Kristina Adolphson

Kristina Margareta Adolphson, tidigare Adolphson Josephson, född 2 september 1937 i Stockholm, är en svensk skådespelare. Hon är dotter till Edvin Adolphson och Mildred Folkestad samt syster till Olle Adolphson.

Kristina Adolphson studerade 1954–1955 vid Gösta Terserus teaterskola och 1955–1958 vid Dramatens elevskola. Hon har varit engagerad 1963–1964 vid TV-teaterns ensemble och sedan 1958 vid Dramaten. Hon är kanske mest känd för rollen som läraren Katarina i TV-serien Lära för livet (1977).

Adolphson är en framstående Strindbergtolkare. Hon har främst inriktat sig på klassisk repertoar, men har även gjort mer folkliga roller. Hon erhöll Litteris et Artibus 1997.

Hon var gift med skådespelaren Erland Josephson 1959–1989. De fick barnen Ludvig (född 1963) och Fanny (född 1967), som är verksamma på teaterns respektive filmens område.

Roller (ej komplett)
 År  Roll  Produktion  Regi  Teater 1961  Masja  Måsen (Чайка, Tjajka) <small> Anton Tjechov  Ingmar Bergman  Dramaten  Maria  Yerma <small> Federico García Lorca  Bengt Ekerot  Dramaten1963  Rose  Sagan <small> Hjalmar Bergman  Ingmar Bergman  Dramaten1965  Donna Elvira  Don Juan (Dom Juan ou Le Festin de pierre) <small> Molière   Ingmar Bergman  Dramaten1966  Medverkande  I afton improviserar vi (Questa sera se recita a soggetto) <small> Luigi Pirandello   Mimi Pollak  Dramaten  1969  Irina Sergejevna Prozorova  Tre systrar (Три сeстры, Tri sestry) <small> Anton Tjechov  Keve Hjelm  Dramaten1970  Frun, Färgarns hustru  Brända tomten <small> August Strindberg Alf Sjöberg Dramaten 1979  Kristina Agreus  Mannen på trottoaren <small> Per Olov Enquist och Anders Ehnmark  Staffan Roos  Dramaten 1983  Polina  Måsen (Чайка, Tjajka) <small> Anton Tjechov  Gunnel Lindblom  Dramaten 1988  Fru Peachum  Tolvskillingsoperan (Die Dreigroschenoper) <small> Bertolt Brecht och Kurt Weill  Peter Langdal  Dramaten Annusjka  Semplejarovs hustru  Karauline  Sign. Tofana  Mästaren och Margarita (Мастер и Маргарита, Master i Margarita) <small> Michail Bulgakov  Jurij Ljubimov  Dramaten 1991  Säterjäntan Tove  Kari  Tårarna  Peer Gynt <small> Henrik Ibsen  Ingmar Bergman  Dramaten2003  Lova  Farmor och vår Herre <small>Hjalmar Bergman  Christian Tomner Dramaten 2008  Vojnitskaja  Onkel Vanja (Дядя Ваня, Djadja Vanja) <small> Anton Tjechov  Hilda Hellwig  Dramate

Teater Roller (ej komplett) År Roll Produktion Regi Teater 1961 Masja Måsen (Чайка, Tjajka) <small> Anton Tjechov Ingmar Bergman Dramaten Maria Yerma <small> Federico García Lorca Bengt Ekerot Dramaten1963 Rose Sagan <small> Hjalmar Bergman Ingmar Bergman Dramaten1965 Donna Elvira Don Juan (Dom Juan ou Le Festin de pierre) <small> Molière Ingmar Bergman Dramaten1966 Medverkande I afton improviserar vi (Questa sera se recita a soggetto) <small> Luigi Pirandello Mimi Pollak Dramaten 1969 Irina Sergejevna Prozorova Tre systrar (Три сeстры, Tri sestry) <small> Anton Tjechov Keve Hjelm Dramaten1970 Frun, Färgarns hustru Brända tomten <small> August Strindberg Alf Sjöberg Dramaten 1979 Kristina Agreus Mannen på trottoaren <small> Per Olov Enquist och Anders Ehnmark Staffan Roos Dramaten 1983 Polina Måsen (Чайка, Tjajka) <small> Anton Tjechov Gunnel Lindblom Dramaten 1988 Fru Peachum Tolvskillingsoperan (Die Dreigroschenoper) <small> Bertolt Brecht och Kurt Weill Peter Langdal Dramaten Annusjka Semplejarovs hustru Karauline Sign.


Kristina Adolphson


Erland Josephson

miniatyr|Erland Josephson i Kärlekens maskerad av William Congreve 1950.

Erland Josephson, född 15 juni 1923 i Stockholm, död 25 februari 2012 i Stockholm, var en svensk skådespelare, regissör och författare samt chef för Dramaten 1966–1975. Han var verksam vid Helsingborgs stadsteater 1945–1949, Göteborgs Stadsteater 1949–1956 och Dramaten från 1956. Han arbetade ofta tillsammans med gode vännen Ingmar Bergman och var under en period svärson till Edvin Adolphson. Josephson har även medverkat i en rad utländska produktioner. Han skrev såväl romaner som lyrik och dramatik. Josephsons sista roll på Dramaten var som Sagoberättaren i Sultanens hemlighet (2005).

Roller
 År  Roll  Produktion  Regi  Teater 1940  Antonio  Köpmannen i Venedig <small> William Shakespeare  Ingmar Bergman  Stockholms studentteater 1942  Oberon  En midsommarnattsdröm <small> William Shakespeare  Ingmar Bergman  Stockholms studentteater 1943  Professorn  Vem är jag eller När fan ger ett anbud <small> Carl Erik Soya  Ingmar Bergman  Stockholms studentteater Fiskaren Strax innan man vaknar <small>Bengt Olof Vos  Ingmar Bergman  Stockholms studentteater Boronowsky  Tivolit <small> Ingmar Bergman  Ingmar Bergman  Stockholms studentteater 1945  Blockchefen  Jacobowsky och översten <small> Franz Werfel  Ingmar Bergman  Helsingborgs stadsteater Sven  Rabies <small> Olle Hedberg  Ingmar Bergman  Helsingborgs stadsteater Pastorn  Ett puzzlespel <small> Kaj Munk  Sture Ericson  Helsingborgs stadsteater 1946  Första kavaljeren  Eklöv och lavendel <small> Seán O'Casey  Lars-Levi Læstadius  Helsingborgs stadsteater Valterson  Krigsmans erinran <small> Herbert Grevenius  Sture Ericson  Helsingborgs stadsteater Studenten  Den ljusnande tid <small> Alf Henrikson  Lars-Levi Læstadius  Helsingborgs stadsteater 1947  Bernardin  Frogg  Lika för lika <small> William Shakespeare  Lars-Levi Læstadius  Helsingborgs stadsteater Gårdssångare  Peppar och salt <small> Siegfried Geyer och Paul Frank  Lars-Levi Læstadius  Helsingborgs stadsteater Jörgen Stordal  Kranes konditori <small> Cora Sandel  Lars-Levi Læstadius  Helsingborgs stadsteater Oscar Nilsson  Melodi på lergök <small> Lars-Levi Læstadius  Lars-Levi Læstadius  Helsingborgs stadsteater Richard  Ljuva ungdomstid <small> Eugene O’Neill  Sture Ericson  Helsingborgs stadsteater Albert  Höst <small> Bengt Blomgren  Lars-Levi Læstadius  Helsingborgs stadsteater Medverkande  Fängslande men flyktigt, revy <small>  Gunnar Ekström  Sture Ericson  Lars-Levi Læstadius  Helsingborgs stadsteater 1948  Hygum  Efteråt <small> Carl Erik Soya  Lars-Levi Læstadius  Helsingborgs stadsteater Artemij Zemljanika  Revisorn <small> Nikolaj Gogol  Lars-Levi Læstadius  Helsingborgs stadsteater Hugo  All världens rikedom <small> Jean-Paul Sartre  Lars-Levi Læstadius  Helsingborgs stadsteater Medverkande  Titt in på Tittut, revy <small> Rune Moberg och Tylle Herlin  Lars-Levi Læstadius  Helsingborgs stadsteater 1949  Munsjör Loyal  Tartuffe <small> Molière  Lars-Levi Læstadius  Helsingborgs stadsteater Kit Neilan  Diana går på jakt <small> Terence Rattigan  Gunnar Ekström  Helsingborgs stadsteater 1950  Blinde från Gondar  Guds ord på landet <small> Ramón del Valle-Inclán  Ingmar Bergman  Göteborgs stadsteater 1959  Henrik, von Bremens dräng  Den politiske kannstöparen <small> Ludvig Holberg  Rune Carlsten  Dramaten/  Folkan 1960  Rosenkrantz  Hamlet <small> William Shakespeare  Alf Sjöberg  Dramaten Confessorn  Till Damaskus, del I <small> August Strindberg  Olof Molander  Dramaten Mr Mulleady  Gisslan (The Hostage) <small> Brendan Behan  Per-Axel Branner  Dramaten 1961  Salisbury  Kung John (The Life and Death of King John) <small> William Shakespeare  Alf Sjöberg  Dramaten 1963  Pater Riccardo Fontana  Ställföreträdaren <small> Rolf Hochhuth  Stig Torsslow  Dramaten Gerhard Sagan <small> Hjalmar Bergman  Ingmar Bergman  Dramaten1972 Kammarherre BalleVildanden <small>Henrik Ibsen Ingmar Bergman  Dramaten1989  Doktor Rank  Ett dockhem <small> Henrik Ibsen  Ingmar Bergman  Dramaten1993  Julius  Rummet och tiden <small>  Botho Strauss  Ingmar Bergman  Dramaten1994  Goldberg  Goldbergvariationer <small> George Tabori  Ingmar Bergman  Dramaten1997  Firs  Körsbärsträdgården <small> Anton Tjechov  Peter Langdal  Dramaten 1998  Pleberio Celestina <small>  Fernando de Rojas  Robert Lepage  Dramaten 2000  Bengtsson  Spöksonaten <small> August Strindberg  Ingmar Bergman  Dramaten 2005  Sagoberättaren  Sultanens hemlighet <small> Tawfiq al-Hakim  Eva Bergman  Dramate

Teater Roller År Roll Produktion Regi Teater 1940 Antonio Köpmannen i Venedig <small> William Shakespeare Ingmar Bergman Stockholms studentteater 1942 Oberon En midsommarnattsdröm <small> William Shakespeare Ingmar Bergman Stockholms studentteater 1943 Professorn Vem är jag eller När fan ger ett anbud <small> Carl Erik Soya Ingmar Bergman Stockholms studentteater Fiskaren Strax innan man vaknar <small>Bengt Olof Vos Ingmar Bergman Stockholms studentteater Boronowsky Tivolit <small> Ingmar Bergman Ingmar Bergman Stockholms studentteater 1945 Blockchefen Jacobowsky och översten <small> Franz Werfel Ingmar Bergman Helsingborgs stadsteater Sven Rabies <small> Olle Hedberg Ingmar Bergman Helsingborgs stadsteater Pastorn Ett puzzlespel <small> Kaj Munk Sture Ericson Helsingborgs stadsteater 1946 Första kavaljeren Eklöv och lavendel <small> Seán O'Casey Lars-Levi Læstadius Helsingborgs stadsteater Valterson Krigsmans erinran <small> Herbert Grevenius Sture Ericson Helsingborgs stadsteater Studenten Den ljusnande tid <small>

Vildanden
Bergman får strålande recensioner för sin okonventionella uppsättning av Ibsens drama.
"Jag är säker på att Vildanden kommer att räknas som en av Bergmans allra största uppsättningar."Leif Zern i Dagens Nyheter
Om uppsättningen
När Ingmar Bergman satte upp Vildanden på Dramaten 1972 valde han att frångå den traditionella läsningen. Vanligen centreras dramats idémässiga konflikt kring paret Gregers–Hjalmar. Bergman valde istället att göra Hedvig till dramats centralgestalt. Det var genom hennes ögon som publiken betraktade skeendet.
Hedvigs centrala roll underströks av scenografin. Enligt tradition brukar vinden placeras i den bakre fonden, och det som sker på vinden förblir därför dolt för publiken. Bergman valde istället att rikta vinden utåt mot salongen. Detta innebar att den fick en framhävd placering, vilket ytterligare betonade dess symboliska innebörd. Kontrasten mellan den torftiga ateljén och vinden blev ett viktigt tema för uppsättningen som helhet.
Som alltid i Ibsens dramer kastar det förflutna sin långa skugga över nuet. Det förflutnas närvaro underströks visuellt av Bergman. Under dramats första akt fick ett porträtt av Gregers döda mor en framträdande plats i den scen som utspelar sig hemma hos grosshandlar Werle; Gregers far och den gamle Ekdals före detta affärskompanjon. Minnet av den älskade, men djupt olyckliga, modern var ständigt närvarade i Gregers inre. Detta modersporträtt fick en pendang i det Ekdalska hemmet där Gina med sitt lugn och sin jordbundna moderlighet höll samman livet. Gregers och Hjalmars liv hade formats och forsatte tydligt att formas av moderlighet.
Källor
- Ingmar Bergmans Arkiv.
- Henrik Sjögren, Lek och raseri: Ingmar Bergmans teater 1938-2002, (Stockholm: Carlssons, 2002).
- Ingmar Bergmans Arkiv.
- Birgitta Steene, Ingmar Bergman: A Reference Guide, (Amsterdam University Press, 2005).
I recensionerna påpekades det gång på gång vilken enastående rollbesättning Bergman hade tillgång till. Leif Zerns recension i Dagens Nyheter var mycket berömmande och han lyfte fram det speciella med att Hedvig hade fått bli dramats centralgestalt. Zern skrev att det var i "gestaltningen av Hedvigs död, den meningslösa offerhandling som sanningssökaren Gregers Werle framkallar som Bergmans mirakulösa iscensättning till slut koncentrerar sig och når sitt sannaste ögonblick".
Zern lyfte även fram det geniala i att förlägga vinden ut mot salongen: "Utan rekvisita och bara med hjälp av ljuset och skådespelarna skapar Bergman inför åskådarnas ögon den fantasivärld som Hjalmar och gamle Ekdal har byggt upp. Här härskar natten och drömmen i ett par scener så förtätade och poetiska att jag aldrig sett maken."
Zern berömde även samtliga skådespelare. Han poängterade det intressanta med att låta Max von Sydow spela Gregers. Sydows fysiska utstrålning blev en dynamisk kontrast till den hämmade, stammande och lätt hysteriskt skrattande karaktären Gregers, som Sydow gjorde honom till. Detta var en tolkning som också andra recensenter uppmärksammade. Zern avslutade med orden: "Jag är säker på att Vildanden kommer att räknas som en av Bergmans allra största uppsättningar. Han tycks just nu vara inne i en period av ovanligt förtroendefullt skapande för teatern; därav denna förening av kunskap och frihet". Allan Fagerström i Aftonbladet var också han lyrisk: "Detta är det finaste teatern kan bjuda på! [...] [Bergman] bjuder på det fulländiga".
Flera recensenter lyfte fram Lena Nymans tolkning av Hedvig, och då främst hennes förmåga att gestalta barnet Hedvig. Åke Janzon i Svenska Dagbladet:
Att Lena Nyman kunde tävla med och till och med överträffa de flesta av sina föregångare beror på att hon alltjämt har den otroliga förmågan att illudera på en gång tonåring och barn. Hon kan stryka med handen över ansiktet som annars bara ett barn kan det, hålla munnen öppen som ett barn, och återge ett barns förtvivlan och låta som ett barn tänker när det tänker högt.
Ernst-Hugo Järegård väckte i rollen som Hjalmar blandade reaktioner. En del menade att Järegårds spelstil tenderade att bli för yvig, för pratig och att det clownaktiga hotade att ta över. Henrik Sjögren i Kvällsposten menade att uppsättningen, som helhet, blev något för övertydlig: "Den stryker under med tjocka streck. Det kan hänga samman med att Ernst-Hugo Järegård lätt får ett menande, snusförnuftigt tonfall som Hjalmar Ekdal." Lite längre fram hete det om Järegårds Ekdal: "En liten man, en clown utan kärna, så apart att han faller långt utanför det allmängiltiga."
Zern menade däremot att denna tendens till clownspel inte störde helheten, utan att det snarare ytterligare betonade det tragiska i Ekdals karaktär: "Med sitt rosiga kerubansikte blir Järegård en hemmabohem, en skådespelare i familjekretsen – inte det dystert självömkande geniet som vänder plågan i sitt bröst; även hans självömkan är en roll att spela, tydlig för envar". Och just denna barnslighet var livsfarlig för barn, påpekade Zern.
Italien, Florens, 28-29 april 1972
Enligt recensenterna var Bergmans Vildanden en braksuccé.
Tyskland, Berlin, Freie Volkbühne, 1-2 maj 1972
Ibsens relevans för den samtida teatern ifrågasattes delvis av Berlinrecensenterna men Bergmans produktion visade, menade bland andra Walter Karsch, att "det psykologiska dramat inte är dött".
Schweiz, Zürich, Stadthof 11, 4-6 maj 1972
Eftersom Beröringen precis haft premiär var Bergman ett aktuellt namn i Zürich under tiden för Dramatens gästspel. Vissa recensioner ägnade mer uppmärksamhet åt filmen än föreställningen.
Norge, Oslo, Det Norske teatret, 4-6 juni 1974
Recensenterna ansåg att "Dr. Ibsen" själv skulle ha bejublat Bergmans mästerliga uppsättning.
Danmark, Köpenhamn, Folkteatret, 26-27 april 1973
Danska teaterkritiker överträffade varandra i superlativer i sitt hyllande av föreställningen som de bland annat kallade fantastisk, briljant och ojämförlig.
Storbritannien, London, World Festival Season, Aldwych Theatre, 28 maj- 2 juni, 1973
Under gästspelet i London gavs åtta föreställningar som bemöttes med lysande recensioner. De briljanta skådespelarinsatserna betonades samfällt och det enkla, men djärva i spelet lyftes fram.
Medarbetare
- Anders Ek, Grosshandlare Werle
- Max von Sydow, Gregers Werle
- Holger Löwenadler, Gamle Ekdal
- Ernst-Hugo Järegård, Hjalmar Ekdal
- Margaretha Krook, Gina Ekdal
- Lena Nyman, Hedvig
- Harriet Andersson, Fru Sörby
- Ingvar Kjellson, Relling
- Axel Düberg, Molvik
- Alf Östlund, Bokhållare Gråberg
- Olle Hilding, Pettersen
- Hans Sundberg, Jensen
- Oscar Ljung, Kammarherre Kaspersen
- Erland Josephson, Kammarherre Balle
- Karl-Erik Forssberg, Kammarherre Stockman
- Olle Söderqvist, (okänd roll)
- Ulf von Zweibergk, (okänd roll)
- Beata Bergström, Fotograf
- Henrik Ibsen, Författare
- Arne Hertler, Inspicient
- Klas Möller, Ljusdesign
- Lennart Halling, Ljusprojektion
- Arne Lundh, Peruk och mask
- Inga-Britt Mengarelli, Peruk och mask
- Agneta Pauli, Producent
- Ingmar Bergman, Regi
- Gunnel Lindblom, Regiassistent
- Holger Juhlin, Scenmästare
- Marik Vos, Scenografi
- Arne Törnqvist, Översättning


Erland Josephson


Arvid Ahnfelt

mini|stående|Arvid Ahnfelt.Träsnitt av Ida Falander.
thumb|stående|Arvid Ahnfelts gravvård på Solna kyrkogård.
Arvid Wolfgang Nathanael Ahnfelt, född 16 augusti 1845 i Lund, död 17 februari 1890 i Köpenhamn, var en svensk publicist och författare.

 - 2 volymer. - Under medverkan af sakkunnige personer sammanfattad och utgifven af Arvid Ahnfelt.
 - Samlade och utgifna av Arvid Ahnfelt ; [med porträtt af J.H. Thomander].
 - Utgivna av Arvid Ahnfelt, med lefnadsteckning

 - Med porträtt samt lefvnadsteckning af Arvid Ahnfelt.

 - I urval utgivna av Arvid Ahnfelt ; (med Kullbergs lefnadsteckning och porträtt).
 -  Under medverkan av flera fackmän redigerade av Arvid Ahnfelt
 - [Årg. 1](1881)-årg. 11(1891). - Utgivare: Arvid Ahnfelt.
 -  Med levnadsteckning av Arvid Ahnfelt.

 - Utgivna av Arvid Ahnfelt.
 - 3 volymer.
 - Urvalt och redigerat av Arvid Ahnfelt.
 - Redigerad af Arvid Ahnfelt.
 - Utgivna av Arvid Ahnfelt.
 - Utgivna av Arvid Ahnfelt


Arvid Ahnfelt


Rolf Lassgård

Rolf Holger Lassgård, född 29 mars 1955 i Östersund, Jämtland, är en svensk skådespelare.

Lassgård har Guldbaggenominerats sex gånger varav han vunnit två; för Min store tjocke far (1992) och En man som heter Ove (2015).

Roller (ej komplett)
 År  Roll  Produktion  Regi  Teater 1982  Karl Engelstrand  Santesson  Emil Lykke  På jorden knappt leva vi få:  Den heliga familjen  Sångare!  Vägen till Kanaan! <small> Rudolf Värnlund  Peter Oskarson  Skånska Teatern 1984   Makten och ärligheten <small> Lars Forssell  Peter Oskarson  Folkteatern i Gävleborg 1985  Advokaten  Ett drömspel <small> August Strindberg  Peter Oskarson  Folkteatern i Gävleborg 1988  Gråe jägarn  Den stora vreden <small> Olof Högberg  Peter Oskarsson  Folkteatern i Gävleborg 1991  Jean Fröken Julie <small> August Strindberg   Eva Stenman Rotstein  Riksteatern 2000  Billy Flynn  Chicago <small> John Kander, Fred Ebb och Bob Fosse  Walter Bobbie  Scott Faris  Oscarsteatern 2004  Kjell Bjarne  Elling <small> Axel Hellstenius  Bo Hermansson  Vasateatern 2009  Edna Turnblad  Hairspray <small> Mark Shaiman och Scott Wittman  Anders Albien  Chinateater

Teater Roller (ej komplett) År Roll Produktion Regi Teater 1982 Karl Engelstrand Santesson Emil Lykke På jorden knappt leva vi få: Den heliga familjen Sångare! Vägen till Kanaan!


Rolf Lassgård


I denna ljuva sommartid

I denna ljuva sommartid ("Geh' aus, mein Herz, und suche Freud") är en välkänd högsommarpsalm av Paul Gerhardt från år 1653 (med titeln "Sommerlied" och bestod av 15 strofer) som används nästan lika mycket som Den blomstertid nu kommer på skolavslutningarna inför sommarlovet i Sverige. Psalmen är översatt av Joachim von Düben d.ä. år 1725, bearbetad av Christoffer Olofsson Angeldorff år 1855. Ytterligare bearbetad och förkortad (från 10 till 8 strofer) år 1980 av Britt G. Hallqvist. Vers 1–4 på svenska beskriver sommaren som en gåva från Gud, och blickar sedan mot himlen.

Flera tidiga inspelningar utkom på skiva under 1950.
Vickes Karin Matssons version
Folkmusik i Sverige 4: Husandakt (Artikelnr: 503592), Caprice RIKS LPF4/10. Knekt Lydia Eriksson, 1968–1974.
Fjedur – Four Leaf Clover, 1979 (arr. Nyberg)
Nathan Söderbloms version
Anders Widmark Trio – Psalmer, 1997
Göteborgs Gosskör – Med lust och fägring stor, 1998
The Real Group – Stämning, 2002
Stockholms kammarkör på Absolute Sommar, samlingsskiva i Absolute-serien, 2009.
Uti vår hage, skivbolaget Naxos, 2008 (Söderbloms version)
Adolf Fredriks flickkör på Bröllopsmusiken från Storkyrkan, 2010
Johanna Grüssner och Mika Pohjola - Svenska psalmer/Swedish Hymns, 2013.
Sofie Livebrants version
Sofia Karlsson – Folk Songs, 2002
Kraja – Vackert väder, 2005. (arr. Kraja

Folk songs / Sofia Karlsson
Skara : Amigo, p 2002
Spår
Namn
Personer
Øverland, Arnulf (upphov)
Kraft, Bernt (upphov)
Livebrant, Sofie (upphov)
Düben, Joachim von , d.ä., 1671-1730 (textförfattare)
Angeldorff, Christoffer (upphov)
Hallqvist, Britt G. , 1914-1997 (upphov)
Karlsson, Sofia (upphov)
Hedin, Johan (upphov)
Karlsson, Sofia (medverkande)
Haugaard, Harald (medverkande)
Hazelius, Esbjörn (medverkande)
Hedin, Johan (medverkande)
Svensson, Leo (medverkande)
Utgivning
År/datum
p 2002
Utgivning
Skara : Amigo
Utgivningsland
Sverige
Anmärkningar
Anmärkning
Medverkande: S. Karlsson, sång, härjedalspipa, fl ; Harald Haugaard, vla, vl ; Esbjörn Hazelius, cittern, sång, vl ; Johan Hedin, nyckelharpa ; Leo Svensson, vlc
Speltid
(ca 47 min.)
Ämne
SAB
Yu-c
Genre/form
Folkmusik (sao)
Ämnesord
Sverige (sao)
Exemplar
Antal enheter
1
Skivnummer
Amigo : AMCD 748
Leverantör
Bonnier Amigo, Skara
Arkivnummer
CD02-1054
Ljud
stereo
Filbeskrivning
44,1 kHz, 16 bitar
Arkivnummer
YA_CD02-1054


I denna ljuva sommartid


Reidar Jönsson

Reidar Håkan Vallis Jönsson, född 14 juni 1944 i Malmö, är en svensk författare, regissör och dramatiker.

Referenser Noter Sveriges befolkning 1980, CD-ROM, Version 1.00, Sveriges Släktforskarförbund (2004) Reidar Jönsson på Svensk mediedatabas Övriga källor Östgötateaterns arkiv


Reidar Jönsson


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0022.jsonl--Q465912--Män kan inte våldtas-2--sv-0022-4139

Märta Tikkanen

Märta Eleonora Tikkanen, född Cavonius den 3 april 1935 i Helsingfors, Finland, är en finlandssvensk författare och debattör. Hon är dotter till Gösta Cavonius och var 1963–1984 gift med Henrik Tikkanen.

I efterordet till Söderströms andra utgåva av romanen skriver Tikkanen om hur iden till romanen föddes när hon satt ute på en klippa i den finländska skärgården och läste den danska tidningen Politiken, hon skriver: ”Män kan straffas men inte våldtas" stod där, notisen berättade om en man som utsatts för förnedrande behandling av en kvinna som bjudit honom hem på smørrebrød efter en gemensam kväll.” Då visste hon vad hon skulle skriva om. Romanen Män kan inte våldtas publicerades första gången 1975. Berättelsen filmatiserades år 1978 av Jörn Donner.

Boken handlar om bibliotekarien och den frånskilda tvåbarnsmamman Tova Randers, som på sin 40-årsdag bestämmer sig för att gå på danskrog för att få sig en bit mat. Kvällen som till en början skulle bli ensam och kort blir istället kvällen hon träffar den sedan tidigare okände Martti Wester. De dansar och dricker kaffe och konjak, och när kvällen börjar närma sig sitt slut följer Tova med Martti till hans hem. När Tova senare flyr ut ur lägenheten har hon varit med om en brutal våldtäkt och hennes hemstad, Helsingfors, känns inte längre som den trygga stad hon växte upp i. Till en början är skammen den mest framträdande känsla Tova upplever, men efter en tid bestämmer hon sig för att hämnas på mannen som tog hennes värdighet ifrån henne. Hon vill lära honom en läxa, visa hur det känns att bli förnedrad. Hon ringer upp sina tidigare skilsmässoadvokat för att ta reda på vilken påföljden är för att våldta en man, men får veta att det inte anses möjligt att en kvinna skulle våldta en man. Därför bestämmer sig Tova för att anmäla sig själv när hon fullbordat sin hämnd. Våldtäkten av Martti Wester blir verklighet, men när Tova sedan ringer polisen tror de inte på henne, trots att de ser Martti Wester fastbunden. Även om Martti Wester tidigare gråtit av rädslan, skam och vanmakt, försöker han få polisen att tro att det hela handlar om att Tova skulle vara hans älskarinna, avundsjuk på någon annan kvinna Martti Wester skulle ha spenderat tid med. Det viktigaste för Martti Wester efter våldtäkten blir att framhålla sin maskulinitet.Fjelkestam, 2013: ”Män kan inte våldtas? Märta Tikkanen, Stieg Larsson och heteronormativitetens gränser" i Tidskrift för litteraturvetenskap.  Männen pratar ovanför huvudet på henne och den enda gången hon blir tillfrågad är när det handlar om Martti Westers eventuella potensbesvär.

Även om det sexuella våldet är det mest uppenbara temat behandlar romanen flera aspekter av patriarkala strukturer. Balansen mellan kärleken och "jämlikhetsdrömmen om att få stå i bredd" är ett tema som återkommer i flera av Tikkanens romaner. I Män kan inte våldtas resonerar Tova Randers bland annat kring moderskapet, könsrollerna i hennes tidigare parförhållanden, kvinnlig reproduktion och preventivmedel. Hon förhåller sig kritiskt till kvinnoförtryck och könsroller.Fjelkestam, 2013: "Män kan inte våldtas? Märta Tikkanen, Stieg Larsson och heteronormativitetens gränser", i Tidskrift för litteraturvetenskap Det är tydligt att Tova lever ett liv präglat av det manliga samhällets villkor.Larsson, 1997: "Att fånga texten mitt i livet, Om Märta Tikkanen" i Nordisk Kvinnolitteraturhistoria Band 4, sid. 165–166-

I en intervju i det finlandssvenska tv-programmet Efter nio beskriver Tikkanen hur hon, då boken var nypublicerad, blev spottad på en gång, och till och med blev slagen. Mottagandet i Sverige blev aningen mildare än i Finland.

”Att skriva hjälper mig att se”
Till Svenska Dagbladets arrangemang Bokens dag kommer några av årets mest omtalade författare: Tomas Tranströmer, Käbi Laretei, Kjell Espmark, Arne Johnsson, Helena Henschen, Daniel Boyacioglu, Niklas Qvarnström och Märta Tikkanen. Inför den 29:e november presenterar vi fortlöpande de medverkande författarna. Först ut är Märta Tikkanen.
Märta Tikkanen är läst, älskad, hyllad men har också sågats – av kritikerna i hemlandet. I september kom hennes senaste roman, Två – scener ur ett konstnärsäktenskap. ”En skimrande flyhänt partsinlaga”, enligt SvD:s recensent.
– Verkligheten överträffar allt som fantasin rimligtvis kan hitta på. Därför måste jag skriva som jag skriver. Jag kan inte skriva på något annat sätt än att gå rakt på, säger Märta Tikkanen.
Hon dricker en klunk kaffe. Det är höst och lindarna utanför Tikkanens lägenhet i ett gammalt stenhus på Tölögatan i Helsingfors står grant gula.
Den 19 maj i år hade det gått exakt tjugo år sedan Henrik Tikkanens död. Den finlandssvenske konstnären och författaren Henrik Tikkanen dog i leukemi, efter att han på egen begäran lämnat sjukhuset för att få dö hemma. ”Iklädd i sina grå byxor och sin stetsonhatt och med läsglasögonen på näsan rullar han sen genom korridoren, förbi den församlade personalen utanför kansliet, gör en grandios farvälgest mot dem och lämnar Helsingfors Universitets Centralsjukhus”, skriver Märta Tikkanen i sin nyligen utgivna bok, ”Två – scener ur ett konstnärsäktenskap”.
Samma dag dog Henrik. Tjugo år senare ger hans livskamrat Märta Tikkanen ut en bok som dels är en beskrivning av ett stormigt författaräktenskap, men också en rad ögonblicksbilder av kultur- och samhällsklimatet i 1960- och 1970-talets Finland.


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0022.jsonl--Q465912--Män kan inte våldtas-2--sv-0022-4140

Märta Tikkanen

I efterordet till Söderströms andra utgåva av romanen skriver Tikkanen om hur iden till romanen föddes när hon satt ute på en klippa i den finländska skärgården och läste den danska tidningen Politiken, hon skriver: ”Män kan straffas men inte våldtas" stod där, notisen berättade om en man som utsatts för förnedrande behandling av en kvinna som bjudit honom hem på smørrebrød efter en gemensam kväll.” Då visste hon vad hon skulle skriva om. Romanen Män kan inte våldtas publicerades första gången 1975. Berättelsen filmatiserades år 1978 av Jörn Donner.

Boken handlar om bibliotekarien och den frånskilda tvåbarnsmamman Tova Randers, som på sin 40-årsdag bestämmer sig för att gå på danskrog för att få sig en bit mat. Kvällen som till en början skulle bli ensam och kort blir istället kvällen hon träffar den sedan tidigare okände Martti Wester. De dansar och dricker kaffe och konjak, och när kvällen börjar närma sig sitt slut följer Tova med Martti till hans hem. När Tova senare flyr ut ur lägenheten har hon varit med om en brutal våldtäkt och hennes hemstad, Helsingfors, känns inte längre som den trygga stad hon växte upp i. Till en början är skammen den mest framträdande känsla Tova upplever, men efter en tid bestämmer hon sig för att hämnas på mannen som tog hennes värdighet ifrån henne. Hon vill lära honom en läxa, visa hur det känns att bli förnedrad. Hon ringer upp sina tidigare skilsmässoadvokat för att ta reda på vilken påföljden är för att våldta en man, men får veta att det inte anses möjligt att en kvinna skulle våldta en man. Därför bestämmer sig Tova för att anmäla sig själv när hon fullbordat sin hämnd. Våldtäkten av Martti Wester blir verklighet, men när Tova sedan ringer polisen tror de inte på henne, trots att de ser Martti Wester fastbunden. Även om Martti Wester tidigare gråtit av rädslan, skam och vanmakt, försöker han få polisen att tro att det hela handlar om att Tova skulle vara hans älskarinna, avundsjuk på någon annan kvinna Martti Wester skulle ha spenderat tid med. Det viktigaste för Martti Wester efter våldtäkten blir att framhålla sin maskulinitet.Fjelkestam, 2013: ”Män kan inte våldtas? Märta Tikkanen, Stieg Larsson och heteronormativitetens gränser" i Tidskrift för litteraturvetenskap.  Männen pratar ovanför huvudet på henne och den enda gången hon blir tillfrågad är när det handlar om Martti Westers eventuella potensbesvär.

Även om det sexuella våldet är det mest uppenbara temat behandlar romanen flera aspekter av patriarkala strukturer. Balansen mellan kärleken och "jämlikhetsdrömmen om att få stå i bredd" är ett tema som återkommer i flera av Tikkanens romaner. I Män kan inte våldtas resonerar Tova Randers bland annat kring moderskapet, könsrollerna i hennes tidigare parförhållanden, kvinnlig reproduktion och preventivmedel. Hon förhåller sig kritiskt till kvinnoförtryck och könsroller.Fjelkestam, 2013: "Män kan inte våldtas? Märta Tikkanen, Stieg Larsson och heteronormativitetens gränser", i Tidskrift för litteraturvetenskap Det är tydligt att Tova lever ett liv präglat av det manliga samhällets villkor.Larsson, 1997: "Att fånga texten mitt i livet, Om Märta Tikkanen" i Nordisk Kvinnolitteraturhistoria Band 4, sid. 165–166-

När romanen publicerades, 1975, väckte den avsmak hos en stor del av läsarna. Tikkanen skrev om ämnen som var tabubelagda i det finska samhället, om våldtäkt och att vara anhörig till en person som lider av alkoholism.


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0022.jsonl--Q465912--Män kan inte våldtas-2--sv-0022-4141

Märta Tikkanen

I efterordet till Söderströms andra utgåva av romanen skriver Tikkanen om hur iden till romanen föddes när hon satt ute på en klippa i den finländska skärgården och läste den danska tidningen Politiken, hon skriver: ”Män kan straffas men inte våldtas" stod där, notisen berättade om en man som utsatts för förnedrande behandling av en kvinna som bjudit honom hem på smørrebrød efter en gemensam kväll.” Då visste hon vad hon skulle skriva om. Romanen Män kan inte våldtas publicerades första gången 1975. Berättelsen filmatiserades år 1978 av Jörn Donner.

Boken handlar om bibliotekarien och den frånskilda tvåbarnsmamman Tova Randers, som på sin 40-årsdag bestämmer sig för att gå på danskrog för att få sig en bit mat. Kvällen som till en början skulle bli ensam och kort blir istället kvällen hon träffar den sedan tidigare okände Martti Wester. De dansar och dricker kaffe och konjak, och när kvällen börjar närma sig sitt slut följer Tova med Martti till hans hem. När Tova senare flyr ut ur lägenheten har hon varit med om en brutal våldtäkt och hennes hemstad, Helsingfors, känns inte längre som den trygga stad hon växte upp i. Till en början är skammen den mest framträdande känsla Tova upplever, men efter en tid bestämmer hon sig för att hämnas på mannen som tog hennes värdighet ifrån henne. Hon vill lära honom en läxa, visa hur det känns att bli förnedrad. Hon ringer upp sina tidigare skilsmässoadvokat för att ta reda på vilken påföljden är för att våldta en man, men får veta att det inte anses möjligt att en kvinna skulle våldta en man. Därför bestämmer sig Tova för att anmäla sig själv när hon fullbordat sin hämnd. Våldtäkten av Martti Wester blir verklighet, men när Tova sedan ringer polisen tror de inte på henne, trots att de ser Martti Wester fastbunden. Även om Martti Wester tidigare gråtit av rädslan, skam och vanmakt, försöker han få polisen att tro att det hela handlar om att Tova skulle vara hans älskarinna, avundsjuk på någon annan kvinna Martti Wester skulle ha spenderat tid med. Det viktigaste för Martti Wester efter våldtäkten blir att framhålla sin maskulinitet.Fjelkestam, 2013: ”Män kan inte våldtas? Märta Tikkanen, Stieg Larsson och heteronormativitetens gränser" i Tidskrift för litteraturvetenskap.  Männen pratar ovanför huvudet på henne och den enda gången hon blir tillfrågad är när det handlar om Martti Westers eventuella potensbesvär.

Även om det sexuella våldet är det mest uppenbara temat behandlar romanen flera aspekter av patriarkala strukturer. Balansen mellan kärleken och "jämlikhetsdrömmen om att få stå i bredd" är ett tema som återkommer i flera av Tikkanens romaner. I Män kan inte våldtas resonerar Tova Randers bland annat kring moderskapet, könsrollerna i hennes tidigare parförhållanden, kvinnlig reproduktion och preventivmedel. Hon förhåller sig kritiskt till kvinnoförtryck och könsroller.Fjelkestam, 2013: "Män kan inte våldtas? Märta Tikkanen, Stieg Larsson och heteronormativitetens gränser", i Tidskrift för litteraturvetenskap Det är tydligt att Tova lever ett liv präglat av det manliga samhällets villkor.Larsson, 1997: "Att fånga texten mitt i livet, Om Märta Tikkanen" i Nordisk Kvinnolitteraturhistoria Band 4, sid. 165–166-

När romanen publicerades, 1975, väckte den avsmak hos en stor del av läsarna. Tikkanen skrev om ämnen som var tabubelagda i det finska samhället, om våldtäkt och att vara anhörig till en person som lider av alkoholism. Kritikerna ratade henne, och hennes verk beskrevs som kiosklitteratur.


Tommy Berggren

För fotbollsspelaren, se Tommy Berggren (fotbollsspelare).

thumb|Tommy Berggren här tillsammans med Pia Degermark, 1967.

Tommy William Berggren, under många år känd som Thommy Berggren, född 12 augusti 1937 i Mölndal,Sveriges befolkning 1990, Riksarkivet är en svensk skådespelare och regissör.

Berggren är son till ordföranden för Sjöfartsverkets styrelse William Berggren (1900–1963) och fabriksarbeterskan Annie, född Berntsson (1908–1996), som var gifta två gånger. Uppvuxen på Sjömansgatan i Masthugget gick han i sin ungdom till sjöss under ett par år och arbetade därefter på fabrik. Han studerade skådespeleri vid Pickwickklubbens teaterskola i Göteborg och spelade teater vid Atelierteatern. Han blev antagen till Göteborgs stadsteaters elevskola 1956  där han blev premiärelev 1958.

Efter examen fick han 1959 engagemang Göteborgs stadsteater där han var verksam tills han började på Dramaten i Stockholm 1963. Första rollen på Dramaten blev som unge Nick i Ingmar Bergmans uppsättning av Edward Albees pjäs Vem är rädd för Virginia Woolf?. Ungefär samtidigt inledde han sin filmkarriär och medverkade under 1960-talet i Bo Widerbergs mest kritikerrosade filmer såsom Kvarteret Korpen (1963), Heja Roland! (1966) och Elvira Madigan (1967). De kom att samarbeta under många år, men deras sista filmarbete tillsammans, Svart och rött, resulterade inte i någon färdig film.

Tommy Berggren regidebuterade med Harold Pinters pjäs Hemkomsten på Dramaten 1993 och har på senare år mest ägnat sig åt att regissera teater. Bland annat har han regisserat Strindbergs Fröken Julie (2005), med Mikael Persbrandt och Maria Bonnevie i huvudrollerna (Dramaten), samt på Stockholms stadsteater: Pinters Fastighetsskötaren (2001) och åter Hemkomsten (2006); Henrik Ibsens Vildanden (2008) och Samuel Becketts I väntan på Godot (2009).

Han utgav 2017 sina memoarer Tommy, där han också förklarar hur han resonerat vid återgången till stavningen Tommy Berggren.

Tommy Berggren var 1964 till 1969 gift med Ulla Langstedt (född 1945) och senare under många år sambo med tv-kocken Monika Ahlberg (född 1961), som han har tre barn med.Thommy Berggren: "Barnen är mina änglar" Artikel av Cecilia Hagen i Expressen 2005-10-16. Läst 2012-06-26

Tommy Berggren var 1964 till 1969 gift med Ulla Langstedt (född 1945) och senare under många år sambo med tv-kocken Monika Ahlberg (född 1961), som han har tre barn med.Thommy Berggren: "Barnen är mina änglar" Artikel av Cecilia Hagen i Expressen 2005-10-16. Läst 2012-06-26.

Thommy, jag har försökt intervjua dig två gånger tidigare i livet. En gång i forntiden vandrade vi runt Djurgårdsbrunnskanalen. Du talade och talade. När jag kom hem begrep jag inget av anteckningarna. Sen möttes vi på Dramaten inför någon uppsättning. Vi gjorde en testintervju, sa du. Sen blev det inget mer. Tror du att detta blir tredje gången gillt? - Ja, det tror jag. Annars hade jag inte suttit här. Du har en medvind i orkanklass just nu. Din "Fröken Julie" gör formidabel succé på Dramaten med paret Maria Bonnevie och Mikael Persbrandt som Julie och Jean och Ingela Olsson som Kristin. Din Harold Pinter går och får Nobelpriset. Du har satt upp två av hans pjäser, han kom och hälsade på bägge gångerna. Vad gjorde ni? - En gång lunchade vi på Thielska Galleriet. En annan var vi på KB med ensemblen. Då sa Allan Edwall till Pinter på sin norrländska engelska: "Every line good!"
Sexigt och sensuellt
Till Julie. Du har själv gjort Jean en gång, mot Bibi Anderssons Julie. Går uppsättningarna att jämföra? - Den jag var med i var mycket snällare. Den här är starkare och råare. Detta är en mycket sexig uppsättning. Att just Persbrandt och Bonnevie gör Jean och Julie, det är ett utmärkt val men samtidigt ett marknadsföringsmässigt genidrag. Kan man säga att skriverierna om de båda är något som Dramaten nu drar ekonomisk nytta av? - Det är kanhända som när Richard Burton och Elizabeth Taylor spelade mot varandra, eller Laurence Olivier och Vivien Leigh. Lite kittande. Men den här pjäsen har alltid gått utmärkt. Och kombinationen av den och skådespelarna och i någon mån regissören och teatern är kanske så bra att folk blir nyfikna och intresserade. Bilderna i annonserna har varit ovanligt sensuella. Det var väl ingen slump? Var ni inte allihop, och framför allt Bonnevie och Persbrandt, lite oroliga för att det skulle kännas för privat innan alla de positiva recensionerna kom? - Jag har låtit ta bilderna, men jag gör inget som skådespelarna inte tycker är rätt och acceptabelt. När vi gått lite långt på scenen, när Micke är avklädd till exempel, då är det mitt förslag men jag hade kunnat säga att vi skiter i det där om han tvekat. Det gjorde han inte, han sa tvärtom, "jag tror det ska vara så här". - Vad det starkt erotiska anbelangar så säger redan Strindberg att man måste visa avelsakten på scenen, man måste visa sex. Skulle vi vara pryda år 2005, med allt det utbud som nu finns, skulle det bli komiskt. Det sex som är i pjäsen är berättigat och nödvändigt.
Skrattande repetitioner
Intresset är enormt. Köerna har ringlat runt Dramaten. 10 000 biljetter sålde slut på en eftermiddag. I vår flyttas föreställningen från Lilla till Stora scenen. "Själens minsta nyans ska synas i ansiktet", sa Strindberg. Blir det möjligt på den scenen, klarar Julie ett så stort avstånd från publiken? - Jag har föreslagit att den tredje - översta - raden ska stängas. Det kommer att fungera då. Förflyttningen är tyvärr nödvändig. Enligt biljettkassan har de aldrig varit med om ett liknande publiktryck. Och gör man en uppsättning vill man att den ska bli oförglömlig och att den ska gå bäst i teaterhistorien på Dramaten. Den håller uppenbarligen på att ta sig dit. Du är känd för att vara kompromisslös i ditt arbete. Det har lett till att flera föreställningar du deltagit i inte gått till premiär. Var det någonsin nära ögat den här gången? - Vi har skrattat oss igenom det här repetitionsarbetet. Men mot slutet ska stämningen bli upphetsad, då måste det finnas friktioner så att skådespelarna kan lösgöra sig från regissören, då måste de ruska lite på sig. "Det är svårt för mig att dra mig tillbaka och klippa av navelsträngen" som en stor regissör har sagt. Du hävdade din vilja som skådespelare. Låter du som regissör skådespelarna göra samma sak? - Jag krävde en stor frihet och då kan det vara motsägelsefullt att jag när jag regisserar också har rätt mycket idéer och förslag som jag vill ska provas. Jag vill påstå att jag kan följa aktörerna känslo- och rörelsemässigt på ett sätt som en regissör utan skådespelarbakgrund inte kan. Men jag håller mig öppen, jag vill få tag i den rätta energin och den måste komma från dem själva.
Tycker om att vara kostnär
- När det kommer till svåra, smärtsamma ögonblick, som Maria ställs inför i pjäsen, då måste de ta ur sina egna erfarenheter, då lägger jag mig inte i. Då måste de inte tala om för mig varför de känner så eller gör som de gör. Men om de har frågor, då har jag svar. Har din kompromisslöshet mildrats med åren? - Jag är konstnär och det tycker jag om att vara, jag tillhör en speciell grupp människor. Jag jämför mig givetvis inte med van Gogh eller Matisse eller Munch eller Dostojevskij eller Strindberg, men jag får vara med på den båten känner jag. Och den talang jag har fått har jag försökt förvalta. Då blir du envis och vill genomföra det du tror på annars är du inte konstnär. Annars får inte verket den färg och magi man hoppas på. Jag ser det som ett nödvändigt gött att inte kompromissa. Klasskampen var från början, och är kanske än i dag, en av dina starkaste drivkrafter. Är det den du vill vrida och vända på i Julie? - Den finns hos mig och den finns hos Persbrandt och den fanns hos Strindberg. Vi är ju arbetarpojkar. Den sexuella intensiteten i pjäsen förstärks av att Julie och Jean kommer från olika klasser, tycker jag.
"Jag mognade sent"
Många stora regissörer har varit så uppslukade av sina yrken att de svikit sina familjer, sina barn. Du blev pappa sent, långt efter 50, det kanske var tur för de dina? - Det var bra för alla. Tidigare var jag för vild. Jag mognade sent. - Familjen betyder mycket mer för mig än jag kunde drömma om att den skulle. Barnen är mina änglar. Det väsentligaste i livet, det som kommer före allt annat, det är kärleken. Jag tror att jag kan säga att jag är en bra pappa. En lekpappa. Jag har väldigt lätt för att visa fysisk och psykisk ömhet. Jag tror aldrig att jag har lagt mina barn utan att säga att jag älskar dem. Och en anledning till att jag slutade spela var att jag ville vara med dem, inte ville komma hem klockan 12 på natten trots att jag har en underbar fru som sköter det mesta. Och vad gör du härnäst? - Jag ska filma Julie. De är filmstjärnor alla tre, Maria, Micke och Ingela. Och blir det en riktigt bra film, vilket jag tror att det blir, då ska vi åka till Cannes och göra om det Anita och Affe gjorde: då ska vi ta ett pris där för Julie. Det är dags nu. FOTNOT: Alf Sjöbergs "Fröken Julie" med Anita Björk och Ulf Palme vann Guldpalmen vid Cannes filmfestival 1951.
Thommy Berggrens sex favoritregissörer:
1) Stanley Kubrick. 2) Bo Widerberg. 3) Bengt Ekerot. 4) Ingmar Bergman. 5) Luis Buñuel. 6) Alf Sjöberg.
PS. Hagen om mötet
Vår intervju tilldrar sig i Ingmar Bergmans regissörsrum på Dramaten, Thommy disponerar det med den stores goda minne. Han håller upp dörren åt mig och säger: - Woody Allen skulle betala en förmögenhet för att få komma in hit!


Tommy Berggren


Tommy Berggren

Berggren är son till ordföranden för Sjöfartsverkets styrelse William Berggren (1900–1963) och fabriksarbeterskan Annie, född Berntsson (1908–1996), som var gifta två gånger. Uppvuxen på Sjömansgatan i Masthugget gick han i sin ungdom till sjöss under ett par år och arbetade därefter på fabrik. Han studerade skådespeleri vid Pickwickklubbens teaterskola i Göteborg och spelade teater vid Atelierteatern. Han blev antagen till Göteborgs stadsteaters elevskola 1956  där han blev premiärelev 1958.

Efter examen fick han 1959 engagemang Göteborgs stadsteater där han var verksam tills han började på Dramaten i Stockholm 1963. Första rollen på Dramaten blev som unge Nick i Ingmar Bergmans uppsättning av Edward Albees pjäs Vem är rädd för Virginia Woolf?. Ungefär samtidigt inledde han sin filmkarriär och medverkade under 1960-talet i Bo Widerbergs mest kritikerrosade filmer såsom Kvarteret Korpen (1963), Heja Roland! (1966) och Elvira Madigan (1967). De kom att samarbeta under många år, men deras sista filmarbete tillsammans, Svart och rött, resulterade inte i någon färdig film.

Tommy Berggren regidebuterade med Harold Pinters pjäs Hemkomsten på Dramaten 1993 och har på senare år mest ägnat sig åt att regissera teater. Bland annat har han regisserat Strindbergs Fröken Julie (2005), med Mikael Persbrandt och Maria Bonnevie i huvudrollerna (Dramaten), samt på Stockholms stadsteater: Pinters Fastighetsskötaren (2001) och åter Hemkomsten (2006); Henrik Ibsens Vildanden (2008) och Samuel Becketts I väntan på Godot (2009).

Han utgav 2017 sina memoarer Tommy, där han också förklarar hur han resonerat vid återgången till stavningen Tommy Berggren.


Brasse Brännström

miniatyr|Brasse Brännströms gravvård på Skogskyrkogården i Stockholms kommun.
Lars Erik Brännström, känd som Brasse Brännström, född 27 februari 1945 i S:t Görans församling i Stockholm, död 29 augusti 2014 i Stockholm,SvD.se 29 augusti 2014: Brasse Brännström är död, läst 30 augusti 2014 var en svensk skådespelare och komiker. Brännström var bland annat känd för barnprogrammet Fem myror är fler än fyra elefanter, där han spelade tillsammans med Magnus Härenstam och Eva Remaeus, samt från filmer som En kille och en tjej och Den bästa sommaren.

 Roller
 År  Roll  Produktion  Regi  Teater 1973   Lill med Magnus och Brasse, krogshow   1974   Levande på Nya Bacchi, krogshow <small> Brasse Brännström och Magnus Härenstam    Bacchi Wapen 1975   Varning för barn, krogshow <small> Brasse Brännström och Magnus Härenstam   Bacchi Wapen/  Restaurang Trädgårn 1978   Det är serverat, krogshow <small> Brasse Brännström och Magnus Härenstam   Berns/  Restaurang Trädgårn 1981    Show på Trägår'n, krogshow   1984  Alfred  Emil i Lönneberga <small> Astrid Lindgren  Staffan Götestam  Göta Lejon 1984  Dr Einstein Arsenik och gamla spetsar <small> Joseph Kesselring  Lars Amble  Maximteatern 1994  Björn  I nöd och lust <small> Ivan Menchell  Lars Amble  Maximteatern 1996  Göran Helén  Rakt ner i fickan <small> Michael Cooney  Lars Amble  Maximteatern 1998  Jan  Pengarna eller livet <small> Ray Cooney  Lars Amble  Maximteatern  2000  Professorn  Markurells i Wadköping <small> Hjalmar Bergman  Peter Dalle  Dramaten 2002   Grottmannen <small>   2005  Leonard Green  Muntergökarna <small> Neil Simon  Bjarni Haukur Thorsson  Chinateaternhttp://www.expressen.se/noje/muntergokarna-kemin-stammer---fortfarande/ 2007  Bertil Berg  Otroligt het! <small> Krister Classon och Lars Classon  Krister Classon och Lars Classon  Vasateatern 2008  Conny Blom  Kuta och kör <small> Ray Cooney  Bo Hermansson  Lorensbergsteatern 2011  Edgar  Dödsdansen <small> August Strindberg   Emil Graffman  Helsingborgs Stadsteate

Teater Roller År Roll Produktion Regi Teater 1973 Lill med Magnus och Brasse, krogshow 1974 Levande på Nya Bacchi, krogshow <small> Brasse Brännström och Magnus Härenstam Bacchi Wapen 1975 Varning för barn, krogshow <small> Brasse Brännström och Magnus Härenstam Bacchi Wapen/ Restaurang Trädgårn 1978 Det är serverat, krogshow <small> Brasse Brännström och Magnus Härenstam Berns/ Restaurang Trädgårn 1981 Show på Trägår'n, krogshow 1984 Alfred Emil i Lönneberga <small> Astrid Lindgren Staffan Götestam Göta Lejon 1984 Dr Einstein Arsenik och gamla spetsar <small> Joseph Kesselring Lars Amble Maximteatern 1994 Björn I nöd och lust <small> Ivan Menchell Lars Amble Maximteatern 1996 Göran Helén Rakt ner i fickan <small> Michael Cooney Lars Amble Maximteatern 1998 Jan Pengarna eller livet <small> Ray Cooney Lars Amble Maximteatern 2000 Professorn Markurells i Wadköping <small> Hjalmar Bergman Peter Dalle Dramaten 2002 Grottmannen <small> 2005 Leonard Green Muntergökarna <small> Neil Simon Bjarni Haukur Thorsson Chinateatern 2007 Bertil Berg Otroligt het! <small> Krister Classon och Lars Classon Krister Classon och Lars Classon Vasateatern 2008 Conny Blom Kuta och kör <small> Ray Cooney Bo Hermansson Lorensbergsteatern 2011 Edgar Dödsdansen <small> August Strindberg Emil Graffman Helsingborgs Stadsteater


Brasse Brännström


Peter Dalle

Dan Peter Dalle, född 5 december 1956 i Stockholm, är en svensk skådespelare, manusförfattare och regissör.

Peter Dalle är uppvuxen i Täby, Stockholms län. Tillsammans med Ulf Larsson bildade han Cocosteatern där 1976.

Dalle gick ut Teaterhögskolan i Stockholm 1984 och blev känd för den stora publiken genom rollen som Pierre Waldén i tv-serien Goda grannar (1987). Riktigt etablerad blev Dalle genom tv-serien Lorry som sändes för första gången 1989. Han har regisserat flera långfilmer, däribland Drömkåken, Ogifta par - en film som skiljer sig och Skenbart.

Peter Dalle samarbetade med Hans Alfredson i revyn Prins korv under taket (1999). Han har regisserat flera uppsättningar på Dramaten, bland annat Markurells i Wadköping av Hjalmar Bergman. Peter Dalle har hela tiden varvat regiuppdrag med skådespeleri, bland hans teaterroller kan nämnas polisen i succéfarsen Lögn i helvete med Robert Gustafsson på Vasan och Lorrygängets revy på Oscarsteatern i Stockholm. Sommaren 2010 var Dalle med i uppsättningen av Zpanska flugan i Kalmar och hösten 2013 gjorde han tillsammans med Johan Ulveson över 130 roller i thrillerkomedin De 39 stegen på Intiman i Stockholm

De gör 130 roller på scen
Hitchcockfilmen ”De 39 stegen” blir teaterpjäs
Snacka om snabba rollbyten!
Dalle, Forss, Ulveson och Stegmar gör över 130 roller i Hitchcock-teatern ”De 39 stegen”.
– Det är ett jäkla tempo, säger Peter Dalle till Nöjesbladet.
När ”De 39 stegen” blir teater på Intiman i Stockholm kommer Peter Dalle, Cecilia Forss, Robin Stegmar och Johan Ulveson att få kämpa för brödfödan.
Sammanlagt gör de över 130 (!) roller.
– Det är bra för kondisen och man kommer att bli väldigt slut, säger Peter Dalle.
Men när rollerna är så många blir de flesta små.
– När man ska bygga upp en tågstation kan en roll bestå av att någon går in två meter på scen och ropar ”morgontidningen!”. Det är lite som barnteater för vuxna, säger Dalle.
Ödesdiger jakt
”De 39 stegen” handlar om kanadensaren Richard Hannays besök i London som mynnar ut i en jakt där världens öde står på spel. Plötsligt har han trasslat in sig i en intrig där han misstänks för mord och jagas av polisen.
– Det är som att göra ”Jakten på den försvunna skatten” på fyra personer.
Stegmar och Forss gör den manliga respektive kvinnliga huvudrollen medan Dalle och Ulveson gör stora delar av de 130 figurerna.
Tunga priser
Premiären äger rum den 27 september och biljetterna släpps den 11 mars.
Tidigare uppsättningar har belönats med två Tony awards, två Drama desk awards, en Laurence Olivier Award och en Helpmann Award.
De är svenska drömskådisar för Hitchcock
Om ”De 39 stegen” skulle starta en trend och fler Hitchcock-filmer blev pjäser, då skulle Peter Dalle rollbesätta med dessa svenska skpdespelare.


Peter Dalle

Peter Dalle är uppvuxen i Täby, Stockholms län. Tillsammans med Ulf Larsson bildade han Cocosteatern där 1976.


Peter Dalle

Peter Dalle är uppvuxen i Täby, Stockholms län. Tillsammans med Ulf Larsson bildade han Cocosteatern där 1976.

Dalle gick ut Teaterhögskolan i Stockholm 1984 och blev känd för den stora publiken genom rollen som Pierre Waldén i tv-serien Goda grannar (1987). Riktigt etablerad blev Dalle genom tv-serien Lorry som sändes för första gången 1989. Han har regisserat flera långfilmer, däribland Drömkåken, Ogifta par - en film som skiljer sig och Skenbart.

Peter Dalle samarbetade med Hans Alfredson i revyn Prins korv under taket (1999).


Magnus Härenstam

miniatyr|Magnus Härenstam, gravvård på Norra begravningsplatsen, Solna.
Johan Herbert Magnus Härenstam, född 19 juni 1941 i Västerviks församling, död 13 juni 2015 i Hedvig Eleonora församling i Stockholm, var en svensk skådespelare, komiker, estradör och TV-programledare. Han medverkade bland annat i barnprogrammet Fem myror är fler än fyra elefanter och var programledare för TV4:s Jeopardy! 1991–2005.

Härenstam gjorde scencomeback i Lasse Berghagens revy på Chinateatern 2003. Han återförenades med sin gamle parhäst Brasse Brännström i Neil Simons komedi Muntergökarna, som gavs på Chinateatern 2005.

År 2013 tilldelades Härenstam, tillsammans med Brännström, priset Lisebergsapplåden vid en ceremoni samma dag som Liseberg öppnade för sommarsäsongen 27 april 2013.

Till den som gjort Sverige gladare
2022 års Lisebergsapplåd-mottagare är Babben Larsson.
Lisebergsapplåden
Lisebergsapplåden delas ut årligen till den som på ett eller annat sätt gjort Sverige gladare.
Den första Lisebergsapplåden tilldelades revyförfattaren och underhållaren Povel Ramel 1979. Sedan dess har bland annat Hasse & Tage, Astrid Lindgren, Gösta Ekman, Björn & Benny, Håkan Hellström, Mia Skäringer och Lena Philipsson tagit emot applåden. Själva utmärkelsen är en helgjuten bronsskulptur av två klappande händer som skapades av Astri Bergman Taube 1978.
Pristagare
Hoppa över tabell
|1979||Povel Ramel|
|1980||Hasse å tage|
|1982||Sten-Åke Cederhök|
|1983||Lennart Hyland|
|1984||Hagge Geigert|
|1985||Astrid Lindgren|
|1986||Carl-Gustaf Lindstedt & Torbjörn Nilsson|
|1987||Nils Poppe|
|1988||Galenskaparna och After Shave|
|1989||Jan Malmsjö|
|1990||Björn Skifs|
|1991||Dizzie Tunes|
|1992||Robert Broberg|
|1993||Tomas von Brömssen|
|1994||Gösta Ekman|
|1995||Lill-Babs Svensson|
|1996||Benny Andersson & Björn Ulvaeus|
|1997||Charlie Norman|
|1998||Lasse Åberg|
|1999||Leif "Loket" Olsson & Sonya Hedenbratt|
|2000||Carola|
|2001||Robert Gustafsson|
|2002||Lasse Berghagen|
|2003||Alice Babs|
|2004||Jerry Williams|
|2005||Per Gessle|
|2006||Sven-Ingvars|
|2007||Ronnie Hartley|
|2008||Sven-Bertil Taube|
|2009||Lotta Engberg|
|2010||Tomas Ledin|
|2011||Håkan Hellström|
|2012||Eva Rydberg|
|2013||Magnus och Brasse|
|2014||Jonas Gardell|
|2015||Mia Skäringer|
|2016||Lena Philipsson|
|2017||Johan Glans|
|2018||Christer Lindarw|
|2019
||Lill Lindfors|
|2020
||Per Andersson|
|2021||Christer Björkman|
|2022||Babben Larsson|


Magnus Härenstam


Magnus Härenstam

Härenstam gjorde scencomeback i Lasse Berghagens revy på Chinateatern 2003. Han återförenades med sin gamle parhäst Brasse Brännström i Neil Simons komedi Muntergökarna, som gavs på Chinateatern 2005.

År 2006 var Härenstam en av sommarvärdarna i Sveriges Radio P1.Magnus Härenstams sommarprat från 2006 på Sveriges radios hemsida Samma år vann han det svenska TV-priset Kristallens hederspris 2006.

I slutet av 2007 deltog Härenstam i SVT-programmet Stjärnorna på slottet och 2009 i släktforskningsprogrammet Vem tror du att du är? som båda visades i SVT. Eftersom det i hans släkt ryktats om att de skulle vara besläktade med släkten von Porat undersökte han i Vem tror du att du är? om så var fallet genom ett DNA-test. Resultatet visade dock att han inte var besläktad med von Porat. Bland Härenstams förfäder finns dock konstnären Sven Nilsson Morin, som gjort inventarier till ett flertal kyrkor, bland annat Kävsjö och Mårdaklevs kyrka.


Gösta Ekman den äldre

miniatyr|Gösta Ekmans gravvård på Norra Begravningsplatsen, Solna.
Frans Gösta Viktor Ekman (den äldre), född 28 december 1890 i Stockholm, död 12 januari 1938 i Stockholm, var en svensk skådespelare, regissör, sångare och teaterdirektör. Han var far till Hasse Ekman och farfar till Gösta Ekman den yngre.

 Roller (ej komplett)
 År  Roll  Produktion  Regi  Teater 1907  Medverkande  Glada änkan <small> Franz Lehár, Victor Léon och Leo Stein   Oscarsteatern 1908  En lärpojke  Stabstrumpetaren <small> Frans Hedberg  Thor Christiernsson  Bodén-Engdahls sällskap 1911   Krigarliv, revy <small> Emil Norlander   Justus Hagman  KristallsalongenDjävulspakten: Gösta Ekmans liv och konstnärskap, Carina Burman 2011  s. 78 Bengt Lagman  Bröllopet på Ulfåsa <small> Frans Hedberg   1913  Harry Clinton Gilbert  Halvblod <small>   1914  Lionel  Jungfrun av Orléans <small> Friedrich Schiller   Svenska teatern, Stockholm Prinsen  Svanevit <small> August Strindberg   1915  Lycko-Per  Lycko-Pers resa <small> August Strindberg   1917  Karl-Hinke  Gamla Heidelberg <small> Wilhelm Meyer-Förster   Erik Schrottenhofer  Pärlhalsbandet <small> Lothar Schmidt  Gunnar Klintberg  Vasateatern (gästspel av Svenska teatern) Lord Essex  Kring drottningen <small>  Brita von Horn  Gunnar Klintberg  Svenska teatern, Stockholm 1919  Romeo  Romeo och Julia <small> William Shakespeare   Reservlöjtnanten  Rödakorssystern <small> Gustaf Collijn   Svenska teatern, Stockholm 1921  Billy  Gröna hissen <small> Avery Hopwood  Nils Johannisson  Vasateatern 1922  Prins Erik  Gustav Vasa <small> August Strindberg   Fredrik II  Kungens dansös <small> Rudolf Presber och Leo Stein  Gunnar Klintberg  Svenska teatern, Stockholm s. 122 1923  Sandy Verall  Eliza stannar <small> Henry V. Esmond  Gösta Ekman  Djurgårdsteatern  En herre i frack <small> André Picard  Nils Johannisson  Svenska teatern, Stockholm Gösta Berling  Gösta Berlings saga <small> Selma Lagerlöf   1924   Lyckoriddaren <small> Runar Schildt  John W. Brunius  Svenska teatern, Stockholm  Pärlhalsbandet <small> Lothar Schmidt  Gunnar Klintberg  Svenska teatern, Stockholm Soldaten  Graven under Triumfbågen <small> Paul Raynal   1926  "Han"  Han som får örfilarna <small> Leonid Andrejev  Gösta Ekman  Oscarsteatern Soldaten  Graven under Triumfbågen <small> Paul Raynal  Gunnar Klintberg  Oscarsteatern Agathon Vågdahl, ambulerande skald  Moloch <small> Erik Lindorm  John W. Brunius  Oscarsteatern 1927  Petrucchio  Så tuktas en argbigga <small> William Shakespeare  Gösta Ekman  Johannes Poulsen  Oscarsteatern Baron Armand des Essarts Den första av herrarna <small>Yves Mirande och André Mouézy-Éon  Gösta Ekman  Oscarsteatern Karl-Hinke  Gamla Heidelberg <small> Wilhelm Meyer-Förster   Oscarsteatern Lord Arthur Dilling  Hennes sista bedrift <small> Frederick Lonsdale  Pauline Brunius  Oscarsteatern Marchbanks  Candida <small> George Bernard Shaw   1928  Billy  Gröna hissen <small> Avery Hopwood  Gösta Ekman  Oscarsteatern Joseph Surface Skandalskolan <small>Richard Brinsley Sheridan Johannes Poulsen Oscarsteatern Roy Lane  Broadway <small> Philip Dunning och George Abbott  Mauritz Stiller  Oscarsteatern Zellman Almady, hovskådespelare En komedi på slottet <small>Ferenc Molnar  Gösta Ekman  Oscarsteatern Joe Meng  "Patrasket" <small> Hjalmar Bergman  John W. Brunius  Oscarsteatern Lampe  Alexander den Store <small> Gustav Esmann   Oscarsteatern Dumman, fil. dr, författare  Peer Bille  Hokus-Pokus <small> Curt Goetz  Gösta Ekman  Oscarsteatern Eugene Marchbanks  Candida <small> George Bernard Shaw  Gösta Ekman  OscarsteaternSvenska Dagbladets årsbok 1928 s. 143 1929  Mosca  Volpone <small> Ben Jonson  Gunnar Klintberg  OscarsteaternSvenska Dagbladets årsbok 1929 s. 120 Friherre af Leijonstam  Kära släkten <small> Gustav Esmann  Rune Carlsten  Oscarsteatern Tony Cavendish  Den kungliga familjen <small> George S. Kaufman och Edna Ferber  Rune Carlsten  Oscarsteatern Kapten Stanhope  Männen vid fronten <small> R. C. Sherriff  Thomas Warner  Oscarsteatern 1930  André Moreuil  Den stora kärleken <small> Paul Géraldy och Robert Spitzer  Gösta Ekman  OscarsteaternSvenska Dagbladets årsbok 1930 s. 146 Thomas Wolsey  Henrik VIII <small> William Shakespeare  Thomas Warner  Oscarsteatern Norman Overbeck  En liten olycka <small> Floyd Dell och Thomas Mitchell  Gösta Ekman  Oscarsteatern Max Vogel-Törnefelt  Trions bröllop <small> Sigfrid Siwertz  John W. Brunius  OscarsteaternSvenska Dagbladets årsbok 1930 s. 145 Friherre af Leijonstam  Kära släkten <small> Gustav Esmann  Rune Carlsten  Oscarsteatern Prins Erik  Gustaf Vasa <small> August Strindberg  Gunnar Klintberg  Oscarsteatern Victor   En tjuvkomedi <small> Berndt Carlberg  Gösta Ekman  Oscarsteatern Löjtnant Lennart Allard  Nyckelromanen <small> Ragnar Josephson  Erik Berglund  Oscarsteatern Greve Artois  En herre i frack <small> Seymour Hicks  Nils Johannisson  Oscarsteatern 1931  Greve Danilo  Glada änkan <small> Franz Lehár  KonserthusteaternWifstrand (1962), sid 93 Advokaten  En caprice <small> Sil Vara  Gösta Ekman  Konserthusteatern Kurano  En japansk tragedi <small> John Masefield  Per Lindberg  Konserthusteatern 1932  Billy  Gröna hissen <small> Avery Hopwood  Gösta Ekman  Vasateatern  Karl XIV Johan  Den förste Bernadotte <small> Herbert Grevenius  Per Lindberg  KonserthusteaternOrd och Bild 1932 s. 396 Skomakare Victor Filosel  Min syster och jag <small> Ralph Benatzky  Sandro Malmquist  Axel Witzansky  Konserthusteatern Leopold  Värdshuset Vita Hästen <small> Ralph Benatzky, Eric Charell och Hans Müller  Filip  Kanske en diktare <small> Ragnar Josephson  Gösta Ekman  Vasateatern Kattrup  Mästerkatten i stövlarna <small> Palle Rosenkrantz  Gösta Ekman  Vasateatern Roy Lane  Broadway <small> Philip Dunning och George Abbott  Mauritz Stiller  Vasateatern Soldaten  Graven under triumfbågen <small> Paul Raynal  Harry Roeck Hansen  Vasateatern Joe Meng  "Patrasket" <small> Hjalmar Bergman  Gösta Ekman  Vasateatern Eugene Marchbanks  Candida <small> George Bernard Shaw  Gösta Ekman  Vasateatern Billy  Gröna hissen <small> Avery Hopwood  Gösta Ekman  Vasateatern 1933  Advokaten  En caprice <small> Sil Vara  Gösta Ekman  Vasateatern Eddy Clark  Mannen och hans omoral <small> Samuel Nathaniel Behrman  Gösta Ekman  Vasateatern s. 181 Stefan Barna  Högre skolan <small> Ferenc Molnár  Gösta Ekman  Vasateatern sid. 180 Kringelein  Grand Hotel <small> Vicki Baum  Gösta Ekman  Vasateatern s. 179 Gustave Lebreche  Banken <small> Louis Verneuil  Hjalmar Peters  Vasateatern 1934  Hamlet  Hamlet <small> William Shakespeare  Per Lindberg  VasateaternSvenska Dagsbladets årsbok 1934 s. 184 Herodes  Långfredag <small> John Masefield  Per Lindberg  Vasateatern Leo Hochberg  Män i vitt <small> Sidney Kingsley  Per Lindberg  Vasateatern Jack Dibley  Nästan gifta <small> Walter Ellis  Gösta Ekman  Vasateatern Baron Franz Keller  Natten till den 17:de <small> Lajos Zilahy  Gunnar Olsson  Vasateatern s. 125 Bödeln  Bödeln <small> Pär Lagerkvist  Per Lindberg  Vasateatern s. 127 Peer  Peer Gynt <small> Henrik Ibsen   1935  Anton Melzer  Karriär-karriär <small> Gábor Drégely  Gösta Ekman  Vasateatern s. 185 Fjodor Vasiljevitj  Fedja eller Det levande liket <small> Leo Tolstoj  Per Lindberg  Vasateatern Felix Munck  En förtjusande fröken <small> Ralph Benatzky  Gösta Ekman  Vasateatern Shylock  Köpmannen i Venedig <small> William Shakespeare  Per Lindberg  Vasateatern  1936  Peter Peter  Peter Peter <small>  Curt Goetz  Gösta Ekman  Vasateatern  Baron Fernando Cassini/Eugène Charlier  Cassini de Paris <small> Rudolf Lothar och Hans Adler  Harry Roeck Hansen  Vasateatern sid. 374 Hjalmar Ekdal  Vildanden <small> Henrik Ibsen  Martha Lundholm  Vasateatern Billy  Gröna hissen <small> Avery Hopwood  Gösta Ekman  Vasateatern 1937  Doktor Clitterhouse  Doktor Clitterhouse <small> Barré Lyndon  Gösta Ekman  Vasateatern s. 192 Baron Fernando Cassini/Eugène Charlier  Cassini de Paris <small> Rudolf Lothar och Hans Adler  Helge Wahlgren  Göteborgs stadsteate

Översättning Hugo Vallentin Oscarsteatern Gröna hissen <small> Fair and Warmer Avery Hopwood Oscarsteatern sid. 145 En komedi på slottet <small>

Full resolution (JPEG) - On this page / på denna sida - Teateralmanacka 1923
<< prev. page << föreg. sida << >> nästa sida >> next page >>
Below is the raw OCR text
from the above scanned image.
Do you see an error? Proofread the page now!
Här nedan syns maskintolkade texten från faksimilbilden ovan. Ser du något fel? Korrekturläs sidan nu!
This page has never been proofread. / Denna sida har aldrig korrekturlästs.
^^/ii Svärmor i klämma, lustspel i 3 akter
av Alfred Aatoft.
Jazzflugan, lustspel i 3 akter av Sven
Rune. Regi: Hj. Peters.
Folkets Hus Teater:
C:o.
S p e 1 u t, nyårsrevy av Karl-Ewert &
Regi: Albert Ståhl.
^/o Janssons frestelse (repris), lustspel
av Sigurd Wallén.
^^/lo Fabrikstösen, folkskådespel av Knud
Lumbye.
Djurgårdsteatern:
2/7 Sådan är hon, lustspel av Yves och
Alex Madis. Regi: Tollie Zellman.
(Gästspel av Tollie Zellman.)
^•’^/s Eliza stannar, lustspel i 3 akter av
H. V. Esmond. Regi: Gösta Ekman.
(Gästspel av Gösta Ekman.)
Göteborg.
■Stora Teatern:
B a j a d ä r e n, operett i 3 akter av Julius
Brammer och Alfr. Griinwald. Musiken av
Emmerich Kålmån. Regi: Gustaf Bergman.
Barberaren i Sevilla, opera i 4
akter av G. Rossini. Regi: Arvid Petersén.
Riddar Blåskägg, operabuffa i 3
akter av J. Offenbach. Regi: Oscar Textorius.
®/2 Madame Butterfly, opera i 3 akter
av L. Illica och G. Giacosa. Musik av G.
Puccini. Regi: Gustaf Bergman,
^/s Madame Pompadour, operett i 3
akter av Rudolph Schanzer och Ernst Welisch.
Musiken av Leo Fall.’ Regi: Oscar
Textorius.
Hoffmans äventyr, fantastisk opera
i 3 akter av Jaques Offenbach. Regi: Gustaf
Bergman.
"^/s Festföreställning m. anl. av Göteborgs Stads
300-årsjubilum: Tannhäuser II akt.,
Hoffmans äventyr I akt. Regi:
Gustaf Bergman,
-/o H o 11 a n d s f 1 i c k a n, operett i 3 akter av
Léo Stein och Bela Jenbach. Musik av
Emmerich Kålmån. Regi: Gustaf Bergman.
•25/9 Katja, operett i 3 akter av L. Jacobsson
och R. Oesterreicher. Musik av Jean [-Gil-])ert.-] {+Gil-
])ert.+} Regi: Oskar Textori-is.
^^/lo Figaros bröllop, operabuffa i 4 akter
av W. A. Mozart. Regi: Gustaf Bergman,
^^/ii Zigenar baronen, operett i 3 akter.
Musik av Johann Strauss. Regi: Oskar
Textorius.
^12 B o h é m e, opera i 4 akter av Giuseppe
Giacosa och Ludovico Illica. Musik av Giacomo
Puccini. Regi: Gustaf Bergman.
Lorensbergsteat ern:
Kamraterna, skådespel i 3 akter av A.
Strindberg.
^Ix Rödluvan, sagospel i 5 tablåer av F.
Konrad.
Älska, skådespel i 3 akter av Paul
Ge-raldy.
Generaldirektören, lustspel i 3
akter av Bison.
Åtrå, skådespel i 3 akter av J. Benavente.
^Is Försvarsadvokaten, fars i 3 akter
av Franz Molnår.
^0/3 Bröllopsdagar (repris), skådespel i 4
akter av Paul Geraldy.
^^/s Doktorns dilemma (repris), komedi
i 4 akter av Bernh. Shaw.
^^/s Mästerkatten, sagospel i 5 tablåer av
S. Munthe.
22/3 Brev med utländska frimärken,
skådespel i 4 akter av II ja Surgutjev.
En skugga — Aftonstjärnan —
Holländaren, skådespel av Hj.
Bergman, Hj. Söderberg och A. Strindberg.
Nationalmonumentet (repris),
lustspel av Tor Hedberg.
^Vo D i c k y, lustspel i 3 akter av Paul Armont.
^Iq Föräldrar, skådespel i 3 enaktare av
Otto Benzon.
24/9 Gula Jackan, kinesiskt spel i 3 akter
av George Hagelton och Benrimo.
•""/g De fem frankfurtarna, lustspel i 4
akter av Carl Rössler.
Ett revolutionsbröllop, skådespel
i 3 akter av Sophus Michaelis,
""/ii Sovkamraterna, lustspel i 3 akter av
Sacha Guitry.
Askungen, sagospel i 4 tablåer av G.
Munthe.
Fästningen faller, lustspel i 4 akter
av Sacha Guitry.
Herr Dardanell, sånglustspel i 4 akter
av Aug. Blanche.
Det var en gång, sagokomedi i 5 akter
och 7 tablåer av Holger Drachman.
— 90 —
<< prev. page << föreg. sida << >> nästa sida >> next page >>


Gösta Ekman den äldre


Gustaf Evertsson Horn

Gustaf Horn (af Kanckas, från 1651 friherre Horn af Marienborg), född 1614, död 1666, var ett svenskt riksråd, lagman, fältmarskalk och generalguvernör.

Gustaf Horn var son till fältmarskalken Evert Horn af Kanckas och Margareta Fincke. Som enda barn ärvde han föräldrarnas omfattande gods i Finland, bland dem främst sätesgården Kankas.

Han gifte sig andra gången 1644 med Barbro Kurck (död 1658), dotter till presidenten i Åbo hovrätt, riksrådet Jöns Kurck och Märta OxenstiernaOxenstierna af Eka och Lindö. Han gifte sig tredje gången 1661 med Maria Silfverhielm (1634–1712), dotter till översten Arvid SilfverhielmArvid Silfverhielm och Catharina Maria StiernaStierna.

Gammal frälsesläkt, introd. 1625. Utdöd 1749-03-29.
Ätten har gemensamt ursprung med adliga ätten Stiernelodh.
Nils Gregersson, till Säby i Bäckaby socken Jönköpings län. Förde en femuddig stjärna i vapnet. Var häradshövding i Västra härad 1426–14311. Gift, enl. riddarhusgenealogien, med Ingrid Jönsdotter i Sandsjö.
Barn:
Måns Nilsson (son av Nils Gregersson, Tab. 1), till Säby, då han 1463-12-04 beseglade ett Peder Nilssons i Berga gåvobrev till Nydala kloster1. Förde i vapnet en sexuddig stjärna. Gift med Carin Pedersdotter, dotter av nämnda Peder Nilsson i Berga (Bagge af Berga).
Barn:
Peder Månsson (son av Måns Nilsson, Tab. 2), till Säby. Väpnare. Häradshövding i Västra härad 1492-09-24 och ännu1 1518-02-17. Riksföreståndaren Svante Stures sven 1503 samt under de följande åren hans och Sten Stures förtroendeman.3 Gift med Estrid Arvidsdotter, dotter av lagmannen och riksrådet Arvid Knutsson (Drake af Intorp) och Anna Göstafsdotter, av gamla Stenbockssläkten.
Barn:
Måns Pedersson (son av Peder Månsson, Tab. 3), till Säby i Bäckaby socken, Eskilstorp i Bredaryds socken och Härstad i Kärda socken (alla i Jönk.) m. m. Fogde i Allbo och Östbo härader 1531-09-24–15324. Fick Norrvidinge härad i förläning4 1533-02-15. Nämnes bland det rusttjänstskyldiga frälset 15344. Fogde i Uppsala län 1535–15374. Fick 1534-08-13 i förläning Höjentorps gård i Äggby socken Skaraborgs län och 1538-06-13 häradsrätten i Vartofta och s. å. 26/6 räntan av Konga härad, som han dock miste redan före 15404. Avlade häradshövdings- och lagmansed i Uppsala 1541-03-22, den senare gällande lagmansdömet i Tiohärads lagsaga, samt innehade lagmansdömet därst. t. o. m. 15471. Uppbar 1542 räntan av Östbo härad, som dock indrogs4 1543-07-25. En av anförarna mot Dacke 1542, men blev en söndag detta år, då han bevistade gudstjänsten i Väckelsångs kyrka, tillfångatagen av denne. Friköpte sig och »tog soning av Dacken», vilket skedde utan konungens tillstånd, varför han anklagades och miste sin förläning. Beseglade Västerås arvsförening 1544. Häradshövding i Allbo härad åtminstone 1545–15495 och i Östbo härad 155(4)5 med konfirm.fullm.8 1563-07-28 och ännu 1572. Underskrev Gustaf I:s testamente 1560-01-13 och ständernas bevillning 1561-04-15. Dömdes 1562-08-19 förlustig sitt frälse, emedan han »försummat den engelska resan», men fick snart nåd och slapp undan med förlust av åtta gårdar. Satt 1564 i konung Erik XIV:s nämnd som domare över Olof Gustafsson Stenbock men 1565 själv på de anklagades bänk samt angives 1566 för förrädiska stämplingar med fienden, dock utan fog. Fullmakt att hava överste befallningen på Kronobergs slott 1569-11-25. Innehade 1568 socknarna Åker och Kävsjö, Jönköpings län i förläning4 (revocerade 1569). Fick 1571-05-22 Hemmesjö socken i Konga härad och Stockaryds socken i Västra härad i förläning4. Mottog förhållningsordres om rusttjänsten i Kronobergs län 1574 och befallning att hålla rannsakning om adligas giften med ofrälse m. m. 1574. Död omkr. 1575 (arvskifte efter honom och hans hustru förrättades 1578-04-08). Gift med Brita Jönsdotter, levde änka 1576, men död före 1578-04-08, dotter av häradshövdingen i Västbo härad Jöns Larsson (böllja), till Eskilstorp och Vallsnäs, och Anna Tordsdotter (Store).
Barn:
Göran Månsson Stierna (son av Måns Pedersson, Tab. 4), till Eskilstorp samt Bolmsnäs (nu Liljenäs) i Torskinge socken Jönköpings län m. m. T. f. domhavande i Östbo härad 1575. Erhöll konungens befallning 1580-04-13 att begiva sig till Kalmar och hålla slottet konungen tillhanda. Häradshövding i Östbo härad i Småland 1583-10-29–1589 och tillika i Västbo härad 1583-11-06–1586. Hövidsman över några fänikor smålandsknektar 1590-08-13. Knektöverste för svenska knektarna 1591-06-14. Uppdrag att underhandla med allmogen i Sunnerbo härad 1593-01-03. Ånyo häradshövding i Östbo härad 1594-03-26. Befallningsman på Kalmar 1596-06-11–1598. Överste för småländska fotfolket 1598-08-03 och beordrad tåga upp till Östergötland. Deltog sannolikt i slaget vid Stångebro. Satt i rätten över riksråden i Linköping 1600. Ståthållare i Kronobergs och Jönköpings län 1612-05-30 och kvarstod i denna befattning liksom i häradshövdingebefattningen till sin död 1617 (levde 1616-10-07, men var död 1618-02-11). Gift med Carin Andersdotter, som levde änka 1621, men var död 1623, dotter av riksrådet Anders Pedersson (Lilliehöök af Fårdala), och hans 1:a fru Anna Ribbing.
Barn:
Anders (son av Göran Månsson Stierna, Tab. 5), till Bolmsnäs och Eskilstorp samt Säby i Bäckaby socken Jönköpings län, som han erhöll vid arvskiftet efter farbrodern Arvid 1618, Revesjö(holm) i Revesjö socken Älvsborgs län, som han fick efter fastern Hillevi 1623, och Kristineholm i Allhelgona socken Södermanlands län, som han erhöll med sin första hustru. Överste för ett regemente till häst (?). Introd. 1625 å ättens vägnar och under nr 44, vilket nummer sedan ändrades till 77. Död troligen 1641, då han förordnar om sin begravning m. m.9 (säkert före 1645-07-29). 'Han måste för ett lägersmåls skull en längre tid hålla sig från riddarhuset. Fick sedan konung Gustaf II Adolfs pardon, men försummade att inställa sig därstädes förrän 1634, då han erhöll regeringens restitution och blev s. å. den 26 juli efter erhållen tjänlig förmaning att därefter se sig bättre för, så att han icke befläckade sig med någon grov gärning, åter bland ridderskapet och adeln intagen. Hans söner slutligen med tredje frun ansågos såsom ofrälse och blevo de tre av dem, som levde 1662, adlade med namnet Stiernelodh.' Gift 1:o med Maria Stiernsköld, död 1614, dotter av riksrådet och marskalken Göran Claesson (Stiernsköld), och Kerstin Hansdotter (Bielkenstierna). Gift 2:o10 1614-05-10 med den första fruns syster Marina Stiernsköld, med vilken han förut rymt ur riket. Gift 3:o9 1629-01-11 med Elsa Henriksdotter Meijer, 'Ruldicken eller Rölcken kallad, med vilken han förut en god tid varit i umgänge, innan han med sina barns i första giftet samt närmaste släktingars samtycke lät viga sig vid henne.'
Barn:
Göran (son av Anders, Tab. 6), till Bolmsnäs, Eskilstorp och Revesjö(holm). Född 161(1). Student i Leiden17 1629-04-29. Assessor i Göta hovrätt 1639-05-29. Död 1652-10-00 (15/11?). Gift med Virginia Rytter, död 1688-04-16 och begraven s. å. 2/6 i Bredaryds kyrka Jönköpings län, dotter av landshövdingen Johan Henriksson, adlad Rytter (Reuter af Skälboö) och Catharina Hand.
Barn:
Göran (son av Göran, Tab. 7), till Bolmsnäs samt Stjärnehult (Fifflaryd) i Anderstorps socken Jönköpings län m. m. Styckjunkare vid artilleriet 1657. Fänrik därst. 1659. Reformerad 1660. Kapten och kompanichef vid Närkes och Värmlands regemente 1668-04-29. Avstod kaptensbeställningen till sin broder Nils 1671-10-23. Förde såsom överstelöjtnant en av regementets bataljoner i slaget vid Lund 1676-12-04. Stupade i slaget (enl. annan uppgift6 föll han 1677-07-14 i slaget vid Landskrona). Hans vapen uppsattes i Källeryds kyrka Jönköpings län. Gift 1667-12-28 på Källeryd i likanämnd socken med Anna Catharina Durell i hennes 1:a gifte (gift 2:o med häradshövdingen Johan Boderus, född 1636, död 1717, fader till Johan och Magnus Fredrik Boderus, adlade Segercrona), född 1651-12-25, död 1713-07-26 på Bolmsnäs, dotter av landshövdingen Magnus Nilsson Durelius, adlad Durell, och Birgitta von Krakau.
Barn:
Johan (son av Göran, Tab. 7), till Bolmsnäs och Eskilstorp. Student i Åbo12 164(6). Responderade därst.12 1650-04-20. Hovjunkare hos greve Per Brahe. Löjtnant vid Smålands ryttare 1656. Ryttmästare därst. 1659-01-00. Assessor i Göta hovrätt 1668-04-24 sin svärfader, som avstod sitt ämbete till honom. Introducerad i hovrätten s. å. 22/10. Avsked från regementet 1669. Erhöll 1672 tjänstledighet för att besöka de varma baden, men död sannolikt redan 1673 (säkert före 1674-03-28). Gift med Anna Kyle, till Höreda (nu Anneberg, uppkallat efter henne) i Bredaryds socken Jönköpings län, död 1702-05-18 på Eskilstorp, dotter av assessorn Hans Kyle, och Elin Drake af Intorp.
Barn:
Axel (son av Johan, Tab. 9), till FyIleryd i Torskinge socken Jönköpings län och Lyngsås i Hjortsberga socken Kronobergs län. Född omkr. 1670. Student i Uppsala11 1677-01-20. Var 1694 korpral vid Smålands kavalleriregemente. Fänrik vid Närkes och Värmlands regemente 1696-05-04. Löjtnant därst. 1700-11-11. Sekundkapten s. å. 7/12. Död s. å. av sina i slaget vid Narva erhållna sår. Gift med Märta Ulfsparre af Broxvik i hennes 1:a gifte (gift 2:o 1711-04-16 Henriksholm, med överstelöjtnanten Hans Rotkirch, i hans 2:a gifte, född 1675, död 1747), död 1740-10-30 i Reval, dotter av kaptenen Erik Ulfsparre af Broxvik, och Anna Soop.
Barn:
Johan (son av Axel, Tab. 10), född 1693. Ägde en tid Fylleryd i Torskinge socken Jönköpings län. Drunknade i sjön Bolmen och begraven 1746-03-28 i Bolmsö kyrka. Gift 1714-10-10 med Märta Christina Gyllensvärd, döpt 1696-04-28 Sunnaryd å. 2/4, dotter av kaptenen Carl Gustaf Gyllensvärd, och Märta Christina Gyllenhammar.
Barn:
Arvid Månsson Stierna (son av Måns Pedersson, Tab. 4), till Säby i Bäckaby socken och Gärdanäs (Järanäs) i Unnaryds socken (båda i Jönk.), vilka han fick vid arvskiftet efter föräldrarna 1578-04-08, samt Svanaholm, vilket säteri han själv byggde på byn Flatteryds mark i Ås' socken Jönköpings län m. m. Ryttmästare för en fana småländskt fotfolk 1591-04-15. Häradshövding i Tunaläns härad 1594-03-26. Död 1596-02-16 och ligger jämte sin fru begraven i Bredaryds kyrka Jönköpings län, i vars tornmur deras ännu bevarade gravsten är inmurad. Arvskifte efter honom hölls först 1618.13 Gift med Catharina Ribbing i hennes 2:a gifte (gift 1:o 1574-06-20 Svaneryd, med krigsöversten och ståthållaren Brynte Birgersson (Lillie af Aspenäs), i hans 2:a gifte, död 1586), död före 1616, dotter av ståthållaren Nils Knutsson Ribbing, och Anna Olofsdotter (Stenbock).
Barn:
Erik Månsson Stierna (son av Måns Pedersson, Tab. 4), till Härsta (Herrestad) i Kärda socken Jönköpings län m. m. Uppgives varit krigskommissarie i konung Johan III:s tid. Fick vid arvskiftet efter brodern Arvid 1618 Trishults gård9 i Lannaskede socken Jönköpings län. Levde ännu 1633.13 Gift 1:o med Edela Nilsdotter, dotter av häradshövdingen Nils Pedersson (Lilliehöök till Gälared [af Fårdala, nr 1]) och Carin Carlsdotter (Store). Gift 2:o 1592-07-09 Öjared med Kerstin Ulfsparre, som levde ännu 1643, då hon sålde Trishult, dotter av riksrådet och lagmannen Göran Eriksson Ulfsparre (af Broxvik, nr 9) och Marina Ribbing.
Barn:
Peder Månsson Stierna (son av Måns Pedersson, Tab. 4), till Höreda i Kärda socken Jönköpings län. Ryttmästare för en fänika Smålands ryttare 1572 (1573-03-18)–1576. Död 1615-04-16 enl. hans huvudbanér i Kärda kyrka och begraven i Stiernagraven på Kärda kyrkogård. Gift med Carin Knutsdotter, dotter av fältöversten Knut Håkansson Hand och Märta Drake, av gamla Drakesläkten.
Barn:
Måns (son av Peder Månsson Stierna, Tab. 14), till Höreda. Ryttmästare vid Smålands ryttare 1608-01-30. Död 1622 i början av jan. i borglägret vid Burtnick14 under kriget i Livland och jordfäst i Reval, begraven i Kärda kyrka, där hans gravsten med fäderne- och mödernevapen finnes. Han erhöll 1621-10-22 Hubbesta m. fl. gårdar i Svenarums socken Jönköpings län i förläning under Norrköpings besluts villkor.19 Gift 1:o med Anna Siöblad, levde 1615, dotter av Christer Pedersson Siöblad, och Carin Ulfsdotter (halvhjort). Gift 2:o med Beata Lilliesparre, som levde änka 1641, dotter av assessorn Jöns Jöransson (Lilliesparre af Fylleskog) och Anna Jönsdotter Rosenbielke.
Barn:
Peder (son av Måns, Tab. 15), till Höreda samt Hubbesta i Svenarums socken Jönköpings län. Född 1615-04-16 på Hubbesta. Fänrik vid Jönköpings regemente 1640. Löjtnant därst. Kaptenlöjtnant. Kapten. Levde ännu 1662-12-16, då han pantförskrev Hubbesta till sin svåger överste Carl Siöblad18, men död kort därefter och ligger jämte sin fru och sonen Måns begraven i Kärda kyrka Jönköpings län. Gift 1633 med sin faders kusin Estrid Stierna, född 1610-11-17, död 1662, dotter av krigskommissarien Erik Månsson Stierna och hans 2:a fru Kerstin Ulfsparre (af Broxvik, nr 9).
Barn:
Peder Nilsson (son av Nils Gregersson, Tab. 1), till Hov i Hällstads socken Älvsborgs län samt Säby i Vings socken Älvsborgs län, vilket han erhöll genom sitt gifte. Gift med Ingrid Gunnarsdotter Gylta, ?dotter av Gunnar Gylta, till Påtorp, och Märta Bragde.
Barn:
Anders Persson (son av Peder Nilsson, Tab. 17), till Hov och Säby. Väpnare. Häradshövding i Vedens härad. Förde en sexuddig stjärna i vapnet. Nämnes senast 1493. Gift med Kerstin Esbjörnsdotter (båt).
Barn:
Litteratur: G. Djurklou, Om Göran Månssons till Bölmsnäs jordebok (1876)
1RHKn. 2RHD. 3Sb V. 4Al. 5Berg, Den inre statsförvaltningens historia under Gustaf den förste (1893). 6At (Sch). 7SH liber caus, vol. 38 (OA). 8At (RA). 9GH (HF). 10Lauréntii Paulini dagbok. At (P). 11Um. 12Lå. 13KA, Redukt. kommiss. för Älvsborgs län (OA). 14Hk. 15At (So). 16At (KrA.). 17At (P). 18Medd. av P. G. Vejde. 19KA, redukt. kollegii akt 270 (OA).
Gustaf Elgenstierna, Den introducerade svenska adelns ättartavlor. 1925-36.


Gustaf Evertsson Horn

Gustaf Horn var son till fältmarskalken Evert Horn af Kanckas och Margareta Fincke. Som enda barn ärvde han föräldrarnas omfattande gods i Finland, bland dem främst sätesgården Kankas.

Gustav Horn gifte sig första gången 1638 med Maria Mörner (1619–1643), dotter till landshövdingen i Västerbotten Stellan von MörnerMörner och Maria von der Grünau.


Gustaf Evertsson Horn


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0022.jsonl--Q508125--Lista över kommunstyrelsens ordförande-4--sv-0022-5050

Hässleholms kommun

Hässleholms kommun är en kommun i Skåne län. Kommunen är med sina 1 269 km2 Skånes största till ytan om man ser till endast landareal (inklusive vattendrag och/eller havsareal är Kristianstads kommun större).Statistiska Centralbyrån. 2012. Land- och vattenarealer den 1 januari 2012 - Kommuner, län och riket. https://www.scb.se/statistik/MI/MI0802/2012A01/MI0802_2012A01_SM_MI65SM1201.pdf

Kommunen gränsar till Perstorps kommun, Örkelljunga kommun, Markaryds kommun, Osby kommun, Östra Göinge kommun, Kristianstads kommun, Hörby kommun, Höörs kommun och Klippans kommun.
 Administrativ historik
Kommunens område motsvarar socknarna: Brönnestad, Farstorp, Finja, Gumlösa, Häglinge, Hästveda, Hörja, Ignaberga, Matteröd, Norra Mellby, Norra Sandby, Norra Åkarp, Nävlinge, Röke, Stoby, Sörby, Vankiva, Verum, Vinslöv, Vittsjö och Västra Torup. I dessa socknar bildades vid kommunreformen 1862 landskommuner med motsvarande namn.

Hässleholms municipalsamhälle inrättades 22 januari 1887, vilken upplöstes när den 1901 ombildades till Hässleholms köping som 1914 ombildades till Hässleholms stad. Vinslövs municipalsamhälle inrättades 30 december 1898 till slutet av 1933, vilken upplöstes när den 1934 ombildades till Vinslövs köping. I området fanns även Hästveda municipalsamhälle från 11 mars 1887 till slutet av 1959, Sösdala municipalsamhälle från 17 februari 1893 till slutet av 1966,  Bjärnums municipalsamhälle från 16 augusti 1918 till slutet av 1958 samt Tyringe municipalsamhälle från 2 november 1928 till slutet av 1970.

Vid kommunreformen 1952 bildades storkommunerna Bjärnum (av de tidigare kommunerna Norra Åkarp och Vankiva) Hästveda (av Farstorp och Hästveda), Stoby (av Norra Sandby, Ignaberga och Stoby), Sösdala (av Brönnestad, Häglinge, Norra Mellby och Tjörnarp), Tyringe (av Finja, Hörja, Matteröd, Röke och Västra Torup, Vinslöv (av Gumlösa, Nävlinge, Sörby och Vinslöv) samt Vittsjö (av Verum, Vittsjö och Visseltofta) medan Hässleholms stad och Vinslövs köping förblev oförändrade.

Hässleholms kommun bildades vid kommunreformen 1971 av Hässleholms stad och Stoby landskommun. Samtidigt bildades Vinslövs centralkommun av Vinlövs köping samt ett antal kommer från motsvarande landskommuner: Bjärnum, Hästveda, Sösdala, Tyringe, Vinslöv och Vittsjö. Dessa införlivades 1974 i Hässleholms kommun dock utan Visseltofta församling i Vittsjö kommun som fördes till Osby kommun.

Kommunen ingår sedan bildandet i Hässleholms tingsrätts domsaga.Domsagohistorik för Hässleholms tingsrätt

Namn Tillträdde Avgick   Helle Andreasson (FP) 1 januari 1971 31 december 1973   Åke Brink (C) 1 januari 1974 30 oktober 1979   Arvid Jönsson (C) 1 januari 1980 17 augusti 1988   Karl-Erik Almquist (M) 18 augusti 1988 31 december 1988   Lennart Jönsson (S) 1 januari 1989 31 december 1991   Christina Ivarsson (M) 1 januari 1992 31 december 1994   Bengt Andersson (S) 1 januari 1995 31 juli 2006   Tommy Nilsson (S)  1 augusti 2006 Hässleholms kommun, kommunfullmäktige: Sammanträdesprotokoll 19 juni 2006: § 109 Avsägelse som ledamot i kommunstyrelsen Läst 29 februari 2016.  31 december 2006   Bo-Anders Thornberg (M)  1 januari 2007 Hässleholms kommun, kommunfullmäktige: Sammanträdesprotokoll 27 november 2006: § 164 Val av kommunstyrelse Läst 29 februari 2016.  31 januari 2009Hässleholms kommun, kommunfullmäktige: Sammanträdesprotokoll 26 januari 2009: § 5 Avsägelse som ordförande och ledamot i kommunstyrelsen Läst 29 februari 2016.   Urban Widmark (M)  1 februari 2009  3 februari 2013  Pär Palmgren (M) 25 februari 201331 december 2014  Lena Wallentheim (S) 1 januari 201528 februari 2017   Pär Palmgren (M)  1 mars 2017  12 februari 2018   Lars Johnsson (M)  12 februari 2018

Hässleholms nya kommunalråd: ”Jag vill få ett slut på det politiska dödläget”
Pär Palmgren har lämnat sina politiska uppdrag och även rollen som kommunalråd. Hans efterträdare, Lars Johnsson (M), tar över med mål om att bryta det politiska dödläget.
Hässleholm • Publicerad 14 februari 2018
Redan prenumerant? Bra!Logga in för att fortsätta läsa
DIGITAL PRENUMERATIONLäs vidare – testa Digital Bas, 3 månader för 3 krDärefter ord. pris 139 kr/månadAlla nyheter digitalt. Ingen bindningstid.
Nyfiken på andra sätt att prenumerera?Läs om alla våra paket här


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0022.jsonl--Q508125--Lista över kommunstyrelsens ordförande-4--sv-0022-5051

Hässleholms kommun


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0022.jsonl--Q508125--Lista över kommunstyrelsens ordförande-4--sv-0022-5052

Hässleholms kommun


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0022.jsonl--Q508125--Lista över kommunstyrelsens ordförande-4--sv-0022-5053

Hässleholms kommun


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0022.jsonl--Q508125--Lista över kommunstyrelsens ordförande-4--sv-0022-5054

Hässleholms kommun


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0022.jsonl--Q508125--Lista över kommunstyrelsens ordförande-4--sv-0022-5055

Hässleholms kommun


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0022.jsonl--Q508125--Lista över kommunstyrelsens ordförande-4--sv-0022-5056

Hässleholms kommun


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0022.jsonl--Q508125--Lista över kommunstyrelsens ordförande-4--sv-0022-5057

Hässleholms kommun


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0022.jsonl--Q508125--Lista över kommunstyrelsens ordförande-4--sv-0022-5058

Hässleholms kommun


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0022.jsonl--Q508125--Lista över kommunstyrelsens ordförande-4--sv-0022-5059

Hässleholms kommun


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0022.jsonl--Q508125--Lista över kommunstyrelsens ordförande-4--sv-0022-5061

Hässleholms kommun


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0022.jsonl--Q508125--Lista över kommunstyrelsens ordförande-4--sv-0022-5062

Hässleholms kommun


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0022.jsonl--Q508125--Lista över kommunstyrelsens ordförande-4--sv-0022-5063

Hässleholms kommun


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0022.jsonl--Q508125--Lista över kommunstyrelsens ordförande-4--sv-0022-5064

Hässleholms kommun


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0022.jsonl--Q508125--Lista över kommunstyrelsens ordförande-4--sv-0022-5065

Hässleholms kommun


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0022.jsonl--Q508125--Lista över kommunstyrelsens ordförande-4--sv-0022-5066

Hässleholms kommun


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0022.jsonl--Q508125--Lista över kommunstyrelsens ordförande-4--sv-0022-5067

Hässleholms kommun


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0022.jsonl--Q508125--Lista över kommunstyrelsens ordförande-4--sv-0022-5068

Hässleholms kommun


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0022.jsonl--Q508125--Lista över kommunstyrelsens ordförande-4--sv-0022-5069

Hässleholms kommun


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0022.jsonl--Q508125--Lista över kommunstyrelsens ordförande-4--sv-0022-5070

Hässleholms kommun


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0022.jsonl--Q508125--Lista över kommunstyrelsens ordförande-4--sv-0022-5071

Hässleholms kommun


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0022.jsonl--Q508125--Lista över kommunstyrelsens ordförande-4--sv-0022-5072

Hässleholms kommun


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0022.jsonl--Q508125--Lista över kommunstyrelsens ordförande-4--sv-0022-5073

Hässleholms kommun


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0022.jsonl--Q508125--Lista över kommunstyrelsens ordförande-4--sv-0022-5074

Hässleholms kommun


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0022.jsonl--Q508125--Lista över kommunstyrelsens ordförande-4--sv-0022-5075

Hässleholms kommun


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0022.jsonl--Q508125--Lista över kommunstyrelsens ordförande-4--sv-0022-5076

Hässleholms kommun


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0022.jsonl--Q508125--Lista över kommunstyrelsens ordförande-4--sv-0022-5077

Hässleholms kommun


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0022.jsonl--Q508125--Lista över kommunstyrelsens ordförande-4--sv-0022-5078

Hässleholms kommun


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0022.jsonl--Q508125--Lista över kommunstyrelsens ordförande-4--sv-0022-5079

Hässleholms kommun


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0022.jsonl--Q508125--Lista över kommunstyrelsens ordförande-4--sv-0022-5080

Hässleholms kommun


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0022.jsonl--Q508125--Lista över kommunstyrelsens ordförande-4--sv-0022-5082

Hässleholms kommun


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0022.jsonl--Q508125--Lista över kommunstyrelsens ordförande-4--sv-0022-5083

Hässleholms kommun


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0022.jsonl--Q508125--Lista över kommunstyrelsens ordförande-4--sv-0022-5084

Hässleholms kommun


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0022.jsonl--Q508125--Lista över kommunstyrelsens ordförande-4--sv-0022-5085

Hässleholms kommun


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0022.jsonl--Q508125--Lista över kommunstyrelsens ordförande-4--sv-0022-5086

Hässleholms kommun


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0022.jsonl--Q508125--Lista över kommunstyrelsens ordförande-4--sv-0022-5087

Hässleholms kommun


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0022.jsonl--Q508125--Lista över kommunstyrelsens ordförande-4--sv-0022-5088

Hässleholms kommun


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0022.jsonl--Q508125--Lista över kommunstyrelsens ordförande-4--sv-0022-5089

Hässleholms kommun


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0022.jsonl--Q508125--Lista över kommunstyrelsens ordförande-4--sv-0022-5090

Hässleholms kommun


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0022.jsonl--Q508125--Lista över kommunstyrelsens ordförande-4--sv-0022-5091

Hässleholms kommun


Rögle BK

Rögle BK (RBK) (['rø:gle]), Rögle Bandyklubb, är en ishockeyklubb som spelar i Svenska Hockeyligan. Den 1 mars 2022 vann de Champions Hockey League (CHL). Klubben är ursprungligen en bandyklubb från den lilla byn Rögle utanför Ängelholm i Sverige. Klubben har i flera omgångar spelat i Sveriges högsta division i ishockey, SHL (tidigare Elitserien). Klubben har även flera gånger deltagit i Kvalserien mellan Sveriges två högsta divisioner. Föreningen spelar från och med säsongen 2015/2016 i SHL.

År 1921 började man spela bandy ute på dammarna i byn Rögle, och Rögle BK:s första styrelse valdes den 18 december 1932. Klubben blev skånska mästare i bandy 1948, men 1950 började man spela ishockey. Rögle BK spelade sin allra första match i ishockey mot Fagerhults IS. Klubben förlorade matchen med 2–4. Debutsäsongen 1950/1951 spelades hemmamatcherna i byn Rögle mellan Ängelholm och Helsingborg.

Rögle BK blev sju år senare skånska mästare i ishockey efter finalseger mot Malmö FF, blivande Malmö IF och nuvarande Malmö Redhawks. Laget kvalificerade sig för att spela i Division I 1966/1967 men degraderades när säsongen 1968/1969 var färdigspelad. Efter att i många år ha varit ett topplag i Division 1 lyckades Rögle BK ta sig till Elitserien via Allsvenskan 1992. I Elitserien spelade laget sedan fram till säsongen 1995/1996 innan man degraderades. Efter tolv år utanför högsta divisionen lyckades Rögle BK kvalificera sig för Elitserien 2008/2009 efter att på hemmaplan ha besegrat Mora IK med 3–2 den 10 april 2008, medan Leksands IF slagit Malmö Redhawks i direkt avgörande matcher om vilka som skulle ta sig upp till Elitserien. Denna sejour i högsta divisionen avslutades dock den 11 april 2010 när Rögle BK misslyckades med sitt kvalseriespel till förmån för AIK.

Säsongen 2021–2022 vann klubben Champions Hockey League genom att besegra Tappara från Finland med 2–1 vid finalmatchen i Ängelholm den 1 mars 2022.

Den första perioden i årets CHL-final var en jämn historia även om det var Rögle som hade marginalerna med sig. Redan efter knappt tre minuters spel skickade Daniel Zaar in 1-0 i en mer eller mindre öppen målbur.
– ”Bengan” kom i mitten och försökte gå på ett avslut som fastnade och på något sätt kom pucken ut till mig, jag ser att målvakten har gått fullt på det första skottet så det var bara att trycka dit den, säger Zaar som verkligen njöt av att spela inför en fullsatt hemmaarena i en så här viktig match.
– Det är en fantastisk atmosfär, jag hade gåshud över hela kroppen i början av matchen, det är sjukt kul att spela, säger Daniel Zaar.
KLIPP: Daniel Zaar gör 1-0 för Rögle
Efter Rögles ledningsmål höjde sig Tappara några snäpp och det finns nog ingen i Catena Arena som hade tyckt det varit orättvist om om gästerna fått med sig ett oavgjort resultat in till pausvilan.
Den andra perioden fortsatte på samma sätt som den första slutade, med en ganska rejäl Tappara-press. De skakade fram det ena läget efter det andra men fick inte in pucken bakom Christoffer Rifalk i Rögles mål.
– Det är nästan ofattbart att Tappara inte gjort något mål än, konstaterar SVT:s kommentator Chris Härenstam en bit in i den andra perioden efter ännu ett missat jätteläge.
I stället fick vi se Rögle utöka sin ledning till 2-0 i powerplay. Målskytt: Daniel Zaar – igen.
KLIPP: Zaars andra mål för kvällen
I den tredje perioden lossnade det till slut för Tappara när Waltteri Merelä hittade nätet bakom Rifalk efter drygt fyra minuters spel.
Avslutningen blev således dramatisk. Men trots en hel del fina chanser fick inte Tappara in pucken och därmed tog Rögle hem klubbens första titel genom tiderna efter 72 års väntan.
– Jag är jävligt glad och stolt. Det är detta vi väntat på: att få en titel. Det är första i klubbens historia så det är enormt stort. Vi siktar högt och det ger resultat, säger Dennis Everberg.
– Det är första titeln, nånstans handlar det om att sätta en vinnarkultur, förra året var vi väldigt nära att vinna i SHL så det är gött att vi äntligen lyckas nu, säger Daniel Zaar.


Rögle BK

År 1921 började man spela bandy ute på dammarna i byn Rögle, och Rögle BK:s första styrelse valdes den 18 december 1932. Klubben blev skånska mästare i bandy 1948, men 1950 började man spela ishockey. Rögle BK spelade sin allra första match i ishockey mot Fagerhults IS. Klubben förlorade matchen med 2–4. Debutsäsongen 1950/1951 spelades hemmamatcherna i byn Rögle mellan Ängelholm och Helsingborg.

Rögle BK blev sju år senare skånska mästare i ishockey efter finalseger mot Malmö FF, blivande Malmö IF och nuvarande Malmö Redhawks. Laget kvalificerade sig för att spela i Division I 1966/1967 men degraderades när säsongen 1968/1969 var färdigspelad. Efter att i många år ha varit ett topplag i Division 1 lyckades Rögle BK ta sig till Elitserien via Allsvenskan 1992. I Elitserien spelade laget sedan fram till säsongen 1995/1996 innan man degraderades. Efter tolv år utanför högsta divisionen lyckades Rögle BK kvalificera sig för Elitserien 2008/2009 efter att på hemmaplan ha besegrat Mora IK med 3–2 den 10 april 2008, medan Leksands IF slagit Malmö Redhawks i direkt avgörande matcher om vilka som skulle ta sig upp till Elitserien. Denna sejour i högsta divisionen avslutades dock den 11 april 2010 när Rögle BK misslyckades med sitt kvalseriespel till förmån för AIK.

Rögle BK säkrade på nytt en plats i Elitserien till säsongen 2012/2013 när man slutade 2:a i Kvalserien våren 2012. Avgörandet kom mot Örebro HK i Behrn Arena 3 april. Denna sejour i högsta divisionen blev ettårig; Rögle BK slutade på 12:e och sista plats i Elitserien och efter ett misslyckat kvalspel degraderades man till förmån för Örebro HK.Krönika: ”Vi kom, vi sågs, vi åkte ut” svenskafans.com 2013-03-26

Inför säsongen 2014/2015 tillkännagavs det att SHL skulle utökas från 12 till 14 lag. Detta ökade möjligheterna för lagen i Hockeyallsvenskan att ta sig uppåt i seriesystemet. I och med detta genomfördes en hel del förändringar inför säsongen. Den traditionella Kvalserien slopades och ersattes av matchserier där vinnarna gick till SHL.


Rögle BK

År 1921 började man spela bandy ute på dammarna i byn Rögle, och Rögle BK:s första styrelse valdes den 18 december 1932. Klubben blev skånska mästare i bandy 1948, men 1950 började man spela ishockey. Rögle BK spelade sin allra första match i ishockey mot Fagerhults IS. Klubben förlorade matchen med 2–4. Debutsäsongen 1950/1951 spelades hemmamatcherna i byn Rögle mellan Ängelholm och Helsingborg.

Rögle BK blev sju år senare skånska mästare i ishockey efter finalseger mot Malmö FF, blivande Malmö IF och nuvarande Malmö Redhawks. Laget kvalificerade sig för att spela i Division I 1966/1967 men degraderades när säsongen 1968/1969 var färdigspelad. Efter att i många år ha varit ett topplag i Division 1 lyckades Rögle BK ta sig till Elitserien via Allsvenskan 1992. I Elitserien spelade laget sedan fram till säsongen 1995/1996 innan man degraderades. Efter tolv år utanför högsta divisionen lyckades Rögle BK kvalificera sig för Elitserien 2008/2009 efter att på hemmaplan ha besegrat Mora IK med 3–2 den 10 april 2008, medan Leksands IF slagit Malmö Redhawks i direkt avgörande matcher om vilka som skulle ta sig upp till Elitserien. Denna sejour i högsta divisionen avslutades dock den 11 april 2010 när Rögle BK misslyckades med sitt kvalseriespel till förmån för AIK.

Rögle BK säkrade på nytt en plats i Elitserien till säsongen 2012/2013 när man slutade 2:a i Kvalserien våren 2012. Avgörandet kom mot Örebro HK i Behrn Arena 3 april. Denna sejour i högsta divisionen blev ettårig; Rögle BK slutade på 12:e och sista plats i Elitserien och efter ett misslyckat kvalspel degraderades man till förmån för Örebro HK.Krönika: ”Vi kom, vi sågs, vi åkte ut” svenskafans.com 2013-03-26

Inför säsongen 2014/2015 tillkännagavs det att SHL skulle utökas från 12 till 14 lag. Detta ökade möjligheterna för lagen i Hockeyallsvenskan att ta sig uppåt i seriesystemet. I och med detta genomfördes en hel del förändringar inför säsongen. Den traditionella Kvalserien slopades och ersattes av matchserier där vinnarna gick till SHL. Rögle BK slutade fyra i grundserien och vann den efterföljande slutspelsserien genom fem segrar på fem matcher. Detta resulterade i att Rögle BK skulle möta förloraren av den hockeyallsvenska finalen, Västerås IK, i en direkt avgörande matchserie om en SHL plats. Matchserien spelades i bäst av sju där Rögle BK avancerade till SHL den 29 mars 2015 efter 4–1 i matcher.

Rögle BK har fostrat de två spelare som gjort flest landskamper i Tre Kronor: Jörgen Jönsson och Jonas Bergqvist.