final-lid-disam-match/mega-cliqa-0013.jsonl--Q59091--Lista över kommunstyrelsens ordförande-3--sv-0013-639

Uppsala kommun

Uppsala kommun () är en kommun i Uppsala län. Centralort är Uppsala som också är länets residensstad.

Kommunen är Sveriges  folkrikaste kommun med cirka  invånare () invånare och centralorten är landets fjärde största tätort.

Uppsala kommun är belägen i de centrala delarna av landskapet Uppland och den gränsar i söder till Knivsta kommun och Håbo kommun, i sydväst till Enköpings kommun, i väster till Heby kommun och i norr till Tierps kommun och Östhammars kommun, alla i Uppsala län, samt i öster till Norrtälje kommun i Stockholms län. Kommunen ligger vid Mälarens norra strand där Fyrisån mynnar ut norrifrån.

Namn Tillträdde Avgick   Annika Lindh (S)  ?  31 oktober 2002Sveriges Radio, 23 oktober 2001: Annika Lindh slutarLäst 15 februari 2016   Lena Hartwig (S)  1 november 2002  31 oktober 2006Uppsala kommun, Förtroendevald: Lena Hartwig Läst 15 februari 2016   Gunnar Hedberg (M)  1 november 2006  31 januari 2012Sveriges Radio, 31 januari 2012: Sista dagen för Gunnar Hedberg (M) Läst 15 februari 2016   Fredrik Ahlstedt (M)  1 februari 2012  31 oktober 2014Uppsala kommun, Förtroendevald: Fredrik Ahlstedt Läst 15 februari 2016   Marlene Burwick (S)  1 november 2014 14 oktober 2018   Erik Pelling (S)15 oktober 2018

Lista över kommunstyrelsens ordförande Namn Tillträdde Avgick Annika Lindh (S) ?

Det stod mellan Erik Pelling från Socialdemokraterna och Fredrik Ahlstedt från Moderaterna om vem som skulle bli kommunstyrelsens nya ordförande. Och efter en sluten röstning under dagens kommunfullmäktige beslutades det att Pelling(S) skulle anta rollen, vilket också cementerade att Uppsala får ett mittenstyre där Socialdemokraterna, Miljöpartiet och Liberalerna styr i minoritet.
– Det känns givetvis otroligt roligt. Det känns bra att vi får det här stödet och att vi kan få de roller som vi efterfrågat, säger Erik Pelling (S).
Hur kommer ett mittenstyre i minoritet att fungera?
– Det blir alltid kompromisser, ibland så kommer vi titta åt vänster för att hitta svaren och ibland höger, men det ger oss också många fler fördelar. Vi får en bredare politik och det är vad jag tror att Uppsalaborna vill ha.


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0013.jsonl--Q59091--Lista över kommunstyrelsens ordförande-3--sv-0013-640

Uppsala kommun


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0013.jsonl--Q59091--Lista över kommunstyrelsens ordförande-3--sv-0013-641

Uppsala kommun


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0013.jsonl--Q59091--Lista över kommunstyrelsens ordförande-3--sv-0013-642

Uppsala kommun


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0013.jsonl--Q59091--Lista över kommunstyrelsens ordförande-3--sv-0013-644

Uppsala kommun


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0013.jsonl--Q59091--Lista över kommunstyrelsens ordförande-3--sv-0013-645

Uppsala kommun


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0013.jsonl--Q59091--Lista över kommunstyrelsens ordförande-3--sv-0013-646

Uppsala kommun


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0013.jsonl--Q59091--Lista över kommunstyrelsens ordförande-3--sv-0013-648

Uppsala kommun


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0013.jsonl--Q59091--Lista över kommunstyrelsens ordförande-3--sv-0013-649

Uppsala kommun


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0013.jsonl--Q59091--Lista över kommunstyrelsens ordförande-3--sv-0013-650

Uppsala kommun


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0013.jsonl--Q59091--Lista över kommunstyrelsens ordförande-3--sv-0013-651

Uppsala kommun


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0013.jsonl--Q59091--Lista över kommunstyrelsens ordförande-3--sv-0013-652

Uppsala kommun


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0013.jsonl--Q59091--Lista över kommunstyrelsens ordförande-3--sv-0013-654

Uppsala kommun


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0013.jsonl--Q59091--Lista över kommunstyrelsens ordförande-3--sv-0013-655

Uppsala kommun


Göteborg

miniatyr|Tätorten Göteborgs avgränsning 2015.
Göteborg (; ibland förkortat Gbg) är Sveriges näst största tätort, efter Stockholm, och Nordens femte största med  invånare i tätorten och  invånare () i Storgöteborg. Samhället ligger på västkusten vid Göta älvs mynning. Staden Göteborg anlades på initiativ av kung Gustav II Adolf och fick sina stadsprivilegier 1621. Med anledning av sin stadsplanering, kallades Göteborg av holländarna under många år för Nya Amsterdam. På 1800-talet industrialiserades Göteborg till stor del av inflyttade britter och under denna tid fick Göteborg smeknamnet "Lilla London", vilket staden kallas än idag.

Göteborgs bebyggelse har vuxit ihop med omgivande förorter och bildar enligt Statistiska centralbyråns definition tätorten Göteborg. Tätorten ligger till största delen i Göteborgs kommun men även centralorterna i Mölndals och Partille kommuner ingår.SCB:Tätorter i Göteborgs kommun Göteborgs kommun är efterföljaren till den gamla administrativa staden Göteborg och omfattar även områden utanför tätorten. Stadens areal är 721,64 kvadratkilometer, varav 271,41 kvadratkilometer är vatten

Några av Skandinaviens större industrikoncerner som AB Volvo, SKF och andra välkända teknikföretag som Esab och Hasselblad AB har sitt ursprung och sina huvudkontor i Göteborg. En stor del av den svenska exporten och importen sker via Göteborgs hamn som är Nordens största. Göteborg är residensstad för Västra Götalands län, centralort för Göteborgs kommun och stiftsstad i Göteborgs stift. Göteborg betecknas som en världsstad av Globalization and World Cities Research Network, med rankingen Gamma.

Göteborg har under 20 års tid haft svårt för att få statliga pengar till viktiga infrastrukturprojekt i Göteborgsområdet. Den 30 mars 2010 höll infrastrukturminister Åsa Torstensson (c) en presskonferens vid Korsvägen i Göteborg där hon presenterade regeringens beslut för infrastruktursatsningar 2010–2021. Åsa Torstensson kommenterade; "Detta är en stor satsning på infrastrukturen i Västsverige [...] Genom ett unikt samarbete mellan staten, regionen och kommunerna kan vi förverkliga Västlänken, Marieholmstunneln och flera andra dyra projekt." Totalt satsar regeringen 482 miljarder kronor, varav 65 miljarder kommer att finansieras genom vägavgifter, EU-medel, kommunala bidrag och trängselskatter, där både Stockholm och Göteborg satsar mycket pengar. Av dessa går 217 miljarder till investeringar, varav 33 miljarder till länen och 184 miljarder till investeringar i den nationella planen. 200 miljarder går till drift- och underhållsåtgärder, varav 136 miljarder till väg och 64 miljarder till järnväg.

Bland de projekt som realiseras under 2010- och 2020-talet finns det Västsvenska paketet, där det totalt satsas 61 miljarder varav 44 miljarder från regeringen och 17 miljarder från Göteborgs kommun, där trängselskatterna betalar merparten. Detta ska bland annat betala Marieholmstunneln, som regeringen redan veckan innan gett klartecken till och den stora kollektivtrafiksatsningen Västlänken och K2020. Andra projekt som nu fått sin finansiering klar är en ny Götaälvbro, en utbyggnad av hamnbanan på Hisingen och en ny järnvägsbro över Göta älv. Vidare en utbyggnad av E20 till motorväg, bland annat genom Alingsås och Alingsås-Vårgårda, fortsatt utbyggnad av E45 Göteborg-Trollhättan till motorväg, sista etapperna i utbyggnaden av E6 i Bohuslän till motorväg, ny tågtunnel under centrala Varberg och flera andra mindre projekt. Västra Götalandsregionen satsar 5,8 miljarder kronor på investeringar i mindre riksvägar, länsvägar och resecentrum för kollektivtrafiken.

Dessa infrastrukturprojekt sker samtidigt som delar av centrala Göteborg upplever en förtätning genom ett antal höghusprojekt i områden som Lindholmen, Masthuggskajen, Gårda och området vid Centralstationen. Se vidare nedan under rubriken Arkitektur

Dessa infrastrukturprojekt sker samtidigt som delar av centrala Göteborg upplever en förtätning genom ett antal höghusprojekt i områden som Lindholmen, Masthuggskajen, Gårda och området vid Centralstationen. Se vidare nedan under rubriken Arkitektur.


Göteborg

Göteborg har under 20 års tid haft svårt för att få statliga pengar till viktiga infrastrukturprojekt i Göteborgsområdet. Den 30 mars 2010 höll infrastrukturminister Åsa Torstensson (c) en presskonferens vid Korsvägen i Göteborg där hon presenterade regeringens beslut för infrastruktursatsningar 2010–2021. Åsa Torstensson kommenterade; "Detta är en stor satsning på infrastrukturen i Västsverige [...]


Göteborg

Göteborg har under 20 års tid haft svårt för att få statliga pengar till viktiga infrastrukturprojekt i Göteborgsområdet. Den 30 mars 2010 höll infrastrukturminister Åsa Torstensson (c) en presskonferens vid Korsvägen i Göteborg där hon presenterade regeringens beslut för infrastruktursatsningar 2010–2021. Åsa Torstensson kommenterade; "Detta är en stor satsning på infrastrukturen i Västsverige [...] Genom ett unikt samarbete mellan staten, regionen och kommunerna kan vi förverkliga Västlänken, Marieholmstunneln och flera andra dyra projekt." Totalt satsar regeringen 482 miljarder kronor, varav 65 miljarder kommer att finansieras genom vägavgifter, EU-medel, kommunala bidrag och trängselskatter, där både Stockholm och Göteborg satsar mycket pengar. Av dessa går 217 miljarder till investeringar, varav 33 miljarder till länen och 184 miljarder till investeringar i den nationella planen. 200 miljarder går till drift- och underhållsåtgärder, varav 136 miljarder till väg och 64 miljarder till järnväg.

Bland de projekt som realiseras under 2010- och 2020-talet finns det Västsvenska paketet, där det totalt satsas 61 miljarder varav 44 miljarder från regeringen och 17 miljarder från Göteborgs kommun, där trängselskatterna betalar merparten. Detta ska bland annat betala Marieholmstunneln, som regeringen redan veckan innan gett klartecken till och den stora kollektivtrafiksatsningen Västlänken och K2020. Andra projekt som nu fått sin finansiering klar är en ny Götaälvbro, en utbyggnad av hamnbanan på Hisingen och en ny järnvägsbro över Göta älv. Vidare en utbyggnad av E20 till motorväg, bland annat genom Alingsås och Alingsås-Vårgårda, fortsatt utbyggnad av E45 Göteborg-Trollhättan till motorväg, sista etapperna i utbyggnaden av E6 i Bohuslän till motorväg, ny tågtunnel under centrala Varberg och flera andra mindre projekt. Västra Götalandsregionen satsar 5,8 miljarder kronor på investeringar i mindre riksvägar, länsvägar och resecentrum för kollektivtrafiken.


Göteborg


Göteborg

I anslutning till Partihallsförbindelsen kommer Marieholmstunneln att byggas vilket ökar kapaciteten över älven. Den 11 september 2008 träffades de fyra allianspartiledarna Fredrik Reinfeldt, Maud Olofsson, Jan Björklund och Göran Hägglund i Göteborg för att redogöra för kommande infrastruktursatsningar. Det har inte funnits några konkreta planer gällande byggstart, därför kom Göteborgspolitikerna med ett utspel om vägavgifter för att kunna påskynda bygget.Bra utreda betaltunnel (Gp.se)  Men, efter presskonferensen visade det sig att byggstart av Marieholmstunneln skulle ske redan 2010 efter en extra infrastruktursatsning från regeringen på 7,6 miljarder kronor. Beräknad byggkostnad är 3,5 miljarder SEK. Förutom Marieholmstunneln kommer även Riksväg 40 att byggas ut till motorväg, och hamnens kommunikationer kommer att förbättras. Maud Olofsson sade att "Göteborg har varit styvmoderligt behandlat och det är en hel del som måste göras.".

För att utveckla kollektivtrafiken vidare, både lokalt och i regionen, har man startat projektet K2020 vilket förordar nya utbyggnader av järnväg, busskörfält och spårväg. Planen är att fram till 2025 nästan fördubbla kollektivtrafikens marknadsandel mellan Göteborg och kranskommuner.k2020's webbplats För att öka kapaciteten på stadens spårvagnsnät pågår ett utbyggnadsprojekt kallat Kringen. Det består i att bygga nya sträckor för att förbinda nätets olika länkar så att inte alla spårvagnar skall behöva passera de centrala delarna av stan. År 2009 återstod endast sträckan mellan Lilla Torget och Järntorget vilken påbörjades våren 2013 och invigdes och togs i bruk i augusti 2015

Styrande dokument och avtal
Kollektivtrafikprogram för Göteborgsregionen
40 procent av resorna i Göteborgregionen ska ske med kollektivtrafik år 2025. Det är målet i Kollektivtrafikprogrammet för Göteborgsregionen som antogs efter en gedigen process med arbetsnamnet K2020.
K2020 var mellan 2004 och 2009 en grundlig och långvarig satsning som genomlyste en rad aspekter på hur Göteborgsregionens invånare reser, varför, och vad som kan förändra framtida beteenden.
Resultatet: En målbild
Kollektivtrafikprogram för Göteborgsregionen antogs av Göteborgsregionens förbundsledning i april 2009.
Trots att åren går, trots att linjer har dragits om, att befolkningen har vuxit och en pandemi har slagit till, ligger programmets målsättning kvar: 2025 ska kollektivtrafik ha 40 procent av resandeandelen.
Läs mer om projektet K2020 och hitta fler av de rapporter som togs fram inom K2020-arbetet: K2020 - Framtidens kollektivtrafik
I korthet
Författare
Göteborgsregionen
Framtagen/publiceringsår
2009
Uppdaterad


Göteborg

I anslutning till Partihallsförbindelsen kommer Marieholmstunneln att byggas vilket ökar kapaciteten över älven. Den 11 september 2008 träffades de fyra allianspartiledarna Fredrik Reinfeldt, Maud Olofsson, Jan Björklund och Göran Hägglund i Göteborg för att redogöra för kommande infrastruktursatsningar. Det har inte funnits några konkreta planer gällande byggstart, därför kom Göteborgspolitikerna med ett utspel om vägavgifter för att kunna påskynda bygget.Bra utreda betaltunnel (Gp.se)  Men, efter presskonferensen visade det sig att byggstart av Marieholmstunneln skulle ske redan 2010 efter en extra infrastruktursatsning från regeringen på 7,6 miljarder kronor. Beräknad byggkostnad är 3,5 miljarder SEK. Förutom Marieholmstunneln kommer även Riksväg 40 att byggas ut till motorväg, och hamnens kommunikationer kommer att förbättras. Maud Olofsson sade att "Göteborg har varit styvmoderligt behandlat och det är en hel del som måste göras.".


Dick Harrison

thumb| Dick Harrison vid Frösöstenen i Jämtland
thumb|Historieprofessorn Dick Harrison beskriver händelseförloppet under ett slag mellan danskar och gotlänningar utanför ringmuren i Visby, under Medeltidsveckan 2013.
Dick Walther Harrison, ursprungligen Harrysson, född 10 april 1966 i Huddinge församling i Stockholms län, är en svensk författare och professor i historia vid Lunds universitet sedan 2003.

Dick Harrison är en uppmärksammad populärhistoriker. Hans huvudområde är medeltiden och modern historia. Harrison skriver, förutom en stor produktion av böcker, medverkar han regelbundet i tidningarna Svenska Dagbladet och Populär Historia samt i P1-programmet Vetenskapsradion Historia, och har varit knuten till Nationalencyklopedin som expert och granskare av historiskt material från Nyare tiden.
Dick Harrison var huvudredaktör för Sveriges historia, ett standardverk i åtta band om Sveriges historia, som gavs ut av Norstedts förlag 2009–2013. Samtidigt gjorde TV4 en TV-serie med samma namn, där Harrison var vetenskaplig konsult och programledare tillsammans med Martin Timell. Serien bestod av 12 delar uppdelade på två säsonger våren 2010 och hösten 2011.

Harrison förekommer ofta i media, inte sällan i samband med dagsaktuella debatter. Han har vid flera tillfällen uttalat sig om monarkins roll i ljuset av medialiseringen av samhället.

Den 1 juli 2003 var Dick Harrison sommarvärd i programmet Sommar i P1.

Vårterminen 2003 fick Dick Harrison av Lunds universitets studentkårer motta Studenternas pedagogiska pris, med motiveringen att han "experimenterar med olika former av utlärande, exempelvis genom att klä sig i epokens klädedräkt, spela epokens musik och visa diabilder från historiska platser, inte enbart med underhållande syfte utan för att väcka studenternas intresse för historia och historiska problem".Historiska Institutionen i Lund, HILMA, Årgång 28, 2002/03, Nr 7, 2003 03 17

År 2004 vann han, tillsammans med Ellinor Persson, tv-frågesportprogrammet På spåret och andra gången de medverkade, år 2013, upprepade de bedriften.

Under hösten 2007 deltog han i en debatt på DN:s kultursidor om skuldfrågan rörande den transatlantiska slavhandeln.

Européerna levererade vapen i utbyte mot slavar..
DIGITAL PRENUMERATION
Läs DN gratis hela vägen fram till lucia!
Alla artiklar gratis fram till 13 december, sen för halva priset i ett helt år (endast 69 kr/mån). Efter kampanjperioden gäller ord. pris 149 kr/mån. Ingen bindningstid. Säg upp enkelt online.
Genom att klicka på "Godkänn köp" godkänner jag prenumerationsvillkoren och bekräftar att jag tagit del av Bonnier News personuppgiftspolicy. Dagens Nyheter är en del av Bonnier News AB, som ansvarar för kundrelationen samt för behandlingen av dina personuppgifter. Erbjudandet gäller endast nya prenumeranter.


Dick Harrison

Harrison förekommer ofta i media, inte sällan i samband med dagsaktuella debatter. Han har vid flera tillfällen uttalat sig om monarkins roll i ljuset av medialiseringen av samhället.

Den 1 juli 2003 var Dick Harrison sommarvärd i programmet Sommar i P1.

Vårterminen 2003 fick Dick Harrison av Lunds universitets studentkårer motta Studenternas pedagogiska pris, med motiveringen att han "experimenterar med olika former av utlärande, exempelvis genom att klä sig i epokens klädedräkt, spela epokens musik och visa diabilder från historiska platser, inte enbart med underhållande syfte utan för att väcka studenternas intresse för historia och historiska problem".Historiska Institutionen i Lund, HILMA, Årgång 28, 2002/03, Nr 7, 2003 03 17

År 2004 vann han, tillsammans med Ellinor Persson, tv-frågesportprogrammet På spåret och andra gången de medverkade, år 2013, upprepade de bedriften.

I massmedia har det uppmärksammats att Harrison i juni 2004 tilldelades en varning av Statens ansvarsnämnd för att ha begått tjänstefel genom att ha utnyttjat sin maktpositionDagens


Dick Harrison


Dick Harrison

Harrison förekommer ofta i media, inte sällan i samband med dagsaktuella debatter. Han har vid flera tillfällen uttalat sig om monarkins roll i ljuset av medialiseringen av samhället.

Den 1 juli 2003 var Dick Harrison sommarvärd i programmet Sommar i P1.

Vårterminen 2003 fick Dick Harrison av Lunds universitets studentkårer motta Studenternas pedagogiska pris, med motiveringen att han "experimenterar med olika former av utlärande, exempelvis genom att klä sig i epokens klädedräkt, spela epokens musik och visa diabilder från historiska platser, inte enbart med underhållande syfte utan för att väcka studenternas intresse för historia och historiska problem".Historiska Institutionen i Lund, HILMA, Årgång 28, 2002/03, Nr 7, 2003 03 17

År 2004 vann han, tillsammans med Ellinor Persson, tv-frågesportprogrammet På spåret och andra gången de medverkade, år 2013, upprepade de bedriften.

I massmedia har det uppmärksammats att Harrison i juni 2004 tilldelades en varning av Statens ansvarsnämnd för att ha begått tjänstefel genom att ha utnyttjat sin maktpositionDagens Nyheter, 2004-01-22, "Lundaprofessor anklagas för trakasserier". som doktorandhandledare, men frikändes från anklagelserna om trakasserier.Aftonbladet, 2005-01-22, "Jag kände mig utfryst och mobbad." Han ger själv sin syn på saken i förordet till boken Förrädaren, skökan och självmördaren från 2005.Lundagård, 2005-03-24


Thomas Ravelli

miniatyr|höger|350px|Thomas Ravelli (andra från höger) i Superstars i juli 2009.

Thomas Ravelli, född 13 augusti 1959 i Västervik, uppväxt i Vimmerby, är en svensk före detta fotbollsmålvakt som numera arbetar som föreläsare.

Ravelli inledde sin allsvenska karriär i Östers IF där han – tillsammans med tvillingbrodern Andreas – var med och vann SM-guld säsongerna 1980 och 1981. År 1989 värvades han till IFK Göteborg där det blev ytterligare sex SM-titlar (på sju år) innan han tog steget till USA för en säsong i Tampa Bay Mutiny.

Under nästan hela sin seniorkarriär var Ravelli förstemålvakt i det svenska landslaget (1981–1997) där han spelade ett EM- och två VM-slutspel med VM-bronset från 1994 som den största framgången.

Under VM 1994 fick Ravelli dessutom, efter flera år av tämligen ljum kritik, till sist sitt erkännande hos den breda allmänheten; detta främst genom sina två räddningar i straffsparksavgörandet i kvartsfinalen mot Rumänien. Den avgörande räddningen – på Miodrag Belodedicis straff – valdes inför Idrottsgalan år 2001 ut till Tidernas svenska idrottsögonblick.

Ravelli är som medlem nr 43 invald i Svensk fotbolls Hall of Fame.

Våren 1989 blev Ravelli proffs på heltid i IFK Göteborg, som köpte honom för  svenska kronor.Bara Blåvitt Podcast, Intervju 26 mars 2020. Han ersatte Erik Thorstvedt som förstemålvakt, och den allsvenska debuten i IFK Göteborg skedde 9 april 1989 mot Brage.  I allsvenskan spelade han totalt 416 matcher och vann sex SM-guld med Blåvitt. Ravellis sista tävlingsmatch med IFK Göteborg blev mot FC Bayern München i UEFA Champions League 10 december 1997.

Ravelli avslutade sin fotbollskarriär genom att fram till december 1998 spela i USA med Jan Eriksson i Tampa Bay Mutiny. Han gjorde dock en snabb comeback 1999, först med några matcher med Öster i Division 1 1999, och sedan som reserv i IFK Göteborg, då de hade problem på målvaktssidan

Ravelli avslutade sin fotbollskarriär genom att fram till december 1998 spela i USA med Jan Eriksson i Tampa Bay Mutiny. Han gjorde dock en snabb comeback 1999, först med några matcher med Öster i Division 1 1999, och sedan som reserv i IFK Göteborg, då de hade problem på målvaktssidan.

Titta han
är tillbaka
Jodå, han är tillbaka.
Thomas Ravelli.
Pinsamt, tyckte världens meste landslagsman.
Snålblåst och nollgradigt.
Men Ravelli trotsade vädret för att i går göra comeback i Öster.
Det blev ett pass med tvåmål och inläggs-träning, och efteråt hade den gamle stormålvakten lätt att hålla sig för skratt.
Om suget är tillbaka? Nja, jag vet inte, sa han försiktigt.
Inget klart med matcher
Öster är i akut behov av en målvakt sedan Claes Green blivit skadad.
Green missar de första matcherna av årets säsong och en naturlig ersättare saknas.
Jag har inte tagit något beslut om det blir några matcher för min del. Först vill jag känna mig för, meddelar Ravelli.
Två pass i dag och ytterligare ett imorgon, sen bestämmer han sig.
Uppståndelsen kring gårdagens Öster-träning var stor.
Journalister, radio- och tv-folk stod uppradade för att följa den oväntade comebacken.
Så här mycket uppståndelse har inte klubben fått sedan SM-guldet 1981, flinade tränaren Jan Lill-Damma Mattsson belåtet.
Och de andra killarna i laget gör en kanonträning. Det var länge sedan jag såg dem så här inspirerade.
Huvudpersonen själv var förvånad.
Pinsamt att så många kom. Själv tycker jag inte det är någon stor grej. Men kan jag ge Öster uppmärksamhet i media är jag bara glad.
Idag är det inomhusträning som gäller.
Tacksamt. Då kanske jag kan plocka ner några inlägg, skrattar Ravelli.
... och Olsen ska rädda Norrköping
En profil återvänder till allsvenskan.
Tor André Olsen är klar som ersättare för Eddie Gustafsson i IFK Norrköping.
Det känns tryggt, konstaterar tränaren Olle Nordin.
Under 1995/96 gjorde norrmannen 49 allsvenska matcher för Djurgården och blev stor publikfavorit.
Sedan dess har han spelat för moderklubben Mo.
Olsen är till en början bunden till Norrköping under en fyramånadersperiod, sedan hoppas ledningen att Gustafsson, opererad för diskbråck, ska vara tillbaka.
Norrköping har också gjort klart med Jan Jansson, sjufaldig A-landslagsman, som nyligen fick sparken från engelska division I-laget Port Vale.
En spelare med skinn på näsan. Precis vad vi behöver, säger Nordin belåtet.
Tipsa Aftonbladets nyhetsredaktion: ettan@aftonbladet.se
telefon: 08-725 2000
fax: 08-600 01 77


Thomas Ravelli


Thomas Ravelli

Våren 1989 blev Ravelli proffs på heltid i IFK Göteborg, som köpte honom för  svenska kronor.Bara Blåvitt Podcast, Intervju 26 mars 2020. Han ersatte Erik Thorstvedt som förstemålvakt, och den allsvenska debuten i IFK Göteborg skedde 9 april 1989 mot Brage.  I allsvenskan spelade han totalt 416 matcher och vann sex SM-guld med Blåvitt. Ravellis sista tävlingsmatch med IFK Göteborg blev mot FC Bayern München i UEFA Champions League 10 december 1997.


Romani

Romani (svenskt uttal  eller romani i Svensk ordbok (SO). Svenska Akademien.) eller romani chib , ibland även romska (romani: řomani čhib, řomanes, med mera), är ett indoariskt språk som talas av romer. Som indoariskt språk har romani tillsammans med bland annat hindi, urdu, bengali och marathi sitt ursprung i det fornindoariska språket, vars mest kända varieteter är vediska och sanskrit. Det är det enda indoariska språket som huvudsakligen talas i Europa, men det har även talare i utvandrarpopulationer i Nord- och Sydamerika och i Australien.

Romani är ett av Sveriges officiella minoritetsspråk och har talats i Sverige sedan 1500-talet. Romani talas över hela världen och har många olika dialekter som inte alla är ömsesidigt begripliga. Antalet talare är svårt att uppskatta, men enligt romaniforskaren Yaron Matras vid Manchesters universitet kunde antalet år 2002 konservativt uppskattas till 3,5 miljoner i Europa och 500 000 i resten av världen, men det faktiska antalet talare kan vara mycket högre än så.

Romani har historiskt varit ett i första hand muntligt språk. Sedan början av 1900-talet har man dock utvecklat flera skriftformer, baserat på latinska eller kyrilliska alfabet. Därefter har det utvecklats en litteratur på romani i olika länder.

Flera barnböcker finns översatta från svenska, bland annat böckerna om Katitzi skrivna av den svenska författarinnan Katarina Taikon som själv var rom, och i bland annat Sverige finns en relativt livaktig utgivning på romani. Den första viktigare författaren på romani var den i Sovjetunionen boende Alexander Germano (pseudonym för Aleksandr Vjatjeslavovitj Germano, 1893–1955).

|
|
Alexander Germano's father was Czech and his mother was a Moravian Romani woman. ["Czech-Roma"] The son later attached the Romani ending -o to his father's family name German which was probably the Russian
form of Herman or the Czech Heřman. Thus, under the pseudonym Germano, he
became whom one could call, the first Roma author the world has known of
so far (1).
Alexander's parents moved to Russia during the second half of the nineteenth century. Mr. German was a worker installing water mains. Soon after the birth of his son Alexander (Sasha), he died of pneumonia; he had
caught a cold during the construction of a water main in Orel. The family now
depended on the mother and Sasha's two older sisters to support the family.
Despite financial difficulties, the women managed to assure Sasha's
education. After a three-year primary school (prikhodskoye uchilishche) he
entered a four-year junior secondary school (gorodskoye uchilishche) and from
there he went to the commercial high school in the city of Svyatoshchino near
Kiev. In 1915, he successfully completed his commercial studies.
In school, Sasha had already begun to write down various
observations and thoughts. He wrote in Russian because at home he heard his
mother's mother tongue,
Moravian Romani, only rarely. His mother was accustomed
to speaking Czech with his Czech father and later, after their arrival in
Russia, the whole family gradually came to speak Russian. Thus, Russian was
Sasha's first language.
In 1915, Alexander Germano's first essay,
"Cherv' gryzyot" ("The Worm gnaws"), appeared in the anthology "Orlovtsy – zhertvam voyny" ("Citizens of Orel – To the victims of war").
From 1919 to 1921, Alexander Germano served in the Red Army. There he worked as
a cultural educator. In 1921, he was demobilised and, from then on, devoted his
life to culture and literature.
In the city of Orel where he lived, he worked as an editor of a
local newspaper; wrote feuilletons, sketches and essays; organised literary
evenings; collected materials for the newly established Turgenev museum (2), and directed a local theatre
studio.
In 1921, he staged his first play,
"In Some Kind of Institution" ("V nekoem uchrezhdyenyi"), in the city theatre
of Orel. The play had a run of three hundred performances and appeared in two
publications.
In 1926, Alexander Germano moved to Moscow, where began the
longest and most important phase of his life – most important not only for him
but also for Roma culture and literature, and for Roma in general. Germano
writes in his autobiography:
The majority of Roma in Russia travelled at that time and the leaders
of the Soviet State – who were basically the heads of the Communist party –
wanted to settle the Gypsies. Finally the governments of many other countries
had the same aim. Unlike Western countries, in its early days (roughly until
the end of the thirties), the Soviet regime used the languages and culture of
small ethnic groups as a means toward their politico-social integration. Among
more than two hundred Soviet ethnic groups on the territory of the Soviet
Union, there were large numbers of small ethnocultural groups which had no
written literature or even a system of spelling their language. Among them were
the Roma. Alexander Germano was not brought up as a Rom, but he was a Rom on
his mother's side and his romanipe was resurrected by
the prestige of the official task that stood before him: to create spelling for
transcribing Romani, to write out the grammar of the Roma language, and to
develop Roma culture and literature.
He do not know all that he learned from his mother about
romipen ("Romhood"). But even if he had been brought up as a
Rom, the language and culture of the Moravian Roma was different from the
dialects and customs of Roma he met in Russia. Later Germano incorporated his
knowledge of the differences in languages and culture of various Roma groups
into his prose works. He did it very naturally and unobtrusively. When Roma
from different sub-ethnic groups met, they were accustomed to speaking at
length about the differences in their dialects. It was actually such a
conversation that Germano introduces into his story
"Miriklja" ("Beads", 1960). A natural conversation about
the Roma language takes place in a pub between Russian
"Romychoristers" (great city musicians): Maštak, the hero of
the story, and Feduk, a member of a Bessarabian clan of
"travelers and horse-thieves."
Germano developed a deep knowledge of Romipen
both by living among Roma and from literature. Much had been written about
Gypsies, but articles, scholarly papers, and language studies were scattered
among various periodicals and collections, and many of them had fallen into
oblivion long ago. Alexander Germano devoted three years to searching through
libraries and archives for what had been published about Gypsies in Russia and
where to find it. The outcome of his work was the
"Bibliography of Gypsies; Inventory of Books and
Papers from 1780 to 1930" ("Bibliografia o tsiganakh, ukazatel knig i statei
s 1780 po 1930"). The bibliography with a foreword by Prof. M. Sergiyevskiy
was published by the
Centrizda publishing house in
1930.
At that time, Germano divided his life between residing in libraries
and archives and living in travelling camps of Roma, where he wrote down their
folklore and learned their dialect.
"I spent a whole week in
camps. I learned the Gypsy language and so I began freely and naturally to
write verses and prose in the Gypsy language (3)
.""I got to know every aspect
of the life and feelings of travelling Gypsies," writes Germano in his
autobiography.
The first Germano literary work written in Romani, the story
"Ruvoro" ("Wolf Cub"), appeared in the first issue of
the Roma magazine
"Romany zoria" ("Romani Dawn") in the autumn of 1926. Alexander
Germano was the editor of the magazine.
At that time, Germano was accepted as a member of the Union of
Proletarian Writers,
"Kuznitsa" ("Smithy"), and, at the same time, he founded
the Roma literary group
"Romengiro lav" ("Word of Roma"). The author wrote verses and
stories in Romani, but he continued to write in Russian. The theme of his
Russian language works became almost exclusively Roma. His essay
"Gypsies" ("Tsiganye"), published in the collection
"Nasha Zhizenye" (1931) was highly praised by
Maxim Gorky.
Notable literary works in Russian dedicated to Roma are:
"Gypsies in Fiction from Dyerzhavin to Blok" ("Tsiganye v khudozhestvennoy lityerature ot
Dyerzhavina do Bloka"),
"Outline of the Gypsy Language" ("Osnovy tsiganskogo yazika"),
"Brief History of Soviet Gypsies" (in
collaboration with Rom-Lebedyev, Kratkaya istoriya sovietskikh tsigan) and
others.
At the end of the 1920's and beginning of the 1930's, Germano's
books in Romani were published one after another.
"Nevo dživiben" ("New Life", Centrizdat 1929),
"Les kharde ruvesa i vavre rospchenybena" ("They Called Him a Wolf and other stories",
GICHL 1933),
"Ganka Čamba i vavre rospchenybena" ("Ganka Tchamba and other stories", Goslitizdat
1935).
Germano's poetry written in Romani also appeared in several
independent collections:
"Lole jaga" ("Red Fire", GICHL 1934),
"Jav pre strega" ("Be on Guard", Molodaya Gvardya 1934),
"Gilja" (Songs, Goslitizdat 1935),
"Rospchenybena dre gilja" (
"Stories in Verse", Goslitizdat 1937),
"Neve Gilja" ("New Songs", Goslitizdat 1938).
In 1939, Alexander Germano translated into Romani Pushkin's works
"Skupy ritsar", ("The Stingy Knight") and
"Mozart i Salieri" ("Mozart and Salieri").
Apart from literary works, Germano also dedicated himself to
editing. He collaborated on the editing of all the works published in the
Roma language by various publishing houses.
Alexander Germano was highly influential in the founding of the
first professional Roma theatre in the world, the theatre
"Romen". The theatre had its premiere on
December 21, 1931, with the presentation of the play
"Džiiben pre roty" ("Life on wheels"). The author was Alexander
Germano. We learn from a review printed in the daily newspaper
"Pravda" that the play was met with great
enthusiasm from the audience. The play had a run of 1200 performances.
Alexander Germano had incredible energy. Apart from his literary and
editorial work, he organised reading and writing courses for illiterate Roma
and collaborated in the founding of Roma
"artyels" ("craft cooperatives"). During the Second World
War he fought actively as a member of the anti-aircraft defense in battles for
Moscow; later he joined groups of artists who organised cultural events for the
army and for soldiers in hospitals.
After a serious illness, Alexander Germano died on April 22, 1955.
(Factual information is drawn from the postscript to the book
"Povyesti i rasskazy", Moscow 1960. The author
of the postscript is B. Turganov.)
There are authors whose names appear in surveys of world literature
and who are known worldwide to the cultured public. (This certainly does not
mean that every cultured person would be able to relate the story of even one
of Shakespeare's dramas – even if he said that Shakespeare was the greatest
playwright of all time.) Without our denigrating the creative merit of
"world" authors which is rooted in astonishment over their
formal innovations, in their ability to grasp and express humanitarian worth,
in their storytelling abilities, in their humour, etc. – it is necessary to
admit the fact that they were born in a "great nation"
and wrote in some of the major languages of the time contributes to their
generally recognised "greatness".
Beside world-famous authors, there are writers whose names and works
are limited to a "national" literary circle. Every Czech
knows Božena Němcová. Many have read – or had to read in school – excerpts from
"Babička" or have seen the film version, but
how many of the relatively cultured English, Germans, French or Russians know
that such a Czech writer as Němcová existed?
For a number of reasons, representatives of Roma literature have
an even harder time to achieve recognition of their works than writers of any
other "small" nation.
Roma first proclaimed that they were a "nation" in the
year 2000, at the Fifth International Congress of the
IRU (Internacionalno Romani Unia [Emancipatory activities on an international level]) in
Prague. The declaration is in itself enormously important. Nevertheless, the
path to its fulfillment is not simple even if unprecedented communication
possibilities and philosophical-political and socio-cultural principles of the
globalised world with its goals of multiculturalism and humanisation can
contribute to the realisation of a non-traditional form of "a nation without
territory". Roma live the whole world over and boundaries of the internal
communities that constitute the entire society of Roma (Sinti, Kale, Manush, etc. [Roma – Sub Ethnic Groups / Index of appellations]) overlap the borders of the states and lands of
the "majority". Each community – group – speaks its own
dialect, which more or less differs from the dialects of the others. If Russian
Roma-Kalderaš Roman Demeter writes in
Kalderaš, the Kalderaš of Sweden,
Argentina or the Balkans will understand him better than German
Sinti or French Manush. But even
here there is a barrier: Roman Demeter published his collection of
Kalderaš folklore in Cyrillic. And this is
understandably foreign to Argentine Kalderaš. The
comprehension of literary works written in one of the
"national"Romani dialects is thus aggravated by the
spelling of the generally dominant orthography of the land in which the writer
lives. That means, for example, that Romani-Lovara in
the USA would be able to understand poems by the Lovari
poet Choli Dároczi of Hungary if they were read to them – but undoubtedly the
form in which they were written, influenced by Hungarian spelling, would be
difficult for them to read. The Worldwide Emancipation Movement of Roma bears
the need to solve the language problem and a great number of institutions and
individuals are working on it. Among others, the Roma press spontaneously
contributes to the mutual understanding of various dialects, and the number of
works of Roma literature is growing. Anyone who wants to read and understand
gets used to linguistic and orthographic differences of "foreign
works".
The official position of a society's "majority"
toward Roma very strongly influences the creation of Roma literature. For
example, the assimilatory policy of various lands has prevented the publication
of written Romani words. Some potential authors have not expressed themselves
at all in writing – or have written in the "foreign"
language of the "majority". (One example is the outstanding
poet Dezider Banga of Slovakia who published several Slovak collections, but
began to write in Romani only after 1990.) Publishing in Romani was difficult
not only in assimilatory states (mostly communist), but also in places where
official institutions in no way actually suppressed Roma culture. Here there
were other barriers: the market, money. What would the well-known publisher
Flammarion have done with the novel
"Les Usitory" ("The Fates") by the outstanding Roma (Kalderaš) writer from France, Matéo Maximoff, if he had
written it in Romani?
And so a long list of Roma writers have written in the language
of the "majority", not because they would have been unable
to publish in their mother tongue, but because it has basically been easier for
them to present their work to the public through the official language of the
country in which they have lived.
And then there are Roma writers who no longer master their
original ethnic tongue or come from traditionally assimilated groups. An
example is the novel of the Hungarian Rom, Menyhert Lakatosz, which, in the
German translation, for example, bears the title
"Bitterer Rauch" ("Bitter Smoke").
National literature generally implies one aspect. It belongs to the
"pillars" of national identity, national pride. A
"pillar" naturally does not go up by itself – someone must
put it up. School constructs the foundations of the pillars. Finally someone
builds the pillars, decorates them and presents them before the eyes of
state institutions, associations, etc. And so probably all Czechs are
consciously or subconsciously proud of Karel Hynek Mácha. Young lovers from
Prague and nearby put flowers at his monument on Petřín hill. But which of
them, inculcated with "their pride, Mácha", ever read
Mácha's poem,
"May", in its entirety? For the building of
identity, the poem certainly has great symbolic importance even if many do not
know its factual contents at all.
The function of Roma literature as "pillars" of
national identity has been insufficiently realised. It is mainly because the
space for builders of the "pillars" is enormously limited.
Whenever has a Rom had the opportunity to learn in school about Alexander
Germano of the former Soviet Union,
Matéo Maximoff
of France, Katarina Taikon
of Sweden [
Rosa Taikon
], Dezider Banga of Slovakia, Luminiça Cioba of Romania, Tera Fabiánová
of the Czech Republic, and so many others? The construction by the school of
"cultural pillars" as a support for national Roma identity
and pride still lies in the future.
How can we evaluate Alexander Germano, when we consider all the
aforementioned aspects that occur to us in relation to Roma literature? (And
if we operate with the term
"Roma literature", we are then forced to use
another term,
"national literature", whether we like it or
not).
Alexander Germano was one of the first and
"oldest" Roma authors – if we don't count the legendary
poet Giňa Raňičić (died 1890) from Serbia.
Is he really a "Roma writer" if he is a Rom
only on his mother's side while his father was of Czech origin? Is he a
"Roma" writer if his first language was Russian and he
learned Romani only as an adult?
When we write about the decade of the flowering of Roma culture in
the Soviet Union - from the end of the 1920's to the end of the 1930's –
then Alexander Germano is put in first place as a Roma (Gypsy) writer and
cultural figure. He says about himself (viz. quotation above by B. Tuganov)
that he mastered Romani perfectly and that he did not have the slightest
difficulty in writing verses and stories in Romani.
There have been other authors who have written in their
"second" language and never in the
"first" they automatically learned at home. We do not have
to look far: among them was the famous "Czech" writer Božena
Němcová. She wrote in her second language, Czech, rather than her first
language, German, for patriotic reasons. On the other hand, other authors have
chosen a "second" language because it had wider reception in
the world than their own mother tongue. Among these are a number of Indian
authors writing in English, such as Mulk Radj Anand and Balvant Gargi.
How can we evaluate Germano's Romani literary expression from the
linguistic point of view? So far we have not come across any other evaluations
of his works. If we may make our own judgment, we would say that the author
expresses himself easily, spontaneously and creatively in Romani. Our
assessment does have its limitations: The author writes in the language of the
so-called "Russian Roma" while our own dialect is that of
the so-called Slovak (Servika) Roma. Nevertheless, thanks
to numerous contacts with Roma of various groups and thanks to the reading of
accessible Roma literature, we have not found Germano's language especially
difficult to understand and assess.
An insufficiency of sources prevents us from making the most
thorough assessment of Germano's works. We have obtained only three of his
publications. Two of them are written in Romani, one in Russian. One of the
Romani publications is literary, the other political. Germano's stories are
translated from Romani in the Russian publication. We will treat each of them
later. First, we would like to discuss briefly the entire
"profile" of Alexander Germano in the context of the
historical period in which he worked and wrote. Soviet ethnic politics in the
above-mentioned decade (from the end of the 1920's to the end of the
1930's) was first evaluated quite uncritically as an unprecedented example of
a human approach to a small, previously suppressed and backward
"ethnic group" (Russian:
"narodnost"). Lenin's slogan
"korenyizatsiya" (to go to the roots) meant supporting the
development of "small" languages and culture. Languages
which had never been written before became "literary";
systems of spelling were formulated; textbooks were written in them, and
literature was published in them. Understandably, all of this activity was
administered by the state and it was subject to the political and ideological
aims of the totalitarian Soviet regime.
Political ideology even penetrated artistic works. It is difficult
to say to what extent writers themselves identified with it. For many, the
Soviet system undoubtedly meant "hope for a just new order".
It is little wonder that leaders of those small ethnic groups whose culture and
language were supported both in words and in practice were quite frankly
devoted to the Soviet regime. One of the small ethnic groups was the
"Gypsies". Roma (Kalderaš)
historian and ethnologist Nadyezhda Demeterova writes in her publication
"Istoriya tsygan" (2000):
Only Nadyezhda Demeterova evaluates this era very critically –
perhaps even too much so – but her "novy vzglyad"
("new look"), the subtitle of the book, is probably a
reaction to the "Soviet-type" lack of criticism.
Alexander Germano also wrote a book of political propaganda:
"Džana neve Roma" ("New Roma are coming"). It was published in
1933 (Profizdat, Moscow) and deals with the system of Gypsy collective farms
and
"artyels" ("craft cooperatives"). A brief introduction to
the chapter
"Dre kralitska berša" ("From the time of Czarism"),
"Nacyonal'no pučibe angil Oktjabrsko
revoljucyja" ("Question of ethnic groups before the October
Revolution") and
"Syr dživinde Roma dre phurane berša" ("How Roma lived in old times") indicate that
here we come across stereotypical phrases of that time. For example:
"(…) Kralitko Rossija sas
bare staribnasa vaš tykne nacionaľnostenge (…)" ("Czarist Russia was a
prison for small ethnic groups."). Or
"Vaš amenge – činďa o
Lenino – uchtylla akana adaja kuľturno revoljucyja vaš odova, soby te javas
pherdes socyjalističeskone stronasa." ("For us – wrote Lenin – a
new cultural revolution has now started so that we may become a completely
socialistic land.") The informational value of Germano's pamphlets lies
in our learning about the socio-economic politics of the Soviet state
concerning the Roma. This consists of founding Gypsy collective farms and craft
cooperatives, which understandably presumed the settling of Roma on
state-allocated land. Germano makes an exact listing of resolutions in
historical order, on the basis of which the collective farms were established.
On October 1, 1926, the first law about cooperation with Gypsies who wanted to
settle was passed. On February 20, 1928, a second document about
"allocation of land to
Gypsies who wish to change over to a settled and industrious way of
life
" ("Te des romenge phuv, save
piridžjana ko butitko ekheštetytko džiiben." ) was passed. Apart from
land, the Roma received money to begin farming. Naturally, the land the Roma
were given was often in completely unknown areas. In a long story called, in
the Russian translation,
"V putyi" ("On the road", 1933, in the book "Povyesti i
rasskazy", 1960) Germano describes a train journey of several days beyond the
Urals, where a Roma community from near Moscow was assigned collective farm
land. According to Nadyezhda Demeterova, in 1938 there were 52 working Gypsy
collective farms. The author says that Gypsy collectives made up 2-5% of the
entire Roma population and that that form of farming could not have had an
influence on the overall life of the Gypsies.
It is understandable that Germano views collective farms, at the
time that experiments with them had begun, differently from N. Demeterova with
her distance of seventy-years. The Roma ethnologist, for example, states that
the
"system of collective farms
is in complete contradiction to the Gypsy mentality. The absolute majority of
travelers could not connect to farm work; they lacked the necessary work
habits. It would be naive to imagine that Gypsies accepted the idea of
collective and badly paid work with enthusiasm.". On the contrary,
Germano highlights the enthusiasm of the Gypsies on the collectives and in
craft cooperatives in various parts of his pamphlet.
Demeterova may not be completely right. The fact is that Roma avoid
but'i ("hard physical labour") if they
are from castes whose professional dharma (traditional
and
"caste" ideology of sanctified professions) is not
but'i but rather music or trade. They distance
themselves from physical labour not because they are "lazy"
but because but'i belongs to the dharma of other castes (cauldron makers, blacksmiths, basket
makers, trough makers, masons, day laborers – Romani: but'akere.) And since they do not identify with these
groups, they do not identify with discharging their professions. On the other
hand, but'akere Roma – Roma craftsmen – placed great value on physical labour.
(This is proved, for example, by posters of the "model
worker" or "member of the brigade of the socialist work
brigade", which still decorate the walls of many Roma households in
the Czech Republic. Many of these Roma would be happy to work if only they
could get a job.)
If Germano writes about various zealous Roma workers – mainly
women – we needn't doubt him, even if we have had bad experience with the
veracity of communistic rhetoric. Germano's propagandist political pamphlet of
1933,
"Džana nevve roma" pays tribute to communist
ideology and is full of clichés, but it would be worth analysing it at least
linguistically. The author must have struggled with the creation of new words
which didn’t exist in Romani until then, and some (not all!) of his neologisms
are so successful that they could still be used today. Loyalty can be felt even
in the literary works of Alexander Germano – although to a basically lesser
degree than in the political pamphlet
"Džana nevve roma". (Incidentally, very few of
the great non-Roma artists of the time were unloyal!) Germano is enough of
an artist; he is honest enough and he knows enough about life that his story
and dramatic expression take precedence over his loyalty. Germano's communist
convictions are expressed, for example, in his look at "Gypsy
kulaks" - rich Roma either from a group of horse traders or cauldron
makers.
N. Demeterova – herself from a rich Kalderaš
family – considers "wealth of Roma" something natural,
traditional. She writes:
Travelling Roma – some individuals and some groups – were rich. Since
they moved from place to place, they could not invest in real estate. Their
property had to be easy to carry and, at the same time, have value. They
invested their wealth in gold and silver jewellery and coins. N. Demeterova
writes that the Soviet State advanced against "Gypsy kulaks"
not so it could prevent them from exploiting other Roma, but so that it could
seize their not negligible wealth. Proofs of how a number of
"robbed" Roma disappeared without a trace began to be
discovered many, many years after the Second World War.
If, at the beginning of the thirties, Alexander Germano looks at
"Gypsy kulaks" differently from Nadyezhda Demeterova seventy
years later, it is not only for ideological reasons or because of differing
measures of awareness of their times. I imagine that Alexander Germano's
inclusion (or rather, non-inclusion) in Roma society played a large role. His
mother was a Romni; his father Czech and a worker, and they moved to Russia.
Although Germano was half Rom, he was in no way bound to any Roma community.
After the premature death of his father, his family was financially very badly
off. Despite that, the son, Sasha, finished high school. From this, the values
of the milieu from which he came are apparent. Thus, Germano could not
personally empathise with Roma who valued wealth and got rich. And so it was
easy for him to be ideologically contemptuous of "Gypsy
kulaks".
He personifies in the figure of Maštak his (kindred) non-inclusion
in communities of Roma. Maštak appears in several stories. In the outstanding
work
"Miriklja" ("Beads" 1928) (5), he is a Rom discharged
from the Red Army. He wanders around the country and happens upon a travelling
camp of horse thieves.
The camp is ruled like a dictatorship by the boorish Gazun. Gazun
receives Maštak - as traditional Roma hospitality dictates – but he is
suspicious of him because Maštak is from another Roma community and also
because he has been recruited into the Gadžo army.
Nevertheless the uniform makes Maštak at least a somewhat equal partner to
Gazun. Maštak is a Rom, but because he is modern and
"different", he will forget traditional etiquette from time
to time and so, for example, without any ulterior motive, he jokes with Gazun's
daughter Tusa, who is promised to someone else. Thus the relationships among
the actors in the story becomes complicated and the reader is in suspense as he
reads what is going to happen next. The tension rises when Maštak promises Tusa
that he will buy her a string of beads. The word
"beads" has a mysterious impact on Gazun. From the
time Maštak utters it, Gazun keeps asking what he knows about some beads – and
he contemplates making his suspicious guest leave the camp. He even considers
killing him. Meanwhile, a battle is approaching. Battles between the Whites and
the Reds have still not stopped and somewhere there is always a bloody
conflict. Maštak, who has been to war and has had experience with it, urges
Gazun to move the camp as soon as possible. Gazun is very aware of the danger,
but he postpones his departure. He is even more suspicious of and hostile
toward Maštak: Does Maštak perhaps have an ulterior motive by trying to
persuade him to move the camp? Heavy gunfire is approaching. Maštak runs and
hides. At the last moment he manages to leave the camp, which is hit by a bomb
immediately afterwards. When he returns after the battle, he finds everyone
dead, torn apart by the explosion. The explosion has dug a giant crater in the
earth, and there Maštak catches sight of an overturned vessel with scattered
gold jewelry and coins and
"miriklja" This is the buried treasure for which
Gazun did not leave the camp and so he brought destruction upon himself and all
his people.
Although this story was originally written in Romani, we,
unfortunately, obtained only the Russian translation. And so we can assess only
its contents and the style carried over to another language. The plot is
gripping. The writing is very vivid and effective with dialogue and brief but
fitting descriptions. The author's insertion of some traditional customs adds
atmosphere to the story.
He describes, for example, the old woman of a clan exorcising
misfortune: She takes ashes out of the fire into her fist and, blowing them,
pronounces: "Misfortune, go to someone else's head." (It is a pity that the
translator did not quote the Roma exorcism in Romani, as he did for some of
the songs he quoted. Ethnographic descriptions of songs don't "stick
out", but become an organic component of the story.) Immeasurably
interesting in this collection is the story
"Surkica" (written in 1946). The author (this
time speaking in the first person) brings Roma literature to the Roma
family of an old man, Jon Murzej. Murzej is grieving for his son. Before the
war, he was a member of a collective farm; then he was inducted into the Red
Army. The war ended, but the son had not yet returned. Old Murzej's head is too
full of worries for him to be interested in Roma literature. But a thin, old,
black woman comes and begins to read Romani fluently. Her not-quite-Romani
accent dismays the narrator. It turns out that old Surkica is a
romani judica (a "Roma-Jewess").
During a pogrom against the Jews in 1905, her whole family was murdered and
only she escaped. She was taken in by Gypsies; Murzej married her. She joined a
Roma community; Romani became her second mother tongue... The story is based
on a real event (6). It is related soberly, factually, nearly
journalistically – and human destiny unadorned with superfluous commentaries
appears here in the full strength of its uniqueness.
The title of another of Germano's books,
"Rospchenybena dre gilja" ("Stories in song/in verse"), testifies to its
character. It is written in Romani. The author tells stories in the form of
rhythmic prose divided into non-rhyming verses. It is inspired by Russian folk
epic poetry. As in the best stories in the collection
"Pověsti i rasskazy", here, too, Germano
demonstrates his gift for telling an exciting story and unobtrusively
introducing an effective visual and acoustic atmosphere which give credibility
to the plot and increases its dramatic effect.
We will briefly summarise the plot of the story
"Feldytko bida" ("The Pain of Travelling") and then we will
conclude with excerpts from his poems in an English translation and a facsimile
of the Romani original.
Travelling horse trader Galun (interesting analogy with the name
Gazun in the story
"Miriklja". The bearers of these similar names
even have similar characters.) returns with his young wife and two young sons
from an annual town fair to his distant camp. Business had been good but he
drank up most of the money he earned and did not recover from his drunkenness
on the return trip in his old wagon. At night they meet some strangers, Roma
fleeing on horses. They are horse thieves who are being pursued by furious
villagers. The thieves manage to escape, but Galun's family find themselves in
mortal danger: if the villagers find them, they will pour out their fury on
them – for Gadže, all Gypsies are alike. Galun hurries
into the muddy woods with his horse and wagon. They are hidden, but the young
son at his mother's breast cries and can't be comforted. He could betray the
family. Galun, mad with fear, gags the child – and thereby strangles him.
If we conclude with a brief assessment of the importance of
Alexander Germano, we can say that he is one of the first Roma writers ever.
At the same time he was a leading cultural, pedagogical and educational figure
at a time when the Soviet Union promoted the linguistic and cultural
development of small ethnic groups. Germano's literary and linguistic talent
prevailed over his Soviet loyalty, to which the present times are allergic. The
artistic value of some of Germano's stories and poems extends beyond his time
and the borders of "Roma national literature" and would
most definitely deserve world recognition.


Romani

Romani har historiskt varit ett i första hand muntligt språk. Sedan början av 1900-talet har man dock utvecklat flera skriftformer, baserat på latinska eller kyrilliska alfabet. Därefter har det utvecklats en litteratur på romani i olika länder. Internationellt gjordes tidigare försök att etablera en gemensam standard för de olika romska skriftspråk, bland annat utifrån kelderash och arli. Numera har man generellt övergett den ambitionen, för att istället sträva mot lösningar som ger möjlighet till lokala skillnader inom de olika varieteterna/dialekterna.


Romani


Mattias Flink

Mattias Flink, född 8 mars 1970 i Falun, är en svensk massmördare. Under alkoholrus dödade han sju personer och skadade tre i Falun under natten mot lördagen den 11 juni 1994. Flink dömdes i februari 1995 till livstids fängelse för morden. I juli 2010 tidsbestämdes straffet till 32 år, vilket överklagades till Göta hovrätt som i december 2010 justerade strafftiden till 36 år. Riksåklagaren överklagade, liksom Flink själv, hovrättsdomen och Högsta domstolen meddelade prövningstillstånd. Den 20 december 2011 beslutade Högsta domstolen att livstidsstraffet skulle tidsbestämmas till 30 år, vilket medförde att Flink kunde friges 2014 enligt principen om 2/3 strafftid. Den 11 juni 2014, på dagen 20 år efter morden, blev han villkorligt frigiven.

Den 12 september 1994 inleddes rättegången i Stockholms tingsrätts säkerhetssal.

Riksåklagaren, liksom Flink själv, överklagade beslutet till HD som behandlade frågan den 21 november 2011.

Nu avgörs hur länge Mattias Flink ska sitta
Detta är en låst artikel
Registrera dig för Mitt DJ Premiumkonto och få tillgång direkt till introduktionspriset 69 kr/mån inkl. moms.
69 kr/mån
Skaffa Mitt DJ Premium och få fri tillgång till all vår nyhetsrapportering samt bakomliggande domar och dokument som ligger till grund för alla artiklar och reportage. Prenumerationen är tillsvidare och du kan när som helst avsluta den. Fyll i dina uppgifter i fältet nedan för att komma vidare till nästa steg.
Om du redan är medlem är det bara att du loggar in på ditt konto för att få tillgång till artikeln. Fyll i dina inloggningsuppgifter i fälten nedan.


Mattias Flink

Den 12 september 1994 inleddes rättegången i Stockholms tingsrätts säkerhetssal. I tingsrätten förnekade inte Flink åklagarens gärningspåstående. Den avgörande frågan under den rättsliga prövningen blev istället om Flink, som enligt expertisen befunnit sig i ett tillfälligt rusutlöst tillstånd av psykotisk karaktär den aktuella kvällen, skulle kunna få fängelse som påföljd. Den 27 september dömde Falu tingsrätt Flink till 14 års fängelse för sju mord och tre mordförsök. Den 25 november skärpte Svea hovrätt domen till livstids fängelse. Flink begärde och beviljades prövning och sista ordet blev sagt i Högsta domstolens dom den 13 februari 1995. Domstolen dömde med hänsyn till brottets grova art Flink till livstids fängelse.


Mattias Flink

Den 12 september 1994 inleddes rättegången i Stockholms tingsrätts säkerhetssal. I tingsrätten förnekade inte Flink åklagarens gärningspåstående. Den avgörande frågan under den rättsliga prövningen blev istället om Flink, som enligt expertisen befunnit sig i ett tillfälligt rusutlöst tillstånd av psykotisk karaktär den aktuella kvällen, skulle kunna få fängelse som påföljd. Den 27 september dömde Falu tingsrätt Flink till 14 års fängelse för sju mord och tre mordförsök. Den 25 november skärpte Svea hovrätt domen till livstids fängelse. Flink begärde och beviljades prövning och sista ordet blev sagt i Högsta domstolens dom den 13 februari 1995. Domstolen dömde med hänsyn till brottets grova art Flink till livstids fängelse.

Domen mot Flink innebar att synen på alkoholrelaterade brott ändrades i Sverige. Nu kunde även den som blir psykiskt störd av alkohol få fängelse.

Den 3 september 2008 avslog Örebro tingsrätt Mattias Flinks begäran om att få sitt straff tidsbestämt till 24 år. Detta skulle ha inneburit att han skulle ha släppts 2010 med dagens regler. Men Örebro tingsrätt ansåg omständigheterna i Flinks fall som "exceptionellt försvårande". Ett tidsbestämt fängelsestraff måste "vida överstiga 24 år", ansåg tingsrätten.


Mattias Flink

Den 12 september 1994 inleddes rättegången i Stockholms tingsrätts säkerhetssal. I tingsrätten förnekade inte Flink åklagarens gärningspåstående. Den avgörande frågan under den rättsliga prövningen blev istället om Flink, som enligt expertisen befunnit sig i ett tillfälligt rusutlöst tillstånd av psykotisk karaktär den aktuella kvällen, skulle kunna få fängelse som påföljd. Den 27 september dömde Falu tingsrätt Flink till 14 års fängelse för sju mord och tre mordförsök. Den 25 november skärpte Svea hovrätt domen till livstids fängelse. Flink begärde och beviljades prövning och sista ordet blev sagt i Högsta domstolens dom den 13 februari 1995. Domstolen dömde med hänsyn till brottets grova art Flink till livstids fängelse.

Domen mot Flink innebar att synen på alkoholrelaterade brott ändrades i Sverige. Nu kunde även den som blir psykiskt störd av alkohol få fängelse.

Den 3 september 2008 avslog Örebro tingsrätt Mattias Flinks begäran om att få sitt straff tidsbestämt till 24 år. Detta skulle ha inneburit att han skulle ha släppts 2010 med dagens regler. Men Örebro tingsrätt ansåg omständigheterna i Flinks fall som "exceptionellt försvårande". Ett tidsbestämt fängelsestraff måste "vida överstiga 24 år", ansåg tingsrätten. Mattias Flink överklagade beslutet till Göta hovrätt, som dock avslog överklagan den 27 oktober 2008. Den 25 november 2008 avslog även Högsta domstolen Flinks begäran och den 13 oktober 2009 beslutade Högsta domstolen att inte bevilja honom resning med motiveringen att Flink inte framlagt någon ny omständighet som är skäl för att få sin sak prövad på nytt. Flink själv uttalade sig i TV4 nyhetsmorgon 2009, där han menar att det finns prejudikat på hur lång en strafftid max kan vara.

I juni 2010 ansökte Flink åter om att få sitt livstidsstraff tidsbestämt, och HD beviljade prövningstillstånd. Örebro tingsrätt fastställde det tidsbestämda straffet till 32 år, något som överklagades av åklagaren och senare fastställdes till 36 år av Göta hovrätt.


Mattias Flink

Som ett första långsiktigt steg mot ett frisläppande hade Mattias Flink fått skyddad identitet av Skattemyndigheten. Han hade konsekvent undvikit uppmärksamhet och ställde först den 28 mars 2009 upp i en intervju för TV4:s Nyhetsmorgon Lördag.

År 2013 placerades Flink i familjehem för att förbereda honom för den slutgiltiga frigivningen som ägde rum den 11 juni 2014.

Mattias Flink går fri på massmordets årsdag
I morgon friges Mattias Flink efter att ha suttit fängslad i 20 år. Frigivningen kommer på årsdagen för händelsen, där Flink sköt ihjäl sju personer och skadade ytterligare tre med en automatkarbin, och flera anhöriga till offren är missnöjda med att han släpps just på årsdagen. Dessutom menar många att Kriminalvården missat att informera offren och deras anhöriga om frigivningen. Samtal med Yvone Jürgenson Lumila, mamma till ett av offren och efterföljande diskussion med Sven-Erik Alhem, Brottsofferjourernas riksförbunds ordförande och Elisabeth Lager, Kriminalvårdens chefsjurist, om situationen för brottsoffer i Sverige.


Mattias Flink

Som ett första långsiktigt steg mot ett frisläppande hade Mattias Flink fått skyddad identitet av Skattemyndigheten. Han hade konsekvent undvikit uppmärksamhet och ställde först den 28 mars 2009 upp i en intervju för TV4:s Nyhetsmorgon Lördag.

Den 21 december 2010 meddelade Göta hovrätt att Flinks fängelsestraff hade bestämts till 36 år och att ett frisläppande därför kunde ske sommaren 2018 enligt reglerna om villkorlig frigivning. Detta var en skärpning av tingsrättens tidigare dom som löd på 32 år.


Mattias Flink

Som ett första långsiktigt steg mot ett frisläppande hade Mattias Flink fått skyddad identitet av Skattemyndigheten. Han hade konsekvent undvikit uppmärksamhet och ställde först den 28 mars 2009 upp i en intervju för TV4:s Nyhetsmorgon Lördag.

Den 21 december 2010 meddelade Göta hovrätt att Flinks fängelsestraff hade bestämts till 36 år och att ett frisläppande därför kunde ske sommaren 2018 enligt reglerna om villkorlig frigivning. Detta var en skärpning av tingsrättens tidigare dom som löd på 32 år.
Den 20 december 2011 meddelade Högsta domstolen att hans straff skulle bli 30 år och Flink skulle därför kunna släppas under 2014. Utslussning från fängsligt förvar beräknades ta omkring 2,5 år och inleddes med att han flyttades till Anstalten Haparanda i mars 2012.


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0016.jsonl--Q150088--Nya förmågor med version 20-4--sv-0016-234

Saab 39 Gripen

miniatyr|18 Saab 39 Gripen från Svenska flygvapnet över Stockholm 2010.

Saab 39 Gripen, i svenska flygvapnet betecknat JAS 39A/B/C/D Gripen, är ett 4+generationens stridsflygplan som tillverkas av Saab AB. Beslutet om ett nytt flygplanssystem togs i riksdagen 1982 av försvarsministern Torsten Gustafsson i samband med försvarsbeslutet 1982. Gripen är ett av de första fler-rolls-flygplan som kan användas för jakt-, attack- och spaningsuppdrag och dessutom växla mellan dem under flygning, därav prefixet JAS.

Våren 2016 uppgraderades JAS 39C/D Gripen-planen till version 20 och ombeväpnades med bl.a. radarstyrda jaktroboten Meteor med ramjetmotor för längre räckvidd och mer oförutsägbart beteende för fienden. Roboten samverkar med flygplanets sensorer och stödsystem för att upptäcka och avvärja fientligt flyg.

Precisionsvapnet Small Diameter Bomb (SDB) för markmål kan nu också släppas från långt avstånd med måldata och styr sedan själv mot målet. CBRN-skyddet stärks mot kemiska, biologiska, radiologiska och nukleära hot samt skyddar piloten i förorenade miljöer under uppdrag och gör det möjligt för markpersonal att effektivt sanera planet.

År 2022 ”MS Block 2”-uppgraderas Ungerns JAS-plan med liknande förmågor, bl.a. radar version PS-05/A Mk 4, säker röstkommunikation, IFF (identifiering av vän och fiende) av typen Nato Mode 5, närstridsjaktroboten IRIS-T med infraröd styrning, modern laserstyrd bomb GBU-49 och avancerad radarjaktrobot Meteor med lång räckvidd.

Den ungerska regeringen och Försvarets Materielverk (FMV) har fullbordat förhandlingarna om förmågeuppgraderingen MS20 Block 2 till Ungerns Gripenflygplan. Saab kommer att leverera uppgraderingen.
Uppgraderingen kommer att förbättra Gripens strids- och kommunikationsförmågor och göra det möjligt att integrera fler vapen på det ungerska flygvapnets Gripenplan. Flygplanets sensorförmåga stärks genom uppgraderingen av radarn till version PS-05/A Mk 4, som ger längre räckvidd vid följning av mål i luften och avsevärt ökad prestanda. Detta ger en stärkt förmåga att upptäcka små mål i luften, förbättrad dämpning av radarklotter och möjlighet att ytterligare utveckla luft- och markmålsförmågan.
– Genom moderniseringen av de ungerska Gripenplanen får vårt flygvapen en betydligt starkare operativ förmåga. Vår personal uppskattar det nära och givande samarbetet vi haft med Sverige såväl inom det här moderniseringsprojektet som under de femton år vi haft Gripen i operativ drift, säger generalmajor Nandor Kilian, flygvapeninspektör vid ungerska försvarsmakten.
Dessutom kommer MS20 Block 2-uppgraderingen att stärka den ungerska Gripenflottans kommunikationsförmåga genom en förbättrad funktion av Nato-datalänken Länk 16 och en uppdatering av röstkommunikationen till den senaste Nato-standarden för säker kommunikation. IFF (förmåga till identifiering av vän eller fiende) av typen Nato Mode 5 ger även bättre förmåga att identifiera koalitionsflygplan.
– Under de femton år som gått sedan Gripen för första gången landade på Kecskemet-basen har Ungerns flygvapen blivit ett av de ledande inom Europa med en viktig roll i Nato- och EU-insatser. Uppgraderingen ger Ungern ett ännu effektivare och kraftfullare stridsflyg med en förmåga som i alla avseenden konkurrerar med alla andra av nästa generations stridsflyg, säger Jonas Hjelm, chef för Saabs affärsområde Aeronautics.
Uppgraderingen ger Ungern möjlighet att utrusta sina Gripenplan med fler vapen, exempelvis den infraröda jaktroboten IRIS-T som är avsedd för närstrid, GBU-49 som är en modern laserstyrd bomb och Meteor, en avancerad långräckviddig radarjaktrobot med bättre förmåga än andra robotar av samma typ.


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0016.jsonl--Q150088--Nya förmågor med version 20-4--sv-0016-235

Saab 39 Gripen

Våren 2016 uppgraderades JAS 39C/D Gripen-planen till version 20 och ombeväpnades med bl.a. radarstyrda jaktroboten Meteor med ramjetmotor för längre räckvidd och mer oförutsägbart beteende för fienden. Roboten samverkar med flygplanets sensorer och stödsystem för att upptäcka och avvärja fientligt flyg.

Precisionsvapnet Small Diameter Bomb (SDB) för markmål kan nu också släppas från långt avstånd med måldata och styr sedan själv mot målet. CBRN-skyddet stärks mot kemiska, biologiska, radiologiska och nukleära hot samt skyddar piloten i förorenade miljöer under uppdrag och gör det möjligt för markpersonal att effektivt sanera planet.

En annan nyhet är anti-markkollisionssystemet Ground Collision Avoidance System (GCAS) som gör att systemet tar över och förhindrar kraschlandning om piloten skulle vara medvetslös av t.ex. höga G-krafter.


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0016.jsonl--Q150088--Nya förmågor med version 20-4--sv-0016-236

Saab 39 Gripen

Våren 2016 uppgraderades JAS 39C/D Gripen-planen till version 20 och ombeväpnades med bl.a. radarstyrda jaktroboten Meteor med ramjetmotor för längre räckvidd och mer oförutsägbart beteende för fienden. Roboten samverkar med flygplanets sensorer och stödsystem för att upptäcka och avvärja fientligt flyg.

Precisionsvapnet Small Diameter Bomb (SDB) för markmål kan nu också släppas från långt avstånd med måldata och styr sedan själv mot målet. CBRN-skyddet stärks mot kemiska, biologiska, radiologiska och nukleära hot samt skyddar piloten i förorenade miljöer under uppdrag och gör det möjligt för markpersonal att effektivt sanera planet.

En annan nyhet är anti-markkollisionssystemet Ground Collision Avoidance System (GCAS) som gör att systemet tar över och förhindrar kraschlandning om piloten skulle vara medvetslös av t.ex. höga G-krafter.

År 2018 uppgraderades Tjeckiens JAS-plan till ”Militär version 20 Tjeckien” med bl.a. Natos datanätverk Link 16, Night Vision Goggles-bildförstärkare till pilothjälmarna, system för markmålsbekämpning och stor mjukvaruuppgardering.https://www.fmv.se/projekt/jas-39-gripen/exportkunder/


Saab 39 Gripen

Inköpspriset är oftast det som får mest uppmärksamhet vid upphandlingar, men driftskostnaderna utgör större delen av den totala budgeten för ett flygvapen. Det är inte ovanligt att flygplan och piloter blir stående på marken för att pengarna inte räcker till. Piloter utan tillräcklig övning kan inte utnyttja flygplanets förmågor fullt ut, varför ett toppmodernt flygplan med dåligt tränade piloter presterar sämre än välövade piloter i något sämre flygplan.

Kostnad per flygtimme Källa  JAS 39  F-35  Eurofighter  Rafale  F/A-18 E/F  F-16 block 40/50 IHS Jane's2012   39C: US$ 5800  F-35A: US$ 25950  F-35B/C: US$ 38300  US$ 22200, varav bränsle US$ 10100  US$ 20400  US$ 13600  US$ 8700 ÖB Micael Bydén2014  SEK 54300           Flygrevyn2021  SEK 32100  SEK 144900  SEK 125200  SEK 114900  SEK 76600  SEK 48600
Tabellen är omräknad till 2022 års pengavärde, avrundat till närmsta hundratal. Notera att varje källa har använt sin egen beräkningsmodell och därför inte är direkt jämförbara med varandra

Kostnad per flygtimme Källa JAS 39 F-35 Eurofighter Rafale F/A-18 E/F F-16 block 40/50 IHS Jane's2012 39C: US$ 5800 F-35A: US$ 25950 F-35B/C: US$ 38300 US$ 22200, varav bränsle US$ 10100 US$ 20400 US$ 13600 US$ 8700 ÖB Micael Bydén2014 SEK 54300 Flygrevyn2021 SEK 32100 SEK 144900 SEK 125200 SEK 114900 SEK 76600 SEK 48600 Tabellen är omräknad till 2022 års pengavärde, avrundat till närmsta hundratal. Notera att varje källa har använt sin egen beräkningsmodell och därför inte är direkt jämförbara med varandra.


Saab 39 Gripen


Saab 39 Gripen

Gripen NG (Next Generation), ofta kallad Supergripen i kvällspressen, är föreslagen som kommande uppgradering för det svenska flygvapnet under beteckningen 39E (ensitsigt) och 39F (tvåsitsigt). Versionen kommer att vara försedd med större skrov, ny motor (F414G föreslagen), ny multimode AESA-radar, ökad bränslekapacitet, högre lastkapacitet, nytt landningsställ, uppdaterad cockpit med headdown-skärmar, förbättrad flygavionik och krypterad kommunikation. Om Schweiz hade gått vidare med sitt köp av Gripen, skulle 22 stycken av Gripen NG att tillverkas till Schweiz samt 10 stycken till det svenska flygvapnet. I slutet av augusti 2012 meddelade Regeringen Reinfeldt att Sverige ingått ett partnerskap med Schweiz, och att Sverige planerar att köpa 40 till 60 flygplan. Flygplanet är tänkt att vara operativt i Sverige från 2023 och minst fram till 2040. Hur det svenska luftförsvaret kommer att se ut efter 2040, planeras att utredas i samband med Luftförsvarsutredningen 2040 (LFU 2040). Av de cirka 100 flygplansindivider som finns i bruk i Flygvapnet, förväntas 40-60 befintliga C/D-versioner "byggas om" till E-versionen, vilket innebär att ett helt nytt skrov med ny motor förses med vissa komponenter från ett 39C/D som därmed förstörs. Vidare har den svenska regeringen genom Försvarsexportmyndigheten erbjudit Schweiz att leasa 22 flygplan av Flygvapnet C-version, fram till att de första flygplanen av E-versionen levereras till Schweiz 2018. De 22 flygplan av C-versionen kan sedan komma att bli kvar i Schweiz som reservdelsmateriel. Frågan om ett schweiziskt inköp avgjordes i en folkomröstning söndag den 18 maj 2014, där det schweiziska folket sade nej till finansieringen av ett nytt stridsflygplan

De 22 flygplan av C-versionen kan sedan komma att bli kvar i Schweiz som reservdelsmateriel. Frågan om ett schweiziskt inköp avgjordes i en folkomröstning söndag den 18 maj 2014, där det schweiziska folket sade nej till finansieringen av ett nytt stridsflygplan.

Läs Di Digitalt i 3 månader för endast 197 kr
ord. pris 429kr/mån
Få tillgång till allt digitalt innehåll i 3 månader för 197 kr. Därefter tillsvidare med 25% rabatt, endast 322 kr/mån i 12 månader. Alla priser är inklusive moms.
Visa allt som ingår
Full tillgång till di.se med nyheter och analyser
Tillgång till över 1 100 aktiekurser i realtid
Dagens industri som e-tidning redan kvällen innan
Innehållet i alla Di:s appar, tjänster och nyhetsbrev
Betala som
Betalsätt
Genom att klicka på ”Godkänn köp” godkänner jag Dagens industri AB:s prenumerationsvillkor och bekräftar att jag tagit del av Dagens industris AB:s personuppgiftspolicy.


Saab 39 Gripen

Gripen NG (Next Generation), ofta kallad Supergripen i kvällspressen, är föreslagen som kommande uppgradering för det svenska flygvapnet under beteckningen 39E (ensitsigt) och 39F (tvåsitsigt). Versionen kommer att vara försedd med större skrov, ny motor (F414G föreslagen), ny multimode AESA-radar, ökad bränslekapacitet, högre lastkapacitet, nytt landningsställ, uppdaterad cockpit med headdown-skärmar, förbättrad flygavionik och krypterad kommunikation.


Saab 39 Gripen

Gripen NG (Next Generation), ofta kallad Supergripen i kvällspressen, är föreslagen som kommande uppgradering för det svenska flygvapnet under beteckningen 39E (ensitsigt) och 39F (tvåsitsigt). Versionen kommer att vara försedd med större skrov, ny motor (F414G föreslagen), ny multimode AESA-radar, ökad bränslekapacitet, högre lastkapacitet, nytt landningsställ, uppdaterad cockpit med headdown-skärmar, förbättrad flygavionik och krypterad kommunikation. Om Schweiz hade gått vidare med sitt köp av Gripen, skulle 22 stycken av Gripen NG att tillverkas till Schweiz samt 10 stycken till det svenska flygvapnet. I slutet av augusti 2012 meddelade Regeringen Reinfeldt att Sverige ingått ett partnerskap med Schweiz, och att Sverige planerar att köpa 40 till 60 flygplan. Flygplanet är tänkt att vara operativt i Sverige från 2023 och minst fram till 2040. Hur det svenska luftförsvaret kommer att se ut efter 2040, planeras att utredas i samband med Luftförsvarsutredningen 2040 (LFU 2040). Av de cirka 100 flygplansindivider som finns i bruk i Flygvapnet, förväntas 40-60 befintliga C/D-versioner "byggas om" till E-versionen, vilket innebär att ett helt nytt skrov med ny motor förses med vissa komponenter från ett 39C/D som därmed förstörs. Vidare har den svenska regeringen genom Försvarsexportmyndigheten erbjudit Schweiz att leasa 22 flygplan av Flygvapnet C-version, fram till att de första flygplanen av E-versionen levereras till Schweiz 2018.


Saab 39 Gripen

Försvarets materielverk (FMV) beställde den 30 juni 1982 för Flygvapnets räkning fem provflygplan samt 30 serieproducerade. Den 8 maj 1992 gjordes nästa beställning - delserie 2 - om 96 flygplan JAS 39A (dock färdigställdes de sista tjugo som 39C då de inte var byggda när delserie 3 beställdes) och 14 flygplan JAS 39B. Riksdagen kom i december 1996 att besluta om delserie 3, vilken sen bekräftades av regeringen i juni 1997. Delserie 3 bestod av 64 flygplan JAS 39C samt 14 tvåsitsiga flygplan JAS 39D.

Totalt kom 204 flygplan av Saab 39 Gripen att beställas, varav 201 levererats och ingår i Flygvapnet under namnet JAS 39 Gripen. Den 9 juni 1996 blev Skaraborgs flygflottilj (F 7) officiellt den första flottiljen som ombeväpnades från AJ 37 Viggen till JAS 39 Gripen.

Antalet flygplan i den svenska krigsorganisationen har sedan reducerats med en "inriktning" mot 100. Flygvapnet har för avsikt att i framtiden operera 100 stycken Saab 39 Gripen-flygplan av senaste versionen C/D. Inom ramen för denna reducering ska 31 existerande flygplan i ursprunglig version 39A uppgraderas till 39C/D-standard (två st 39A används till ett 39D, 39B skrotas) enligt beslut taget 2007. Övertaliga flygplan görs tillgängliga för försäljning.

Den 13 december 2012 gjordes den absolut sista flygningen med JAS 39 version A/B i det svenska flygvapnet, och flygvapnet använder nu uteslutande version C/D. Skaraborgs flygflottilj (F 7) blev den sista flottiljen att omställas från A/B till C/D."Julgran markerar slutet för en epok". Försvarsmakten. 14 december 2012. Läst 2 januari 2013. Den 19 mars 2015 levererades individ 39294 till Blekinge flygflottilj (F 17), vilken var den sista individen av de totalt 204 beställda A/B och C/D flygplanen.

Den 29 augusti 2014 rapporterade SVT att försvaret får köpa in 60 nya JAS 39 E. Sverige betalar själva hela kostnaden efter att Schweiz sagt nej till fler JAS-plan.

 Introduktionen av JAS 39 Gripen inom Flygvapnet Flottilj nr  Flottilj  A/B C/D E F 4  Jämtlands flygflottilj(1)  2004  –  – F 7  Skaraborgs flygflottilj  1996  2010  – F 10  Skånska flygflottiljen(2) 1999  –  – F 13  Bråvalla flygflottilj(3) –  –  – F 16  Upplands flygflottilj(4) –  –  – F 17  Blekinge flygflottilj(5) 2002  2004  – F 21  Norrbottens flygflottilj(6) 2002  2006  –
(1) Flottiljen avvecklades strax efter att omskolning till JAS 39-systemet påbörjats.
(2) Flottiljen avvecklades efter att den anpassats och omskolats till JAS 39-systemet.
(3) Flottiljen hade anpassats till JAS 39 systemet, men avvecklades innan systemet tillfördes.
(4) Flottiljen påbörjade omskolning år 1999 till JAS 39, men avvecklades innan systemet tillfördes.
(5) Flottiljen övertog JAS 39 systemet från F 10.
(6) Flottiljen övertog JAS 39 systemet som var planerat att tillföras F 16.Index över de 204 individerna.
98 individer operativa flygplan av C/D-versionen.
32 individer demonterats eller destruerats.
28 individer på leasing till Tjeckien och Ungern.
24 individer förrådsställda i hangar i väntan på avveckling.
12 individer har sålt till Thailand
4 individer har använts som provflygplan.
4 individer har havererat.
2 individer har skänkts till Flygvapenmuseum i Sverige, och Royal Thai Air Force Museum i Thailand.

Beställde 1999 28 stycken nytillverkade Saab 39C/D Gripen, varav nio tvåsitsiga, med leveransstart 2008. Som i alla andra liknande sammanhang ställde även Sydafrika krav på att motköp skulle göras, vilket senare i svensk media rapporterades ha avtalats till 500 miljoner kronor. Saab 39 Gripen var en del av en större vapenaffär som Sydafrika genomförde vid denna tidpunkt. Övriga vapensystem som köptes var brittiska skolflygplanet Hawker-Siddeley Hawk, italiensk/brittiska helikoptern Agusta A109 samt korvetterna  och  och Ubåt klass 209 från tyska HDW. Sydafrika har under programmets gång valt att reducera antalet beställda flygplan till 26 stycken.

Hyr 14 Saab 39C/D Gripen, varav två tvåsitsiga. I samband med att Ungern blev medlem av Nato år 1999, var man tvungen att modernisera och anpassa sitt försvar till så kallad Nato-standard. Det vill säga en standard anpassad till övriga Nato-medlemmar. Frågan gällande stridsflygplan hade diskuterats länge i Ungern. De alternativ som diskuterades var att köpa nya, leasa begagnade stridsflygplan eller modernisera de då till antalet 27 befintliga ryska Mig 29:orna. Under hösten 2001 fick Ungern in offerter från Sverige, Belgien, Israel, Turkiet och USA gällande både nya och begagnade stridsflygplan. Måndag den 10 september 2001 tog Ungerns nationella säkerhetsråd ett inriktningsbeslut med att välja det svenska stridsflygplanet framför amerikanska F-16. Den 23 november 2001 skrev den ungerska försvarsministern János Szabó på ett avtal om att leasa 12 stycken ensitsiga och två tvåsitsiga Saab 39A/B Gripen på 10 år, med en option att köpa flygplanen. Ungern blev därmed det tredje landet som anskaffade Saab 39 Gripen.

Efter parlamentsvalet våren 2002 valde den nya regeringen att skriva om avtalet, så att det istället skulle omfatta C/D-versionerna. Det nya avtalet undertecknades den 2 februari 2003 och sträcker sig över 10 år och omfattade 12 stycken Saab 39C och två stycken Saab 39D. Dock var dessa befintliga Saab 39A/B Gripen, men ombyggda till C/D versionen för att passa Nato-standard. Beväpningen till planen köptes från USA. Leasingavtalet inkluderar även utbildning av ungerska piloter och tekniker i Sverige. Vid en ceremoni på flygbasen vid Kecskemét i Ungern den 30 mars 2006, överlämnade Sveriges försvarsminister Leni Björklund formellt de fem första flygplanen till den ungerska försvarsministern Ference Juhász. Resterade flygplan levererades successivt och var helt levererade i den 13 december 2007. Den formella överlämningen av samtliga flygplan gjordes dock måndagen den 28 januari 2008. Det genom att försvarsminister Sten Tolgfors symboliskt överlämnade loggboken till flygplan 312 till den ungerske försvarsminister Imre Szekeres. Efter att leasingperioden löpte ut 2016, planerade Ungern att köpa loss dessa flygplan.

Dock meddelade ungersk media den 24 januari 2012 att den ungerska regeringen tillsammans med den svenska regeringen genom Försvarsexportmyndigheten förlängt leasingavtalet med ytterligare tio år, detta mot bakgrund av Ungerns kraftiga budgetunderskott. Ungerns försvarsminister Csaba Hende menade att det nya avtalet innebär en besparing på 63 miljarder forinter (cirka 1,85 miljarder kronor).

Den 19 maj och 10 juni 2015 förlorade Ungern två individer i två skilda haverier, en JAS 39D (39851) samt JAS 39C (39301), den senare gick dock att återställas till luftvärdigt skick. Men de två haverierna fick det ungerska försvarsministeriet att omförhandla villkoren i hyresavtal med den svenska regeringen. Där man förde in ett dekret i avtalet, som fastställde att den extra kostnaden för att ersätta de två flygplanen under leasingperioden 2017-2026, inte får överstiga HUF 9,5 miljarder (cirka USD 33 miljoner). Som ersättare till det havererade tvåsitsiga flygplanet överfördes en JAS 39D (39842) från det svenska flygvapnet till det ungerska flygvapnet.

Hyr 14 Saab 39C/D Gripen, varav två tvåsitsiga. I samband med att Tjeckien blev medlem av Nato år 1999, var man tvungen att modernisera och anpassa sitt försvar till så kallad Nato-standard. Det vill säga en standard anpassad till övriga Nato-medlemmar. Tjeckien hade en längre tid förberett att ersätta sina befintliga sovjetiska MiG-21 jaktflygplan, genom köp av 24 till 36 stycken nya multirollflygplan. Hösten år 2000 begärde Tjeckien in offerter på amerikanska F-16 och F-18, franska Mirage 2000, europeiska Eurofighter och svenska Saab 39 Gripen. Som villkor i offerten fanns ett så kallat motköp på 150% på det förväntade inköpsvärdet, som uppgavs till cirka 25 miljarder SEK.

I samband med att anbudstiden löpte ut i maj 2001, drog sig både Lockheed Martin och Boeing ur upphandlingen. Detta medförde att Saab stod ensam kvar som anbudsgivare. Anledningen till att USA drog sig ur affären, berodde enligt dåvarande Saab-BAe vice VD John Neilson på att USA inte kunde matcha de motköpsaffärer som Saab-BAe erbjöd, vilka uppgick till 150 % av ordervärdet och skulle sprida ut kostnaderna för 36 flygplan på 15 år. Våren 2002 ville dock den dåvarande regeringen invänta kommande parlamentsval. Detta för att låta kommande regering säga sitt i affären om nytt stridsflygplan. I samband med att Tjeckien drabbades av en stor naturkatastrof hösten 2002, avblåstes hela affären om nya stridsflygplan. Detta på grund av att skadorna av översvämningarna beräknades till ett värde på 100 miljoner koruna. Istället valde landets regering att inleda förhandlingar med alternativa lösningar för upprätthålla flygförsvaret. Ett av dessa alternativ var att hyra 14 stycken befintliga Gripen-flygplan, efter samma modell som Ungern hade valt.

Måndag den 14 juni 2004 undertecknade den svenska och den tjeckiska regeringen ett leasingavtal om 14 stycken Gripen-flygplan gällande i tio år. Flygplanen som ingick i affären var befintliga Saab 39A/B Gripen ombyggda av Saab till C/D versionen för att passa Nato-standarder. I avtalet inkluderades även utbildning av tjeckiska piloter och tekniker i Sverige. De första sex planen levererades den 18 april 2005. År 2015 när leasingkontraktet upphör kommer Tjeckien påbörja en ny upphandling av stridsflygplan.

Den 11 september 2013 meddelade Försvarsexportmyndigheten att man kommit överens med Tjeckien om att förlänga leasingavtalet 12 plus två år eller fram till minst år 2027. I det nya avtalet ingår moderniseras av flygplanen, som bland annat kommer utrustas med datalänk 16.

Empire Test Pilots' School i Storbritannien har sedan 1999 haft en samarbetsavtal med Saab, vilket innebär att skolan genomför årliga kurser för testpiloter i Linköping. Kursen innehåller bland annat 10 timmars flygning samt 5 timmar i flygsimulator. Flygning med simulator utförs vid F 7 Såtenäs i Sverige.

Thailands flygvapen bekräftade den 17 oktober 2007 att man köper sex Saab 39C/D Gripen, samt att de eventuellt köper ytterligare sex efter det kommande parlamentsvalet. Affären för de första sex undertecknades 11 februari 2008. Den 12 februari 2009 beslutade det thailändska försvarsministeriet att ytterligare sex flygplan ska beställas. Affären undertecknades den 23 november 2010 och utöver de sex stridsflygplanen ingick även i affären Saab 340 Erieye och Robotsystem 15F. Totalt kom affären bestå av åtta stycken C-versioner och fyra stycken D-versioner, vilka samtliga är ombyggda A- och B-versioner som FMV avyttrade från det svenska flygvapnets flotta. Dessa flygplan ersätter i sin tur 16 stycken stridsflygplan av modell F-5 Freedom Fighter.

I början av september 2013 levererades de tre sista flygplanen av de totalt tolv beställda. Under flygningen från Sverige till Thailand träffades flygplanen av blixten. Detta då för att spara tid, flugit igenom ett omfattande åskoväder, istället för att runda det. Flygplanen kunde ses över vid en planerad mellanlandning i Port Blair. Onsdag den 4 september 2013 landade flygplanen på slutdestinationen i Surat Thani. I samband med överlämningsceremonin av de tre sista flygplanen, uttryckte sig den thailändska flygvapenchefen att Thailand är intresserade av köpa ytterligare sex flygplan. De sex flygplanen kommer då i så fall ingå i ett större försvarsmaterielinköp som landet planerar att göra innan 2024. Där bland annat köp av en ubåt och stridsvagnen T-84 Oplot ingår.

Bortsett från de tolv individer som Thailand köpt från svenska Flygvapnet, så förfogar man över en JAS 39A (39178). Vilken skänktes av Saab våren 2012 inför 100-årsjubileet av Royal Thai Air Force, som senare ägde rum den 2 november 2013. Individ 39178 står uppställd som utställningsobjekt på thailändska flygvapenmuseet, som ligger i anknytning till Don Mueang internationella flygplats

Thailand vill köpa fler Gripen
Thailand vill köpa sex nya Gripen. Enligt brittiska analytikeruppgifter ska det svenska flygplanet finnas bland de översta punkterna på det thailändska försvarets kommande inköpslista.
Uppgifterna om att Thailand vill köpa ytterligare sex Gripen-flygplan kommer nu från det ansedda brittiska analys- och informationsföretaget IHS Janes som i sin tur hänvisar till källor inom Royal Thai Air Force, RTAF.
Enligt uppgiftslämnaren ska RTAF i september ha framfört krav, eller önskemål, till den thailändska regeringen, om en vilja att inom de kommande tio åren köpa sex nya Gripen.


Saab 39 Gripen

Försvarets materielverk (FMV) beställde den 30 juni 1982 för Flygvapnets räkning fem provflygplan samt 30 serieproducerade. Den 8 maj 1992 gjordes nästa beställning - delserie 2 - om 96 flygplan JAS 39A (dock färdigställdes de sista tjugo som 39C då de inte var byggda när delserie 3 beställdes) och 14 flygplan JAS 39B. Riksdagen kom i december 1996 att besluta om delserie 3, vilken sen bekräftades av regeringen i juni 1997. Delserie 3 bestod av 64 flygplan JAS 39C samt 14 tvåsitsiga flygplan JAS 39D.

Totalt kom 204 flygplan av Saab 39 Gripen att beställas, varav 201 levererats och ingår i Flygvapnet under namnet JAS 39 Gripen. Den 9 juni 1996 blev Skaraborgs flygflottilj (F 7) officiellt den första flottiljen som ombeväpnades från AJ 37 Viggen till JAS 39 Gripen.

Antalet flygplan i den svenska krigsorganisationen har sedan reducerats med en "inriktning" mot 100. Flygvapnet har för avsikt att i framtiden operera 100 stycken Saab 39 Gripen-flygplan av senaste versionen C/D. Inom ramen för denna reducering ska 31 existerande flygplan i ursprunglig version 39A uppgraderas till 39C/D-standard (två st 39A används till ett 39D, 39B skrotas) enligt beslut taget 2007. Övertaliga flygplan görs tillgängliga för försäljning.

Den 13 december 2012 gjordes den absolut sista flygningen med JAS 39 version A/B i det svenska flygvapnet, och flygvapnet använder nu uteslutande version C/D. Skaraborgs flygflottilj (F 7) blev den sista flottiljen att omställas från A/B till C/D."Julgran markerar slutet för en epok". Försvarsmakten. 14 december 2012. Läst 2 januari 2013. Den 19 mars 2015 levererades individ 39294 till Blekinge flygflottilj (F 17), vilken var den sista individen av de totalt 204 beställda A/B och C/D flygplanen.


Saab 39 Gripen

Försvarets materielverk (FMV) beställde den 30 juni 1982 för Flygvapnets räkning fem provflygplan samt 30 serieproducerade. Den 8 maj 1992 gjordes nästa beställning - delserie 2 - om 96 flygplan JAS 39A (dock färdigställdes de sista tjugo som 39C då de inte var byggda när delserie 3 beställdes) och 14 flygplan JAS 39B. Riksdagen kom i december 1996 att besluta om delserie 3, vilken sen bekräftades av regeringen i juni 1997. Delserie 3 bestod av 64 flygplan JAS 39C samt 14 tvåsitsiga flygplan JAS 39D.

Totalt kom 204 flygplan av Saab 39 Gripen att beställas, varav 201 levererats och ingår i Flygvapnet under namnet JAS 39 Gripen. Den 9 juni 1996 blev Skaraborgs flygflottilj (F 7) officiellt den första flottiljen som ombeväpnades från AJ 37 Viggen till JAS 39 Gripen.

Antalet flygplan i den svenska krigsorganisationen har sedan reducerats med en "inriktning" mot 100. Flygvapnet har för avsikt att i framtiden operera 100 stycken Saab 39 Gripen-flygplan av senaste versionen C/D. Inom ramen för denna reducering ska 31 existerande flygplan i ursprunglig version 39A uppgraderas till 39C/D-standard (två st 39A används till ett 39D, 39B skrotas) enligt beslut taget 2007. Övertaliga flygplan görs tillgängliga för försäljning.

Den 13 december 2012 gjordes den absolut sista flygningen med JAS 39 version A/B i det svenska flygvapnet, och flygvapnet använder nu uteslutande version C/D. Skaraborgs flygflottilj (F 7) blev den sista flottiljen att omställas från A/B till C/D."Julgran markerar slutet för en epok". Försvarsmakten. 14 december 2012. Läst 2 januari 2013. Den 19 mars 2015 levererades individ 39294 till Blekinge flygflottilj (F 17), vilken var den sista individen av de totalt 204 beställda A/B och C/D flygplanen.

Den 29 augusti 2014 rapporterade SVT att försvaret får köpa in 60 nya JAS 39 E. Sverige betalar själva hela kostnaden efter att Schweiz sagt nej till fler JAS-plan.

 Introduktionen av JAS 39 Gripen inom Flygvapnet Flottilj nr  Flottilj  A/B C/D E F 4  Jämtlands flygflottilj(1)  2004  –  – F 7  Skaraborgs flygflottilj  1996  2010  – F 10  Skånska flygflottiljen(2) 1999  –  – F 13  Bråvalla flygflottilj(3) –  –  – F 16  Upplands flygflottilj(4) –  –  – F 17  Blekinge flygflottilj(5) 2002  2004  – F 21  Norrbottens flygflottilj(6) 2002  2006  –
(1) Flottiljen avvecklades strax efter att omskolning till JAS 39-systemet påbörjats.
(2) Flottiljen avvecklades efter att den anpassats och omskolats till JAS 39-systemet.
(3) Flottiljen hade anpassats till JAS 39 systemet, men avvecklades innan systemet tillfördes.
(4) Flottiljen påbörjade omskolning år 1999 till JAS 39, men avvecklades innan systemet tillfördes.
(5) Flottiljen övertog JAS 39 systemet från F 10.
(6) Flottiljen övertog JAS 39 systemet som var planerat att tillföras F 16.Index över de 204 individerna.
98 individer operativa flygplan av C/D-versionen.
32 individer demonterats eller destruerats.
28 individer på leasing till Tjeckien och Ungern.
24 individer förrådsställda i hangar i väntan på avveckling.
12 individer har sålt till Thailand
4 individer har använts som provflygplan.
4 individer har havererat.
2 individer har skänkts till Flygvapenmuseum i Sverige, och Royal Thai Air Force Museum i Thailand.