flickors och kvinnors – det vill säga halva jordens befolkning – deras rättigheter.
Arbetarens redaktion vill uppmärksamma och befrämja de som arbetar i Ottars anda för att motverka denna utveckling. Därför instiftar vi nu Ottarpriset, en utmärkelse som är tänkt att årligen tilldelas en person eller grupp som i Elise Ottesen-Jensens anda varit verksam i kampen för sexuell hälsa, jämlikhet och samhällelig rättvisa, i ett arbete som präglats av feministisk och social medvetenhet och upplysningsambitioner.
– Det pågår ett kroppsligt, socialt och ekonomiskt krig mot kvinnor jorden runt. Grunden för kvinnors emancipation, för vår rätt att behandlas som fullvärdiga människor och medborgare, har lagts av feministiska pionjärer som Elise Ottesen-Jensen, säger Arbetarens redaktionssekreterare Cecilia Irefalk.
– Vi på Arbetaren vill uppmärksamma det arbete som bedrivs av hennes efterföljare för att flickor och kvinnor ska slippa utnyttjas och hållas nere, individuellt och strukturellt. Det är ett arbete som många gånger sker i det fördolda, på kvinnojourer och i flyktingboenden, på skolor och vårdkliniker.
Ottarpriset består av 10 000 kronor samt en middag med Arbetarens redaktion. Var med och nominera personer/grupper som ni skulle vilja se som mottagare av Ottarpriset per mejl till [email protected] senast den 20 november.
Den 2 januari 2018, på Elise Ottesen-Jensens födelsedag, tillkännages den allra första pristagaren av Ottarpriset.


Ida Östensson


Johannes Johansson (fotbollsspelare)

Johannes Johansson, född 8 januari 1999, är en svensk fotbollsspelare som spelar för IFK Simrishamn.

Johansson började spela fotboll som fyraåring i SoGK Charlo. Efter det blev det spel i Ystads IF, innan han som 14-åring gick till Trelleborgs FF. Säsongen 2015 spelade Johansson 20 matcher för Öja FF i Division 4. Därefter spelade Johansson ett halvår i IFK Osby innan han sommaren 2016 återvände till Trelleborgs FF. I mars 2017 flyttades Johansson upp i A-laget. Den 20 maj 2017 debuterade Johansson i Superettan i en 1–1-match mot Åtvidabergs FF, där han byttes in i den 78:e minuten mot Zoran Jovanović.

Den 30 januari 2018 lånades Johansson ut till division 2-klubben Österlen FF över säsongen 2018. I november 2018 blev det klart att han stannade kvar i Österlen FF på en permanent övergång. I maj 2019 gick Johansson till division 4-klubben Janstorps AIF. Han spelade 16 matcher och gjorde fem mål för klubben under säsongen 2019.

Inför säsongen 2020 gick Johansson till division 3-klubben IFK Simrishamn. Han spelade 11 matcher under säsongen 2020 då klubben blev nedflyttade till division 4. Följande säsong spelade Johansson 22 matcher och gjorde två mål då IFK Simrishamn åter blev uppflyttade till division 3


Johannes Johansson (fotbollsspelare)


Johannes Johansson (fotbollsspelare)

Johansson började spela fotboll som fyraåring i SoGK Charlo. Efter det blev det spel i Ystads IF, innan han som 14-åring gick till Trelleborgs FF.


Johannes Johansson (fotbollsspelare)

Johansson började spela fotboll som fyraåring i SoGK Charlo. Efter det blev det spel i Ystads IF, innan han som 14-åring gick till Trelleborgs FF. Säsongen 2015 spelade Johansson 20 matcher för Öja FF i Division 4. Därefter spelade Johansson ett halvår i IFK Osby innan han sommaren 2016 återvände till Trelleborgs FF.


Johannes Johansson (fotbollsspelare)

Johansson började spela fotboll som fyraåring i SoGK Charlo. Efter det blev det spel i Ystads IF, innan han som 14-åring gick till Trelleborgs FF. Säsongen 2015 spelade Johansson 20 matcher för Öja FF i Division 4. Därefter spelade Johansson ett halvår i IFK Osby innan han sommaren 2016 återvände till Trelleborgs FF. I mars 2017 flyttades Johansson upp i A-laget. Den 20 maj 2017 debuterade Johansson i Superettan i en 1–1-match mot Åtvidabergs FF, där han byttes in i den 78:e minuten mot Zoran Jovanović.


Johannes Johansson (fotbollsspelare)

Johansson började spela fotboll som fyraåring i SoGK Charlo. Efter det blev det spel i Ystads IF, innan han som 14-åring gick till Trelleborgs FF. Säsongen 2015 spelade Johansson 20 matcher för Öja FF i Division 4. Därefter spelade Johansson ett halvår i IFK Osby innan han sommaren 2016 återvände till Trelleborgs FF. I mars 2017 flyttades Johansson upp i A-laget. Den 20 maj 2017 debuterade Johansson i Superettan i en 1–1-match mot Åtvidabergs FF, där han byttes in i den 78:e minuten mot Zoran Jovanović.

Den 30 januari 2018 lånades Johansson ut till division 2-klubben Österlen FF över säsongen 2018.


Johannes Johansson (fotbollsspelare)

Johansson började spela fotboll som fyraåring i SoGK Charlo. Efter det blev det spel i Ystads IF, innan han som 14-åring gick till Trelleborgs FF. Säsongen 2015 spelade Johansson 20 matcher för Öja FF i Division 4. Därefter spelade Johansson ett halvår i IFK Osby innan han sommaren 2016 återvände till Trelleborgs FF. I mars 2017 flyttades Johansson upp i A-laget. Den 20 maj 2017 debuterade Johansson i Superettan i en 1–1-match mot Åtvidabergs FF, där han byttes in i den 78:e minuten mot Zoran Jovanović.

Den 30 januari 2018 lånades Johansson ut till division 2-klubben Österlen FF över säsongen 2018. I november 2018 blev det klart att han stannade kvar i Österlen FF på en permanent övergång.


Johannes Johansson (fotbollsspelare)

Johansson började spela fotboll som fyraåring i SoGK Charlo. Efter det blev det spel i Ystads IF, innan han som 14-åring gick till Trelleborgs FF. Säsongen 2015 spelade Johansson 20 matcher för Öja FF i Division 4. Därefter spelade Johansson ett halvår i IFK Osby innan han sommaren 2016 återvände till Trelleborgs FF. I mars 2017 flyttades Johansson upp i A-laget. Den 20 maj 2017 debuterade Johansson i Superettan i en 1–1-match mot Åtvidabergs FF, där han byttes in i den 78:e minuten mot Zoran Jovanović.

Den 30 januari 2018 lånades Johansson ut till division 2-klubben Österlen FF över säsongen 2018. I november 2018 blev det klart att han stannade kvar i Österlen FF på en permanent övergång. I maj 2019 gick Johansson till division 4-klubben Janstorps AIF. Han spelade 16 matcher och gjorde fem mål för klubben under säsongen 2019.


Almen Bibic

Almen Bibic, född 29 mars 1993 i Örnsköldsvik och senare uppvuxen i Rättvik, är en svensk före detta professionell ishockeyspelare med serbisk bakgrund. Bibics moderklubb är Leksands IF, vilka han debuterade med i seniorsammanhang under säsongen 2012/13. Säsongen därpå debuterade han i SHL, men blev senare utlånad till Rögle BK. Han spelade för Rögle fram till december 2017, då han bytte klubb till Linköping HC. Efter skadeproblem meddelades det i juli 2020 att han avslutat sin spelarkarriär.

Bibic är yngre bror till ishockeyspelaren Alen Bibic.

Bibic påbörjade sin ishockeykarriär med Leksands IF som moderklubb.

Den 22 juli 2020 meddelade Bibic att han avslutat sin karriär som ishockeyspelare.

"Knoppen fixar inte en till match på elitnivå"
Backtuffingen tvingas lägga av
Almen Bibic avslutar sin ishockeykarriär.
Hjärnskakningsproblemen stoppar 27-åringen som spelat i SHL för Linköping, Rögle och Leksand.
– #3 har boxat ut sin sista forward, delat ut sin sista open ice och betalat sin sista böter till disciplinnämnden", skriver backen på Instagram.
Almen Bibic spelade 22 matcher för Linköping säsongen 2018/2019 men den gångna säsongen blev det inget spel alls på grund av hjärnskakningsbesvär.
Nu meddelar profilen att det är slutspelat, efter bland annat 163 SHL-matcher.
”Knoppen fixar inte en till match på elitnivå”, skriver Bibic och tackar många, allt ifrån sin familj till lagkamrater, fans och tränare.
"Tråkigt nog vill jag tacka alla haters som skickat massa dynga, ni har hållit mig flytande på den här nivån. Ni har verkligen gett mig motivation att träna ännu mer bara för att täppa igen truten på er".
I höst inleder Bibic sitt nya jobb som assisterande tränare i Rögles J18 Elitlag.
Almens storebror Alen, som han spelade SHL-hockey tillsammans med i Rögle, blev nyligen klar för spel i finska TPS Åbo.


Almen Bibic

Bibic påbörjade sin ishockeykarriär med Leksands IF som moderklubb. 2009 tog han ett SM-brons med klubbens U16-lag. Säsongen 2012/13 gjorde han debut i Hockeyallsvenskan med LIF och var med att spela upp laget till SHL. Den 27 februari 2013 meddelade klubben att man skrivit ett tvåårsavtal med Bibic och den 14 september samma år gjorde han debut i SHL. Tre dagar senare gjorde han sin första poäng, både i ligan och för laget, då han assisterade till ett mål i en match mot Örebro HK. Efter att ha fått begränsat med speltid i Leksand, lånades Bibic ut till Rögle BK i Hockeyallsvenskan för återstoden av säsongen.


Almen Bibic

Bibic påbörjade sin ishockeykarriär med Leksands IF som moderklubb. 2009 tog han ett SM-brons med klubbens U16-lag. Säsongen 2012/13 gjorde han debut i Hockeyallsvenskan med LIF och var med att spela upp laget till SHL. Den 27 februari 2013 meddelade klubben att man skrivit ett tvåårsavtal med Bibic och den 14 september samma år gjorde han debut i SHL. Tre dagar senare gjorde han sin första poäng, både i ligan och för laget, då han assisterade till ett mål i en match mot Örebro HK. Efter att ha fått begränsat med speltid i Leksand, lånades Bibic ut till Rögle BK i Hockeyallsvenskan för återstoden av säsongen.

I april 2014 meddelades det att hans kontrakt med Leksand brutits och att Bibic istället skrivit på för Rögle.


Almen Bibic

Bibic påbörjade sin ishockeykarriär med Leksands IF som moderklubb. 2009 tog han ett SM-brons med klubbens U16-lag. Säsongen 2012/13 gjorde han debut i Hockeyallsvenskan med LIF och var med att spela upp laget till SHL. Den 27 februari 2013 meddelade klubben att man skrivit ett tvåårsavtal med Bibic och den 14 september samma år gjorde han debut i SHL. Tre dagar senare gjorde han sin första poäng, både i ligan och för laget, då han assisterade till ett mål i en match mot Örebro HK. Efter att ha fått begränsat med speltid i Leksand, lånades Bibic ut till Rögle BK i Hockeyallsvenskan för återstoden av säsongen.

I april 2014 meddelades det att hans kontrakt med Leksand brutits och att Bibic istället skrivit på för Rögle. Bibic var med att spela upp Rögle till SHL och efter säsongen förlängde han sitt avtal med klubben med ett år.


Almen Bibic


Almen Bibic

Bibic påbörjade sin ishockeykarriär med Leksands IF som moderklubb. 2009 tog han ett SM-brons med klubbens U16-lag. Säsongen 2012/13 gjorde han debut i Hockeyallsvenskan med LIF och var med att spela upp laget till SHL. Den 27 februari 2013 meddelade klubben att man skrivit ett tvåårsavtal med Bibic och den 14 september samma år gjorde han debut i SHL. Tre dagar senare gjorde han sin första poäng, både i ligan och för laget, då han assisterade till ett mål i en match mot Örebro HK. Efter att ha fått begränsat med speltid i Leksand, lånades Bibic ut till Rögle BK i Hockeyallsvenskan för återstoden av säsongen.

I april 2014 meddelades det att hans kontrakt med Leksand brutits och att Bibic istället skrivit på för Rögle. Bibic var med att spela upp Rögle till SHL och efter säsongen förlängde han sitt avtal med klubben med ett år. Den 30 oktober 2015 gjorde Bibic sina två första mål i SHL, på Július Hudáček, då Rögle besegrade Örebro HK 6–3.


Almen Bibic

Bibic påbörjade sin ishockeykarriär med Leksands IF som moderklubb. 2009 tog han ett SM-brons med klubbens U16-lag. Säsongen 2012/13 gjorde han debut i Hockeyallsvenskan med LIF och var med att spela upp laget till SHL. Den 27 februari 2013 meddelade klubben att man skrivit ett tvåårsavtal med Bibic och den 14 september samma år gjorde han debut i SHL. Tre dagar senare gjorde han sin första poäng, både i ligan och för laget, då han assisterade till ett mål i en match mot Örebro HK. Efter att ha fått begränsat med speltid i Leksand, lånades Bibic ut till Rögle BK i Hockeyallsvenskan för återstoden av säsongen.

I april 2014 meddelades det att hans kontrakt med Leksand brutits och att Bibic istället skrivit på för Rögle. Bibic var med att spela upp Rögle till SHL och efter säsongen förlängde han sitt avtal med klubben med ett år. Den 30 oktober 2015 gjorde Bibic sina två första mål i SHL, på Július Hudáček, då Rögle besegrade Örebro HK 6–3. I december samma år blev Bibic avstängd i fem matcher efter att ha tacklat Luleå HF:s Victor Ekarv. I början av mars 2016 meddelades det att Bibic åter förlängt sitt avtal med Rögle.


Almen Bibic

Bibic påbörjade sin ishockeykarriär med Leksands IF som moderklubb. 2009 tog han ett SM-brons med klubbens U16-lag. Säsongen 2012/13 gjorde han debut i Hockeyallsvenskan med LIF och var med att spela upp laget till SHL. Den 27 februari 2013 meddelade klubben att man skrivit ett tvåårsavtal med Bibic och den 14 september samma år gjorde han debut i SHL. Tre dagar senare gjorde han sin första poäng, både i ligan och för laget, då han assisterade till ett mål i en match mot Örebro HK. Efter att ha fått begränsat med speltid i Leksand, lånades Bibic ut till Rögle BK i Hockeyallsvenskan för återstoden av säsongen.

I april 2014 meddelades det att hans kontrakt med Leksand brutits och att Bibic istället skrivit på för Rögle. Bibic var med att spela upp Rögle till SHL och efter säsongen förlängde han sitt avtal med klubben med ett år. Den 30 oktober 2015 gjorde Bibic sina två första mål i SHL, på Július Hudáček, då Rögle besegrade Örebro HK 6–3. I december samma år blev Bibic avstängd i fem matcher efter att ha tacklat Luleå HF:s Victor Ekarv. I början av mars 2016 meddelades det att Bibic åter förlängt sitt avtal med Rögle. I november samma år missade han sex matcher på grund av en skada och månaden därpå blev han avstängd i tre matcher efter en tackling på Leksands Nichlas Torp. Samma månad förlängde Rögle kontraktet med Bibic med ytterligare två år.


Almen Bibic

Bibic påbörjade sin ishockeykarriär med Leksands IF som moderklubb. 2009 tog han ett SM-brons med klubbens U16-lag. Säsongen 2012/13 gjorde han debut i Hockeyallsvenskan med LIF och var med att spela upp laget till SHL. Den 27 februari 2013 meddelade klubben att man skrivit ett tvåårsavtal med Bibic och den 14 september samma år gjorde han debut i SHL. Tre dagar senare gjorde han sin första poäng, både i ligan och för laget, då han assisterade till ett mål i en match mot Örebro HK. Efter att ha fått begränsat med speltid i Leksand, lånades Bibic ut till Rögle BK i Hockeyallsvenskan för återstoden av säsongen.

I april 2014 meddelades det att hans kontrakt med Leksand brutits och att Bibic istället skrivit på för Rögle. Bibic var med att spela upp Rögle till SHL och efter säsongen förlängde han sitt avtal med klubben med ett år. Den 30 oktober 2015 gjorde Bibic sina två första mål i SHL, på Július Hudáček, då Rögle besegrade Örebro HK 6–3. I december samma år blev Bibic avstängd i fem matcher efter att ha tacklat Luleå HF:s Victor Ekarv. I början av mars 2016 meddelades det att Bibic åter förlängt sitt avtal med Rögle. I november samma år missade han sex matcher på grund av en skada och månaden därpå blev han avstängd i tre matcher efter en tackling på Leksands Nichlas Torp. Samma månad förlängde Rögle kontraktet med Bibic med ytterligare två år.

Säsongen 2017/18 inledde Bibic med Rögle BK, men han hann bara spela 18 matcher för klubben innan det i december 2017 stod klart att han lämnat laget för seriekonkurrenten Linköping HC. I början av april 2018 förlängde han sitt avtal med Linköping med ytterligare två år. Bibic fick sedan stora delar av säsongen 2018/19 spolierad på grund av hjärnskakningar. Den 11 oktober 2018, i grundseriens nionde omgång, ådrog han sig en hjärnskakning sedan han kolliderat med Timrå IK:s Patrik Blomberg. Efter att ha gjort comeback den 1 november samma år, ådrog han sig ännu en hjärnskakning i en match mot Frölunda HC. Den 29 januari 2019 var han åter tillbaka i spel: totalt missade Bibic 25 grundseriematcher mellan oktober 2018 och januari 2019. Bibic spelade sedan endast i två av de sju avslutande matcherna av grundserien. På grund av hjärnskakningssymptom så var han även borta från spel hela säsongen 2019/20.


Junts per Catalunya

Junts per Catalunya, (Tillsammans för Katalonien, JuntsxCat), är en valkartell som deltog i parlamentsvalet i Katalonien 2017.

- Denna regering förbinder sig att arbeta mot en oberoende stat i form av en republik, sade Torra som är nära allierad med den störtade tidigare regionpresidenten Carles Puigdemont.
Puigdemont drev igenom höstens uppmärksammade omröstning om självständighet och befinner sig nu i landsflykt.
Gula symboler
Känslomässiga scener utspelade sig under lördagens ceremoni där de 13 ledamöterna i det nya styret svor ämbetseden. Flera av dem bar gult, den färg som kommit att symbolisera självständighetsivrarnas strävan. En tom stol med ett gult band stod intill dem, för att hedra de katalanska separatister som sitter i fängelse eller flytt utomlands.
För att det nya styret skulle godkännas har fyra tidigare föreslagna ministrar, som är brottsmisstänkta för sina roller i regionens självstädighetssträvan, bytts ut.
Enligt Spaniens grundlag var Madrid tvunget att lämna tillbaka makten till lokalregeringen i Barcelona när den väl var är komplett, vilket alltså var fallet vid lunchtid på lördagen.
Vill prata
I samband med ceremonin sade Torra också att han vill inleda förhandlingar med det spanska centralstyrets nye premiärminister Pedro Sánchez. Denne tog över premiärministerposten på fredagen, efter att Spaniens tidigare premiärminister Mariano Rajoy fällts i en misstroendeomröstning.
Sánchez sade i torsdags att han skulle ta upp dialogen med Katalonien om han blev premiärminister.
Rajoy och hans spanska centralregering införde direktstyre av Katalonien i oktober, sedan regionalregeringen där tvingats avgå efter vad Madrid ansåg var en otillåten folkomröstning och självständighetsförklaringen under hösten.


Junts per Catalunya

Spaniens premiärminister Mariano Rajoy utlyste nyval med förhoppningen att det skulle försvaga de katalanska självständighetspartierna.

Partierna bakom ERC–CatSí deklarerade då att man avsåg att åter ställa upp under denna beteckning och att man inte vill fortsätta samarbetet inom JxSí. PDECat (före detta CDC) beslutade då att tillsammans med en rad oberoende kandidater gå till val under namnet JuntsxCat. En av de oberoende kandidaterna var den fängslade ledaren för organisationen Assemblea Nacional Catalana (ANC) Jordi Sànchez, en annan var Quim Torra, vice ordförande för kulturorganisationen Òmnium Cultural.


Junts per Catalunya


Phil Foden

Philip Walter Foden, född 28 maj 2000 i Stockport i Greater Manchester, är en engelsk fotbollsspelare som spelar för Manchester City i Premier League och Englands herrlandslag.

Fodens genombrott i professionell fotboll kom år 2017 när han vann U17-Världsmästerskapets Guld Boll efter att England gick och vann hela U17-VM efter vinst mot Spanien i finalen. Han debuterade för City samma år och i december utnämndes han till BBC "Young Sports Personality of the Year".

Foden har sedan dess gjort över 100 framträdanden för Manchester City och vunnit totalt åtta titlar, inklusive att han blivit den yngsta spelaren att någonsin vinna Premier League. År 2019 vann han sin andra Premier League-titel och blev även klubbens yngsta målskytt någonsin i UEFA Champions League och samtidigt den yngsta engelska spelaren som både startat och gjort mål i turneringens slutspel.

Foden har representerat de flesta av Englands ungdomslandslag där han gjort 19 mål på 51 matcher. Han kallades för första gången upp till Englands herrlandslaget den 25 augusti 2020 och debuterade sedan mot Island den 5 september 2020 i en 1–0-seger i Uefa Nations League.

Foden öppnade sitt målkonto för säsongen mot Wolves på premiärdagen i Premier League-säsongen och gjorde mål in en 3–1-seger den 21 september 2020. Han gjorde sitt andra ligamål under säsongen 2020/21 mot West Ham United i en 1–1-match på Londons Olympiastadion den 24 oktober 2020. Han kvitterade endast efter 6 minuter efter att ha ersatt Sergio Agüero för att rädda en poäng till sitt lag. Foden gjorde sitt första UEFA Champions League-mål för säsongen 2020/21 i Grekland mot Olympiacos den 25 november 2020 då man vann med  1–0. Vinsten säkrade City en plats till åttondelsfinalen för åttonde säsongen i rad.

Foden gjorde ett mål när City krossade Everton med 5–0 i den sista omgången av Premier League. Matchen var också trotjänaren och legendaren Sergio Agüeros sista hemmamatch för klubben.

I den 71:a minuten placerade Sergio Agüero in 4-0 med utsidan av sin högerfot intill den vänstra stolpen.
Lagkamraterna firade då vilt med Agüero efter det som man kanske trodde var hans sista mål i klubben.
Men bara fem minuter senare visade han återigen att han fortfarande är en målskytt av rang i Premier League.
Fernandinho slog ett inlägg från höger och Sergio Agüero nickade in 5-0 till Manchester City.
Agüero blev en klubblegendar i Manchester City redan säsongen 2011/2012 när han i slutminuterna sköt hem ligatiteln i kamp med ärkerivalen Manchester United. I sommar lämnar han klubben och enligt uppgifter är han överens om ett kontrakt med Barcelona.


Phil Foden

Foden öppnade sitt målkonto för säsongen mot Wolves på premiärdagen i Premier League-säsongen och gjorde mål in en 3–1-seger den 21 september 2020. Han gjorde sitt andra ligamål under säsongen 2020/21 mot West Ham United i en 1–1-match på Londons Olympiastadion den 24 oktober 2020. Han kvitterade endast efter 6 minuter efter att ha ersatt Sergio Agüero för att rädda en poäng till sitt lag. Foden gjorde sitt första UEFA Champions League-mål för säsongen 2020/21 i Grekland mot Olympiacos den 25 november 2020 då man vann med  1–0. Vinsten säkrade City en plats till åttondelsfinalen för åttonde säsongen i rad.

Den 7 februari 2021 gjorde han ett mål och en assist i en 4–1-bortaseger mot Liverpool, vilket kom att bli Manchester Citys första vinst på Anfield sedan 2003.


Phil Foden

Foden öppnade sitt målkonto för säsongen mot Wolves på premiärdagen i Premier League-säsongen och gjorde mål in en 3–1-seger den 21 september 2020. Han gjorde sitt andra ligamål under säsongen 2020/21 mot West Ham United i en 1–1-match på Londons Olympiastadion den 24 oktober 2020. Han kvitterade endast efter 6 minuter efter att ha ersatt Sergio Agüero för att rädda en poäng till sitt lag. Foden gjorde sitt första UEFA Champions League-mål för säsongen 2020/21 i Grekland mot Olympiacos den 25 november 2020 då man vann med  1–0. Vinsten säkrade City en plats till åttondelsfinalen för åttonde säsongen i rad.

Den 7 februari 2021 gjorde han ett mål och en assist i en 4–1-bortaseger mot Liverpool, vilket kom att bli Manchester Citys första vinst på Anfield sedan 2003. Foden gjorde ännu en gång mål då Manchester City vann med 3–1 på Goodison Park mot Everton den 7 februari 2021 och ökade i och med det sin ledning i toppen av tabellen och man fortsatte samtidigt sin otroliga vinststrejk på 17 matcher.


Phil Foden

Foden öppnade sitt målkonto för säsongen mot Wolves på premiärdagen i Premier League-säsongen och gjorde mål in en 3–1-seger den 21 september 2020. Han gjorde sitt andra ligamål under säsongen 2020/21 mot West Ham United i en 1–1-match på Londons Olympiastadion den 24 oktober 2020. Han kvitterade endast efter 6 minuter efter att ha ersatt Sergio Agüero för att rädda en poäng till sitt lag. Foden gjorde sitt första UEFA Champions League-mål för säsongen 2020/21 i Grekland mot Olympiacos den 25 november 2020 då man vann med  1–0. Vinsten säkrade City en plats till åttondelsfinalen för åttonde säsongen i rad.

Den 7 februari 2021 gjorde han ett mål och en assist i en 4–1-bortaseger mot Liverpool, vilket kom att bli Manchester Citys första vinst på Anfield sedan 2003. Foden gjorde ännu en gång mål då Manchester City vann med 3–1 på Goodison Park mot Everton den 7 februari 2021 och ökade i och med det sin ledning i toppen av tabellen och man fortsatte samtidigt sin otroliga vinststrejk på 17 matcher. Foden gjorde ett av målen i en 2–1-vinst borta mot Borussia Dortmund i Champions League. Vinsten säkrade Manchester City en plats i semifinalen för första gången på fem år, där de sedan skulle ställas mot PSG.

Den 21 april 2021 utseddes Foden till Man of the Match när han gjorde mål mot Aston Villa, på Villa park då Man City vann med 2–1 och utökade därmed ledningen, högst upp på tabellen, till 11 poäng. Detta var Fodens 14:e mål i alla tävlingar under säsongen 2020/21 och hans sjunde i Premier League. Bara fyra dagar senare vann Foden sin nionde trofé med Manchester City när de slog Tottenham med 1–0 i Ligacup-finalen.


Phil Foden

Den 25 augusti 2020 tog Gareth Southgate Foden in i Englands seniorgrupp för första gången. Han gjorde sin internationella debut mot Island den 5 september 2020 i en 1–0-bortaseger i UEFA Nations League-turneringen.

Den 7 september 2020 drogs Foden, tillsammans med England-lagkamraten Mason Greenwood, ut ur England-truppen på grund av att man brutit mot COVID-19-reglerna genom att man tagit med minst en gäst in till sitt hotellrum i Island.

Foden gjorde sitt första och andra mål för England under en UEFA Nations League-match mot Island på Wembley Stadium den 18 november 2020

Foden gjorde sitt första och andra mål för England under en UEFA Nations League-match mot Island på Wembley Stadium den 18 november 2020.

Erik Hamrén gjorde sin sista match som förbundskapten för det isländska landslaget när de mötte England under onsdagskvällen. Island hade redan åkt ur B-divisionen, och England kunde inte vinna gruppen. IFK Norrköpings supertaland Ísak Bergmann Jóhannesson fanns med på bänken.
England skulle ta ledningen tidigt i matchen. Phil Foden slog in en fin frispark som Declan Rice mötte perfekt med pannan till 1-0 England, mittfältarens första mål i landslaget.
Inte många minuter senare kom även 2-0. England dominerade matchen totalt och Mason Mount kunde fånga upp en boll i straffområdet och sätta dit 2-0.
2-0 slutade även den första halvleken.
Efter drygt tio minuter i den andra halvleken åkte Island på en utvisning. Birkir Már Sævarsson drog i Bukayo Saka och åkte på sitt andra gula kort i matchen.
I andra halvlek fortsatte England att köra över Island. Phil Foden gjorde två mål och gjorde så att England vann matchen med 4-0.
Englands seger betyder att de slutar på tio poäng i gruppen, vilket inte räcker till slutspel. Island slutar alltså på noll poäng i A-divisionen, och flyttas därför ned till B-divisionen.
- Den är uppe med en av mina bästa matcher och det betyder mycket för mig. Jag kunde inte sluta le efter mitt mål, det är en otrolig känsla och jag ska bara försöka njuta så mycket jag kan, säger Phil Foden efter sina två första mål i landslagströjan.
Startelvor:
England: Pickford - Walker, Maguire, Dier - Trippier, Mount, Rice, Foden, Saka - Kane, Grealish
Island: Kristinsson - Sævarsson, Ingason, Árnason, Hermannsson - Sigurjónsson, Bjarnason, Pálsson, Skúlason - Guðmundsson, Bödvarsson
Matchen sänds på Sportkanalen, samt streamas på cmore.se.


Phil Foden

Den 25 augusti 2020 tog Gareth Southgate Foden in i Englands seniorgrupp för första gången. Han gjorde sin internationella debut mot Island den 5 september 2020 i en 1–0-bortaseger i UEFA Nations League-turneringen.


Phil Foden

Den 25 augusti 2020 tog Gareth Southgate Foden in i Englands seniorgrupp för första gången. Han gjorde sin internationella debut mot Island den 5 september 2020 i en 1–0-bortaseger i UEFA Nations League-turneringen.

Den 7 september 2020 drogs Foden, tillsammans med England-lagkamraten Mason Greenwood, ut ur England-truppen på grund av att man brutit mot COVID-19-reglerna genom att man tagit med minst en gäst in till sitt hotellrum i Island.